РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 12 юли 2010 година
за разрешаване на засилено сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла
(2010/405/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 329, параграф 1 от него,
като взе предвид исканията на Кралство Белгия, Република България, Федерална република Германия, Кралство Испания, Френската република, Италианската република, Република Латвия, Великото херцогство Люксембург, Унгария, Малта, Република Австрия, Португалската република, Румъния и Република Словения,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид одобрението на Европейския парламент ,
като има предвид, че:
(1)
Съюзът си е поставил за цел да поддържа и развива пространство на свобода, сигурност и правосъдие, в което се гарантира свободното движение на хора. За постепенното изграждане на такова пространство Съюзът трябва да приеме мерки по отношение на съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси с трансгранично въздействие, по-специално когато това е необходимо за правилното функциониране на вътрешния пазар.
(2)
По силата на член 81 от Договора за функционирането на Европейския съюз тези мерки трябва да включват насърчаване на съвместимостта на правилата, приложими в държавите-членки по отношение на стълкновението на закони, включително мерките, свързани със семейното право, които имат трансгранично въздействие.
(3)
На 17 юли 2006 г. Комисията прие предложение за регламент на Съвета за изменение на Регламент (ЕО) № 2201/2003 по отношение на компетентността и за въвеждане на правила относно приложимото право по брачни дела (наричано по-нататък „предложението за регламент“).
(4)
На заседанието си на 5 и 6 юни 2008 г. Съветът прие политически насоки, които отчетоха липсата на единодушие по приемането на предложението за регламент и съществуват непреодолими трудности, които правят единодушието невъзможно в този момент и в близко бъдеще. Той констатира, че целите на предложения регламент не могат да бъдат постигнати в разумен срок чрез прилагане на съответните разпоредби на Договорите.
(5)
При тези обстоятелства Гърция, Испания, Италия, Люксембург, Унгария, Австрия, Румъния и Словения отправиха искане до Комисията с писма от 28 юли 2008 г., в които се посочва, че възнамеряват да установят засилено сътрудничество помежду си в областта на приложимото право по брачни въпроси, и че Комисията следва да внесе предложение до Съвета в този смисъл. С писмо от 12 август 2008 г. България отправи подобно искане до Комисията. Франция се присъедини с писмо от 12 януари 2009 г., Германия - с писмо от 15 април 2010 г., а Белгия - с писмо от 22 април 2010 г., Латвия - с писмо от 17 май 2010 г., Малта - с писмо от 31 май 2010 г. и Португалия по време на заседанието на Съвета от 4 юни 2010 г. На 3 март 2010 г. Гърция оттегли искането си. Общо четиринадесет държави-членки поискаха засилено сътрудничество.
(6)
Засиленото сътрудничество следва да предостави ясна и всеобхватна правна рамка в областта на развода и на законната раздяла в участващите държави-членки и да гарантира задоволителни решения за гражданите от гледна точка на правната сигурност, предвидимостта и гъвкавостта и да предотврати „надпреварата в избора на съд“.
(7)
Условията, установени в член 20 от Договора за Европейския съюз и в членове 326 и 329 от Договора за функционирането на Европейския съюз, са изпълнени.
(8)
Областта на засиленото сътрудничество, а именно приложимото право при развод и законна раздяла, е определена в член 81, параграф 2, буква в) и член 81, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз като една от областите в обхвата на Договорите.
(9)
Изискването за крайна мярка в член 20, параграф 2 от Договора за Европейския съюз е изпълнено, тъй като през юни 2008 г. Съветът установи, че целите на предложението за регламент не могат да бъдат постигнати в разумен срок от Съюза като цяло.
(10)
Засиленото сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла има за цел да развива съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси с трансгранично въздействие, като се основава на принципа на взаимно признаване на съдебните решения, и да гарантира съвместимостта на правилата, приложими в държавите-членки по отношение на стълкновението на закони. По този начин то благоприятства осъществяването на целите на Съюза, защитава неговите интереси и засилва процеса на интеграция, съгласно предвиденото в член 20, параграф 1 от Договора за Европейския съюз.
(11)
Засиленото сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла е в съответствие с Договорите и с правото на Съюза и не засяга вътрешния пазар и икономическото, социалното и териториалното сближаване. То не представлява пречка пред търговията между държавите-членки, не води до дискриминация в нея и не нарушава конкуренцията между държавите-членки.
(12)
Засиленото сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла зачита компетентността, правата и задълженията на държавите-членки, които не участват в него. Общите стълкновителни норми в участващите държави-членки не засягат разпоредбите на неучастващите държави-членки. Съдилищата на неучастващите държави-членки продължават да прилагат своите съществуващи вътрешноправни стълкновителни норми при определянето на това кое е приложимото право при развод и законна раздяла.
(13)
По-конкретно засиленото сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла е в съответствие с правото на Съюза в областта на съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси, тъй като засиленото сътрудничество не засяга никои от съществуващите от по-рано достижения на правото на ЕС.
(14)
Настоящото решение зачита правата, принципите и свободите, признати в Хартата на основните права на Европейския съюз, и по-специално член 21 от нея.
(15)
В засиленото сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла могат да се включат по всяко време всички държави-членки, в съответствие с член 328 от Договора за функционирането на Европейския съюз,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Разрешава се на Кралство Белгия, Република България, Федерална република Германия, Кралство Испания, Френската република, Италианската република, Република Латвия, Великото херцогство Люксембург, Унгария, Малта, Република Австрия, Португалската република, Румъния и Република Словения да установят засилено сътрудничество помежду си в областта на приложимото право при развод и законна раздяла чрез прилагане на съответните разпоредби на Договорите.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 12 юли 2010 година.
32010D0405
L 189/12
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
ODLUKA VIJEĆA
od 12. srpnja 2010.
o odobrenju pojačane suradnje u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastavu
(2010/405/EU)
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 329. stavak 1.,
uzimajući u obzir zahtjeve Kraljevine Belgije, Republike Bugarske, Savezne Republike Njemačke, Kraljevine Španjolske, Francuske Republike, Talijanske Republike, Republike Latvije, Velikog Vojvodstva Luksemburga, Republike Mađarske, Malte, Republike Austrije, Portugalske Republike, Rumunjske i Republike Slovenije,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir suglasnost Europskog parlamenta,
budući da:
(1)
Unija je postavila kao svoj cilj održavanje i razvoj Europske unije kao područja slobode, sigurnosti i pravde u kojem je osigurano slobodno kretanje osoba. Radi postupne uspostave takvoga područja, Unija donosi mjere koje se odnose na pravosudnu suradnju u građanskim stvarima s prekograničnim učincima, posebno kada su potrebne za ispravno funkcioniranje unutarnjeg tržišta.
(2)
U skladu s člankom 81. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, te mjere trebaju uključivati promicanje usklađenosti pravila koja se u državama članicama primjenjuju kod sukoba zakona, uključujući mjere koje se odnose na obiteljsko pravo s prekograničnim učincima.
(3)
Komisija je 17. srpnja 2006. usvojila prijedlog za Uredbu Vijeća o izmjeni Uredbe (EZ) br. 2201/2003 o nadležnosti i utvrđivanju pravila o primjenljivom pravu u bračnim stvarima (dalje u tekstu: „prijedlog Uredbe”).
(4)
Na svom sastanku 5. i 6. lipnja 2008. Vijeće je donijelo političke smjernice iz kojih je proizlazilo da nema jednoglasnosti za nastavljanje s prijedlogom Uredbe te su postojale nepremostive prepreke, koje su učinile jednoglasnost nemogućom u to vrijeme i u bližoj budućnosti. Utvrdile su da se ciljevi prijedloga Uredbe ne mogu ostvariti u opravdanom razdoblju primjenom odgovarajućih odredaba Ugovorâ.
(5)
U tim okolnostima, Grčka, Španjolska, Italija, Luksemburg, Mađarska, Austrija, Rumunjska i Slovenija podnijele su zahtjev Komisiji putem pisama od 28. srpnja 2008. kojim se navodi da namjeravaju uspostaviti pojačanu suradnju između sebe u području primjenljivog prava u bračnim stvarima te da bi Komisija u tu svrhu trebala podnijeti prijedlog Vijeću. Bugarska je podnijela isti zahtjev Komisiji pismom od 12. kolovoza 2008. Francuska se pridružila zahtjevu pismom od 12. siječnja 2009., Njemačka pismom od 15. travnja 2010., Belgija pismom od 22. travnja 2010., Latvija pismom od 17. svibnja 2010., Malta pismom od 31. svibnja 2010. i Portugal tijekom sastanka Vijeća 4. lipnja 2010. Grčka je 3. ožujka 2010. povukla svoj zahtjev. Ukupno je četrnaest država članica zatražilo pojačanu suradnju.
(6)
Pojačana suradnja trebala bi pružiti jasan i sveobuhvatan pravni okvir u području razvoda braka i zakonske rastave u sudjelujućim državama članicama i osigurati prikladna rješenja za građane u pogledu pravne sigurnosti, predvidivosti i prilagodljivosti i spriječiti „jurenje na sud”.
(7)
Ispunjeni su uvjeti utvrđeni u članku 20. Ugovora o Europskoj uniji i u člancima 326. i 329. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.
(8)
Područje pojačane suradnje, odnosno pravo primjenljivo na razvod braka ili zakonsku rastavu, određeno je člankom 81. stavkom 2. točkom (c) i člankom 81. stavkom 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije kao jedno od područja obuhvaćeno Ugovorima.
(9)
Zahtjev krajnjeg sredstva iz članka 20. stavka 2. Ugovora o Europskoj uniji ispunjen je jer je Vijeće u lipnju 2008. utvrdilo da ciljeve prijedloga Uredbe u razumnom roku Unija ne može ostvariti kao cjelina.
(10)
Pojačana suradnja u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastavu ima za cilj razviti pravosudnu suradnju u građanskim stvarima koje imaju prekogranične učinke, na temelju načela uzajamnog priznavanja presuda, i osigurati usklađenost pravila primjenljivih u državama članicama u pogledu sukoba zakona. Stoga ona pridonosi ciljevima Unije, štiti njezine interese i pojačava njezin proces povezivanja kako zahtijeva članak 20. stavak 1. Ugovora o Europskoj uniji.
(11)
Pojačana suradnja u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastavu u skladu je s Ugovorima i pravom Unije te ne šteti unutarnjem tržištu ili gospodarskoj, socijalnoj ili teritorijalnoj koheziji. Ne predstavlja prepreku ili diskriminaciju u trgovini između država članica i ne narušava tržišno natjecanje među njima.
(12)
Pojačana suradnja u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastavu poštuje nadležnosti, prava i obveze onih država članica koje u njoj ne sudjeluju. Zajednička kolizijska pravila sudjelujućih država članica ne utječe na pravila država članica koje ne sudjeluju. Sudovi država članica koje ne sudjeluju nastavljaju primjenjivati svoja postojeća domaća kolizijska pravila radi utvrđivanja prava primjenljivog na razvod braka ili zakonsku rastavu.
(13)
Posebno, pojačana suradnja u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastava u skladu je s pravom Unije o pravosudnoj suradnji u građanskim stvarima jer pojačana suradnja ne utječe na bilo koju pravnu stečevinu koja od prije postoji.
(14)
Ova odluka poštuje prava, načela i slobode priznate u Povelji o temeljnim pravima Europske unije, a posebno u njezinom članku 21.
(15)
Pojačana suradnja u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastavu u svakom je trenutku otvorena svim državama članicama, u skladu s člankom 328. Ugovora o funkcioniranju Europske unije,
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Kraljevini Belgiji, Republici Bugarskoj, Saveznoj Republici Njemačkoj, Kraljevini Španjolskoj, Francuskoj Republici, Talijanskoj Republici, Republici Latviji, Velikom Vojvodstvu Luksemburgu, Republici Mađarskoj, Malti, Republici Austriji, Portugalskoj Republici, Rumunjskoj i Republici Sloveniji odobrava se uspostava pojačane međusobne suradnje u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastavu primjenjujući odgovarajuće odredbe Ugovorâ.
Članak 2.
Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
Sastavljeno u Bruxellesu 12. srpnja 2010.