РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1092/2010 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 24 ноември 2010 година
за пруденциалния надзор върху финансовата система на Европейския съюз на макроравнище и за създаване на Европейски съвет за системен риск
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Финансовата стабилност е предпоставка за това реалната икономика да осигурява работни места, кредитиране и растеж. Финансовата криза разкри основни слабости на финансовия надзор, който не съумя да изпревари неблагоприятните макропруденциални промени и да предотврати натрупването на прекомерни рискове във финансовата система.
(2)
Европейският парламент многократно призоваваше за засилване на реалната равнопоставеност на всички участници на равнището на Съюза, като в същото време обръщаше внимание на значителни пропуски в осъществявания от Съюза надзор на все по-интегрираните финансови пазари (в резолюции от 13 април 2000 г. относно съобщението на Комисията, озаглавено „Прилагане на рамката за финансовите пазари: план за действие“ (4), от 21 ноември 2002 г. относно правилата за пруденциален надзор в Eвропейския съюз (5), от 11 юли 2007 г. за Бялата книга относно политика в областта на финансовите услуги за периода (2005-2010 г.) - Бяла книга (6), от 23 септември 2008 г., съдържаща препоръки към Комисията относно хедж фондовете и фондовете за частно участие (7) и от 9 октомври 2008 г., съдържаща препоръки към Комисията относно последващи мерки при процеса „Ламфалуси“: бъдеща структура на надзора (8), както и в позициите си от 22 април 2009 г. относно измененото предложение за директива на Европейския парламент и на Съвета относно предприемането и упражняването на застрахователна и презастрахователна дейност (Платежоспособност II) (9) и от 23 април 2009 г. относно предложението за регламент на Европейския парламент и на Съвета относно агенциите за кредитен рейтинг (10)).
(3)
През ноември 2008 г. Комисията възложи на група на високо равнище, председателствана от Жак дьо Ларозиер, да представи препоръки за подобряване на европейската надзорна уредба с цел по-добра защита на гражданите и възстановяване на доверието във финансовата система.
(4)
В представения на 25 февруари 2009 г. окончателен доклад (доклада „Дьо Ларозиер“) групата на високо равнище препоръча, inter alia, създаването на равнището на Съюза на орган, който да бъде натоварен със задачата да следи рисковете във финансовата система като цяло.
(5)
В съобщение от 4 март 2009 г., озаглавено „Движеща сила за възстановяването на Европа“, Комисията приветства и изрази своята широка подкрепа за препоръките на доклада „Дьо Ларозиер“. На заседанието си от 19 и 20 март 2009 г. Европейският съвет постигна съгласие относно необходимостта от подобряване на регулирането и надзора върху финансовите институции в Съюза и използването на доклада „Дьо Ларозиер“ като основа за действие.
(6)
В съобщение от 27 май 2009 г., озаглавено „Европейски финансов надзор“, Комисията предложи редица реформи на действащата уредба, целящи запазване на финансовата стабилност на равнището на Съюза, които по-специално включват създаването на Европейски съвет за системен риск (ЕССР), отговорен за извършването на пруденциален надзор на макроравнище. Съветът, на заседанието си от 9 юни 2009 г., както и Европейският съвет, на заседанието си от 18 и 19 юни 2009 г., подкрепиха предложенията на Комисията и приветстваха намерението ѝ да представи законодателни предложения, за да може новата рамка да бъде въведена до края на 2010 г. В съответствие със становището на Комисията Съветът заключи, inter alia, че Европейската централна банка (ЕЦБ) „следва да предоставя аналитична, статистическа, административна и логистична помощ на Европейския съвет за системен риск, като използва техническите съвети, предоставени от националните централни банки и надзорни органи“. Помощта, предоставяна от ЕЦБ на ЕССР, както и задачите, възложени на ЕССР, не следва да засягат принципа за независимостта на ЕЦБ при изпълнение на нейните задачи, установен в Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС).
(7)
Предвид интеграцията на международните финансови пазари и риска от разпространение на финансовите кризи е необходим твърд ангажимент от страна на Съюза в световен мащаб. ЕССР следва да използва експертния опит на научен комитет на високо равнище и да поеме всички отговорности в световен мащаб, необходими, за да се гарантира зачитане на мнението на Съюза по въпроси, свързани с финансовата стабилност, особено като си сътрудничи тясно с Международния валутен фонд (МВФ) и Съвета за финансова стабилност (СФС), от които се очаква да осигурят ранни предупреждения за пруденциалните рискове на макроравнище в световен мащаб, и с партньорите от Групата на двадесетте (Г-20).
(8)
ЕССР следва да допринесе, inter alia, за изпълнението на препоръките, отправени към Г-20 от МВФ, СФС и Банката за международни разплащания (БМР).
(9)
В доклада на МВФ, БМР и СФС от 28 октомври 2009 г., представен на финансовите министри от Г-20 и на управителите на централните банки, озаглавен „Guidance to Assess the Systemic Importance of Financial Institutions, Markets and Instruments: Initial Considerations“(„Насоки за оценка на системната важност на финансовите институции, пазари и инструменти. Начални обсъждания“), се отбелязва също така, че оценката на системния риск вероятно ще се променя в зависимост от икономическата среда. Тя ще бъде обусловена също така от финансовата инфраструктура и схемите за управление на кризи и способността за справяне в случай на сривове. Финансовите институции може да са системно важни за местните, националните и международните финансови системи и икономики. Ключовите критерии за определяне на системната важност на пазарите и институциите са размерът (обемът на финансовите услуги, предоставяни от отделен елемент на финансовата система), заменяемостта (степента, до която други елементи на системата могат да предоставят същите услуги в случай на срив) и взаимосвързаността (връзките с други елементи на системата). Основаната на тези три критерия оценка следва да бъде допълнена с оценка на финансовата уязвимост и способността на институционалната рамка да реагира на финансови сривове, а същевременно следва да отчита редица допълнителни фактори като, inter alia, сложния характер на специфичните структури и бизнес модели, степента на финансова самостоятелност, интензитета и обхвата на надзора, прозрачността на финансовите механизми и връзките, които могат да се отразят на общия риск на институциите.
(10)
Задачата на ЕССР следва да бъде да наблюдава и оценява системния риск при нормални условия с цел намаляване на експозицията на системата към риск от срив на системни елементи и засилване на устойчивостта на финансовата система на шокове. В тази връзка ЕССР следва да допринася за гарантиране на финансовата стабилност и за намаляване на отрицателното въздействие върху вътрешния пазар и реалната икономика. За да изпълнява целите си, ЕССР следва да анализира цялата относима информация.
(11)
В съществуващата уредба на Съюза се отделя твърде малко внимание на пруденциалния надзор на макроравнище и на взаимовръзките между процесите в по-широката макроикономическа среда и финансовата система. Отговорността за пруденциалния анализ на макроравнище е все така разпокъсана и се поема от редица органи на различно равнище, като не съществува механизъм, който да осигурява адекватното идентифициране на пруденциалните рискове на макроравнище и издаването на ясни предупреждения и препоръки, както и последващото предприемане и изпълнение на действия в тази връзка. За доброто функциониране на световната финансова система и тази на Съюза и за намаляването на заплахите за тях е необходима засилена съгласуваност между пруденциалния надзор на макро- и микроравнище.
(12)
Новоразработената система за пруденциален надзор на макроравнище се нуждае от ползващо се с доверие и авторитетно ръководство. Следователно, предвид ключовата му роля и доверието, с което се ползва в международен и вътрешен план, и в съответствие с препоръките в доклада „Дьо Ларозиер“, председателят на ЕЦБ следва да бъде председател на ЕССР през първия петгодишен мандат след влизането в сила на настоящия регламент. Освен това следва да се повишат изискванията за отчетност и органите на ЕССР следва да могат да се ползват от опит, професионални умения и становища по широк спектър от въпроси.
(13)
В доклада „Дьо Ларозиер“ също така се посочва, че пруденциалният надзор на макроравнище се обезсмисля, ако не може да въздейства по някакъв начин върху надзора на микроравнище, докато пруденциалният надзор на микроравнище не може ефективно да осигури финансова стабилност без надлежно отчитане на процесите на макроравнище.
(14)
Следва да бъде създадена Европейска система за финансов надзор (ЕСФН), обединяваща участниците, упражняващи финансов надзор на национално равнище и на равнището на Съюза, които да действат като мрежа. Съгласно принципа на лоялното сътрудничество в съответствие с член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз, участниците в ЕСФН следва да си съдействат в дух на доверие и пълно взаимно зачитане, особено с цел осигуряване на подходящ и надежден поток от информация между тях. На равнището на Съюза мрежата следва да включва ЕССР и три надзорни органа на микроравнище: Европейски надзорен орган (Европейски банков орган), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (11), Европейски надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (12), и Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 (13) на Европейския парламент и на Съвета (заедно наричани по-нататък „ЕНО“).
(15)
Съюзът се нуждае от специален орган, който да отговаря за пруденциалния надзор на макроравнище върху цялата му финансова система, да идентифицира рисковете за финансовата стабилност и, при необходимост, да издава предупреждения за рискове и препоръки за предприемане на действия в отговор на тези рискове. Следователно ЕССР следва да бъде създаден като нов, независим орган за всички финансови сектори и гаранционни схеми. ЕССР следва да отговаря за упражняването на пруденциалния надзор на макроравнище в Съюза и не следва да има юридическа правосубектност.
(16)
ЕССР следва да включва Генерален съвет, Управителен комитет, секретариат, Консултативен научен комитет и Консултативен технически комитет. При определянето на състава на Консултативния научен комитет следва да се вземат предвид подходящи правила за конфликт на интереси, приети от Генералния съвет. При създаването на Консултативния технически комитет следва да се имат предвид съществуващите структури, за да се избегне евентуално дублиране.
(17)
ЕССР следва да издава предупреждения и, когато сметне за необходимо, препоръки от общ или конкретен характер, насочени по-специално към Съюза като цяло или към една или повече държави-членки, към един или повече ЕНО или към един или повече национални надзорни органи, като определя конкретен срок за предприемането на съответните свързани с провежданата политика действия.
(18)
ЕССР следва да разработи система от цветни кодове, за да позволи на заинтересованите лица по-добре да преценяват характера на риска.
(19)
За да се увеличи въздействието и легитимността на тези предупреждения и препоръки, те следва също така да се предават, при спазване на строги правила за поверителност, на Съвета и на Комисията, а в случаите когато са предназначени за един или повече национални надзорни органи, и на ЕНО. Обсъжданията на Съвета следва да бъдат подготвяни от Икономическия и финансов комитет (ИФК) в съответствие с определената му в ДФЕС роля. ЕССР следва редовно да информира ИФК и да му изпраща текстовете на всички предупреждения и препоръки веднага след приемането им, за да подготви дебатите в Съвета и да му предостави навременни съвети по провежданата политика.
(20)
Въз основа на представените от адресатите доклади ЕССР следва също така да наблюдава спазването на отправените от него предупреждения и препоръки, за да осигури реалното предприемане на последващи действия в отговор на неговите предупреждения и препоръки. Адресатите на препоръките следва да предприемат съответните действия по тях или да представят подходяща обосновка в случай на бездействие (механизъм „действие или обяснение“). Ако ЕССР прецени, че ответните действия са неподходящи, той информира адресатите, Съвета и, когато е уместно, съответния европейски надзорен орган, при спазване на строги правила за поверителност.
(21)
ЕССР следва да решава, поотделно за всеки конкретен случай и след като уведоми Съвета достатъчно рано, за да може последният да предприеме действия, дали препоръката следва да има поверителен характер или следва да бъде оповестена, като отчита, че при определени обстоятелства публичното оповестяване може да спомогне за по-доброто спазване на препоръките.
(22)
Ако ЕССР идентифицира риск, който би могъл сериозно да застраши правилното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на цялата финансова система на Съюза или на част от нея, той следва незабавно да уведоми Съвета за това. Ако ЕССР установи, че може да възникне извънредна ситуация, той следва да се обърне към Съвета и да представи оценка на ситуацията. След това Съветът следва да прецени доколко е необходимо да се приеме решение, адресирано до ЕНО, определящо наличието на извънредна ситуация. По време на този процес запазването на поверителността е от изключително голямо значение.
(23)
ЕССР следва да докладва пред Европейския парламент и пред Съвета най-малко веднъж годишно, както и по-често при мащабни финансови сътресения. Когато е целесъобразно, Европейският парламент и Съветът следва да могат да приканят ЕССР да разгледа конкретни въпроси, свързани с финансовата стабилност.
(24)
ЕЦБ и националните централни банки следва да играят водеща роля при пруденциалния надзор на макроравнище поради своя експертен опит и своите съществуващи отговорности по отношение на финансовата стабилност. Националните надзорници следва да участват, като предоставят своя специфичен експертен опит. Участието на органите за пруденциален надзор на микроравнище в дейността на ЕССР е от съществено значение, за да се гарантира, че оценката на пруденциалния риск на макроравнище е основана на пълна и точна информация относно процесите във финансовата система. От това следва, че председателите на ЕНО следва да бъдат членове с право на глас. Един представител на компетентните национални надзорни органи на всяка държава-членка следва да участва в заседанията на Генералния съвет без право на глас. В дух на откритост 15 независими експерти следва да осигуряват външен експертен опит на ЕССР, посредством Консултативния научен комитет.
(25)
Участието в ЕССР на член на Комисията ще спомогне за установяването на връзка с макроикономическото и финансово наблюдение в Съюза, а участието на председателя на ИФК ще отразява ролята на министерствата на държавите-членки, които отговарят за областта на финансите, и на Съвета по отношение на защитата на финансовата стабилност и упражняването на икономически и финансов надзор.
(26)
От съществено значение е членовете на ЕССР да изпълняват задълженията си безпристрастно, като вземат предвид единствено финансовата стабилност на Съюза като цяло. Когато не може да бъде постигнат консенсус при гласуването на предупрежденията и препоръките в рамките на ЕССР, гласовете следва да бъдат с еднаква тежест и решенията следва да се вземат по правило с обикновено мнозинство.
(27)
Взаимосвързаността на финансовите институции и пазари предполага, че наблюдението и оценката на потенциалните системни рискове следва да се базират на широк спектър от относими макроикономически и микрофинансови данни и показатели. Тези системни рискове включват рискове от прекъсване на предоставянето на финансовите услуги, причинено от значително влошаване на състоянието на цялата финансова система на Съюза или на части от нея, които може да породят сериозни отрицателни последици за вътрешния пазар и реалната икономика. Всеки вид финансова институция и посредник, пазар, инфраструктура и инструмент може да бъде системно важен. Поради това ЕССР следва да има достъп до цялата информация, необходима за изпълнение на неговите задължения, като запазва нейния поверителен характер, когато това се изисква.
(28)
Мерките за събиране на информация, установени в настоящия регламент, са необходими за изпълнението на задачите на ЕССР и следва да не засягат правната рамка на Европейската статистическа система в областта на статистиката. Ето защо настоящият регламент не следва да засяга Регламент (ЕО) № 223/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 г. относно европейската статистика (14) и Регламент (ЕО) № 2533/98 на Съвета от 23 ноември 1998 г. относно събирането на статистическа информация от Европейската централна банка (15).
(29)
Участниците на пазара могат да осигурят ценен принос за разбиране на промените, влияещи върху финансовата система. Ето защо, когато е уместно, ЕССР следва да се консултира със заинтересованите лица от частния сектор, включително с представителите на финансовия сектор, сдруженията на потребителите, групите на клиентите в областта на финансовите услуги, създадени от Комисията или със законодателството на Съюза, като им осигурява достатъчна възможност да представят своите съображения.
(30)
Създаването на ЕССР следва пряко да допринесе за постигане на целите на вътрешния пазар. Пруденциалният надзор на макроравнище върху финансовата система от страна на Съюза е неделима част от цялостната нова надзорна уредба на Съюза, тъй като макропруденциалният аспект е тясно свързан със задачите на пруденциалния надзор на микроравнище, възложени на ЕНО. Само при наличието на уредба, която надлежно взема предвид взаимозависимостта между пруденциалните рискове на микро- и макроравнище, всички заинтересовани лица ще могат да имат достатъчно увереност за предприемането на презгранични финансови дейности. ЕССР следва да наблюдава и оценява рисковете за финансовата стабилност, произтичащи от процесите, които могат да окажат въздействие на равнището на отделен сектор или на финансовата система като цяло. Чрез действия в отговор на тези рискове ЕССР ще допринесе пряко за изграждането на интегрирана надзорна структура в Съюза, необходима за насърчаването на навременни и последователни свързани с провежданата политика действия в държавите-членки, като по този начин се избягват различните подходи и се подобрява функционирането на вътрешния пазар.
(31)
В решение от 2 май 2006 г. по дело C-217/04 (Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия/Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз) Съдът заключи, че „редакцията на член 95 от Договора за ЕО [понастоящем член 114 ДФЕС] по никакъв начин не указва на това, че адресати на мерките, приети от законодателните органи на Общността на основание посочената разпоредба, могат да бъдат единствено отделните държави-членки. Законодателят може да счете за необходимо да предвиди създаването на орган на Общността, който да отговаря за подпомагането на процеса на хармонизация в случаи, когато приемането на незадължителни придружаващи и рамкови мерки изглежда целесъобразно с оглед улесняването на еднаквото изпълнение и прилагане на актове, основаващи се на тази разпоредба.“ (16). ЕССР следва да допринесе за финансовата стабилност, необходима за по-нататъшната финансова интеграция на вътрешния пазар, чрез наблюдение на системните рискове и издаване на предупреждения и препоръки, когато това е целесъобразно. Тези задачи са тясно свързани с целите на законодателството на Съюза относно вътрешния пазар на финансови услуги. Поради това ЕССР следва да бъде създаден на основание член 114 ДФЕС.
(32)
Както се посочва в доклада „Дьо Ларозиер“, необходим е поетапен подход и Европейският парламент и Съветът следва да извършат цялостен преглед на ЕСФН, ЕССР и ЕНО до 17 декември 2013 г.
(33)
Тъй като поради интеграцията на финансовите пазари в Съюза целта на настоящия регламент, а именно постигането на ефективен пруденциален надзор на макроравнище върху финансовата система на Съюза, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да предприеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Създаване
1. Създава се Европейски съвет за системен риск (ЕССР). Неговото седалище е във Франкфурт на Майн.
2. ЕССР е част от Европейската система за финансов надзор (ЕСФН), чиято цел е да осигури надзора върху финансовата система на Съюза.
3. ЕСФН се състои от:
а)
ЕССР;
б)
Европейския надзорен орган (Европейски банков орган), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010;
в)
Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010;
г)
Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010;
д)
Съвместния комитет на европейските надзорни органи (Съвместен комитет), предвиден в член 54 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, Регламент (ЕС) № 1094/2010 и Регламент (ЕС) № 1095/2010;
е)
компетентните или надзорните органи в държавите-членки, посочени в актовете на Съюза, изброени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, Регламент (ЕС) № 1094/2010 и Регламент (ЕС) № 1095/2010;
4. Съгласно принципа на лоялното сътрудничество в съответствие с член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз участниците в ЕСФН си съдействат в дух на доверие и пълно взаимно зачитане, особено с цел осигуряване на подходящ и надежден информационен поток между тях.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„финансова институция“ означава всяко предприятие, което попада в приложното поле на законодателството на Съюза, посочено в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, Регламент (ЕС) № 1094/2010 и Регламент (ЕС) № 1095/2010, както и всяко друго предприятие или образувание в Съюза, чийто основен предмет на дейност има сходен характер;
б)
„финансова система“ означава всички финансови институции, пазари, продукти и пазарни инфраструктури;
в)
„системен риск“ означава риск от дестабилизиране на финансовата система, който може да породи сериозни отрицателни последици за вътрешния пазар и реалната икономика. Всички видове финансови посредници, пазари и инфраструктури могат да са потенциално системно важни до известна степен.
Член 3
Мисия, цели и задачи
1. ЕССР отговаря за упражняването на пруденциален надзор на макроравнище върху финансовата система в рамките на Съюза, с оглед да допринесе за предотвратяване или намаляване на системните рискове за финансовата стабилност в Съюза, произтичащи от процесите във финансовата система, и като отчита макроикономическите процеси, с цел да се избегнат периоди на мащабни финансови сътресения. Той допринася за безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар и по този начин осигурява устойчив принос за икономическия растеж от страна на финансовия сектор.
2. За целите на параграф 1 ЕССР изпълнява следните задачи:
а)
определя и/или събира и анализира цялата относима информация, която е необходима за постигане на целите, описани в параграф 1;
б)
идентифицира и подрежда по приоритет системните рискове;
в)
когато тези системни рискове се считат за значителни, издава предупреждения и ги оповестява публично, когато това е целесъобразно;
г)
издава препоръки за коригиращи действия в отговор на идентифицираните рискове и ги оповестява публично, когато това е целесъобразно;
д)
когато ЕССР установи, че може да възникне извънредна ситуация по смисъла на член 18 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, от Регламент (ЕС) № 1094/2010 и от Регламент (ЕС) № 1095/2010, той издава поверително предупреждение, адресирано до Съвета и представя на Съвета оценка на ситуацията, за да може Съветът да прецени необходимостта от приемане на решение, адресирано до ЕНО, в което да се посочи наличието на извънредна ситуация;
е)
следи за предприемането на действия в отговор на предупрежденията и препоръките;
ж)
осъществява тясно сътрудничество с всички други участници в ЕСФН; когато е целесъобразно, предоставя на ЕНО нужната за изпълнението на техните задължения информация относно системните рискове и, в сътрудничество с ЕНО, разработва общ набор от количествени и качествени показатели („таблица на риска“) с цел идентифициране и измерване на системния риск;
з)
участва в Съвместния комитет, когато това е целесъобразно;
и)
координира действията си с тези на международните финансови организации, и по-специално с МВФ и СФС, а също и със съответните органи на трети държави по въпроси, свързани с пруденциалния надзор на макроравнище;
й)
изпълнява други подобни задачи, предвидени в законодателството на Съюза.
ГЛАВА II
ОРГАНИЗАЦИЯ
Член 4
Структура
1. ЕССР има Генерален съвет, Управителен комитет, секретариат, Консултативен научен комитет и Консултативен технически комитет.
2. Генералният съвет взема решенията, необходими за изпълнение на възложените на ЕССР задачи съгласно член 3, параграф 2.
3. Управителният комитет подпомага процеса на вземане на решение на ЕССР, като подготвя заседанията на Генералния съвет, преглежда документите, които ще бъдат обсъждани, и наблюдава напредъка в текущата дейност на ЕССР.
4. Секретариатът отговаря за ежедневната работа на ЕССР. Той предоставя висококачествена аналитична, статистическа, административна и логистична помощ на ЕССР под ръководството на председателя и на Управителния комитет в съответствие с Регламент (ЕС) № 1096/ 2010 на Съвета (17). Секретариатът също така използва технически съвети, предоставени от ЕНО, националните централни банки и националните надзорници.
5. Посочените в членове 12 и 13 Консултативен научен комитет и Консултативен технически комитет предоставят съвети и помощ по въпроси, свързани с дейността на ЕССР.
Член 5
Председател и заместник-председатели на ЕССР
1. Председателят на ЕЦБ е председател на ЕССР с мандат от пет години, считано от влизането в сила на настоящия регламент. За следващите мандати председателят на ЕССР се определя съгласно реда и условията, определени въз основа на преразглеждането, предвидено в член 20.
2. Първият заместник-председател се избира от членовете на Генералния съвет на ЕЦБ и измежду тях с мандат от пет години, като се отчита необходимостта от балансирано представителство на държавите-членки като цяло, както и на тези, чиято парична единица е еврото, и на държавите-членки с друга парична единица. Първият заместник-председател може да бъде преизбран веднъж.
3. Вторият заместник-председател е председателят на Съвместния комитет, назначен в съответствие с член 55, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, от Регламент (ЕС) № 1094/2010 и от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
4. Председателят и заместник-председателите представят пред Европейския парламент по време на публично изслушване намеренията си относно начина, по който ще изпълняват задълженията си по настоящия регламент.
5. Председателят ръководи заседанията на Генералния съвет и на Управителния комитет.
6. Когато председателят не може да участва в заседанията, заместник-председателите ръководят заседанията на Генералния съвет и/или на Управителния комитет по реда на тяхното старшинство.
7. Ако мандатът на члена на Генералния съвет на ЕЦБ, избран за първи заместник-председател, приключи преди края на петгодишния мандат или ако първият заместник-председател не е в състояние да изпълнява служебните си задължения по някаква друга причина, се избира нов първи заместник-председател в съответствие с параграф 2.
8. Председателят представлява ЕССР пред трети лица.
Член 6
Генерален съвет
1. Членовете на Генералния съвет с право на глас са:
а)
председателят и заместник-председателят на EЦБ;
б)
управителите на националните централни банки;
в)
един член на Комисията;
г)
председателят на Европейския надзорен орган (Европейски банков орган);
д)
председателят на Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване);
е)
председателят на Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари);
ж)
председателят и двамата заместник-председатели на Консултативния научен комитет;
з)
председателят на Консултативния технически комитет.
2. Членове на Генералния съвет без право на глас са:
а)
един представител на високо равнище на компетентните национални надзорни органи на всяка държава-членка, в съответствие с параграф 3;
б)
председателят на Икономическия и финансов комитет (ИФК).
3. Що се отнася до представителството на националните надзорни органи по параграф 2, буква а), съответните представители на високо равнище се сменят на ротационен принцип в зависимост от характера на обсъжданите въпроси, освен ако националните надзорни органи на определена държава-членка не са се споразумели за общ представител.
4. Генералният съвет утвърждава процедурния правилник на ЕССР.
Член 7
Безпристрастност
1. Когато участват в дейността на Генералния съвет или на Управителния комитет или при извършването на всякаква друга дейност, свързана с ЕССР, членовете на ЕССР изпълняват задълженията си безпристрастно и като действат единствено в интерес на Съюза като цяло. Те нямат право да искат или да приемат указания от държавите-членки, от институциите на Съюза или от който и да е друг публичен или частен орган.
2. Членовете на Генералния съвет (независимо дали имат право на глас или не) не могат да заемат длъжности във финансовия сектор.
3. Нито държавите-членки, нито институциите на Европейския съюз, нито който и да е друг публичен или частен орган имат право да се опитват да въздействат върху членовете на ЕССР при изпълнение на задачите, предвидени в член 3, параграф 2.
Член 8
Професионална тайна
1. Членовете на Генералния съвет и всички други лица, които работят или са работили за ЕССР или чиято дейност е свързана или е била свързана с ЕССР (включително съответният персонал на централните банки, Консултативният научен комитет, Консултативният технически комитет, ЕНО и компетентните национални надзорни органи на държавите-членки) не разкриват информация, която е предмет на професионална тайна, дори и след прекратяване изпълнението на задълженията си.
2. Получената от членовете на ЕССР информация се използва единствено при изпълнение на техните задължения и на задачите, предвидени в член 3, параграф 2.
3. Без да се засягат член 16 и прилагането на наказателното право, посочените в параграф 1 лица нямат право да разкриват никаква поверителна информация, получена при изпълнението на техните задължения, пред което и да е лице или орган, освен в съкратена или обобщена форма, така че отделните финансови институции да не могат да бъдат идентифицирани.
4. ЕССР, заедно с ЕНО, приема и въвежда специални процедури за поверителност с цел защита на информацията относно отделни финансови институции или на информацията, въз основа на която могат да бъдат идентифицирани отделни финансови институции.
Член 9
Заседания на Генералния съвет
1. Редовните пленарни заседания на Генералния съвет се свикват от председателя на ЕССР и се провеждат най-малко четири пъти годишно. Извънредни заседания могат да се свикват по инициатива на председателя на ЕССР или по искане на най-малко една трета от членовете на Генералния съвет с право на глас.
2. Всеки член участва в заседанията на Генералния съвет лично и не може да бъде представляван.
3. Чрез дерогация от параграф 2 всеки член, който е възпрепятстван да присъства на заседанията през период от най-малко три месеца, може да назначи свой заместник. Членовете могат да бъдат замествани и от лица, които са официално назначени съгласно приложимите за съответната институция правила за временно заместване.
4. Когато е целесъобразно, на заседанията на Генералния съвет могат да бъдат поканени да присъстват представители на високо равнище на международни финансови организации, извършващи дейности, пряко свързани със задачите на ЕССР, предвидени в член 3, параграф 2.
5. В работата на ЕССР могат да участват представители на високо равнище на съответните органи от трети държави, по-специално от държавите от ЕИП, но тяхното участие е строго ограничено до въпроси, които са от особено значение за тези държави. ЕССР може да установи правила, определящи по-специално естеството, обхвата и процедурните аспекти на участието на тези трети държави в работата на ЕССР. В тези правила може да се предвиди участие на техен представител като наблюдател в Генералния съвет, в конкретни случаи, когато се разглеждат единствено въпроси от значение за тези държави, като се изключват всички случаи, в които се обсъжда състоянието на отделни финансови институции или държави-членки.
6. Разискванията на заседанията са поверителни.
Член 10
Процедура на гласуване на Генералния съвет
1. Всеки от членовете на Генералния съвет с право на глас има един глас.
2. Без да се засягат процедурите на гласуване, предвидени в член 18, параграф 1, Генералният съвет взема решения с обикновено мнозинство от присъстващите членове с право на глас. При равенство на гласовете решаващ глас има председателят на ЕССР.
3. Чрез дерогация от параграф 2, за приемането на препоръка или за публичното оповестяване на предупреждение или на препоръка се изисква мнозинство от две трети от подадените гласове.
4. За провеждането на гласуване в рамките на Генералния съвет е необходим кворум от две трети от членовете с право на глас. При липса на кворум председателят на ЕССР може да свика извънредно заседание, на което решенията могат да се вземат при кворум от една трета. В процедурния правилник, посочен в член 6, параграф 4, се определя подходящо предизвестие за свикване на извънредно заседание.
Член 11
Управителен комитет
1. Управителният комитет се състои от:
а)
председателя и първия заместник-председател на ЕССР;
б)
заместник-председателя на ЕЦБ;
в)
четирима други членове на Генералния съвет, които са и членове на Генералния съвет на ЕЦБ, като се отчита необходимостта да се осигури балансирано представителство на държавите-членки като цяло, както и на тези, чиято парична единица е еврото, и на държавите-членки с друга парична единица. Те се избират от членовете на Генералния съвет, които са и членове на Генералния съвет на ЕЦБ, и измежду тях, с мандат от три години;
г)
един член на Комисията;
д)
председателя на Европейския надзорен орган (Европейски банков орган);
е)
председателя на Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване);
ж)
председателя на Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари);
з)
председателя на ИФК;
и)
председателя на Консултативния научен комитет и
й)
председателя на Консултативния технически комитет.
Всяко място, освободено от избран член на Управителния комитет, се попълва чрез избор на нов член от Генералния съвет.
2. Заседанията на Управителния комитет се свикват от председателя на ЕССР най-малко на всеки три месеца, преди всяко заседание на Генералния съвет. Председателят на ЕССР може да свиква и извънредни заседания.
Член 12
Консултативен научен комитет
1. Консултативният научен комитет се състои от председателя на Консултативния технически комитет и 15 експерти, притежаващи широк спектър от умения и опит, предложени от Управителния комитет и одобрени от Генералния съвет, с мандат от 4 години с възможност за подновяване. Кандидатите не са членове на ЕНО и се избират въз основа на тяхната компетентност като цяло и въз основа на богатия им опит в академичната област или в други области, особено в областта на малките и средните предприятия, или на профсъюзите или като доставчици или потребители на финансови услуги.
2. Председателят и двамата заместник-председатели на Консултативния научен комитет се назначават от Генералния съвет по предложение на председателя на ЕССР, като всеки от тях следва да притежава значителен съответен опит и знания, придобити например благодарение на академичния им опит в областта на банковото дело, пазарите на ценни книжа или застраховането и професионалното пенсионно осигуряване. Председателството на Консултативния научен комитет следва да се поема на ротационен принцип от тези три лица.
3. По искане на председателя на ЕССР Консултативният научен комитет предоставя съвети и помощ на ЕССР в съответствие с член 4, параграф 5.
4. Секретариатът на ЕССР подпомага работата на Консултативния научен комитет, а ръководителят на секретариата участва в неговите заседания.
5. Когато е целесъобразно, Консултативният научен комитет организира консултации на ранен етап със заинтересовани лица, например участници на пазара, организации на потребителите и експерти от академичните среди, в дух на откритост и прозрачност, като отчита изискването за поверителност.
6. На Консултативния научен комитет се предоставят всички средства, необходими за успешното изпълнение на неговите задачи.
Член 13
Консултативен технически комитет
1. Консултативният технически комитет се състои от:
а)
представител на всяка национална централна банка и представител на ЕЦБ;
б)
представител на компетентните национални надзорни органи на всяка държава-членка в съответствие с втора алинея;
в)
представител на Европейския надзорен орган (Европейски банков орган);
г)
представител на Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване);
д)
представител на Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари);
е)
двама представители на Комисията;
ж)
представител на ИФК; както и
з)
представител на Консултативния научен комитет.
Надзорните органи на всяка държава-членка избират по един свой представител в Консултативния технически комитет. Що се отнася до представителите на националните надзорни органи съгласно първа алинея, буква б), съответните представители се сменят на ротационен принцип в зависимост от характера на обсъжданите въпроси, освен ако националните надзорни органи на определена държава-членка не са се споразумели за общ представител.
2. Председателят на Консултативния технически комитет се назначава от Генералния съвет по предложение на председателя на ЕССР.
3. По искане на председателя на ЕССР Консултативният технически комитет предоставя съвети и помощ на ЕССР в съответствие с член 4, параграф 5.
4. Секретариатът на ЕССР подпомага дейността на Консултативния технически комитет, а ръководителят на секретариата участва в неговите заседания.
5. На Консултативния технически комитет се предоставят всички средства, необходими за успешното изпълнение на неговите задачи.
Член 14
Други източници на съвети
При изпълнението на задачите, предвидени в член 3, параграф 2, ЕССР търси мненията на заинтересовани лица от частния сектор, когато това е целесъобразно.
ГЛАВА III
ЗАДАЧИ
Член 15
Събиране и обмен на информация
1. ЕССР предоставя на ЕНО необходимата за изпълнението на техните задачи информация относно рисковете.
2. ЕНО, Европейската система на централните банки (ЕСЦБ), Комисията, националните надзорни органи и националните статистически органи осъществяват тясно сътрудничество с ЕССР и му предоставят цялата информация, необходима за изпълнение на неговите задачи в съответствие със законодателството на Съюза.
3. При спазване на член 36, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, Регламент (ЕС) № 1094/2010 и Регламент (ЕС) № 1095/2010, ЕССР може да поиска от ЕНО информация, по правило в съкратена или обобщена форма, така че да не могат да бъдат идентифицирани отделни финансови институции.
4. Преди да поиска информация в съответствие с настоящия член, ЕССР взема предвид съществуващите статистически данни, изготвени, разпространени и обработени от Европейската статистическа система и от ЕСЦБ.
5. Ако исканата информация не е налична или не бъде предоставена своевременно, ЕССР може да я поиска от ЕСЦБ, от националните надзорни органи или от националните статистически органи. Ако информацията отново не бъде предоставена, ЕССР може да я поиска от съответната държава-членка, без да се засягат правомощията, възложени съответно на Съвета, Комисията (Евростат), ЕЦБ, Евросистемата и ЕСЦБ в областта на статистиката и събирането на данни.
6. Ако ЕССР поиска информация, която не е в съкратена или обобщена форма, в мотивирано искане се обяснява защо данните относно съответната отделна финансова институция се считат за системно важни и необходими, предвид преобладаващата пазарна ситуация.
7. Преди всяко искане на информация, която не е в съкратена или обобщена форма, ЕССР се консултира надлежно със съответния европейски надзорен орган, за да се гарантира, че искането е обосновано и пропорционално. Ако съответният европейски надзорен орган не счита, че искането е обосновано и пропорционално, той незабавно връща искането на ЕССР и изисква допълнителна обосновка. След като ЕССР предостави такава допълнителна обосновка на съответния европейски надзорен орган, адресатите изпращат исканата информация на ЕССР, при условие че имат законно право на достъп до съответната информация.
Член 16
Предупреждения и препоръки
1. Ако са идентифицирани значителни рискове за постигането на целта по член 3, параграф 1, ЕССР отправя предупреждения и, когато е целесъобразно, издава препоръки за коригиращи мерки, включително за законодателни инициативи, когато е уместно.
2. Предупрежденията или препоръките, издадени от ЕССР в съответствие с член 3, параграф 2, букви в) и г), могат да бъдат от общ или специален характер и да бъдат отправени, по-специално, до Съюза като цяло или до една или повече държави-членки, или до един или повече ЕНО, или до един или повече национални надзорни органи. Когато предупреждението или препоръката се отправя до един или повече национални надзорни органи, съответната държава-членка (съответните държави-членки) също се уведомява (уведомяват) за това. Препоръките съдържат конкретен срок за предприемането на действия. Препоръките относно приложимото законодателство на Съюза могат да бъдат отправени и до Комисията.
3. Едновременно с предаването им на адресатите в съответствие с параграф 2, предупрежденията или препоръките се предават в съответствие със строги правила за поверителност на Съвета и на Комисията, а когато адресати са един или повече национални надзорни органи - на ЕНО.
4. С оглед повишаване на осведомеността за рисковете за икономиката на Съюза и за да се подредят тези рискове по приоритет, ЕССР, в тясно сътрудничество с други участници в ЕСФН, разработва система от цветни кодове, съответстващи на ситуации с различни равнища на риск.
След определянето на критериите за такава класификация предупрежденията и препоръките на ЕССР посочват, в зависимост от конкретния случай и ако е целесъобразно, към коя категория спада рискът.
Член 17
Действия в отговор на препоръките на ЕССР
1. Когато препоръките, посочени в член 3, параграф 2, буква г), са отправени до Комисията, до една или повече държави-членки, до един или повече ЕНО, или до един или повече национални надзорни органи, адресатите съобщават на ЕССР и на Съвета действията, предприети в отговор на препоръките, като представят подходяща обосновка за всеки случай на бездействие. Когато е приложимо, ЕССР незабавно уведомява ЕНО за получените отговори, при спазване на строги правила за поверителност.
2. Ако ЕССР вземе решение, че негова препоръка не е била спазена или че адресатите не са предоставили подходяща обосновка на своето бездействие, той уведомява за това адресатите, Съвета и, когато е приложимо, съответния европейски надзорен орган, при спазване на строги правила за поверителност.
3. Ако ЕССР е взел решение съгласно параграф 2 относно препоръка, която е била оповестена публично в съответствие с процедурата, предвидена в член 18, параграф 1, Европейският парламент може да покани председателя на ЕССР да представи това решение, а адресатите могат да поискат да участват в обмена на мнения.
Член 18
Публични предупреждения и препоръки
1. Генералният съвет решава във всеки конкретен случай дали да обяви публично дадено предупреждение или препоръка, след като уведоми Съвета достатъчно рано, така че той да има възможност да реагира. Независимо от член 10, параграф 3, за решения, които се вземат от Генералния съвет съгласно настоящия параграф, винаги е необходим кворум от две трети.
2. Когато Генералният съвет вземе решение да оповести публично дадено предупреждение или препоръка, той предварително уведомява адресатите.
3. Адресатите на предупреждения и препоръки, оповестени публично от ЕССР, разполагат и с правото публично да изложат своите мнения и аргументи в отговор на тези предупреждения и препоръки.
4. Когато Генералният съвет вземе решение да не оповестява публично дадено предупреждение или препоръка, адресатите и, когато е целесъобразно, Съветът и ЕНО предприемат всички необходими мерки за защитата на техния поверителен характер.
ГЛАВА IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 19
Задължения за отчетност и докладване
1. Най-малко веднъж годишно, и по-често при мащабни финансови сътресения, Европейският парламент кани председателя на ЕССР на ежегодно изслушване по повод представянето на годишния доклад на ЕССР пред Европейския парламент и пред Съвета. Това изслушване се провежда отделно от диалога между Европейския парламент и председателя на ЕЦБ по парични въпроси.
2. Годишният доклад, посочен в параграф 1, съдържа информацията, която Генералният съвет решава да оповести публично в съответствие с член 18. Годишният доклад се предоставя на разположение на обществеността.
3. Освен това ЕССР проучва конкретни въпроси по молба на Европейския парламент, на Съвета или на Комисията.
4. Европейският парламент може да поиска от председателя на ЕССР да присъства на изслушване, провеждано от компетентните комисии на Европейския парламент.
5. Председателят на ЕССР провежда с председателя и заместник-председателите на Комисията по икономически и парични въпроси на Европейския парламент поверителни устни разисквания за текущата дейност на ЕССР, при закрити врата и най-малко два пъти годишно или по-често, ако това бъде счетено за необходимо. С оглед осигуряване на пълна поверителност в съответствие с член 8 между Европейския парламент и ЕССР се сключва споразумение относно подробните условия и ред за организиране на тези срещи. ЕССР предоставя копие от това споразумение на Съвета.
Член 20
Преразглеждане
До 17 декември 2013 г. Европейският парламент и Съветът разглеждат настоящия регламент въз основа на доклад на Комисията и, след получаване на становище от ЕЦБ и от ЕНО, определят дали е необходимо преразглеждане на мисията и организацията на ЕССР.
По-специално те разглеждат условията за определянето или избирането на председателя на ЕССР.
Член 21
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 24 ноември 2010 година.
32010R1092
L 331/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
24.11.2010.
UREDBA (EU) br. 1092/2010 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 24. studenoga 2010.
o makrobonitetnom nadzoru financijskog sustava Europske unije i osnivanju Europskog odbora za sistemske rizike
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (1),
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Financijska stabilnost je preduvjet za osiguravanje radnih mjesta, kreditiranje i rast u realnom gospodarstvu. Financijska kriza otkrila je važne nedostatke u području financijskog nadzora kojim nisu predviđena štetna makrobonitetna kretanja niti je spriječena akumulacija prekomjernih rizika u financijskom sustavu.
(2)
Europski parlament je u više navrata pozvao na jačanje stvarnih jednakih pravila igre za sve sudionike na razini Unije, ukazujući na značajne propuste prilikom nadzora od strane Unije nad sve integriranijim financijskim tržištima (u svojim rezolucijama od 13. travnja 2000. o priopćenju Komisije o provedbi okvira za financijska tržišta: Plan djelovanja (4), od 21. studenoga 2002. o pravilima bonitetnog nadzora u Europskoj uniji (5), od 11. srpnja 2007. o politici financijskih usluga (2005. - 2010.) - Bijela knjiga (6), od 23. rujna 2008. s preporukama Komisiji o spekulativnim fondovima i vlasničkim ulaganjima koja ne kotiraju na burzi (7) i od 9. listopada 2008. s preporukama Komisiji o nastavnom postupanju nakon Lamfalussyjeva postupka: buduća struktura nadzora (8) te u svojim stajalištima od 22. travnja 2009. o izmijenjenom prijedlogu direktive Europskog parlamenta i Vijeća o osnivanju i obavljanju djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II) (9) te od 23. travnja 2009. o prijedlogu uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o agencijama za procjenu kreditnog rejtinga (10)).
(3)
U studenom 2008. Komisija je ovlastila skupinu na visokoj razini pod predsjedanjem Jacquesa de Larosièrea za izradu preporuka o tome kako ojačati europske nadzorne mehanizme s ciljem bolje zaštite građana i ponovne uspostave povjerenja u financijski sustav.
(4)
U svom konačnom izvješću („de Larosièrovo izvješće”) predstavljenom 25. veljače 2009., skupina na visokoj razini preporučila je, između ostalog, osnivanje tijela na razini Unije, zaduženog za nadzor rizika financijskog sustava u cjelini.
(5)
Komisija je u svojoj Komunikaciji od 4. ožujka 2009. pod nazivom „Poticanje europskog oporavka” pozdravila i dala široku potporu preporukama de Larosièrove skupine. Na svom sastanku 19. i 20. ožujka 2009., Europsko vijeće usuglasilo se o potrebi poboljšanja propisa i nadzora financijskih institucija u Uniji te uporabi de Larosièrova izvješća kao osnove za djelovanje.
(6)
Komisija je u svojoj Komunikaciji pod nazivom „Europski financijski nadzor” od 27. svibnja 2009. predložila niz reformi sadašnjih mehanizama zaštite financijske stabilnosti na razini Unije, posebno uključujući osnivanje Europskog odbora za sistemske rizike (ESRB), odgovornog za makrobonitetni nadzor. Vijeće je dalo potporu stajalištu Komisije dana 9. lipnja 2009., a Europsko vijeće je to učinilo na svom sastanku 18. i 19. lipnja 2009. te su pozdravili namjeru Komisije da donese zakonodavne prijedloge za uspostavljanje okvira tijekom 2010. godine. U skladu sa stajalištima Komisije, Vijeće je zaključilo, između ostalog, da bi Europska središnja banka (ESB) „trebala osigurati analitičku, statističku, administrativnu i logističku potporu ESRB-u, oslanjajući se pri tome i na tehničke savjete nacionalnih središnjih banaka i nadzornika”. Potpora koju ESB daje ESRB-u kao i zadaće koje su dodijeljene ESRB-u ne bi trebale dovesti u pitanje načelo nezavisnosti ESB-a prilikom provedbe njegovih zadaća u skladu s Ugovorom o funkcioniranju Europske unije (UFEU).
(7)
S obzirom na integraciju međunarodnih financijskih tržišta i na rizik proširenja financijskih kriza, postoji potreba za snažnim angažmanom Unije na globalnoj razini. ESRB bi se trebao osloniti na stručno znanje znanstvenog odbora na visokoj razini i preuzeti sve globalne odgovornosti potrebne kako bi se osiguralo da se čuje glas Unije o pitanjima koja se odnose na financijsku stabilnost, posebno putem bliske suradnje s Međunarodnim monetarnim fondom (MMF) i Odborom za financijsku stabilnost (FSB) od kojih se očekuje da osiguraju rana upozorenja povezano s makrobonitetnim rizicima na globalnoj razini kao i suradnje s partnerima skupine G-20.
(8)
ESRB bi, među ostalim, trebao pridonijeti provedbi preporuka MMF-a, FSB-a i Banke za međunarodne namire (BIS) usmjerenih prema skupini G-20.
(9)
U izvješću MMF-a, BIS-a i FSB-a od 28. listopada 2009. predstavljenom ministrima financija skupine G-20 i guvernerima središnjih banaka pod nazivom „Smjernice za ocjenu sistemskog značaja financijskih institucija, tržišta i instrumenata: početna razmatranja” također se navodi da ocjena sistemskog rizika može varirati ovisno o gospodarskom okružju. Ocjena će također biti uvjetovana financijskom infrastrukturom i mehanizmima za upravljanje krizom kao i sposobnošću rješavanja slučajeva propadanja kada do njih dođe. Financijske institucije mogu sistemski biti značajne za lokalne, nacionalne ili međunarodne financijske sustave i gospodarstva. Ključni kriteriji koji pomažu utvrđivanje sistemske važnosti tržišta i institucija su veličina (opseg financijskih usluga koje pruža pojedina sastavnica financijskog sustava), zamjenjivost (opseg do kojeg druge sastavnice sustava mogu pružiti iste usluge u slučaju propadanja) i međusobna povezanost (povezanosti s drugim sastavnicama sustava). Ocjenu temeljenu na ova tri kriterija, trebalo bi dopuniti upućivanjem na financijske ranjivosti i sposobnost institucionalnog okvira za rješavanje slučajeva financijskog propadanja te bi trebalo razmotriti cijeli niz dodatnih čimbenika poput, između ostalog, složenosti specifičnih struktura i poslovnih modela, stupnja financijske neovisnosti, intenziteta i opsega nadzora, transparentnosti financijskih postupaka i povezanosti koje mogu utjecati na ukupan rizik institucija.
(10)
Zadaća ESRB-a trebala bi biti nadzor i procjena sistemskog rizika u uobičajenim vremenima s ciljem smanjenja izloženosti sustava riziku od propadanja dijelova sustava i pojačavanja otpornosti financijskog sustava na šokove. U tom pogledu, ESRB bi trebao pridonijeti osiguranju financijske stabilnosti te smanjenju negativnih učinaka na unutarnje tržište i realno gospodarstvo. Kako bi ostvario svoje ciljeve ESRB bi trebao analizirati sve relevantne informacije.
(11)
Sadašnji mehanizmi Unije stavljaju nedovoljan naglasak na makrobonitetni nadzor i na međusobne povezanosti između kretanja u širem makroekonomskom okružju i financijskog sustava. Odgovornost za makrobonitetnu analizu ostaje rascjepkana te ju provode različita nadležna tijela na različitim razinama, bez postojanja mehanizma kojim se osigurava primjereno prepoznavanje makrobonitetnih rizika i jasno izdavanje upozorenja i preporuka, te njihovo praćenje i provođenje u djelo. Pravilno funkcioniranje Unije i globalnih financijskih sustava te smanjivanje njihovih ugroza, zahtijevaju povećanu usklađenost između makrobonitetnog i mikrobonitetnog nadzora.
(12)
Novoosmišljen sustav makrobonitetnog nadzora zahtijeva vjerodostojno vodstvo visokog profila. Stoga, obzirom na njegovu ključnu ulogu i međunarodnu i unutarnju vjerodostojnost te u duhu preporuka iz de Larosièrova izvješća, predsjednik ESB-a trebao bi predsjedati ESRB-om tijekom prvih pet godina nakon stupanja na snagu ove Uredbe. Povrh toga, trebalo bi povećati zahtjeve u vezi s odgovornošću, a tijela ESRB-a trebala bi biti u mogućnosti osloniti se na bogatu praksu, iskustva i mišljenja.
(13)
U de Larosièrovom izvješću također se navodi da makrobonitetni nadzor nije smislen ako ne može na neki način utjecati na nadzor na mikro razini, dok mikrobonitetni nadzor ne može učinkovito zaštititi financijsku stabilnost, a da na odgovarajući način ne vodi pritom računa o kretanjima na makro razini.
(14)
Trebalo bi se osnovati Europski sustav financijskog nadzora (ESFS) koji bi okupio sudionike financijskog nadzora na nacionalnoj razini i na razini Unije kako bi djelovali kao mreža. U skladu s načelom lojalne suradnje, temeljem članka 4. stavka 3. Ugovora o Europskoj uniji, partneri u ESFS-u trebali bi surađivati uz povjerenje i puno uzajamno poštovanje, posebno kako bi se osigurali odgovarajući i pouzdani tijekovi informacija među njima. Na razini Unije, mreža bi trebala obuhvatiti ESRB i tri tijela mikronadzora: europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) osnovano Uredbom (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (11), europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje) osnovano Uredbom (EU) br. 1094/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (12) i europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala) osnovano Uredbom (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (13) (dalje u tekstu skupno: „europska nadzorna tijela, ESA”).
(15)
Unija treba posebno tijelo nadležno za makrobonitetni nadzor u cijelom financijskom sustavu koje bi utvrdilo rizike za financijsku stabilnost te, prema potrebi, izdavalo upozorenja o rizicima i preporuke za djelovanje radi suočavanja s takvim rizicima. Stoga bi trebalo osnovati ESRB kao novo neovisno tijelo koje bi obuhvatilo sve financijske sektore kao i sustave osiguranja depozita. ESRB bi trebao biti odgovoran za provođenje makrobonitetnog nadzora na razini Unije i ne bi trebao imati pravnu osobnost.
(16)
ESRB bi se trebao sastojati od općeg odbora, upravljačkog odbora, tajništva, savjetodavnog znanstvenog odbora i savjetodavnog tehničkog odbora. Pri sastavljanju savjetodavnog znanstvenog odbora, trebalo bi uzeti u obzir odgovarajuća pravila o sukobu interesa koje donese opći odbor. Pri osnivanju savjetodavnog tehničkog odbora, trebalo bi uzeti u obzir postojeće strukture kako bi se izbjeglo udvostručavanje.
(17)
ESRB bi trebao izdati upozorenja i, kada to smatra nužnim, preporuke bilo opće ili posebne prirode, koje bi trebalo uputiti posebno Uniji u cjelini ili jednoj ili više država članica, ili jednoj ili više ESA ili jednom ili više nacionalnih nadzornih tijela s utvrđenim rokom za odgovarajuće mjere politike.
(18)
ESRB bi trebao razraditi kodove u bojama kako bi omogućio zainteresiranim stranama bolju ocjenu prirode rizika.
(19)
Kako bi se povećao njihov utjecaj i legitimnost, takva upozorenja i preporuke trebale bi se slati Vijeću i Komisiji, pridržavajući se strogih pravila o povjerljivosti, a kad su upućena jednom ili više nacionalnih nadzornih tijela, i ESA. Rasprave Vijeća trebao bi pripremiti Gospodarski i financijski odbor (EFC), u skladu sa svojom ulogom, utvrđenom u UFEU-u. Kako bi se pripremile rasprave Vijeća te da bi mu se pravodobno osigurali savjeti vezano uz politike, ESRB bi trebao redovito obavješćivati EFC i trebao bi poslati tekstove svih upozorenja i preporuka čim ih se donese.
(20)
ESRB bi također trebao nadzirati poštovanje upozorenja i preporuka, na temelju izvješća adresata, kako bi osigurao učinkovito pridržavanje svojih upozorenja i preporuka. Adresati preporuka trebaju postupati u skladu s njima, a u slučaju nepostupanja osigurati primjereno obrazloženje (mehanizam „postupiti ili obrazložiti”). Ako ESRB smatra da je reakcija neprimjerena, treba, u skladu sa strogim pravilima o povjerljivosti, obavijestiti adresate, Vijeće i, prema potrebi, dotično europsko nadzorno tijelo.
(21)
ESRB bi trebao odlučiti, na pojedinačnoj osnovi i nakon što je pravodobno obavijestio Vijeće tako da ono može reagirati, bi li se preporuka trebala držati u tajnosti ili objaviti, imajući na umu da javno objavljivanje može pomoći, u određenim okolnostima, potaknuti poštovanje preporuka.
(22)
Ako ESRB otkrije rizik koji bi mogao ozbiljno ugroziti uredno funkcioniranje i cjelovitost financijskih tržišta ili stabilnost cijelog ili dijela financijskog sustava Unije, bez odlaganja bi trebao obavijestiti Vijeće. Ako ESRB utvrdi mogućnost nastanka izvanredne situacije, trebao bi kontaktirati Vijeće i omogućiti procjenu situacije. Vijeće bi zatim trebalo procijeniti potrebu donošenja odluke upućene ESA o utvrđivanju postojanja izvanredne situacije. Tijekom tog postupka, od najveće važnosti je primjerena zaštita povjerljivosti.
(23)
ESRB bi trebao podnositi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću najmanje jednom godišnje, a u slučaju rasprostranjenih financijskih poteškoća i češće. Prema potrebi, Europski parlament i Vijeće trebali bi imati mogućnost zatražiti od ESRB-a ispitivanje posebnih pitanja vezanih uz financijsku stabilnost.
(24)
ESB i nacionalne središnje banke trebali bi imati vodeću ulogu u makrobonitetnom nadzoru zbog svoga stručnog znanja i postojećih odgovornosti u području financijske stabilnosti. Nacionalni supervizori trebali bi biti uključeni pružanjem stručnog znanja. Sudjelovanje mikrobonitetnih supervizora u radu ESRB-a je bitno kako bi se osigurala ocjena makrobonitetnog rizika utemeljena na potpunim i točnim informacijama o kretanjima u financijskom sustavu. U skladu s navedenim, osobe koje predsjedaju ESA, trebale bi biti članovi s pravom glasa. Jedan predstavnik nadležnih nacionalnih nadzornih tijela svake države članice trebao bi prisustvovati sastancima općeg odbora, bez prava glasa. U duhu otvorenosti, 15 nezavisnih osoba trebalo bi osigurati ESRB-u vanjsko stručno znanje preko savjetodavnog znanstvenog odbora.
(25)
Sudjelovanje člana Komisije u ESRB-u pomoći će u uspostaviti poveznicu s makroekonomskim i financijskim nadzorom Unije, dok će prisutnost predsjednika EFC-a odražavati ulogu ministara država članica odgovornih za financije i Vijeća u zaštiti financijske stabilnosti i provođenju ekonomsko-financijskog nadzora.
(26)
Bitno je da članovi ESRB-a obavljaju svoje dužnosti nepristrano i da uzimaju u obzir samo financijsku stabilnost Unije u cjelini. Ako nije moguće postići konsenzus, glasovanje o upozorenjima i preporukama unutar ESRB-a ne bi se trebalo ponderirati i odluke bi, u pravilu, trebalo donositi običnom većinom.
(27)
Međusobna povezanost financijskih institucija i tržišta podrazumijeva da bi praćenje i procjenu mogućih sistemskih rizika trebalo temeljiti na širokom nizu relevantnih makroekonomskih i mikrofinancijskih podataka i pokazatelja. Ovi sistemski rizici uključuju rizike poremećaja financijskih usluga izazvane značajnim pogoršanjem cjelokupnog financijskog sustava Unije ili njegovih dijelova koji potencijalno mogu imati negativne posljedice na unutarnje tržište i realno gospodarstvo. Bilo koja vrsta financijske institucije i posrednika, tržišta, infrastrukture i instrumenata može biti sistemski značajna. Zato bi ESRB trebao imati pristup svim informacijama koje su nužne za provedbu njegovih zadaća, štiteći, prema potrebi, povjerljivost tih informacija.
(28)
Mjere za prikupljanje informacija određene ovom Uredbom nužne su za provedbu zadaća ESRB-a i ne bi trebale dovesti u pitanje pravni okvir Europskog statističkog sustava u području statistike. Stoga ova Uredba ne bi trebala dovesti u pitanje Uredbu (EZ) br. 223/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2009. o europskoj statistici (14) i Uredbu Vijeća (EZ) br. 2533/98 od 23. studenoga 1998. o prikupljanju statističkih podataka od strane Europske središnje banke (15).
(29)
Sudionici na tržištu mogu pružiti dragocjeni doprinos razumijevanju promjena koje utječu na financijski sustav. Kada je to potrebno, ESRB bi se stoga trebao posavjetovati sa zainteresiranim stranama iz privatnog sektora, uključujući predstavnike financijskog sektora, udruge potrošača i korisničke skupine u području financijskih usluga koje je osnovala Komisija ili su osnovani zakonodavstvom Unije i pružiti im primjerenu priliku da iznesu primjedbe.
(30)
Osnivanje ESRB-a trebalo bi izravno pridonijeti postizanju ciljeva unutarnjeg tržišta. Makrobonitetni nadzor financijskog sustava Unije sastavni je dio ukupnih novih nadzornih mehanizama u Uniji budući da je makrobonitetni aspekt usko povezan s mikrobonitetnim nadzornim zadaćama koje su dodijeljene ESA. Samo s uspostavljenim mehanizmima koji primjereno uzimaju u obzir međusobnu ovisnost mikrobonitetnih i makrobonitetnih rizika sve zainteresirane strane mogu imati dovoljno povjerenja da se uključe u prekogranične financijske aktivnosti. ESRB trebao bi nadzirati i procjenjivati rizike za financijsku stabilnost koji proizlaze iz kretanja koja mogu imati utjecaja na sektorskoj razini ili na razini financijskog sustava u cijelosti. Suočavajući se s takvim rizicima, ESRB bi trebao izravno pridonijeti cjelovitoj strukturi nadzora u Uniji, koja je potrebna za promicanje pravovremenih i dosljednih odgovora politike država članica, čime se sprječavaju razlike u pristupu i poboljšava funkcioniranje unutarnjeg tržišta.
(31)
Sud je u svojoj presudi od 2. svibnja 2006. u predmetu C-217/04 (Ujedinjena kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske protiv Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije) ustanovio da „ništa u tekstu članka 95. EZ (sada članak 114. UFEU) ne podrazumijeva da adresati mjera koje je donio zakonodavac Zajednice na temelju te odredbe, mogu biti samo pojedine države članice. Zakonodavac može smatrati potrebnim osigurati osnivanje tijela Zajednice odgovornog za doprinos provedbi procesa usklađivanja u situacijama kada se, radi olakšavanja jedinstvene provedbe i primjene zakona na temelju te odredbe, čini primjerenim donošenje neobvezujućih mjera potpore i okvirnih mjera” (16). ESRB bi trebao pridonijeti financijskoj stabilnosti potrebnoj za daljnju financijsku integraciju na unutarnjem tržištu, praćenjem sistemskih rizika i izdavanjem upozorenja i preporuka, ako je potrebno. Ove zadaće usko su povezane s ciljevima zakonodavstva Unije u pogledu unutarnjeg tržišta financijskih usluga. Stoga bi trebalo osnovati ESRB na temelju članka 114. UFEU-a.
(32)
Prema preporuci de Larosièrova izvješća, potreban je postupni pristup, a Europski parlament i Vijeće bi trebali provesti potpuno preispitivanje ESFS-a, ESRB-a i ESA do 17. prosinca 2013.
(33)
Budući da cilj ove Uredbe, koji jest učinkovit makrobonitetni nadzor financijskog sustava Unije, države članice ne mogu dostatno ostvariti zbog integracije financijskih tržišta Unije, nego se on može na bolji način postići na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti određenim člankom 5. Ugovora o Europski uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti određenim tim člankom, ova Uredba ne prelazi okvire potrebne za ostvarivanje tog cilja.
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Osnivanje
1. Osniva se Europski odbor za sistemske rizike (ESRB). Njegovo sjedište je u Frankfurtu na Majni.
2. ESRB je dio Europskog sustava financijskog nadzora (ESFS), čija je svrha osiguranje nadzora nad financijskim sustavom Unije.
3. ESFS čine:
(a)
ESRB;
(b)
europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo), osnovano Uredbom (EU) br. 1093/2010;
(c)
europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje), osnovano Uredbom (EU) br. 1094/2010;
(d)
europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala) osnovano Uredbom (EU) br. 1095/2010;
(e)
Zajednički odbor europskih nadzornih tijela (Zajednički odbor) na temelju članka 54. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010;
(f)
nadležna ili nadzorna tijela u državama članicama, navedena u aktima Unije iz članka 1. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010.
4. Na temelju načela lojalne suradnje u skladu s člankom 4. stavkom 3. Ugovora o Europskoj uniji, partneri u ESFS-u surađuju uz povjerenje i puno međusobno poštovanje, posebno kako bi se osigurali odgovarajući i pouzdani tijekovi informacija među njima.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe, primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„financijska institucija” znači bilo koje društvo u području primjene zakonodavstva iz članka 1. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010, kao i bilo koje drugo društvo ili subjekt u Uniji, čija glavna djelatnost je slične prirode;
(b)
„financijski sustav” znači sve financijske institucije, tržišta, proizvode i tržišnu infrastrukturu;
(c)
„sistemski rizik” znači rizik poremećaja u financijskom sustavu, koji može uzrokovati ozbiljne negativne posljedice za unutarnje tržište i realno gospodarstvo. Sve vrste financijskih posrednika, tržišta i infrastrukture mogu potencijalno biti sistemski važni do određene mjere.
Članak 3.
Misija, ciljevi i zadaće
1. ESRB je odgovoran za makrobonitetni nadzor financijskog sustava u Uniji, kako bi pridonio sprječavanju ili smanjivanju sistemskih rizika za financijsku stabilnost u Uniji koji proizlaze iz kretanja unutar financijskog sustava, vodeći računa o makroekonomskim kretanjima, a kako bi se izbjegla razdoblja rasprostranjenih financijskih poteškoća. Doprinosi neometanom funkcioniranju unutarnjeg tržišta i time osigurava održivi doprinos financijskog sektora gospodarskom rastu.
2. Za potrebe primjene stavka 1. ESRB provodi sljedeće zadaće:
(a)
određivanje i/ili prikupljanje te analiza svih relevantnih i potrebnih informacija radi ostvarivanja ciljeva opisanih u stavku 1.;
(b)
utvrđivanje i određivanje prioritetnih sistemskih rizika;
(c)
izdavanje upozorenja kad se smatra da su sistemski rizici značajni i, prema potrebi, objavljivanje navedenih upozorenja;
(d)
izdavanje preporuka radi popravnih mjera kao odgovor na utvrđene rizike i, kada je to potrebno, objavljivanje navedenih preporuka;
(e)
ako ESRB utvrdi mogućnost nastanka izvanredne situacije, u skladu s člankom 18. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010, izdavanje povjerljivih upozorenja upućenih Vijeću i davanje procjene situacije Vijeću kako bi Vijeće bilo u mogućnosti procijeniti potrebu donošenja odluke upućene ESA kojom se određuje postojanje izvanredne situacije;
(f)
praćenje nastavnog postupanja nakon upozorenja i preporuka;
(g)
bliska suradnja sa svim ostalim partnerima u ESFS-u; kada je to potrebno, pružanje ESA informacija o sistemskim rizicima koje su im potrebne za provedbu njihovih zadaća; a posebno - u suradnji s ESA - razvijanje zajedničkog skupa kvantitativnih i kvalitativnih pokazatelja (prikaz rizika) za utvrđivanje i mjerenje sistemskih rizika;
(h)
sudjelovanje, kada je to potrebno, u Zajedničkom odboru;
(i)
usklađivanje svojih postupaka s onima međunarodnih financijskih organizacija, posebno s MMF-om i FSB-om kao i odgovarajućim tijelima u trećim zemljama o pitanjima koja su povezana s makrobonitetnim nadzorom;
(j)
provedba ostalih povezanih zadaća, kako je utvrđeno u zakonodavstvu Unije.
POGLAVLJE II.
ORGANIZACIJA
Članak 4.
Struktura
1. ESRB ima opći odbor, upravljački odbor, tajništvo, savjetodavni znanstveni odbor i savjetodavni tehnički odbor.
2. Opći odbor donosi odluke potrebne kako bi se osigurala provedba zadaća koje su povjerene ESRB-u, u skladu s člankom 3. stavkom 2.
3. Upravljački odbor pomaže u postupku odlučivanja ESRB-a, pripremom sastanaka općeg odbora, preispitivanjem dokumenata za raspravu i praćenjem napretka tekućih poslova ESRB-a.
4. Tajništvo je odgovorno za svakodnevno poslovanje ESRB-a. Pod vodstvom predsjednika i upravljačkog odbora i u skladu s Uredbom Vijeća (EU) br. 1096/2010 (17), osigurava visokokvalitetnu analitičku, statističku, administrativnu i logističku potporu ESRB-u. Ono se također oslanja na tehničke savjete ESA, nacionalnih središnjih banaka i nacionalnih nadzornika.
5. Savjetodavni znanstveni odbor i savjetodavni tehnički odbor iz članaka 12. i 13. pružaju savjete i pomoć u vezi s pitanjima bitnima za rad ESRB-a.
Članak 5.
Predsjednik i potpredsjednik ESRB-a
1. ESRB-om predsjeda predsjednik ESB-a tijekom petogodišnjeg razdoblja nakon stupanja na snagu ove Uredbe. U narednim razdobljima, predsjednika ESRB-a imenuje se u skladu s načinima određenim na temelju preispitivanja određenog u članku 20.
2. Prvog potpredsjednika na petogodišnji mandat između sebe biraju članovi Općeg vijeća ESB-a, uzimajući u obzir potrebu za uravnoteženom zastupljenošću država članica općenito i između onih čija je valuta euro i onih čija valuta nije euro. Prvi potpredsjednik može biti ponovno izabran jednom.
3. Drugi potpredsjednik je predsjednik Zajedničkog odbora, imenovan u skladu s člankom 55. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010.
4. Predsjednik i potpredsjednici predstavljaju Europskom parlamentu, tijekom javne rasprave, način na koji namjeravaju ispunjavati svoje dužnosti na temelju ove Uredbe.
5. Predsjednik predsjeda sastancima općeg odbora i upravljačkog odbora.
6. Potpredsjednici, prema redu prvenstva, predsjedaju općim odborom i/ili upravljačkim odborom, ako predsjednik nije u mogućnosti sudjelovati na sastanku.
7. Ako mandat člana Općeg vijeća ESB-a, izabranog za prvog potpredsjednika, prestane prije završetka petogodišnjeg razdoblja ili ako iz bilo kojeg razloga prvi potpredsjednik ne može ispunjavati svoje dužnosti, bira se novi prvi potpredsjednik u skladu sa stavkom 2.
8. Predsjednik predstavlja ESRB.
Članak 6.
Opći odbor
1. Članovi općeg odbora s pravom glasa su:
(a)
predsjednik i potpredsjednik ESB-a;
(b)
guverneri nacionalnih središnjih banaka;
(c)
član Komisije;
(d)
predsjednik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo);
(e)
predsjednik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje);
(f)
predsjednik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala);
(g)
predsjednik i dva potpredsjednika savjetodavnog znanstvenog odbora;
(h)
predsjednik savjetodavnog tehničkog odbora.
2. Članovi općeg odbora bez prava glasa su:
(a)
jedan visokopozicionirani predstavnik nadležnih nacionalnih nadzornih tijela iz svake države članice u skladu sa stavkom 3.;
(b)
predsjednik Gospodarskog i financijskog odbora (EFC).
3. U pogledu zastupanja nacionalnih nadzornih tijela u skladu sa stavkom 2. točkom (a), odgovarajući visokopozicionirani predstavnici rotiraju se ovisno o točki o kojoj se raspravlja, osim ako su se nacionalna nadzorna tijela pojedine države članice sporazumjela o zajedničkom predstavniku.
4. Opći odbor utvrđuje poslovnik ESRB-a.
Članak 7.
Nepristranost
1. Kada sudjeluju u aktivnostima općeg odbora i upravljačkog odbora ili pri obavljanju bilo koje druge aktivnosti koja se odnosi na ESRB, članovi ESRB-a obavljaju svoje dužnosti nepristrano i isključivo u interesu Unije u cjelini. Ne smiju tražiti ni primati naputke država članica, institucija Unije ili bilo kojih drugih javnih ili privatnih tijela.
2. Nijedan član općeg odbora (bez obzira na to imali li pravo glasa ili ne) ne smije obavljati funkciju u financijskom sektoru.
3. Ni države članice ni institucije Unije kao ni druga javna ili privatna tijela ne smiju nastojati utjecati na članove ESRB-a pri provedbi zadaća određenih u članku 3. stavku 2.
Članak 8.
Poslovna tajna
1. Članovi općeg odbora i sve ostale osobe koje rade ili su radile za ili u vezi s ESRB-om (uključujući odgovarajuće osoblje središnjih banaka, savjetodavnog znanstvenog odbora, savjetodavnog tehničkog odbora, ESA i nadležnih nacionalnih nadzornih tijela država članica), ne smiju otkriti informacije na koje se primjenjuju odredbe o poslovnoj tajni, čak i nakon što su prestali obavljati svoje dužnosti.
2. Informacije koje prime članovi ESRB-a, koriste se samo tijekom obavljanja njihovih dužnosti i provedba zadaća određenih člankom 3. stavkom 2.
3. Ne dovodeći u pitanje članak 16. i primjenu kaznenog prava, nikakve povjerljive informacije koje prime osobe iz stavka 1. tijekom obavljanja svojih dužnosti, ne smiju se otkriti nijednoj osobi ni bilo kojem tijelu, osim u sažetom ili agregiranom obliku tako da nije moguće prepoznati pojedinu financijsku instituciju.
4. ESRB zajedno s ESA dogovara i uspostavlja posebne postupke povjerljivosti kako bi zaštitili informacije u vezi s pojedinim financijskim institucijama te informacije na temelju kojih se mogu prepoznati pojedine financijske institucije.
Članak 9.
Sastanci općeg odbora
1. Redovne plenarne sastanke općeg odbora saziva predsjednik ESRB-a te se oni se održavaju najmanje četiri puta godišnje. Izvanredni sastanci mogu se sazvati na inicijativu predsjednika ESRB-a ili na zahtjev najmanje jedne trećine članova općeg odbora koji imaju pravo glasa.
2. Svaki član na sastancima općeg odbora prisustvuje osobno i nije ga moguće zastupati.
3. Odstupajući od stavka 2., član koji je spriječen prisustvovati sastancima tijekom razdoblja od najmanje tri mjeseca, može imenovati zamjenika. Tog člana također može zamijeniti osoba koja je formalno imenovana u skladu s pravilima koja se primjenjuju na dotičnu instituciju radi privremene zamjene predstavnika.
4. Kad je to primjerno, visokopozicionirani predstavnici međunarodnih financijskih organizacija koje provode aktivnosti koje su izravno povezane sa zadaćama ESRB-a određenima člankom 3. stavkom 2. mogu biti pozvani prisustvovati sastancima općeg odbora.
5. Sudjelovanje u radu ESRB-a može biti otvoreno visokopozicioniranim predstavnicima odgovarajućih tijela iz trećih zemalja, posebno iz država EGP-a, i strogo ograničeno na pitanja koja su od posebnog značaja za te zemlje. ESRB može utvrditi pravila koja određuju, poglavito, prirodu, opseg i postupovne aspekte sudjelovanja tih trećih zemalja u rad ESRB-a. Takva pravila mogu predvidjeti ad hoc zastupanje u ulozi promatrača u općem odboru i trebala bi se odnositi samo na pitanja koja su relevantna za te zemlje, isključujući bilo koji slučaj u kojem bi se moglo raspravljati o situaciji u pojedinim financijskim institucijama ili državama članicama.
6. Sastanci su tajni.
Članak 10.
Način glasovanja u općem odboru
1. Svaki član općeg odbora s pravom glasa ima jedan glas.
2. Ne dovodeći u pitanje postupke glasovanja iz članka 18. stavka 1. opći odbor odlučuje običnom većinom prisutnih članova s pravom glasa. Ako su glasovi pri odlučivanju jednako podijeljeni, odlučujući je glas predsjednika ESRB-a.
3. Odstupajući od stavka 2., za donošenje preporuka ili objavu upozorenja ili preporuka zahtijeva se dvotrećinska većina danih glasova.
4. Za sva glasovanja općeg odbora zahtijeva se prisutnost dvije trećine članova s pravom glasa. Ako nije postignut kvorum, predsjednik ESRB-a može sazvati izvanredan sastanak na kojem se odluke mogu donijeti ako je prisutna jedna trećina članova s pravom glasa. Poslovnik iz članka 6. stavka 4. predviđa odgovarajući rok za sazivanje izvanrednog sastanka.
Članak 11.
Upravljački odbor
1. Upravljački odbor čine:
(a)
predsjednik i prvi potpredsjednik ESRB-a;
(b)
potpredsjednik ESB-a;
(c)
četiri druga člana općeg odbora koji su također članovi Općeg vijeća ESB-a, uzimajući u obzir potrebu za uravnoteženom zastupljenošću država članica općenito i između onih čija je valuta euro i onih čija valuta nije euro. Biraju ih između sebe članovi općeg odbora koji su također članovi Općeg vijeća ESB-a na razdoblje od tri godine;
(d)
član Komisije;
(e)
predsjednik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo);
(f)
predsjednik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje);
(g)
predsjednik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala);
(h)
predsjednik EFC-a;
(i)
predsjednik savjetodavnog znanstvenog odbora; i
(j)
predsjednik savjetodavnog tehničkog odbora.
Svako slobodno mjesto izabranog člana upravljačkog odbora popunjava opći odbor izborom novog člana.
2. Sastanke upravljačkog odbora saziva predsjednik ESRB-a najmanje tromjesečno, prije svakog sastanka općeg odbora. Predsjednik ESRB-a može također sazivati ad hoc sastanke.
Članak 12.
Savjetodavni znanstveni odbor
1. Savjetodavni znanstveni odbor čine predsjednik savjetodavnog tehničkog odbora i 15 stručnjaka koji predstavljaju široki niz znanja i iskustava koje predlaže upravljački odbor, a odobrava opći odbor za četverogodišnji obnovljivi mandat. Kandidati ne smiju biti članovi ESA i biraju se na temelju njihove opće sposobnosti i različitog iskustva u akademskim područjima ili u drugim sektorima, posebno u malim i srednjim poduzećima ili sindikatima ili kao pružatelji ili korisnici financijskih usluga.
2. Predsjednika i dva potpredsjednika savjetodavnog znanstvenog odbora imenuje opći odbor na prijedlog predsjednika ESRB-a, a svi posjeduju visoku razinu odgovarajućeg iskustva i znanja, na primjer na temelju akademskog obrazovanja u sektorima bankarstva, tržišta vrijednosnih papira ili osiguranja ili strukovnog mirovinskog osiguranja. U predsjedanju savjetodavnim znanstvenim odborom trebaju se rotirati ove tri osobe.
3. Savjetodavni znanstveni odbor pruža savjete i pomoć ESRB-u u skladu s člankom 4. stavkom 5. na zahtjev predsjednika ESRB-a.
4. Tajništvo ESRB-a podupire rad savjetodavnog znanstvenog odbora, a voditelj tajništva sudjeluje na njegovim sastancima.
5. Kad je to primjereno, savjetodavni znanstveni odbor organizira savjetovanja u ranoj fazi sa zainteresiranim stranama poput sudionika na tržištu, udruga potrošača i akademskih stručnjaka, na otvoren i transparentan način, vodeći računa o zahtjevu povjerljivosti.
6. Savjetodavnom znanstvenom odboru osiguravaju se sva potrebna sredstva kako bi uspješno izvršio svoje zadaće.
Članak 13.
Savjetodavni tehnički odbor
1. Savjetodavni tehnički odbor čine:
(a)
predstavnik svake nacionalne središnje banke i predstavnik ESB-a;
(b)
jedan predstavnik nadležnih nacionalnih nadzornih tijela iz svake države članice u skladu s drugim podstavkom;
(c)
predstavnik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo);
(d)
predstavnik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje);
(e)
predstavnik europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala);
(f)
dva predstavnika Komisije;
(g)
predstavnik EFC-a;
(h)
predstavnik savjetodavnog znanstvenog odbora.
Nadzorna tijela svake države članice biraju jednog predstavnika u savjetodavni tehnički odbor. U pogledu zastupanja nacionalnih nadzornih tijela u skladu s točkom (b) prvog podstavka, odgovarajući predstavnici rotiraju se ovisno o točki o kojoj se raspravlja, osim ako su se nacionalna nadzorna tijela pojedine države članice dogovorila o zajedničkom predstavniku.
2. Predsjednika savjetodavnog tehničkog odbora imenuje opći odbor na zahtjev predsjednika ESRB-a.
3. Savjetodavni tehnički odbor pruža savjete i pomoć ESRB-u u skladu s člankom 4. stavkom 5. na zahtjev predsjednika ESRB-a.
4. Tajništvo ESRB-a podupire rad savjetodavnog tehničkog odbora, a voditelj tajništva sudjeluje na njegovim sastancima.
5. Savjetodavnom tehničkom odboru osiguravaju se sva potrebna sredstva kako bi uspješno izvršio svoje zadaće.
Članak 14.
Drugi izvori savjetovanja
Pri provedbi svojih zadaća određenih u članku 3. stavku 2., ESRB, kada je to potrebno, traži mišljenje odgovarajućih zainteresiranih strana iz privatnog sektora.
POGLAVLJE III.
ZADAĆE
Članak 15.
Prikupljanje i razmjena informacija
1. ESRB pruža ESA informacije o rizicima koje su potrebne za provedbu njezinih zadaća.
2. ESA, Europski sustav središnjih banaka (ESSB), Komisija, nacionalna nadzorna tijela i nacionalna tijela nadležna za statistiku blisko surađuju s ESRB-om i pružaju mu sve informacije koje su potrebne za provedbu njegovih zadaća u skladu sa zakonodavstvom Unije.
3. U skladu s člankom 36. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010, ESRB može zahtijevati informacije od ESA, u pravilu u sažetom ili zbirnom obliku, tako da nije moguće prepoznati pojedinu financijsku instituciju.
4. Prije nego što zatraži informacije u skladu s ovim člankom, ESRB najprije vodi računa o postojećim statističkim podacima koje su izradili, objavili i razvili Europski statistički sustav i ESSB.
5. Ako tražene informacije nisu stavljene na raspolaganje ili pravodobno dostupne, ESRB može zatražiti te informacije od ESSB-a, nacionalnih nadzornih tijela ili nacionalnih tijela nadležnih za statistiku. Ako informacije i dalje budu nedostupne, ESRB ih može zatražiti od dotične države članice, ne dovodeći u pitanje povlastice dane Vijeću, Komisiji (Eurostatu), ESB-u, Eurosustavu, odnosno ESSB-u u području statistike i prikupljanja podataka.
6. Ako ESRB zahtijeva informacije koje nisu u sažetom ili zbirnom obliku, u obrazloženom zahtjevu pojašnjava zbog čega se podaci o odgovarajućoj pojedinoj financijskoj instituciji smatraju značajnima za sustav i nužnima s obzirom na situaciju na tržištu.
7. Prije svakog zahtjeva za informacijama koje nisu u sažetom ili zbirnom obliku, ESRB se na odgovarajući način savjetuje s odgovarajućim europskim nadzornim tijelom kako bi osigurao da je zahtjev opravdan i razmjeran. Ako odgovarajuće europsko nadzorno tijelo smatra da je zahtjev neopravdan i nerazmjeran, odmah ga vraća ESRB-u i traži dodatno obrazloženje. Nakon što je ESRB dostavio odgovarajućem europskom nadzornom tijelu navedeno dodatno obrazloženje, adresati zahtjeva šalju tražene informacije ESRB-u pod uvjetom da imaju zakonit pristup odgovarajućim informacijama.
Članak 16.
Upozorenja i preporuke
1. Kada se utvrde značajni rizici za postizanje cilja iz članka 3. stavka 1., ESRB dostavlja upozorenja i, kada je to potrebno, izdaje preporuke za popravne mjere, uključujući, kada je to potrebno, zakonodavne inicijative.
2. Upozorenja ili preporuke koje izda ESRB u skladu s člankom 3. stavkom 2., točkama (c) i (d) mogu biti opće ili posebne prirode, a upućene su posebno Uniji u cjelini ili jednoj ili više država članica, ili jednoj ili više ESA ili jednom ili više nacionalnih nadzornih tijela. Ako su upozorenje ili preporuka upućeni jednom ili više nacionalnih nadzornih tijela, o tome se također obavještava i dotična država članica/države članice. Preporuke uključuju određen vremenski okvir za odgovor politike. Preporuke također mogu biti upućene Komisiji u vezi s odgovarajućim zakonodavstvom Unije.
3. Upozorenja ili preporuke koje se šalju adresatima u skladu sa stavkom 2., istodobno se šalju Vijeću i Komisiji, u skladu sa strogim pravilima o povjerljivosti, a ako su upućeni jednom ili više nacionalnih nadzornih tijela, također i ESA.
4. Kako bi se povećala svijest o rizicima u gospodarstvu Unije i takvi rizici razvrstali po prioritetima, ESRB, u bliskoj suradnji s drugim partnerima u ESFS-u, razrađuje sustav kodova u bojama koje odgovaraju situacijama različitih stupnjeva rizika.
Nakon što su kriteriji za takvo razvrstavanje razrađeni, upozorenja i preporuke ESRB-a naznačuju, na pojedinačnoj osnovi i kada je to potrebno, kojoj kategoriji rizik pripada.
Članak 17.
Nastavno postupanje nakon preporuka ESRB-a
1. Ako je preporuka iz članka 3. stavka 2. točke (d) upućena Komisiji, jednoj ili više država članica, jednoj ili više ESA ili jednom ili više nacionalnih nadzornih tijela, adresati obavješćuju ESRB-u i Vijeće o mjerama koje su poduzete kao odgovor na preporuku i daju odgovarajuće obrazloženje za sva nepostupanja. Kad je to potrebno, ESRB, u skladu sa strogim pravilima o povjerljivosti, bez odlaganja obavještava ESA o primljenim odgovorima.
2. Ako ESRB ocijeni da njegova preporuka nije provedena ili da adresati nisu dostavili primjereno obrazloženje za nepostupanje, on o tome, u skladu sa strogim pravilima o povjerljivosti, obavještava adresate, Vijeće i, kada je to potrebno, dotično europsko nadzorno tijelo.
3. Ako ESRB u skladu sa stavkom 2. donese odluku o preporuci koja je objavljena na temelju postupka iz članka 18. stavka 1., Europski parlament može pozvati predsjednika ESRB-a da predstavi navedenu odluku, a adresati mogu zahtijevati sudjelovanje u razmjeni mišljenja.
Članak 18.
Javna upozorenja i preporuke
1. Nakon što je dovoljno unaprijed obavijestio Vijeće, kako bi moglo reagirati, opći odbor na pojedinačnoj osnovi donosi odluku o tome je li potrebno upozorenje ili preporuku objaviti. Neovisno o članku 10. stavku 3. za odluke koje donosi opći odbor u skladu s ovim stavkom potrebna je prisutnost dvije trećine članova s pravom glasa.
2. Ako opći odbor donese odluku o objavljivanju upozorenja ili preporuke, o tome unaprijed obavještava adresate.
3. Adresati upozorenja i preporuka koje je objavio ESRB, također imaju pravo kao odgovor objaviti svoja stajališta i obrazloženje.
4. Ako opći odbor donese odluku da neće objaviti upozorenje ili preporuku, adresati i, prema potrebi, Vijeće i ESA, poduzimaju sve mjere potrebne za zaštitu njihove povjerljive prirode.
POGLAVLJE IV.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 19.
Odgovornost i obveze izvješćivanja
1. Najmanje jednom godišnje, a u slučaju rasprostranjenih financijskih poteškoća i češće, predsjednik ESRB-a se poziva na godišnju raspravu u Europskom parlamentu, povodom objavljivanja godišnjeg izvješća ESRB-a Europskom parlamentu i Vijeću. Ova se rasprava provodi odvojeno od dijaloga o monetarnoj politici između Europskog parlamenta i predsjednika ESB-a.
2. Godišnje izvješće iz stavka 1. sadrži informacije koje opći odbor odluči objaviti u skladu s člankom 18. Godišnje izvješće stavlja se na raspolaganje javnosti.
3. ESRB također preispituje posebna pitanja na poziv Europskog parlamenta, Vijeća ili Komisije.
4. Europski parlament može zatražiti od predsjednika ESRB-a sudjelovanje u raspravi nadležnih odbora Europskog parlamenta.
5. Predsjednik ESRB-a najmanje dva puta godišnje, a i češće ako se smatra potrebnim, održava povjerljive usmene rasprave s predsjednikom i potpredsjednikom Odbora za gospodarska i monetarna pitanja Europskog parlamenta o tekućim aktivnostima ESRB-a. Kako bi se zajamčila potpuna tajnost u skladu s člankom 8., Europski parlament i ESRB sklapaju sporazum o podrobnom načinu organizacije tih sastanaka. ESRB dostavlja Vijeću presliku toga sporazuma.
Članak 20.
Preispitivanje
Do 17. prosinca 2013. Europski parlament i Vijeće preispituju ovu Uredbu na temelju izvješća Komisije, a nakon primljenih mišljenja ESB-a i ESA, donose odluku o potrebi preispitivanja misije i organizacije ESRB-a.
Oni posebno preispituju način imenovanja ili biranja predsjednika ESRB-a.
Članak 21.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 24. studenoga 2010.