РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 1035/2011 НА КОМИСИЯТА
от 17 октомври 2011 година
за определяне на общи изисквания при доставянето на аеронавигационни услуги и за изменение на Регламент (ЕО) № 482/2008 и Регламент (ЕС) № 691/2010
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 550/2004 на Ервопейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 година за осигуряването на аеронавигационно обслужване в единното европейско небе (Регламент за осигуряване на обслужване) (1), и по-специално членове 4, 6 и 7 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 216/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 2008 г. относно общи правила в областта на гражданското въздухоплаване, за създаване на Европейска агенция за авиационна безопасност и за отмяна на Директива 91/670/ЕИО на Съвета, Регламент (ЕО) № 1592/2002 и Директива 2004/36/ЕО (2), и по-специално член 8б, параграф 6 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно Регламент (ЕО) № 216/2008 Комисията, подпомагана от Европейската агенция за авиационна безопасност („Агенцията“), трябва да приеме правила за изпълнение за осигуряването на управление на въздушното движение и аеронавигационно обслужване (УВД/АНО) в целия Европейския съюз. В член 8б, параграф 6 от посочения регламент се предвижда тези правила за изпълнение да бъдат въз основа на мерките, приети съгласно член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 549/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 година за определяне на рамката за създаването на Единно европейско небе (рамков регламент) (3).
(2)
Предоставянето на аеронавигационно обслужване в рамките на Съюза следва да бъде предмет на сертифициране от държавите-членки или Агенцията. Доставчици на аеронавигационно обслужване, които изпълняват общите изисквания, следва да получат сертификат в съответствие с член 7 от Регламент (ЕО) № 550/2004 и член 8б, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 216/2008.
(3)
Прилагането на общите изисквания, установени съгласно член 6 от Регламент (ЕО) № 550/2004 и член 8б от Регламент (ЕО) № 216/2008 не следва да засяга суверенитета на държавите-членки над тяхното въздушно пространство, както и изискванията на държавите-членки, свързани с обществения ред, обществената сигурност и въпросите на отбраната, както е определено в член 13 от Регламент (ЕО) № 549/2004. Общите изисквания не следва да обхващат военни операции и учения, както е предвидено в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004, както и в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 216/2008.
(4)
При дефинирането на общите изисквания за предоставянето на аеронавигационно обслужване следва да се взема предвид правният статус на доставчиците на АНО в държавите-членки. Освен това, когато една организация провежда дейности, различни от предоставянето на аеронавигационно обслужване, общите изисквания не трябва да се прилагат по отношение на такива дейности или на ресурси, разпределени за дейности извън предоставянето на аеронавигационно обслужване, освен ако не е предвидено друго.
(5)
Прилагането на общите изисквания спрямо доставчиците на аеронавигационно обслужване следва да бъде пропорционално на рисковете, свързани със специфичните характеристики на всяка дейност, като например броя и/или естеството и характеристиките на обработваните движения. В случай че определени доставчици на АНО изберат да не се възползват от възможността да предоставят трансгранични услуги в рамките на единното европейско небе, компетентен орган следва да бъде упълномощен да разреши на тези доставчици съответно да спазват в пропорционална степен определени общи изисквания за предоставянето на аеронавигационно обслужване и определени специфични изисквания за осигуряване на обслужване на въздушното движение. Поради това условията, приложени към сертификата, следва да отразяват естеството и приложното поле на дерогацията.
(6)
За да се осигури правилното функциониране на схемата за сертифициране, в своите годишни доклади държавите-членки следва да предоставят на Комисията и на Агенцията цялата съответна информация за дерогациите, разрешени от техните компетентни органи.
(7)
Различните видове аеронавигационни услуги не са непременно предмет на едни и същи изисквания. Следователно е необходимо общите изисквания да бъдат приспособени към специфичните характеристики на всеки вид дейност.
(8)
Доказването на съответствие с приложимите общи изисквания е задължение на доставчиците на аеронавигационно обслужване за срока на валидност на сертификата и за всички услуги, обхванати от него.
(9)
За да се осигури ефективно прилагане на общите изисквания, следва да се създаде система за редовен надзор и проверка на съответствието както с тези общи изисквания, така и с условията, посочени в сертификата. Компетентният орган следва да проверява годността на доставчика преди издаването на сертификат и следва ежегодно да оценява текущото съответствие на доставчика на аеронавигационно обслужване, когото е сертифицирал. Поради това компетентният орган следва да разработи и всяка година да обновява индикативна програма за инспекции, включваща всички сертифицирани от него доставчици, на базата на оценка на рисковете. Програмата следва да дава възможност за извършване на инспекция на всички съответни елементи на доставчиците на аеронавигационно обслужване в приемливи срокове. При оценяване на съответствието на определени доставчици на обслужване на въздушното движение и на метеорологично обслужване компетентният орган следва да бъде упълномощен да проверява спазването на съответните изисквания, произтичащи от международните задължения на въпросната държава-членка.
(10)
Партньорските проверки на националните надзорни органи биха могли да способстват за общ подход за надзор върху доставчиците на аеронавигационно обслужване в Съюза. Комисията, в сътрудничество с държавите-членки и Агенцията, може да организира тези партньорски проверки, които следва да бъдат координирани с дейностите, предприети в рамките на членове 24 и 54 от Регламент (ЕО) № 216/2008 и всякакви други международни програми за наблюдение и надзор. По този начин би се избегнало дублиране на работата. За да се даде възможност за обмяна на опит и най-добри практики по време на партньорските проверки, за предпочитане е експертите да са от компетентен орган.
(11)
Евроконтрол е разработил изисквания за регулиране на безопасността (ESARR), които са от приоритетно значение за безопасното обслужване на въздушното движение. Съгласно Регламент (ЕО) № 550/2004, Комисията следва да определи и приеме съответните разпоредби на ESARR в регламентите на Съюза. Инкорпорираните ESARR в Регламент (ЕО) № 2096/2005 на Комисията от 20 декември 2005 година за определяне на общи изисквания при доставянето на аеронавигационни услуги (4) представляват основата на настоящите правила за прилагане.
(12)
При приемането на Регламент (ЕО) № 2096/2005 Комисията стигна до заключение, че не е удачно да се повтарят разпоредбите на ESARR 2 за докладването и оценяването на събития при УВД, свързани с безопасността, които попадат в приложното поле на Регламент (ЕС) № 996/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 г. относно разследването и предотвратяването на произшествия и инциденти в гражданското въздухоплаване и за отмяна на Директива 94/56/ЕО (5), както и на Директива 2003/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юни 2003 г. за докладване на събития в гражданското въздухоплаване (6). Следва обаче да се въведат нови разпоредби относно събитията, свързани с безопасността, за да се изисква от компетентния орган, както е определен в настоящия регламент, да проверява дали доставчиците на обслужване на въздушното движение, а също и доставчиците на услуги, свързани с комуникациите, навигацията и наблюдението, изпълняват мерките във връзка с докладването и оценяването на тези събития.
(13)
По-специално следва да се отчита, първо, че управлението на безопасността е тази функция от аеронавигационно обслужване, която гарантира, че всички свързани с безопасността рискове са идентифицирани, оценени и ограничени в задоволителна степен, и второ, че формалният и систематичен подход по отношение на управлението на безопасността и системите за управление в посока към общ системен подход ще увеличи в максимална степен ползата от безопасността по явен и проследим начин. Агенцията следва да оцени допълнително изискванията за безопасността, предвидени в настоящия регламент, и да ги интегрира в обща регулаторна структура за безопасността на гражданското въздухоплаване.
(14)
До изготвянето от страна на Агенцията на мерките за прилагане, които транспонират съответните стандарти на ИКАО в мерки за прилагане на Съюза, приемливи средства за осигуряване на съответствие, спецификации за сертифициране и материали с насоки, доставчиците на аеронавигационно обслужване следва да работят в съответствие със съответните стандарти на ИКАО. С оглед да се улесни трансграничното предоставяне на АНО и докато Агенцията приключи работата по изготвяне на съответните мерки за транспониране на стандартите на ICAO, държавите-членки, Комисията и Агенцията, като действат,когато е целесъобразно, в тясно сътрудничество с Евроконтрол, следва да работят за минимизиране на различията, съобщени от държавите-членки, по отношение на прилагането на стандартите на ICAO в областта на аеронавигационно обслужване, за да бъде постигнат общ набор от стандарти за държавите-членки в рамките на единното европейско небе.
(15)
Различните национални мерки относно отговорността, не следва да възпрепятстват доставчиците на аеронавигационно обслужване да сключват споразумения за трансгранично обслужване, след като са сключили споразумения за възстановяване на щети, възникнали вследствие на отговорност по приложимото право. Използваният метод следва да съответства на изискванията на националното право. Държавите-членки, които разрешават предоставяне на аеронавигационно обслужване в цялото или в част от въздушното пространство под тяхна отговорност без сертификат в съответствие с Регламент (ЕО) № 550/2004, следва да поемат отговорността на тези доставчици на аеронавигационно обслужване.
(16)
Агенцията следва допълнително да оцени разпоредбите на настоящия регламент, по-специално тези, които се отнасят до оценяването на безопасността на промени в предоставянето на аеронавигационно обслужване от сертифицираната организация и инженерния и техническия персонал, и да приеме становище за адаптирането им към общ системен подход, като вземе предвид включването на тези разпоредби в бъдеща обща регулаторна структура за безопасността на гражданското въздухоплаване и опита, натрупан от заинтересованите страни и компетентните органи в областта на надзора на безопасността.
(17)
Регламент (ЕО) № 551/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. относно организацията и използването на въздушното пространство в единното европейско небе (Регламент за въздушното пространство) (7) изисква да бъдат въведени специфични функции, наречени мрежови функции, за да се осигури оптимално използване на въздушното пространство и ограничените ресурси, като същевременно се осигурява на потребителите максимален достъп до въздушното пространство, както и възможност за експлоатиране на предпочитани линии на движение. Както е предвидено в Регламент (ЕО) № 551/2004, Регламент (ЕС) № 677/2011 на Комисията от 7 юли 2011 г. за определяне на подробни правила за прилагане на мрежовите функции за управление на въздушното движение (УВД) и за изменение на Регламент (ЕС) № 691/2010 (8) определя правата, задълженията и отговорностите на субекта, участващ в предоставянето на тези функции.
(18)
За безопасното изпълнение на някои мрежови функции, участващият субект отговаря на определени изисквания. Тези изисквания имат за цел да гарантират, че субектът или организацията работи по безопасен начин, и са определени в приложение VI към Регламент (ЕС) № 677/2011. Това са изисквания за безопасност към организацията, които са много сходни с общите изисквания, но са адаптирани към отговорностите, свързани с безопасността, на мрежовите функции.
(19)
Следователно е необходимо Регламент (ЕО) № 2096/2005 да бъде отменен.
(20)
Регламент (ЕО) № 482/2008 на Комисията от 30 май 2008 г. относно изграждане на система за осигуряване безопасността на софтуера, която да бъде въведена от доставчиците на аеронавигационни услуги, и за изменение на приложение II към Регламент (ЕО) № 2096/2005 (9), и Регламент (ЕС) № 691/2010 на Комисията от 29 юли 2010 година за определяне на схема за ефективност на аеронавигационното обслужване и мрежовите функции и за изменение на Регламент (ЕО) № 2096/2005 за определяне на общи изисквания при доставянето на аеронавигационни услуги (10) следва да бъдат изменени с цел да бъдат адаптирани към настоящия регламент.
(21)
Предвидените в настоящия регламент мерки са в съответствие със становището на Комитета за единно небе, създаден съгласно член 5 от Регламент (ЕО) № 549/2004,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и приложно поле
Настоящият регламент определя общите изисквания за предоставяне на аеронавигационно обслужване.
Въпреки това, освен ако приложение I или приложение II не съдържат разпоредби с противоположен смисъл, тези общи изисквания не се прилагат за:
а)
дейности, различни от предоставянето на аеронавигационно обслужване от доставчик на такова обслужване;
б)
ресурси, разпределени за дейности извън предоставянето на аеронавигационно обслужване.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията в член 2 от Регламент (ЕО) № 549/2004 и член 3 от Регламент (ЕО) № 216/2008. Определението на „сертификат“ в член 2, точка 15 от Регламент (ЕО) № 549/2004 обаче не се прилага.
Следните определения също се прилагат:
(1)
„авиационна работа“ означава полет на въздухоплавателното средство, при който то се използва за специализирани услуги, като услугите, свързани със селското стопанство, строителството, фотографията, топографските измервания, наблюдението и патрулирането, издирването и спасяването или авиационната реклама;
(2)
„търговски въздушни превози“ означава полет на въздухоплавателно средство, който включва превоз на пътници, товари или поща срещу заплащане или наем;
(3)
„функционална система“ означава комбинация от системи, процедури и човешки ресурси, организирани за извършване на определена функция в контекста на УВД;
(4)
„въздухоплаване с общо предназначение“ означава полет на гражданско въздухоплавателно средство, различен от авиационната работа или от търговски въздушни превози;
(5)
„национален надзорен орган“ означава орган или органи, определен(и) или създаден(и) от държавите-членки като техен национален орган за надзор съгласно член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 549/2004;
(6)
„опасност“ означава всяко условие, събитие или обстоятелство, което може да предизвика произшествие;
(7)
„организация“ означава субект, който предоставя аеронавигационно обслужване;
(8)
„оперативна организация“ означава организация, отговорна за предоставянето на инженерно и техническо обслужване в помощ на обслужването на въздушното движение, комуникациите, навигацията или наблюдението;
(9)
„риск“ означава комбинацията от общата вероятност или честотата на възникване на вреден ефект, породен от опасност, и степента на сериозност на такъв ефект;
(10)
„осигуряване на безопасност“ означава всички планирани и систематични действия, необходими, за да се постигне адекватна увереност, че даден продукт, услуга, организация или функционална система постига приемлива или допустима безопасност;
(11)
„цел на безопасността“ означава заявление по отношение на качеството или количеството, което определя максималната честота или вероятност, при която се очаква да възникне опасност;
(12)
„изискване за безопасност“ означава средство за ограничаване на риска, дефинирано от стратегията за намаляване на риска, с което се постига определена цел на безопасността, като включва организационни, експлоатационни, процедурни, функционални изисквания, а също и изисквания, свързани с работните показатели или оперативната съвместимост, както и екологични характеристики;
(13)
„обслужване“ означава аеронавигационно обслужване или набор от аеронавигационни услуги;
(14)
„общоевропейско аеронавигационно обслужване“ означава аеронавигационна услуга, която е предназначена и установена за потребители в повечето или във всички държави-членки и която може също да се разшири извън въздушното пространство на територията, за която се прилага Договорът.
(15)
„доставчик на аеронавигационни услуги “ означава всеки публичен или частен правен субект, който предоставя АНО за общото въздушно движение, включително организация, подала заявление за сертификат за предоставяне на такива услуги.
Член 3
Компетентен орган за сертифициране
1. За целите на настоящия регламент компетентен орган за сертифицирането на аеронавигационно обслужване е:
а)
за организациите с основно място на дейност и с регистрирано седалище, ако имат такова, намиращо се в държава-членка - националният надзорен орган, назначен или създаден от въпросната държава-членка;
б)
за организации, предоставящи аеронавигационно обслужване във въздушното пространство на територията, за която се прилага Договорът, чието основно място на дейност и регистрирано седалище, ако имат такова, се намира извън територията, предмет на разпоредбите на Договора - Агенцията;
в)
за организации, предоставящи общоевропейско аеронавигационно обслужване във въздушното пространство на територията, за която се прилага Договорът - Агенцията.
2. Компетентният орган за надзор за безопасността е органът, определен в съответствие с член 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1034/2011 на Комисията (11).
Член 4
Издаване на сертификати
1. За да получат необходимия сертификат за предоставяне на аеронавигационно обслужване и без да се засяга член 7, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 550/2004, организациите трябва да отговарят на:
а)
основните изисквания за предоставяне на аеронавигационно обслужване, определени в приложение I;
б)
специфичните допълнителни изисквания, определени в приложения II - V, в съответствие с вида услуга, която предоставят.
2. Компетентен орган проверява съответствието на дадената организация с общите изисквания, преди да издаде сертификат на въпросния доставчик на обслужване.
3. Организацията трябва да бъде в съответствие с общите изисквания не по-късно от момента на издаване на сертификата съгласно:
а)
член 7 от Регламент (ЕО) № 550/2004;
б)
член 8б, параграф 2 и член 22а, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 216/2008.
Член 5
Дерогации
1. Чрез дерогация от член 4, параграф 1 някои доставчици на аеронавигационно обслужване могат да изберат да не се възползват от възможността да предоставят трансгранично обслужване и да се откажат от правото на взаимно признаване в рамките на единното европейско небе.
При тези обстоятелства те могат да подадат заявление за сертификат, който е ограничен до въздушното пространство, намиращо се под отговорността на държавата-членка, посочена в член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
2. За да подаде заявлението, посочено в параграф 1, доставчикът на обслужване на въздушното движение трябва да предоставя или да планира предоставянето на обслужване само по една или няколко от следните категории:
а)
авиационна работа;
б)
въздухоплаване с общо предназначение;
в)
търговски въздушни превози, ограничени до въздухоплавателни средства с максимална излетна маса по-малка от 10 тона или с по-малко от 20 пътнически седалки;
г)
търговски въздушни превози с по-малко от 10 000 движения годишно, независимо от максималната излетна маса и броя на пътническите седалки, като под „движения“ се разбира сумата от излитанията и кацанията, която се изчислява като средна стойност за предходните три години.
За да подаде такова заявление, доставчикът на аеронавигационно обслужване, който е различен от доставчика на обслужване на въздушното движение, трябва да има брутен годишен оборот от 1 000 000 EUR или по-малко от услугите, които този доставчик предоставя или планира да предоставя.
В случай че поради обективни практически причини доставчикът на аеронавигационно обслужване не може да осигури доказателства, че отговаря на тези квалифициращи критерии, компетентният орган може да приеме аналогични данни или прогнозни резултати по отношение на горните граници, определени в третата и четвъртата алинеи.
Когато подава такова заявление, доставчикът на аеронавигационно обслужване представя същевременно на компетентния орган съответните доказателства относно квалифициращите критерии.
3. Компетентният орган може да предостави специфични дерогации на заявители, които изпълняват квалифициращите критерии от параграф 1, пропорционално на техния принос за УВД във въздушното пространство, което се намира под отговорността на съответната държава-членка.
Тези дерогации могат да се отнасят само за изискванията, определени в приложение I.
Въпреки това, не се предоставя дерогация за следните изисквания:
а)
техническа и оперативна компетентност и възможности (точка 1);
б)
управление на безопасността (точка 3.1);
в)
човешки ресурси (точка 5);
г)
открито и прозрачно предоставяне на аеронавигационното обслужване (точка 8.1).
4. В допълнение към дерогациите, предвидени в параграф 3, компетентният орган може да разреши дерогации на заявители, които предоставят летищно информационно обслужване на полетите и имат не повече от една редовна работна позиция на всяко летище. Той прави това в степен, пропорционална на приноса на заявителя в УВД във въздушното пространство, намиращо се под отговорността на съответната държава-членка.
Тези дерогации могат да се отнасят само до следните изисквания на приложение II, точка 3:
а)
отговорност за управление на безопасността и външни услуги и доставки (точка 3.1.2, букви б) и е);
б)
прегледи на безопасността (точка 3.1.3, буква а);
в)
изисквания за безопасност при оценяване и ограничаване на риска във връзка с промени (точка 3.2).
5. Не се разрешават дерогации от изискванията, съдържащи се в приложения III, IV или V.
6. В съответствие с приложение II от Регламент (ЕО) № 550/2004 компетентният орган:
а)
определя естеството и приложното поле на дерогацията при условията, приложени към сертификата, като посочва правното основание за нея;
б)
ограничава срока на валидност на сертификата, когато това се счита за необходимо за целите на надзора;
в)
наблюдава дали доставчиците на аеронавигационно обслужване продължават да отговарят на условията за предоставяне на дерогация.
Член 6
Демонстриране на съответствие
1. Организациите представят всички съответни доказателства, за да демонстрират съответствие с приложимите общи изисквания по искане на компетентния орган. Организациите могат да използват изцяло съществуващите данни.
2. Сертифицираната организация уведомява компетентния орган за запланувани промени в предоставянето от нейна страна на аеронавигационно обслужване, които могат да окажат влияние върху съответствието с приложимите общи изисквания или с условията, приложени към сертификата, когато има такива.
3. В случай че сертифицираната организация вече не е в съответствие с приложимите общи изисквания или, когато има такива, с условията, свързани със сертификата, компетентният орган, в срок от един месец след откриването на несъответствие, изисква от организацията да предприеме коригиращи действия.
Това решение се съобщава незабавно на съответната организация.
Преди да уведоми съответната организация за своето одобрение, компетентният орган проверява дали коригиращите действия са били извършени.
Когато компетентният орган счете, че коригиращите действия не са били правилно извършени в рамките на договорения с организацията график, той предприема съответните принудителни мерки, предвидени в член 7, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 550/2004 и в член 10, член 22а, буква г), членове 25 и 68 от Регламент (ЕО) № 216/2008, като отчита необходимостта от осигуряване на непрекъснатост на аеронавигационно обслужване.
Член 7
Улесняване на наблюдението на съответствието
Организациите улесняват инспекциите и проучванията, извършвани от компетентен орган или от квалифициран субект, действащ от името на първия, включително посещенията на място и посещенията без предварително уведомление.
Упълномощените лица имат право да извършват следните действия:
а)
да преглеждат съответните записи, данни, процедури и всички други материали, свързани с предоставянето на аеронавигационно обслужване;
б)
да правят копия или извлечения от такива записи, данни, процедури и други материали;
в)
да изискват устни обяснения на място;
г)
да влизат в съответните помещения, терени или транспортни средства.
Такива инспекции и проучвания, когато се извършват от компетентен орган или от квалифициран субект, действащ от името на първия, се извършват в съответствие с правните разпоредби на държавата-членка, в която се предприемат.
Член 8
Текущо съответствие
На основание на наличните доказателства, с които разполага, компетентният орган проверява веднъж годишно текущото съответствие на организациите, които той е сертифицирал.
За тази цел компетентният орган въвежда и обновява ежегодно индикативна програма за инспекции, включваща всички сертифицирани от него доставчици и основаваща се на оценяване на рисковете, свързани с различните операции, които съставляват предоставяното аеронавигационно обслужване. Преди въвеждането на такава програма, ако е необходимо, той се консултира със съответната организация, както и с всякакви други съответни компетентни органи.
В програмата се указват планираните периоди за инспекциите на различните обекти.
Член 9
Регулиране на безопасността при инженерния и техническия персонал
Във връзка с предоставянето на обслужване на въздушното движение, комуникации, навигация и наблюдение, компетентният орган или всеки друг орган, определен от държавата-членка да изпълнява тази задача:
а)
издава съответни правила на безопасност за инженерния и техническия персонал, който изпълнява оперативни задачи, свързани с безопасността;
б)
осигурява адекватен и съответен надзор на безопасността по отношение на инженерния и техническия персонал, определен от всяка оперативна организация да изпълнява оперативни задачи, свързани с безопасността;
в)
при наличието на основателни причини и след надлежно разследване предприема съответни действия спрямо оперативната организация и/или нейния технически и инженерен персонал, който не удовлетворява изискванията на разпоредбите на приложение II, точка 3.3;
г)
проверява и установява, че са въведени подходящи методи, за да се гарантира, че третите страни, изпълняващи оперативни задачи, свързани с безопасността, удовлетворяват изискванията на приложение II, точка 3.3.
Член 10
Процедура за партньорски проверки
1. Комисията, в сътрудничество с държавите-членки и Агенцията, може да организира партньорски проверки на националните надзорни органи в съответствие с параграфи 2-6.
2. Партньорската проверка се извършва от екип от национални експерти и, когато е необходимо, от наблюдатели на Агенцията.
Екипът се състои от експерти от най-малко три различни държави-членки и от Агенцията.
Експертите не участват в партньорски проверки, извършвани в държавата-членка, в която те са наети на работа.
Комисията създава и поддържа база данни за национални експерти, определени от държавите-членки по всички аспекти на общите изисквания, изброени в член 6 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
3. Комисията информира държавата-членка и националния надзорен орган за предстоящата партньорска проверка не по-късно от три месеца преди началото ѝ, като посочва датата, за която е планирана проверката, и експертите, които участват в нея.
Държавата-членка, чийто национален надзорен орган подлежи на проверка, одобрява екипа от експерти, преди те да започнат проверката.
4. В срок от три месеца от датата на проверката проверяващият екип изготвя с консенсус доклад, който може да съдържа препоръки.
Комисията свиква среща с Агенцията, експертите и националния надзорен орган за обсъждане на доклада.
5. Комисията препраща доклада до съответната държава-членка.
В срок от три месеца от датата на получаването на доклада държавата-членка може да представи своите забележки.
Тези забележки включват, при необходимост, мерките, които държавата-членка е предприела или възнамерява да предприеме, за да реагира на резултатите от проверката в рамките на определен срок.
Освен ако със съответната държава-членка не е договорено друго, докладът и последващите действия от партньорската проверка не се публикуват.
6. Комисията информира ежегодно държавите-членки чрез Комитета за единно небе за основните констатации от проведените партньорски проверки.
Член 11
Преходни разпоредби
1. За доставчици на аеронавигационно обслужване, които притежават сертификат, издаден в съответствие с Регламент (ЕО) № 2096/2005 към датата на влизане в сила на настоящия регламент, се счита, че притежават сертификат, издаден в съответствие с настоящия регламент.
2. Заявителите за сертификат за доставчик на аеронавигационно обслужване, които са подали заявлението си преди датата на влизане в сила на настоящия регламент, и на които не е бил вече издаден сертификат към тази дата, трябва да покажат съответствие с разпоредбите на настоящия регламент преди издаването на сертификата.
3. Когато организации, за които в съответствие с член 3 компетентен орган ще бъде Агенцията, са подали заявление пред национален орган за надзор на държава-членка за издаване на сертификат преди влизането в сила на настоящия регламент, националният орган за надзор трябва да завърши процеса на сертифициране при координиране с Агенцията и при издаването на сертификата да прехвърли досието на Агенцията.
Член 12
Отмяна
Регламент (ЕО) № 2096/2005 се отменя.
Член 13
Изменение на Регламент (ЕО) № 482/2008
Регламент (ЕО) № 482/2008 се изменя, както следва:
1.
в член 4, параграф 5 позоваването на „Регламент (ЕО) № 2096/2005“ се заменя с позоваване на „Регламент за изпълнение (ЕС) № 1035/2011 на Комисията (12);
2.
член 6 се заличава;
3.
в приложение I, в точки 1 и 2 позоваването на „Регламент (ЕО) № 2096/2005“ се заменя с позоваване на „Регламент за изпълнение (ЕС) № 1035/2011“.
Член 14
Изменение на Регламент (ЕС) № 691/2010
В Регламент (ЕС) № 691/2010 член 25 се заличава.
Член 15
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 17 октомври 2011 година.
32011R1035
L 271/23
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
17.10.2011.
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1035/2011
od 17. listopada 2011.
o utvrđivanju zajedničkih zahtjeva za pružanje usluga u zračnoj plovidbi i izmjeni uredaba (EZ) br. 482/2008 i (EU) br. 691/2010
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EZ) br. 550/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 10. ožujka 2004. o pružanju usluga u zračnoj plovidbi u jedinstvenom europskom nebu (Uredba o pružanju usluga) (1), a posebno njezine članke 4., 6. i 7.,
uzimajući u obzir Uredbu (EZ) br. 216/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. veljače 2008. o zajedničkim pravilima u području civilnog zrakoplovstva i osnivanju Europske agencije za sigurnost zračnog prometa i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 91/670/EEZ, Uredbe (EZ) br. 1592/2002 i Direktive 2004/36/EZ (2), a posebno njezin članak 8.b stavak 6.,
budući da:
(1)
U skladu s Uredbom (EZ) br. 216/2008 Komisija, uz pomoć Europske agencije za sigurnost zračnog prometa, mora donijeti provedbena pravila za pružanje usluga upravljanja zračnim prometom i usluga u zračnoj plovidbi (ATM/ANS) u cijeloj Uniji. Člankom 8.b stavkom 6. te Uredbe zahtijeva se da se ta provedbena pravila temelje na Uredbama donesenim u skladu s člankom 5. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 549/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 10. ožujka 2004. o utvrđivanju okvira za stvaranje jedinstvenog europskog neba (okvirna Uredba) (3).
(2)
Pružanje usluga u zračnoj plovidbi unutar Unije moraju certificirati države članice ili Agencija. Pružateljima usluga u zračnoj plovidbi koji ispunjavaju zajedničke zahtjeve izdaje se svjedodžba u skladu s člankom 7. Uredbe (EZ) br. 550/2004 i člankom 8.b stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 216/2008.
(3)
Primjena zajedničkih zahtjeva utvrđenih u skladu s člankom 6. Uredbe (EZ) br. 550/2004 i člankom 8.b Uredbe (EZ) br. 216/2008. ne smije dovesti u pitanje suverenitet država članica nad njihovim zračnim prostorom i zahtjeve država članica koji se odnose na javni red, javnu sigurnost i područje obrane, kako je navedeno u članku 13. Uredbe (EZ) br. 549/2004. Zajednički zahtjevi ne smiju uključivati vojne operacije i osposobljavanje, kako je predviđeno u članku 1. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 549/2004 i članku 1. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 216/2008.
(4)
Pri utvrđivanju zajedničkih zahtjeva za pružanje usluga u zračnoj plovidbi potrebno je uzeti u obzir pravni status pružatelja usluga u zračnoj plovidbi u državama članicama. Nadalje, kad određena organizacija obavlja djelatnosti koje nisu pružanje usluga u zračnoj plovidbi, zajedničke zahtjeve ne treba primjenjivati na te druge djelatnosti ili na sredstva dodijeljena djelatnostima koje nisu pružanje usluga u zračnoj plovidbi, ako nije predviđeno drukčije.
(5)
Primjena zajedničkih zahtjeva na pružatelje usluga u zračnoj plovidbi mora biti razmjerna rizicima povezanim sa specifičnim obilježjima svake djelatnosti, kao što su broj i/ili priroda i karakteristike obrađenih kretanja. U slučaju da određeni pružatelji usluga u zračnoj plovidbi odluče ne koristiti pravo pružanja prekograničnih usluga unutar jedinstvenog europskog neba, nadležno tijelo treba ovlastiti da tim pružateljima usluga dopusti razmjerno ispunjavanje određenih općih zahtjeva za pružanje usluga u zračnoj plovidbi i određenih posebnih zahtjeva za pružanje operativnih usluga u zračnom prometu. Stoga, ograničenja vezana uz svjedodžbu moraju odražavati prirodu i opseg odstupanja.
(6)
Kako bi se osiguralo pravilno funkcioniranje programa certificiranja, države članice moraju u okviru svojih godišnjih izvješća dostaviti Komisiji i Agenciji sve relevantne informacije o odstupanjima koje je odobrilo njihovo nadležno tijelo.
(7)
Različite vrste usluga u zračnoj plovidbi ne podliježu nužno istim zahtjevima. Stoga zajedničke zahtjeve treba prilagoditi posebnim karakteristikama svake pojedine vrste usluga.
(8)
Teret dokazivanja udovoljavanja primjenjivim zajedničkim zahtjevima trebao bi biti na pružateljima usluga u zračnoj plovidbi, za vrijeme trajanja valjanosti svjedodžbe i za sve usluge koje su njom obuhvaćene.
(9)
Kako bi se osigurala učinkovita primjena zajedničkih zahtjeva, treba uspostaviti sustav redovitog nadzora i provjere udovoljavanja ovim zajedničkim zahtjevima i ograničenjima navedenim u svjedodžbi. Nadležno tijelo bi prije izdavanja svjedodžbe moralo provjeriti prikladnost pružatelja usluga, a jednom godišnje treba procijeniti da li pružatelji usluga u zračnoj plovidbi, kojima je izdalo svjedodžbu, nastavljaju udovoljavati tim zahtjevima. Stoga bi ono, na temelju procjene rizika, trebalo uspostaviti i godišnje ažurirati okvirni program inspekcijskih pregleda koji obuhvaća sve pružatelje usluga kojima je izdalo svjedodžbu. Taj program bi trebao omogućiti inspekcijski pregled svih relevantnih dijelova pružatelja usluga u zračnoj plovidbi unutar razumnog vremenskog okvira. Prilikom ocjenjivanja udovoljavaju li imenovani pružatelji operativnih usluga u zračnom prometu i pružatelji meteoroloških usluga zajedničkim zahtjevima, nadležno tijelo bi moralo biti ovlašteno za provjeru relevantnih zahtjeva koji proizlaze iz međunarodnih obveza predmetne države članice.
(10)
Stručni nadzor nacionalnih nadzornih tijela mogao bi doprinijeti ostvarivanju zajedničkog pristupa nadzoru nad pružateljima usluga u zračnoj plovidbi u cijeloj Uniji. Komisija, u suradnji s državama članicama i Agencijom, može organizirati ove stručne nadzore, koji bi trebali biti usklađeni s aktivnostima koje se poduzimaju u okviru članaka 24. i 54. Uredbe (EZ) br. 216/2008 i bilo kojih drugih međunarodnih programa praćenja i nadzora. Time bi se izbjeglo udvostručavanje poslova. Kako bi se tijekom stručne revizije omogućila razmjena iskustava i najbolje prakse, bilo bi poželjno da sudjeluju stručnjaci iz nadležnog tijela.
(11)
Eurocontrol je uspostavio regulatorne zahtjeve sigurnosti (ESARR) koji su od najveće važnosti za sigurno pružanje operativnih usluga u zračnom prometu. U skladu s Uredbom (EZ) br. 550/2004, Komisija bi trebala utvrditi i usvojiti relevantne odredbe ESARR-a u uredbama Unije. ESARR-i uvršteni u Uredbu Komisije (EZ) br. 2096/2005 od 20. prosinca 2005. o utvrđivanju zajedničkih zahtjeva za pružanje usluga u zračnoj plovidbi (4) čine osnovu ovih provedbenih pravila.
(12)
Kod donošenja Uredbe (EZ) br. 2096/2005, Komisija je zaključila da nije primjereno ponavljati odredbe ESARR-a 2 o izvješćivanju i procjeni događaja povezanih sa sigurnošću u ATM-u, koje se obuhvaćene Uredbom (EU) br. 996/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. listopada 2010. o istragama i sprečavanju nesreća i nezgoda u civilnom zrakoplovstvu i stavljanju izvan snage Direktive 94/56/EZ (5) i Direktivom 2003/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. lipnja 2003. o izvješćivanju o događajima povezanima sa sigurnošću u civilnom zrakoplovstvu (6). Međutim, potrebno je donijeti nove odredbe o događajima povezanim sa sigurnošću kako bi se od nadležnog tijela, kako je definirano u ovoj Uredbi, zahtijevalo da provjeri poštuju li pružatelji operativnih usluga u zračnom prometu, kao i pružatelji usluga komunikacije, navigacije ili nadzora, dogovore potrebne za izvješćivanje o takvim događajima i za njihovo procjenjivanje.
(13)
Posebno treba uvažiti, prvo, da je upravljanje sigurnošću ona funkcija u okviru usluga u zračnoj plovidbi koja osigurava utvrđivanje, procjenjivanje i zadovoljavajuće ublažavanje svih sigurnosnih rizika, i drugo, da formalan i sustavan pristup sustavima za upravljanje sigurnošću i sustavima za upravljanje, u smislu postizanja cjelovitog sustavnog pristupa, maksimizira koristi u području sigurnosti na vidljiv i sljediv način. Agencija mora dodatno ocijeniti zahtjeve sigurnosti iz ove Uredbe i uključiti ih u zajedničku regulatornu strukturu za sigurnost civilnog zrakoplovstva.
(14)
Dok Agencija ne izradi provedbene mjere za prijenos relevantnih standarda Međunarodne organizacije za civilno zrakoplovstvo (ICAO) u Unijine provedbene mjere, prihvatljive načine udovoljavanja, specifikacije certificiranja i smjernice, pružatelji usluga u zračnoj plovidbi morali bi djelovati u skladu s odgovarajućim standardima ICAO-a. Radi omogućavanja prekograničnog pružanja usluga u zračnoj plovidbi, i do završetka poslova Agencije na izradi relevantnih mjera za prijenos standarda ICAO-a, države članice, Komisija i Agencija trebale bi, u uskoj suradnji s Eurocontrolom kada je to primjereno, raditi na smanjenju razlika prijavljenih od strane država članica u primjeni standarda ICAO-a u području usluga u zračnoj plovidbi, kako bi se između država članica postigao zajednički skup standarda unutar jedinstvenog europskog neba.
(15)
Različita nacionalna rješenja u odnosu na odgovornost ne bi smjela onemogućavati pružatelje usluga u zračnoj plovidbi u sklapanju sporazuma o prekograničnom pružanju usluga, nakon što pružatelji usluga u zračnoj plovidbi uspostave rješenja za pokrivanje gubitaka radi šteta koje proizlaze iz odgovornosti u skladu s primjenjivim pravom. Primijenjena metoda mora biti u skladu sa zahtjevima nacionalnog prava. Države članice koje dopuštaju pružanje usluga u zračnoj plovidbi u cijelom zračnom prostoru koji je pod njihovom nadležnošću ili u dijelu tog prostora bez certificiranja u skladu s Uredbom (EZ) br. 550/2004, moraju osigurati pokriće za odgovornosti tih pružatelja usluga u zračnoj plovidbi.
(16)
Agencija bi trebala dodatno procijeniti odredbe iz ove Uredbe, posebno one koje se odnose na procjenu sigurnosti promjena u pružanju usluga u zračnoj plovidbi od strane certificirane organizacije i inženjerskog i tehničkog osoblja, te izdati mišljenje o njihovoj prilagodbi cjelovitom sustavnom pristupu, uzimajući u obzir uključivanje tih odredaba u buduću zajedničku regulatornu strukturu za sigurnost civilnog zrakoplovstva, kao i iskustva interesnih skupina i nadležnih tijela u području nadzora sigurnosti.
(17)
Uredbom (EZ) br. 551/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 10. ožujka 2004. o organizaciji i korištenju zračnog prostora u jedinstvenom europskom nebu („Uredba o zračnom prostoru”) (7) zahtijeva se uspostavljanje posebnih funkcija koje se nazivaju mrežnim funkcijama, kako bi se omogućila optimalna upotreba zračnog prostora i ograničenih resursa, omogućavajući istodobno korisnicima maksimalan pristup zračnom prostoru i upotrebu preferiranih putanja. Kao što je predviđeno Uredbom (EZ) br. 551/2004, Uredbom Komisije (EU) 677/2011 od 7. srpnja 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu mrežnih funkcija za upravljanje zračnim prometom (ATM) i izmjeni Uredbe (EU) br. 691/2010 (8) utvrđuju se prava, obveze i odgovornosti subjekata uključenih u izvođenje tih funkcija.
(18)
Radi sigurnog izvođenja određenih mrežnih funkcija, subjekt koji u njima sudjeluje podliježe određenim zahtjevima. Cilj tih zahtjeva je osiguravanje da subjekt ili organizacija djeluje na siguran način, a oni su utvrđeni u Prilogu VI. Uredbi (EU) br. 677/2011. To su zahtjevi u vezi sa sigurnošću za organizaciju, koji su vrlo slični općenitim zahtjevima za pružanje usluga u zračnoj plovidbi koji su utvrđeni u Prilogu I. ovoj Uredbi, ali su prilagođeni odgovornostima mrežnih funkcija u vezi sa sigurnošću.
(19)
Stoga se Uredba (EZ) br. 2096/2005 stavlja izvan snage.
(20)
Uredbu Komisije (EZ) br. 482/2008 od 30. svibnja 2008. o uspostavi sustava za osiguranje sigurnosti softvera, koji moraju uvesti pružatelji usluga u zračnoj plovidbi i o izmjeni Priloga II. Uredbi (EZ) br. 2096/2005 (9) i Uredbu Komisije (EU) br. 691/2010 od 29. srpnja 2010. o utvrđivanju plana performansi za usluge u zračnoj plovidbi i mrežnih funkcija i izmjeni Uredbe (EZ) br. 2096/2005 o utvrđivanju zajedničkih zahtjeva za pružanje usluga u zračnoj plovidbi (10) treba izmijeniti kako bi se prilagodile ovoj Uredbi.
(21)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Odbora za jedinstveno nebo osnovanim člankom 5. Uredbe (EZ) br. 549/2004,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet i područje primjene
Ovom se Uredbom utvrđuju zajednički zahtjevi za pružanje usluga u zračnoj plovidbi.
Međutim, osim ako se u prilozima I. ili II. ne odredi drukčije, ti se zajednički zahtjevi ne primjenjuju na:
(a)
aktivnosti pružatelja usluga u zračnoj plovidbi koje nisu pružanje usluga u zračnoj plovidbi;
(b)
resurse dodijeljene za aktivnosti izvan okvira pružanja usluga u zračnoj plovidbi.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se definicije iz članka 2. Uredbe (EZ) br. 549/2004 i članka 3. Uredbe (EZ) br. 216/2008. Međutim, ne primjenjuje se definicija „svjedodžba” iz članka 2. stavka 15. Uredbe (EZ) br. 549/2004.
Primjenjuju se također sljedeće definicije:
1.
„radovi iz zraka” znači operacija zrakoplova u kojoj se zrakoplov koristi za specijalizirane usluge, kao što su poljoprivreda, građevinarstvo, snimanje iz zraka, geodetska izmjera, promatranje i patroliranje, potraga i spašavanje ili oglašavanje u zraku;
2.
„komercijalni zračni prijevoz” znači bilo koja operacija zrakoplova koja uključuje prijevoz putnika, tereta ili pošte za naplatu ili drugu vrstu naknade;
3.
„funkcionalni sustav” znači kombinacija sustava, postupaka i ljudskih resursa organiziranih za obavljanje neke funkcije u okviru ATM-a;
4.
„opće zrakoplovstvo” znači bilo koja operacija civilnog zrakoplova osim radova iz zraka ili komercijalnog zračnog prijevoza;
5.
„nacionalno nadzorno tijelo” znači tijelo ili tijela koja su imenovale ili uspostavile države članice kao svoje nacionalno nadzorno tijelo u skladu s člankom 4. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 549/2004;
6.
„opasnost” znači bilo koje stanje, događaj ili okolnost koji bi mogli dovesti do nesreće;
7.
„organizacija” znači subjekt koji pruža usluge u zračnoj plovidbi;
8.
„operativna organizacija” znači organizacija odgovorna za pružanje inženjerskih i tehničkih usluga, za podršku operativnih usluga u zračnom prometu te usluga komunikacije, navigacije ili nadzora;
9.
„rizik” znači kombinacija sveukupne vjerojatnosti ili učestalosti pojavljivanja štetnog učinka izazvanog opasnošću i ozbiljnosti tog učinka;
10.
„osiguravanje sigurnosti” znači sve planirane i sustavne radnje potrebne za osiguravanje odgovarajućeg povjerenja da proizvod, usluga, organizacija ili funkcionalni sustav postižu prihvatljivu ili zadovoljavajuću sigurnost;
11.
„cilj sigurnosti” znači kvalitativna ili kvantitativna izjava kojom se određuje maksimalna učestalost ili vjerojatnost pojave opasnosti;
12.
„zahtjev u vezi sa sigurnošću” znači sredstva za ublažavanje rizika, određena na temelju strategije ublažavanja rizika kojom se ostvaruje određeni cilj sigurnosti, uključujući organizacijske, operativne, proceduralne i funkcionalne zahtjeve, kao i zahtjeve za učinkovitost i interoperabilnost ili karakteristike okoliša;
13.
„usluge” znači ili usluga u zračnoj plovidbi ili skup takvih usluga;
14.
„paneuropska usluga u zračnoj plovidbi” znači usluga u zračnoj plovidbi koja je osmišljena i uspostavljena za korisnike unutar većine država članica ili unutar svih država članica i koja se također može proširiti izvan zračnog prostora područja na koji se Ugovor primjenjuje;
15.
„pružatelj usluga u zračnoj plovidbi” znači bilo koji javni ili privatni subjekt koji pruža usluge u zračnoj plovidbi za opći zračni promet, uključujući organizaciju koja je zatražila svjedodžbu za pružanje takvih usluga.
Članak 3.
Nadležno tijelo za certificiranje
1. Za potrebe ove Uredbe, nadležno tijelo za certificiranje pružatelja usluga u zračnoj plovidbi je:
(a)
za organizacije čije je glavno mjesto poslovanja i, ako postoji, registrirano sjedište smješteno u državi članici, nacionalno nadzorno tijelo koje imenuje ili uspostavlja ta država članica;
(b)
za organizacije koje pružaju usluge u zračnoj plovidbi u zračnom prostoru područja na koje se Ugovor primjenjuje i čije je glavno mjesto poslovanja i, ako postoji, registrirano sjedište smješteno izvan područja koje podliježe odredbama Ugovora, Agencija;
(c)
za organizacije koje pružaju paneuropske usluge u zračnoj plovidbi u zračnom prostoru područja na koje se primjenjuje Ugovor, Agencija.
2. Nadležno tijelo za nadzor sigurnosti je tijelo određeno u skladu s člankom 3. Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 1034/2011 (11).
Članak 4.
Izdavanje svjedodžaba
1. Kako bi dobile svjedodžbu potrebnu za pružanje usluga u zračnoj plovidbi, ne dovodeći u pitanje članak 7. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 550/2004, organizacije moraju ispunjavati:
(a)
opće zahtjeve za pružanje usluga u zračnoj plovidbi navedene u Prilogu I.;
(b)
dodatne posebne zahtjeve navedene u prilozima od II. do V. u skladu s vrstom usluge koju pružaju.
2. Nadležno tijelo provjerava sukladnost organizacije sa zajedničkim zahtjevima prije nego što joj izda svjedodžbu.
3. Organizacija se mora uskladiti sa zajedničkim zahtjevima najkasnije do trenutka izdavanja svjedodžbe, u skladu sa:
(a)
člankom 7. Uredbe (EZ) br. 550/2004;
(b)
člankom 8.b stavkom 2. i člankom 22.a točkama (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 216/2008.
Članak 5.
Odstupanja
1. Odstupajući od članka 4. stavka 1., određeni pružatelji usluga u zračnoj plovidbi mogu odlučiti da ne iskoriste mogućnost pružanja prekograničnih usluga te se mogu odreći prava na međusobno priznavanje unutar jedinstvenog europskog neba.
U tim okolnostima, oni mogu podnijeti zahtjev za svjedodžbu koja je ograničena na zračni prostor pod nadležnošću države članice iz članka 7. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 550/2004.
2. Za podnošenje zahtjeva, kako je navedeno u stavku 1., pružatelj operativnih usluga u zračnom prometu mora pružati usluge ili planirati njihovo pružanje samo u odnosu na jednu ili više sljedećih kategorija:
(a)
radovi iz zraka;
(b)
opće zrakoplovstvo;
(c)
komercijalni zračni prijevoz ograničen na zrakoplove s manje od 10 tona najveće dopuštene mase prilikom polijetanja ili s manje od 20 putničkih sjedala;
(d)
komercijalni zračni prijevoz s manje od 10 000 kretanja godišnje, bez obzira na najveću dopuštenu masu prilikom polijetanja i broj putničkih sjedala; pod ‚kretanjima’ se podrazumijeva zbroj polijetanja i slijetanja koji se izračunava kao prosjek tijekom razdoblja od tri prethode godine.
Kako bi podnio ovakav zahtjev, pružatelj usluga u zračnoj plovidbi, koji nije pružatelj operativnih usluga u zračnom prometu, mora imati godišnji bruto promet od 1 000 000 EUR ili manje u odnosu na usluge koje pruža ili namjerava pružati.
Kada zbog objektivnih praktičnih razloga pružatelj usluga u zračnoj plovidbi ne može pružiti dokaz o ispunjavanju ovih kvalifikacijskih kriterija, nadležno tijelo može prihvatiti odgovarajuće analogne brojčane vrijednosti ili prognoze u odnosu na gornje granične vrijednosti određene u prvom i drugom podstavku.
Kod podnošenja ovakvog zahtjeva, pružatelj usluga u zračnoj plovidbi mora nadležnom tijelu istodobno dostaviti relevantan dokaz o ispunjavanju kvalifikacijskih kriterija.
3. Nadležno tijelo može odobriti posebna odstupanja podnositeljima zahtjeva koji ispunjavaju kriterije iz stavka 1., razmjerno njihovom udjelu u ATM-u u zračnom prostoru pod nadležnošću dotične države članice.
Ta se odstupanja mogu odnositi samo na zahtjeve navedene u Prilogu I.
Međutim, za sljedeće zahtjeve se ne odobravaju nikakva odstupanja:
(a)
tehnička i operativna stručnost i sposobnost (točka 1.);
(b)
upravljanje sigurnošću (točka 3.1.);
(c)
ljudski resursi (točka 5.);
(d)
otvoreno i transparentno pružanje usluga u zračnoj plovidbi (točka 8.1.).
4. Osim odstupanja predviđenih u stavku 3., nadležno tijelo može odobriti odstupanja podnositeljima zahtjeva koji pružaju usluge aerodromskih letnih informacija, s najviše jednim redovitim radnim mjestom u bilo kojoj zračnoj luci. Ono to čini razmjerno udjelu podnositelja zahtjeva ATM-u u zračnom prostoru pod nadležnošću dotične države članice.
Ta se odstupanja mogu odnositi samo na sljedeće zahtjeve iz točke 3. Priloga II.:
(a)
odgovornost za upravljanje sigurnošću te zahtjeve u vezi s vanjskim uslugama i nabavom (točka 3.1.2. podtočke (b) i (e));
(b)
analize sigurnosti (točka 3.1.3. podtočka (a));
(c)
zahtjeve u vezi sa sigurnošću za procjenu i ublažavanje rizika u vezi s promjenama (3.2.).
5. Ne odobravaju se odstupanja od zahtjeva iz priloga III., IV. ili V.
6. U skladu s Prilogom II. Uredbi (EZ) br. 550/2004, nadležno tijelo:
(a)
navodi prirodu i opseg odstupanja u uvjetima priloženim svjedodžbi, naznačujući njegovu pravnu osnovu;
(b)
vremenski ograničava valjanost svjedodžbe, kada se to smatra nužnim radi nadzora;
(c)
prati da li pružatelji usluga u zračnoj plovidbi i dalje ispunjavaju uvjete za odstupanje.
Članak 6.
Dokazivanje udovoljavanja zahtjevima
1. Na zahtjev nadležnog tijela, organizacije dostavljaju sve relevantne dokaze kako bi dokazale da udovoljavaju važećim zajedničkim zahtjevima. Organizacije mogu u potpunosti koristiti postojeće podatke.
2. Certificirana organizacija obavješćuje nadležno tijelo o planiranim promjenama u njezinom pružanju usluga u zračnoj plovidbi, koje bi mogle utjecati na njezino udovoljavanje važećim zajedničkim zahtjevima ili, ako je primjenjivo, s uvjetima priloženim svjedodžbi.
3. Kada certificirana organizacija više ne udovoljava važećim zajedničkim zahtjevima ili, ako je primjereno, uvjetima priloženim uz svjedodžbu, nadležno tijelo, u roku od jednog mjeseca od datuma otkrivanja nesukladnosti, zahtijeva od organizacije poduzimanje korektivnih mjera.
O toj se odluci odmah obavješćuje odgovarajuća organizacija.
Nadležno tijelo provjerava jesu li korektivne mjere provedene prije nego dotičnoj organizaciji dostavi odobrenje.
Ako nadležno tijelo smatra da korektivne mjere nisu bile pravilno provedene unutar roka dogovorenog s organizacijom, ono poduzima odgovarajuće prisilne mjere kako je predviđeno u članku 7. stavku 7. Uredbe (EZ) br. 550/2004 te članku 10., članku 22.a točki (d) i člancima 25. i 68. Uredbe (EZ) br. 216/2008, uzimajući u obzir potrebu za osiguravanjem kontinuiteta pružanja usluga u zračnoj plovidbi.
Članak 7.
Omogućavanje praćenja udovoljavanja zahtjevima
Organizacije moraju omogućiti inspekcije i nadzore koje provodi nadležno tijelo ili kvalificirani subjekt koji djeluje u njegovo ime, uključujući posjete na samoj lokaciji i posjete bez prethodne najave.
Ovlaštene osobe moraju imati ovlasti za obavljanje sljedećih radnja:
(a)
pregled relevantnih evidencija, podataka, postupaka te bilo kojih drugih materijala relevantnih za pružanje usluga u zračnoj plovidbi;
(b)
uzimanje kopija ili izvadaka takvih evidencija, podataka, postupaka i drugih materijala;
(c)
zahtijevanje usmenog objašnjenja na licu mjesta;
(d)
ulaženje u relevantne prostorije, terene ili prijevozna sredstva.
Takve inspekcije i nadzori, kada ih provodi nadležno tijelo ili kvalificirani subjekt koji djeluje u njegovo ime, provode se u skladu sa zakonskim odredbama države članice u kojoj se provode.
Članak 8.
Kontinuirano udovoljavanje zahtjevima
Na temelju dokaza koji su mu na raspolaganju, nadležno tijelo na godišnjoj osnovi prati kontinuirano udovoljavanje zahtjevima organizacija koje je ono certificiralo.
U tu svrhu nadležno tijelo donosi i godišnje ažurira okvirni program inspekcijskih pregleda kojim su obuhvaćeni svi pružatelji usluga koje je ono certificiralo, a koji se temelji na procjeni rizika povezanih s različitim operacijama od kojih se sastoje pružene usluge u zračnoj plovidbi. Ono se prije donošenja takvog programa savjetuje s dotičnom organizacijom, kao i, u slučaju potrebe, s bilo kojim drugim nadležnim tijelom na koje se to odnosi.
U programu se navodi predviđeni vremenski razmak inspekcijskih pregleda različitih lokacija.
Članak 9.
Sigurnosni propisi za inženjersko i tehničko osoblje
U pogledu pružanja operativnih usluga u zračnom prometu te usluga komunikacija, navigacije i nadzora, nadležno tijelo ili bilo koje drugo tijelo koje je imenovala država članica za obavljanje ove zadaće:
(a)
izdaje odgovarajuća sigurnosna pravila za inženjersko i tehničko osoblje koje obavlja operativne zadaće povezane sa sigurnošću;
(b)
osigurava odgovarajući i primjeren sigurnosni nadzor nad inženjerskim i tehničkim osobljem, kojemu je bilo koja operativna organizacija povjerila izvođenje operativnih zadaća povezanih sa sigurnošću;
(c)
na temelju opravdanih razloga i nakon propisno provedenog ispitivanja, poduzima odgovarajuće radnje u odnosu na operativnu organizaciju i/ili njezino tehničko i inženjersko osoblje, koji ne ispunjavaju zahtjeve iz točke 3.3. Priloga II.;
(d)
provjerava da li su uspostavljene odgovarajuće metode kojima se osigurava da treće strane, kojima su povjereni operativni zadaci povezane sa sigurnošću, udovoljavaju zahtjevima iz točke 3.3. Priloga II.
Članak 10.
Postupak stručnog nadzora
1. U suradnji s državama članicama i Agencijom, Komisija može organizirati stručne nadzore nacionalnih nadzornih tijela u skladu sa stavcima od 2. do 6.
2. Stručni nadzor izvodi tim nacionalnih stručnjaka i, ako je primjereno, promatrači iz Agencije.
Tim se sastoji od stručnjaka iz najmanje triju različitih država članica i Agencije.
Stručnjaci ne sudjeluju u stručnim nadzorima u državi članici u kojoj su zaposleni.
Komisija uspostavlja i održava skupinu nacionalnih stručnjaka koje imenuju države članice, kojom su obuhvaćeni svi aspekti zajedničkih zahtjeva navedenih u članku 6. Uredbe (EZ) br. 550/2004.
3. Najmanje 3 mjeseca prije stručnog nadzora, Komisija obavješćuje dotičnu državu članicu i nacionalno nadzorno tijelo o stručnom nadzoru, o planiranom datumu njegova provođenja i o identitetu stručnjaka koji u njemu sudjeluju.
Država članica u čijem će se nacionalnom nadzornom tijelu provesti nadzor, odobrava tim stručnjaka prije nego što on može pristupiti nadzoru.
4. U roku od tri mjeseca od datuma provođenja nadzora, tim koji provodi nadzor sastavlja, konsenzusom, izvješće koje može sadržavati preporuke.
Komisija saziva sastanak s Agencijom, stručnjacima i nacionalnim nadzornim tijelom kako bi raspravili to izvješće.
5. Komisija prosljeđuje izvješće državi članici na koju se isto odnosi.
Država članica može u roku od tri mjeseca od datuma primitka izvješća iznijeti svoje primjedbe.
Te primjedbe uključuju, ako je to relevantno, mjere koje je država članica poduzela ili namjerava poduzeti unutar danog vremenskog roka kao odgovor na izvješće o nadzoru.
Osim ako nije drukčije dogovoreno s dotičnom državom članicom, izvješće i daljnji dokumenti se ne objavljuju.
6. Komisija jedanput godišnje, putem Odbora za jedinstveno nebo, obavješćuje države članice o glavnim nalazima ovih nadzora.
Članak 11.
Prijelazne odredbe
1. Za pružatelje usluga u zračnoj plovidbi koji na dan stupanja na snagu ove Uredbe imaju svjedodžbu izdanu u skladu s Uredbom (EZ) br. 2096/2005, smatra se da imaju svjedodžbu izdanu u skladu s ovom Uredbom.
2. Podnositelji zahtjeva za izdavanje svjedodžbe za pružatelja usluga u zračnoj plovidbi, koji su svoj zahtjev predali prije datuma stupanja na snagu ove Uredbe i kojima na taj datum svjedodžba već nije bila izdana, moraju dokazati sukladnost s odredbama ove Uredbe prije nego što im se izda svjedodžba.
3. Ako su organizacije, za koje je nadležno tijelo u skladu s člankom 3. Agencija, predale zahtjev za izdavanje svjedodžbe nacionalnom nadzornom tijelu države članice prije stupanja na snagu ove Uredbe, nacionalno nadzorno tijelo će dovršiti postupak certificiranja u suradnji s Agencijom i nakon izdavanja svjedodžbe dostaviti dokumentaciju Agenciji.
Članak 12.
Stavljanje izvan snage
Uredba (EZ) br. 2096/2005 stavlja se izvan snage.
Članak 13.
Izmjena Uredbe (EZ) br. 482/2008
Uredba (EZ) br. 482/2008 mijenja se kako slijedi:
1.
U članku 4. stavku 5., upućivanje na „Uredbu (EZ) br. 2096/2005” zamjenjuje se upućivanjem na „Provedbenu uredbu Komisije (EU) br. 1035/2011 (12).
2.
Članak 6. briše se.
3.
U Prilogu I., u točkama 1. i 2. upućivanje na „Uredbu (EZ) br. 2096/2005” zamjenjuje se upućivanjem na „Provedbenu uredbu (EU) br. 1035/2011”.
Članak 14.
Izmjene Uredbe (EU) br. 691/2010
U Uredbi (EU) br. 691/2010 briše se članak 25.
Članak 15.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 17. listopada 2011.