РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 405/2011 НА СЪВЕТА
от 19 април 2011 година
за налагане на окончателно изравнително мито и за окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои пръти от неръждаеми стомани с произход от Индия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 597/2009 на Съвета от 11 юни 2009 г. относно защитата срещу субсидиран внос от държави, които не са членки на Европейската общност (1) (наричан по-нататък „основният регламент“), и по-специално член 15, параграф 1 от него,
като взе предвид предложението, представено от Европейската комисия след консултация с консултативния комитет,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
1.1. Временни мерки
(1)
С Регламент (ЕС) № 1261/2010 (2) (наричан по-нататък „временният регламент“) Комисията наложи временно изравнително мито върху вноса на някои пръти от неръждаеми стомани с произход от Индия.
(2)
Производството бе образувано след подаване на жалба на 15 февруари 2010 г. от Европейската федерация на производителите на желязо и стомана (Eurofer) (наричана по-нататък „жалбоподателят“) от името на производители, които съставляват съществен дял - в настоящия случай над 25 % - от цялото производство на Съюза на някои пръти от неръждаеми стомани.
(3)
Както беше посочено в съображение 23 от временния регламент, разследването относно субсидирането и вредата обхвана периода от 1 април 2009 г. до 31 март 2010 г. (наричан по-нататък „разследваният период“ или „РП“). Проучването на тенденциите, които са от значение за оценката на вредата, обхвана периода от 2007 г. до края на разследвания период (наричан по-нататък „разглежданият период“).
1.2. Последваща процедура
(4)
След разгласяването на съществените факти и съображения, въз основа на които бе взето решението за налагане на временни изравнителни мерки (наричано по-нататък „временното разгласяване“), няколко заинтересовани страни предоставиха в писмен вид своите становища относно временните констатации. Страните, които поискаха да бъдат изслушани, получиха тази възможност. Комисията продължи да търси информацията, която считаше за необходима за изготвянето на своите окончателни констатации. Представените от заинтересованите страни коментари в устен и писмен вид бяха разгледани и взети под внимание, когато това бе уместно.
(5)
Всички страни бяха уведомени за съществените факти и съображения, въз основа на които бе изразено намерение да се препоръча налагането на окончателно изравнително мито върху вноса на някои пръти от неръждаеми стомани с произход от Индия и окончателното събиране на сумите, обезпечени с временно мито. На страните бе предоставена възможност в определен срок да направят бележки след това окончателно разгласяване.
1.3. Страни, засегнати от производството
(6)
При липсата на каквито и да било коментари по отношение на страните, засегнати от производството, изложеното в съображения 5-22 от временния регламент се потвърждава.
2. РАЗГЛЕЖДАН ПРОДУКТ И ПОДОБЕН ПРОДУКТ
2.1. Разглеждан продукт
(7)
Припомня се, че, както е посочено в съображение 24 от временния регламент, „разглежданият“ продукт е определен като пръти от неръждаеми стомани, само получени или завършени чрез студена обработка, различни от пръти с кръгло напречно сечение с диаметър 80 mm или повече, с произход от Индия, понастоящем класиран в кодове по КН 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 и 7222 20 89.
(8)
Един производител износител от Индия заяви, че прътите от неръждаеми стомани с кръгло напречно сечение с диаметър, по-малък от 80 mm, но извън обхвата на допустимото отклонение от H6 до H11, следва да бъдат изключени от разследването, защото не попадат в обхвата на продукта.
(9)
Аргументът бе отхвърлен, тъй като в обхвата на продукта не са посочени допустими отклонения. В контролния номер на продукта (КНП) във въпросника наистина има поле за допустимото отклонение, ограничено от H6 до H11, но то служи единствено за целите на сравнението и няма никакви задължителни последици по отношение на продукта, предмет на разследването. Поради това бе достигнато до заключение, че продуктите извън обхвата на допустимото отклонение от H6 до H11 не следва да бъдат изключвани от разследването.
(10)
Следва да се отбележи, че продуктите извън обхвата на допустимото отклонение от H6 до H11 са взети предвид при изчисляването на временните маржове на субсидията и вредата.
2.2. Подобен продукт
(11)
При липсата на каквито и да било коментари по отношение на подобния продукт изложеното в съображение 25 от временния регламент се потвърждава.
3. СУБСИДИРАНЕ
3.1. Въведение
(12)
В съображение 26 от временния регламент са посочени схемите, за които се твърди, че обхващат предоставянето на субсидии, а именно:
а)
схема за кредитиране на заплащането на митнически задължения;
б)
схема на предварителни разрешения;
в)
схема за насърчаване на износа чрез внос на средства за производство;
г)
схема за експортно ориентирани единици;
д)
схема за експортно кредитиране.
(13)
Индустрията на Съюза изрази съмнение дали Комисията не е пропуснала да вземе предвид редица схеми за субсидиране, като вследствие на това изрази становището, че субсидиите, за които е установено, че са били получавани от индийските производители, са подценени.
(14)
В отговор на това следва да се отбележи, че в жалбата са посочени голям брой национални и местни схеми за субсидиране, които бяха включени във въпросника до производителите износители от Индия и бяха разследвани от Комисията. Единствено обаче за изброените в съображение 12 по-горе схеми бе установено, че са били източник на субсидии, получавани от разследваните производители износители, включени в извадката.
(15)
Индустрията на Съюза също така заяви, че констатациите на Комисията са в противоречие с констатацията, направена от Департамента по търговията на САЩ в рамките на неотдавна проведено производство във връзка с изравнителни мерки по отношение на износа на някои видове стомана от Индия, при което е установено субсидиране на много по-високо ниво. Следва обаче да се отбележи, че тази констатация се отнася до друг продукт и обхваща различен разследван период. Вследствие на това аргументът се отхвърля.
(16)
При липсата на каквито и да било други коментари изложеното в съображения 26-28 от временния регламент се потвърждава.
3.2. Схема за кредитиране на заплащането на митнически задължения (Duty Entitlement Passbook Scheme, наричана по-нататък „DEPBS“)
(17)
Редица страни заявиха, че DEPBS не следва да се счита за подлежаща на изравняване субсидия, тъй като целта на тази схема е да се компенсират митата върху вноса. Както е пояснено в съображение 38 от временния регламент, тази схема не може да се разглежда като допустима схема за възстановяване на мита или като схема за възстановяване за заместители по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка ii) от основния регламент, тъй като не съответства на правилата, установени в приложение I, буква и), приложение II (определение и правила за възстановяване) и приложение III (определение и правила за възстановяване за заместители) към основния регламент. По-специално износителят няма задължение действително да използва безмитно внесените стоки в производствения процес и размерът на кредита не се изчислява в зависимост от действително вложените суровини. Нещо повече, не съществува система или процедура, посредством която да се провери кои суровини са вложени в производствения процес на изнасяния продукт и дали не са платени вносни мита в превишен размер по смисъла на приложение I, буква и) и приложения II и III към основния регламент. На последно място, даден износител има право да се ползва от DEPBS независимо от това дали изобщо внася суровини. За да се възползва износителят от схемата, е достатъчно само да изнесе стоки, без да е необходимо да доказва внос на каквито и да било суровини. По този начин дори износителите, които си доставят суровини изцяло от местния пазар и не внасят стоки, които могат да бъдат използвани като такива суровини, имат право да се възползват от DEPBS. Поради това тези аргументи се отхвърлят.
(18)
Що се отнася до продажбите на лиценз по DEPB една страна заяви, че действителната продажна цена е била под стойността на лиценза и поради това ползата е била в по-малка. В това отношение следва да се отбележи, че ползата в рамките на тази схема е изчислена въз основа на сумата на предоставения в лиценза кредит независимо от това дали лицензът е използван за компенсиране на митата върху вноса или в действителност е бил продаден. Счита се, че всяка продажба на лиценз на цена под лицевата стойност е чисто търговско решение, което не влияе на размера на ползата, получена по тази схема. Поради това този аргумент се отхвърля.
(19)
Една страна освен това заяви, че дори ако DEPBS се счита за подлежаща на изравняване схема, получената по тази схема полза не следва да се определя въз основа на стойността на износа, а по-скоро на действителното използване на лиценза по DEPBS. В тази връзка следва да се припомни, че в съответствие с член 3, параграф 2 и член 5 от основния регламент сумата на подлежащите на изравняване субсидии е изчислена с оглед на установената съществуваща през РП полза, предоставена на получателя. В това отношение бе счетено, че ползата е била предоставена на получателя в момента, в който е била направена сделка за износ по тази схема. В този момент правителството на Индия (ПИ) се задължава да се откаже от събиране на мита, което представлява финансово участие по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка i) от основния регламент. След като митническите органи издадат товарителница за износ, в която, inter alia, е посочена сумата на кредита по DEPBS, който следва да се предостави за тази сделка за износ, ПИ няма право на преценка дали да предостави субсидията или не. По силата на факта, че дадено дружество знае, че ще получи субсидия по DEPBS, то е вече в по-изгодна позиция, защото може да се възползва от субсидията, като предложи по-ниски цени. От определящо значение за установяване на предоставянето на полза е моментът на износ, а не последващата употреба, тъй като износител с вече предоставено такова право е в много по-изгодно положение от финансова гледна точка. Вследствие на това твърдението бе отхвърлено.
(20)
При липсата на каквито и да било други коментари по отношение тази схема изложеното в съображения 29-41 от временния регламент се потвърждава.
3.3. Схема на предварителни разрешителни (Advance Authorisation Scheme, наричана по-нататък „AAS“)
(21)
Една страна заяви, че AAS следва да се счита за схема за възстановяване на мита, тъй като внесените материали са използвани за производството на стоки, които се изнасят. В отговор на този аргумент следва да се посочи, че в съображение 54 от временния регламент бе пояснено, че използваната в този случай подсхема не може да се разглежда като допустима схема за възстановяване на мита или като схема за възстановяване за заместители по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка ii) от основния регламент. Тя не съответства на правилата, установени в приложение I, буква и), приложение II (определение и правила за възстановяване) и приложение III (определение и правила за възстановяване за заместители) към основния регламент. ПИ не е приложило ефективно система за проверка или процедура, с която да се потвърди дали и в какви количества са вложени суровини в производството на изнасяния продукт (приложение II, раздел II, точка 4 от основния регламент и в случай на схеми за възстановяване за заместители, приложение III, раздел II, точка 2 от основния регламент). Също така се счита, че стандартните норми на входа и изхода (Standard Input Output Norms (SIONs) за разглеждания продукт не са били достатъчно точни и че те сами по себе си не могат да представляват система за проверка на действителното потребление, тъй като естеството на тези стандартни норми не дава възможност на ПИ да провери с достатъчна точност какво количество суровини са вложени в производството на изнасяния продукт. Освен това ПИ не е провело допълнителна проверка въз основа на действително вложените суровини, макар по принцип това да се изисква в случаите, в които не е налице ефективно прилагана система за проверка (приложение II, раздел II, точка 5 и приложение III, раздел II, точка 3 от основния регламент). Поради това подсхемата подлежи на изравнителни мерки и аргументът се отхвърля.
(22)
Що се отнася до изчисляването на размера на субсидията и обратно на заявеното от страните, създадената по AAS полза от продукт, различен от разглеждания продукт, е трябвало да бъде взета предвид при установяването на сумата на подлежащата на изравняване полза. По AAS не съществува задължение, което да ограничава използването на ползата до безмитен внос на суровини, свързани с определен продукт. Следователно по отношение на разглеждания продукт може да бъдат използвани всички породени от AAS ползи.
(23)
При липсата на каквито и да било други коментари по отношение тази схема изложеното в съображения 42-58 от временния регламент се потвърждава.
3.4. Схема за насърчаване на износа чрез внос на средства за производство (Export Promotion Capital Goods Scheme, наричана по-нататък „EPCGS“)
(24)
При липсата на каквито и да било коментари по отношение на тази схема изложеното в съображение 59 от временния регламент се потвърждава.
3.5. Схема за експортно ориентирани единици (Export Oriented Units Scheme, наричана по-нататък „EOUS“)
(25)
Преди да бъдат разгледани редица коментари от страна на дружеството в извадката, което е било със статут на експортно ориентирана единица (наричана по-нататък „ЕОЕ“), следва да се припомни, че, както е посочено в документи ПВТ 2004-2009 и ПВТ 2009-2014, ключово задължение на ЕОЕ е постигането на нетни външнотърговски (наричани по-нататък „НВТ“) приходи, т.е. за даден референтен период (5 години) общата стойност на износа трябва да е по-висока от общата стойност на внесените стоки. Всички предприятия, които по принцип са поели задължение за износ на цялото си производство на стоки или услуги, могат да бъдат учредени по EOUS.
(26)
В замяна експортно ориентираните единици имат право да ползват редица отстъпки, изброени в съображение 66 от временния регламент. Те зависят правно от извършването на износа и следователно се считат за специфични и подлежащи на изравняване съгласно член 4, параграф 4, първа алинея, буква а) от основния регламент. Целта за осъществяване на износ от страна на ЕОЕ, както е посочено в глава 6.1 от документ ПВТ 2009-2014, е conditio sine qua non за получаване на субсидиите.
(27)
Видовете освобождаване, от които се ползва дадена ЕОЕ, са правно зависими от извършването на износа. EOUS не може да се смята за допустима схема за възстановяване на мита или схема за възстановяване за заместители по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка ii) от основния регламент. Тя не е в съответствие със строгите правила, установени в приложение I (букви з) и и), приложение II (определение и правила за възстановяване) и приложение III (определение и правила за възстановяване за заместители) към основния регламент.
(28)
Освен това не бе потвърдено, че ПИ има на разположение система или процедура за проверка, посредством която да се потвърди дали и в какви количества набавените безмитно и/или освободени от данък върху продажбите суровини са били вложени в производството на изнасяния продукт (раздел II, точка 4 от приложение II към основния регламент, а ако става въпрос за системи с възстановяване за заместители - раздел II, точка 2 от приложение III към основния регламент). С въведената система за проверка се цели проследяване на изпълнението на задължението за осигуряване на НВТ приходи, а не на влагането на внасяните стоки в производството на изнасяни стоки.
(29)
Според страната със статут на ЕОЕ е необходимо да са изпълнени две условия, за да подлежи една полза на изравнителни мерки, а именно: i) липса на система за проверка; и ii) наличие на прекомерно опрощаване. В отговор на това следва да се отбележи, че от ключово значение за ПИ е то да докаже, че е въвело подходяща система за проверка, посредством която да се определи кои суровини са вложени в производствения процес и в какви количества. Липсата на подходяща система за проверка ще бъде допълнително разгледана по-долу. Що се отнася до въпроса за прекомерното опрощаване, той има отношение единствено в случай че е определено, че дадена схема, в конкретния случай - EOUS, е bona fide схема за възстановяване на мита, която отговаря на изискванията в приложения I, II и III от основния регламент. Както вече бе пояснено в съображение 27 по-горе, EOUS не може да се смята за допустима схема за възстановяване на мита или схема за възстановяване за заместители по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка ii) от основния регламент.
(30)
Страната освен това подчерта, че по подразбиране естеството на EOUS е такова, че позволява безмитен внос на суровини за износ на крайни стоки. Страната заяви, че EOUS може да се приравни към специалния митнически режим активно усъвършенстване, а не към възстановяването на мита. Тя посочи, че независимо от това дали тези две схеми водят теоретично до един и същи резултат (износ на стоки, в които са вложени суровини, за които има отказ от събиране на мито при внос), помежду им съществуват значителни разлики. В подкрепа на твърдението си страната посочи, че при схема за възстановяване на мита износителят има право да претендира за възстановяване на митата за суровините, вложени в крайните продукти. При режима на активно усъвършенстване износителят е освободен от каквото и да било мито при внос, но има правно задължение да заплати мито за продадените на вътрешния пазар крайни продукти. Страната заяви, че при втората схема не може да има прекомерно опрощаване.
(31)
В отговор на това на първо място следва да се посочи, че наличието на прекомерно плащане може да бъде установено единствено в случаите, в които има въведена система за проверка, с която се цели проследяване на потреблението на вноса във връзка с производството на изнасяни стоки. Що се отнася до твърдението на страната, че EOUS не представлява схема за възстановяване на мита, следва да се отбележи, че в бележка под линия 2 в приложение I към основния регламент ясно се посочва, че за целите на основния регламент „опрощаването или възстановяването“ включва пълното или частичното освобождаване или отлагане на плащането на такси при внос. Следва да е ясно, че при схемите за възстановяване на мита или за освобождаване от мита се прилага една и съща основна концепция, а именно, че вносните мита при внос на суровини не подлежат на плащане или подлежат на възстановяване, при условие че тези суровини се използват в производството на продукти, които впоследствие се изнасят. На последно място, следва да е ясно, че за да може EOUS да се счита за bona fide схема за възстановяване на мита, тя трябва да отговаря на изискванията, посочени в приложения I, II и III към основния регламент.
(32)
Освен това страната заяви, че една ЕОЕ е обект на подходяща система за проверка и на допълнителни мерки за проверка във връзка с осъществявания от нея износ и продажби на вътрешния пазар. Според страната документите относно политиката за външната търговия (ПВТ) и документът „Наръчник на процедурите“ (НП), с които се установяват законовите разпоредби и процедурите по отношение на ЕОЕ, не са единствените относими документи. Би следвало също така да се разследва дали няма други въведени индийски законови и подзаконови разпоредби, с които се създава подходяща и ефективна система за проверка. В подкрепа на твърдението си страната заяви, че съгласно раздел 6.10.1 от НП е налице правно задължение за надлежно водене на счетоводство и за подаване на електронно подписани тримесечни и годишни отчети за дейността във връзка с вноса, за осъществените на вътрешния пазар покупки, за износа и продажбите на вътрешния пазар. Страната освен това заяви, че съгласно Закона за централните акцизи, датиращ от 1944 г., в случаите на продажби на вътрешния пазар е налице правно задължение за издаване на данъчна фактура, в която дължимите данъци например са ясно посочени. Със Закона за централните акцизи също така са установени изисквания, съгласно които всеки месец страната трябва да представя на органите пълна и подробна информация за своите продажби на вътрешния пазар. Също така, съгласно Закона за дружествата, датиращ от 1956 г., и приложимите счетоводни стандарти страната е правнозадължена да предоставя подробна информация относно вноса и снабдяването от вътрешния пазар, както и относно износа и продажбите на вътрешния пазар в своите одитирани финансови отчети.
(33)
В отговор на това следва да се отбележи, че несъмнено Законът за дружествата може да предоставя рамката за счетоводните стандарти в Индия. Когато обаче се преценява дали ЕОЕ подлежи на изравнителни мерки, целесъобразният въпрос е дали ПИ разполага със система, с която може да се потвърди дали и в какви количества в производството на изнасяните стоки са били вложени освободени от мита или данъци суровини.
(34)
Целта на изискванията по Закона за централните акцизи е съвсем различна, а именно да се гарантира, че са платени приложимите данъци в случай на продажби на вътрешния пазар на Индия. В този случай няма подлагане на проверка на безмитно внесените материали, нито контролиране на връзката между необложените с мита суровини и произведените от тях продукти за износ, за да може изискванията да се квалифицират като схеми за възстановяване на мита.
(35)
Относно въведените допълнителни мерки за проверка следва да се напомни, че, както бе посочено в съображение 69 от временния регламент, в нито един момент ЕОЕ не е длъжна да свързва всяка внесена пратка с предназначението на съответния произведен въз основа на нея продукт. Само упражняването на такъв контрол върху пратките обаче би осигурило на индийските власти достатъчно информация относно крайното предназначение на суровините, за да може да се провери дали количествата, освободени от мито/данък върху продажбите, не надвишават суровините за продукцията за износ.
(36)
Вследствие на това, въпреки внимателното проучване на направените от тази страна изложения бе потвърдено, че ПИ не разполага с ефективна система за проверка или процедура, посредством които да се потвърди дали и в какви количества набавените безмитно или освободени от данък върху продажбите суровини са били вложени в производството на изнасяния продукт (раздел II, точка 4 от приложение II към основния регламент, а ако става въпрос за схеми за възстановяване за заместители - раздел II, точка 2 от приложение III към основния регламент). Освен това ПИ не е провело по-нататъшно разследване въз основа на действително вложените суровини, макар и по принцип това да се изисква в случаите, в които не е налице ефективна система за проверка (раздел II, точка 5 от приложение II и раздел II, точка 3 от приложение III към основния регламент). Също така ПИ не представи доказателства, че не е било направено прекомерно опрощаване.
(37)
Страната заяви, че за целите на изчисляването на субсидията Комисията е следвало да вземе предвид митата, платени за осъществени на вътрешния пазар продажби на крайни продукти. В отговор на този аргумент следва да се отбележи, че въпреки че целта на учредяването на ЕОЕ е постигането на НВТ приходи, ЕОЕ разполага с възможността да продава част от продукцията си на вътрешния пазар. В рамките на EOUS стоките ще се третират като внесени стоки, въпреки че трябва да се заплати само преференциална митническа ставка в размер на 50 %. По този начин ЕОЕ не е поставена в различна ситуация в сравнение с други дружества, действащи на вътрешния пазар, т.е. приложимите мита/данъци върху закупените стоки би трябвало да се платят. В този контекст следва да е ясно, че решението от страна на ПИ за облагане на стоките за потребление на вътрешния пазар с данъци не означава, че освобождаването на ЕОЕ от вносни мита и възстановяването на данъците върху продажбите не представлява полза във връзка с експортните продажби на разглеждания продукт. Освен това продажбите на вътрешния пазар не оказват въздействие върху по-общата оценка на удовлетворяването на изискването за въвеждане на подходяща система за проверка.
(38)
Страната също така заяви, че Комисията използва грешен знаменател при изчисляването на размера на субсидията. Според страната правилният знаменател е целият оборот на продажбите, а не оборотът на експортните продажби. Това твърдение трябва да бъде отхвърлено. В съответствие с член 7, параграф 2 от основния регламент изчисленият по схемата размер на субсидията (числител) е отнесен към общия оборот на износа през РП, счетен за подходящ знаменател, тъй като субсидията зависи от извършването на износа. Възможността, с която разполага ЕОЕ, за продаване на част от продукцията на вътрешния пазар, не променя факта, че при EOUS е налице ясно определена цел за износ.
(39)
На последно място, страната заяви, че предоставената на дружеството полза следва да е равна на направените от ПИ разходи за кредита в периода от внасянето на суровините до изнасянето от Индия на прътите от неръждаеми стомани като краен продукт. В подкрепа на твърдението си страната се позова на неотдавна направена предварителна констатация от страна на Департамента по търговията на САЩ в рамките на преглед на антисубсидийни мерки във връзка с нов превозвач, в който случай неплатените мита са били счетени за безлихвен заем, предоставен на дружеството в момента на вноса. В отговор на това следва да се отбележи, че Комисията не е обвързана с която и да е прилагана от Департамента по търговията на САЩ методология за изчисляване, а с разпоредбите на основния регламент. В настоящия случай методологията, използвана за изчисляване, е обяснена в съображения 75 и 76 от временния регламент. Във всички случаи този аргумент би бил основателен единствено ако плащането на митата е било само отложено (бележка под линия 3 в приложение I към основния регламент), без да има освобождаване, каквото е налице тук.
(40)
С оглед на горепосоченото изложеното в съображения 60-77 от временния регламент се потвърждава.
3.6. Схема за експортно кредитиране („ECS“)
(41)
Една страна призна, че е получила преференциален кредит за износа си, но заяви, че лихвеният процент е бил значително по-висок от практикуваните лихви по кредити в ЕС и поради това не следва да се счита за полза.
(42)
В отговор на това следва да се отбележи, че размерът на субсидията е изчислен въз основа на разликата между лихвите, платени по кредити за износ, и размера, който би бил дължим по обикновени търговски кредити, ползвани от засегнатото дружество в Индия. В този случай при изчисляването на размера на субсидията е използван показател от вътрешния пазар. Поради това този аргумент се отхвърля.
(43)
При липсата на каквито и да било други коментари по отношение тази схема изложеното в съображения 78-86 от временния регламент се потвърждава.
3.7. Размер на субсидиите, които подлежат на изравнителни мерки
(44)
Размерът на субсидиите, които - в съответствие с разпоредбите на основния регламент - подлежат на изравнителни мерки, изразен ad valorem, варира от 3,3 % до 4,3 %. Предвид това, че стойностите са на същото ниво, както посоченото в съображение 87 от временния регламент, изложеното в съображението се потвърждава.
СХЕМА→
DEPBS (3)
AAS (3)
ЕОЕ (3)
ECS (3)
Общо
ДРУЖЕСТВО
Chandan Steel Ltd.
1,5 %
1,5 %
0,4 %
3,4 %
Група Venus
от 2,6 % до 3,4 %
от 0 % до 0,8 %
3,3 % (4)
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
4,3 %
(45)
Методологията за определяне на маржа на субсидията за съдействащите дружества, които не са включени в извадката, е определена в съображение 88 от временния регламент. В съответствие с член 15, параграф 3 от основния регламент маржът на субсидията за съдействащите дружества, които не са включени в извадката, изчислен въз основа на среднопретегления марж на субсидията, установен за съдействащите дружества, които са включени в извадката, възлиза на 4,0 %. Вследствие на това изложеното в съображение 88 от временния регламент се потвърждава.
(46)
Основата за определяне на маржа за субсидията в национален мащаб бе установена в съображение 89 от временния регламент. При липсата на каквито и да било коментари по този въпрос изложеното в съображение 89 от временния регламент се потвърждава.
4. ИНДУСТРИЯ НА СЪЮЗА
(47)
При липсата на каквито и да било коментари по отношение на индустрията на Съюза изложеното в съображения 90-93 от временния регламент се потвърждава.
5. ВРЕДА
(48)
При липсата на каквито и да било коментари по отношение на вредата изложеното в съображения 94-122 от временния регламент се потвърждава.
6. ПРИЧИННО-СЛЕДСТВЕНА ВРЪЗКА
(49)
При липсата на каквито и да било коментари по отношение на причинно-следствената връзка изложеното в съображения 123-136 от временния регламент се потвърждава.
7. ИНТЕРЕС НА СЪЮЗА
(50)
При липсата на каквито и да било коментари по отношение на интереса на Съюза, заключенията, изложени в съображения 137-148 от временния регламент, се потвърждават.
8. ОКОНЧАТЕЛНИ ИЗРАВНИТЕЛНИ МЕРКИ
8.1. Степен на отстраняване на вредата
(51)
Една страна заяви, че средният марж на печалба преди облагане с данъци, определен на 9,5 % въз основа на положението през 2007 г. и използван за изчисляване на невредоносната цена с цел определяне на маржа на вредата, не е бил представителен за маржа на печалба преди облагане с данъци, постигнат от индустрията в дългосрочен аспект. Заявено бе, че взетата като основа за тази печалба година е била изключителна година и че по-представителни биха били годините 2005-2006, тъй като те са били нормални години на икономическа дейност, през които са постигнати маржове на печалбата в интервала от 4 до 6 %.
(52)
Използваната на етапа на временните заключения целева печалба се основава на среднопретегления марж на печалба, постигнат през 2007 г. от включените в извадката производители от Съюза. Тази година е счетена за най-скорошната представителна година, в която производителите от Съюза не са били подложени на въздействието на вредоносното субсидиране. Поради това коментарът се отхвърля и използваният на етапа на временните заключения марж на печалбата се потвърждава.
(53)
При липсата на други коментари по отношение на степента на отстраняване на вредата изложеното в съображения 149-153 от временния регламент се потвърждава.
8.2. Заключение относно степента на отстраняване на вредата
(54)
Методологията, използвана във временния регламент, се потвърждава.
8.3. Размер на митата
(55)
В контекста на изложеното по-горе и в съответствие с член 15, параграф 1 от основния регламент следва да се наложи окончателно изравнително мито в размер, достатъчен за отстраняване на вредата, причинена от субсидирания внос, без да се надвишава установеният марж на субсидията.
(56)
Въз основа на гореизложеното изравнителните митнически ставки бяха установени чрез сравнение на маржовете на отстраняване на вредата и маржовете на субсидията. Вследствие на това предложените ставки на изравнителното мито са, както следва:
Дружество
Марж на субсидията
Марж на вредата
Ставка на изравнителното мито
Chandan Steel Ltd.
3,4 %
28,6 %
3,4 %
Група Venus
3,3 %
45,9 %
3,3 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
51,5 %
4,3 %
Съдействащи дружества, невключени в извадката
4,0 %
44,4 %
4,0 %
Всички други дружества
4,3 %
51,5 %
4,3 %
(57)
Ставките на изравнителните мита за отделните дружества, посочени в настоящия регламент, бяха определени въз основа на констатациите от настоящото разследване. Ето защо те отразяват положението, установено по време на разследването по отношение на тези дружества. Така тези митнически ставки (за разлика от митото, което се прилага в национален мащаб за „всички други дружества“) са приложими изключително за вноса на продукти с произход от Индия, които са произведени от съответните дружества, т.е. от посочените конкретни правни субекти. Внасяните продукти, произведени от което и да е друго дружество, което не е конкретно посочено в постановителната част на настоящия регламент, включително и от субекти, свързани с конкретно посочените, не могат да се ползват от тези ставки и подлежат на обмитяване по ставката, приложима за „всички други дружества“.
(58)
Всяко искане за прилагане на тези индивидуални за всяко дружество ставки на изравнителното мито (например след промяна на наименованието на субекта или след създаване на нови производствени или търговски структури) следва да се изпраща до Комисията (5) заедно с цялата съответна информация, по-специално относно всяка промяна в дейностите на дружеството, свързани с производството, продажбите на вътрешния пазар и продажбите за износ, във връзка например с промяната на наименованието или с промяната в структурите за производство и продажби. При необходимост регламентът ще бъде съответно изменян посредством актуализиране на списъка на дружествата, които се ползват от индивидуални митнически ставки.
8.4. Окончателно събиране на временните мита
(59)
С оглед на размера на установените маржове на субсидията и предвид степента на вредата, причинена на индустрията на Съюза, се счита за необходимо сумите, обезпечени чрез временно изравнително мито, наложено съгласно временния регламент, да бъдат окончателно събрани,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Налага се окончателно изравнително мито върху вноса на пръти от неръждаеми стомани, само получени или завършени чрез студена обработка, различни от пръти с кръгло напречно сечение с диаметър 80 mm или повече, понастоящем класирани в кодове по КН 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 и 7222 20 89, с произход от Индия.
2. Ставката на окончателното изравнително мито, приложима към нетната цена франко границата на Съюза преди обмитяване на продукта, описан в параграф 1 и произвеждан от посочените по-долу дружества, е, както следва:
Дружество
Мито (%)
Допълнителен код по ТАРИК
Chandan Steel Ltd., Мумбай
3,4
B002
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Мумбай;
Precision Metals, Мумбай;
Hindustan Inox Ltd., Мумбай;
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Мумбай
3,3
B003
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Тхане
4,3
B004
Дружества, изброени в приложението
4,0
B005
Всички други дружества
4,3
B999
3. Освен ако не е предвидено друго, се прилагат действащите разпоредби относно митата.
Член 2
Окончателно се събират сумите, обезпечени с временни изравнителни мита съгласно Регламент (ЕС) № 1261/2010 върху вноса на пръти от неръждаеми стомани, само получени или завършени чрез студена обработка, различни от пръти с кръгло напречно сечение с диаметър 80 mm или повече, понастоящем класирани в кодове по КН 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 и 7222 20 89, с произход от Индия.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 19 април 2011 година.
32011R0405
L 108/3
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
19.04.2011.
PROVEDBENA UREDBA VIJEĆA (EU) br. 405/2011
od 19. travnja 2011.
o uvođenju konačne kompenzacijske pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određenih šipki i profila od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Indije
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 597/2009 od 11. lipnja 2009. o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (1) (Osnovna uredba), a posebno njezin članak 15. stavak 1.,
uzimajući u obzir prijedlog koji je podnijela Europska komisija nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom,
budući da:
1. POSTUPAK
1.1. Privremene mjere
(1)
Komisija je Uredbom (EU) br. 1261/2010 (2) (Privremena uredba) uvela privremenu kompenzacijsku pristojbu na uvoz određenih šipki i profila od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Indije.
(2)
Postupak je pokrenut nakon što je Europska federacija proizvođača željeza i čelika (Eurofer) (podnositelj zahtjeva) 15. veljače 2010. uložila pritužbu u ime proizvođačâ koji predstavljaju većinski udio, u ovom slučaju više od 25 % ukupne proizvodnje određenih šipki od nehrđajućeg čelika u Uniji.
(3)
Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 23. Privremene uredbe, ispitni postupak subvencioniranja i štete obuhvatio je razdoblje od 1. travnja 2009. do 31. ožujka 2010. („razdoblje ispitnog postupka” ili „RIP”). Ispitivanje kretanja važnih za procjenu štete obuhvatilo je razdoblje od 2007. do kraja razdoblja ispitnog postupka (razmatrano razdoblje).
1.2. Daljnji postupak
(4)
Nakon objave bitnih činjenica i razmatranja na temelju kojih je odlučeno uvesti privremene kompenzacijske mjere (privremena objava), nekoliko zainteresiranih stranaka podnijelo je pisane podneske u kojima su iznijele svoje stavove o privremenim nalazima. Strankama koje su to zatražile dana je mogućnost da budu saslušane. Komisija je nastavila tražiti podatke koje je smatrala potrebnima za svoje konačne nalaze. Usmeni i pisani komentari zainteresiranih stranaka razmatrani su i, prema potrebi, uzeti u obzir.
(5)
Sve su stranke obaviještene o bitnim činjenicama i razmatranjima na temelju kojih se namjeravalo preporučiti uvođenje konačne kompenzacijske pristojbe na uvoz određenih šipki od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Indije i konačna naplata iznosa osiguranih privremenom pristojbom. Nakon te konačne objave također im je dano razdoblje unutar kojeg su mogle uložiti prigovor.
1.3. Stranke na koje se postupak odnosi
(6)
Budući da nije bilo nikakvih komentara koji se tiču stranaka na koje se postupak odnosi, potvrđuju se uvodne izjave 5. do 22. Privremene uredbe.
2. DOTIČNI PROIZVOD I ISTOVJETAN PROIZVOD
2.1. Dotični proizvod
(7)
Podsjeća se da je, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 24. Privremene uredbe, „dotični proizvod” definiran kao šipke i profili od nehrđajućeg čelika, hladno obrađeni ili hladno dovršeni bez daljnje obrade, osim šipki i profila, kružnog presjeka, promjera 80 mm ili više, podrijetlom iz Indije, trenutačno uvršten u oznake KN 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 i 7222 20 89.
(8)
Jedan proizvođač izvoznik iz Indije tvrdio je kako šipke od nehrđajućeg čelika, kružnog presjeka, promjera manjeg od 80 mm, ali izvan granica dozvoljenog odstupanja od H6 do H11 treba isključiti iz ispitnog postupka jer ne potpadaju u opseg proizvoda.
(9)
Ovaj argument je odbačen, jer se opseg proizvoda ne odnosi na dozvoljena odstupanja. Kontrolni broj proizvoda (PCN) u upitniku ne sadrži polje za dozvoljena odstupanja ograničena na raspon od H6 do H11, nego služi samo za usporedbu i nema obvezujuće posljedice za proizvod nad kojim se provodi ispitni postupak. Stoga se zaključuje da proizvode izvan raspona dozvoljenog odstupanja od H6 do H11 ne treba isključiti.
(10)
Treba napomenuti da su za izračun privremenih marža subvencije i štete u obzir uzeti proizvodi izvan raspona dozvoljenog odstupanja od H6 do H11.
2.2. Istovjetan proizvod
(11)
Budući da nije bilo nikakvih komentara koji se tiču istovjetnog proizvoda, potvrđuje se uvodna izjava 25. Privremene uredbe.
3. SUBVENCIONIRANJE
3.1. Uvod
(12)
U uvodnoj izjavi 26. Privremene uredbe upućuje se na sljedeće programe koji navodno uključuju dodjeljivanje subvencija:
(a)
Program prava na povrat carinskih pristojba;
(b)
Program po prethodnom odobrenju;
(c)
Program za poticanje izvoza osnovnih sredstava;
(d)
Program izvozno orijentiranih jedinica;
(e)
Program kreditiranja izvoza.
(13)
Industrija Unije postavila je pitanje je li Komisija propustila uzeti u obzir brojne programe subvencija i stoga smatrala da su subvencije, za koje je utvrđeno da su ih primili indijski proizvođači, podcijenjene.
(14)
Kao odgovor na to treba napomenuti da je pritužba sadržavala veliki broj nacionalnih i lokalnih programa subvencija koji su uključeni u upitnik proizvođačima izvoznicima u Indiji i koje je Komisija ispitala. Međutim, samo je za programe navedene u gornjoj uvodnoj izjavi 12. utvrđeno da su ispitani proizvođači izvoznici iz uzorka primili subvencije.
(15)
Industrija Unije također je tvrdila da su nalazi Komisije u suprotnosti s nalazom Ministarstva trgovine SAD-a u nedavnom kompenzacijskom postupku o izvozu određenog čelika iz Indije kada su utvrđene puno veće subvencije. Međutim, treba napomenuti da se ovaj nalaz odnosi na drugi proizvod i obuhvaća drugo razdoblje ispitnog postupka. Stoga se ovaj argument odbacuje.
(16)
Budući da nije bilo nikakvih drugih komentara, potvrđuju se uvodne izjave 26. do 28. Privremene uredbe.
3.2. Program prava na povrat carinskih pristojba (DEPBS)
(17)
Nekoliko stranaka je tvrdilo da DEPBS ne bi trebalo smatrati subvencijom protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere, jer je svrha programa prebijanje uvoznih carina. Kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi 38. Privremene uredbe, ovaj program ne može se smatrati dozvoljenim sustavom povrata carine ili sustavom povrata kao zamjene u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. Osnovne uredbe, jer nije u skladu s pravilima utvrđenima u Prilogu I. točki i., Prilogu II. (definicije i pravila za povrat) i Prilogu III. (definicije i pravila za povrat kao zamjenu) Osnovnoj uredbi. Osobito, izvoznik nema obvezu doista koristiti robu uvezenu bez carine u proizvodnom postupku, a iznos kredita ne računa se u odnosu na stvarno iskorištene ulazne materijale. Osim toga, nema sustava ni postupka na snazi koji bi potvrdili koji se ulazni materijali koriste u proizvodnom postupku izvoznog proizvoda ili je li došlo do prekomjernog plaćanja uvoznih carina u smislu točke i. Priloga I. i Priloga II. i III. Osnovnoj uredbi. Konačno, izvoznik ispunjava uvjete za povlastice DEPBS-a bez obzira uvozi li uopće bilo kakve ulazne materijale ili ne. Da bi dobio povlasticu, dovoljno je da izvoznik jednostavno izvozi robu bez dokazivanja da su svi ulazni materijali bili uvezeni. Stoga čak i izvoznici, koji sve svoje ulazne materijale nabavljaju lokalno i ne uvoze robu koja bi se mogla koristiti kao ulazni materijal, još uvijek imaju pravo na povlastice DEPBS-a. Stoga se ovi argumenti odbacuju.
(18)
U slučaju prodaje dozvole za DEPBS, jedna je stranka tvrdila da je stvarna prodajna cijena bila ispod vrijednosti dozvole te da je stoga povlastica bila manja. U tom pogledu, treba napomenuti da je povlastica na temelju ovog programa izračunata na temelju iznosa kredita dodijeljenog u dozvoli bez obzira je li dozvola korištena za prebijanje uvoznih carina ili je dozvola stvarno prodana. Smatra se da je svaka prodaja dozvole po cijeni manjoj od nominalne cijene čista komercijalna odluka koja ne mijenja iznos povlastice primljene na temelju ovog programa. Stoga se ovaj argument odbacuje.
(19)
Jedna je stranka, nadalje, tvrdila da čak i kad bi se DEPBS smatrao programom protiv kojeg se mogu uvesti kompenzacijske mjere, povlastica primljena na temelju programa ne bi se trebala temeljiti na izvoznoj vrijednosti, nego na stvarnom korištenju dozvole za DEPBS. U tom pogledu treba podsjetiti da se u skladu s člankom 3. stavkom 2. i člankom 5. Osnovne uredbe, iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere računao prema povlastici koja je dodijeljena primatelju, za koju je utvrđeno da postoji tijekom razdoblja ispitnog postupka. U tom smislu, smatralo se da je povlastica dodijeljena primatelju u vrijeme kada je obavljen izvozni posao prema ovom programu. U tom trenutku, Vlada Indije obvezna je odustati od naplate carine, što predstavlja financijski doprinos u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke i. Osnovne uredbe. Kada carinska tijela izdaju izvoznu otpremnicu u kojoj je, među ostalim, naveden iznos kredita DEPBS-a koji se treba odobriti za taj izvozni posao, Vlada Indije ne može više odlučivati o dodjeljivanju kredita DEPBS-a. Na temelju činjenice da je trgovačko društvo svjesno da će primiti subvenciju na temelju DEPBS-a, to trgovačko društvo je u prednosti, jer može uračunati subvencije nudeći niže cijene. Za dodjelu povlastice odlučujući je trenutak izvoza, a ne naknadno korištenje, jer izvoznik kojem je već dodijeljeno takvo pravo ima bolji financijski položaj. Stoga se ova tvrdnja odbacuje.
(20)
Budući da nije bilo nikakvih drugih komentara koji se tiču ovog programa, potvrđuju se uvodne izjave 29. do 41. Privremene uredbe.
3.3. Program po prethodnom odobrenju (AAS)
(21)
Jedna je stranka tvrdila da se AAS treba smatrati sustavom povrata carine, jer se uvezeni materijali koriste za proizvodnju izvozne robe. Kao odgovor na ovaj argument, u uvodnoj izjavi 54. Privremene uredbe objašnjeno je da se potprogram korišten u ovom slučaju ne može smatrati dozvoljenim sustavom povrata carine ili sustavom povrata kao zamjene u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. Osnovne uredbe. On nije u skladu s pravilima navedenima u Prilogu I. podtočki i., Prilogu II. (definicije i pravila za povrat) i Prilogu III. (definicije i pravila za povrat kao zamjenu) Osnovnoj uredbi. Vlada Indije nije učinkovito primjenjivala sustav ili postupak provjere kako bi potvrdila jesu li i u kojem iznosu ulazni materijali potrošeni u proizvodnji izvoznog proizvoda (Prilog II. poglavlje II. članak 4. Osnovnoj uredbi i, u slučaju programa povrata kao zamjene, Prilog III. poglavlje II. članak 2. Osnovnoj uredbi). Također se smatra da standardne ulazno-izlazne norme (SION) za dotični proizvod nisu bile dostatno precizne i da se same ne mogu smatrati sustavom provjere stvarne potrošnje, jer oblik tih standardnih normi ne omogućuje vladi Indije da dovoljno precizno provjeri iznos ulaznih materijala potrošen u proizvodnji za izvoz. Osim toga, Vlada Indije nije provela daljnje ispitivanje na temelju stvarnih ulaznih materijala koji se koriste, iako bi to obično trebalo provesti ako nema učinkovito primijenjenog sustava provjere (Prilog II. poglavlje II. članak 5. i Prilog III. poglavlje II. članak 3. Osnovnoj uredbi). Ovaj potprogram je stoga podložan uvođenju kompenzacijskih mjera i tvrdnja se odbacuje.
(22)
S obzirom na izračun iznosa subvencije, i suprotno podnesku jedne stranke, korist iz AAS-a koja je ostvarena na drukčiji način, a ne na temelju dotičnog proizvoda, trebala se razmotriti kod utvrđivanja iznosa koristi protiv koje se može uvesti kompenzacijska mjera. Na temelju AAS-a ne postoji nikakva obveza koja ograničava korištenje povlastice za uvoz ulaznog materijala bez carine vezanog za konkretni proizvod. Stoga dotični proizvod može koristiti sve ostvarene povlastice na temelju AAS-a.
(23)
Budući da nije bilo nikakvih drugih komentara koji se tiču ovog programa, potvrđuju se uvodne izjave 42. do 58. Privremene uredbe.
3.4. Program za poticanje izvoza osnovnih sredstava (EPCGS)
(24)
Budući da nije bilo nikakvih komentara koji se tiču ovog programa, potvrđuje se uvodna izjava 59. Privremene uredbe.
3.5. Program izvozno orijentiranih jedinica (EOUS)
(25)
Prije rješavanja nekoliko komentara trgovačkog društva u uzorku koji je imao status EOU-a, treba podsjetiti da je najvažnija obveza EOU-a, kao što se navodi u politici FT-a 2004.-2009. i politici FT-a 2009.-2014., ostvarivanje neto zarade od promjene deviznog tečaja (NFE), tj. u referentnom razdoblju (5 godina) ukupna vrijednost izvoza mora biti viša od ukupne vrijednosti uvezene robe. Sva poduzeća koja se načelno obvezuju izvoziti svu svoju proizvodnju robe ili usluga mogu se uključiti u EOUS.
(26)
Za uzvrat, izvozno orijentirane jedinice imaju pravo na veliki broj koncesija navedenih u uvodnoj izjavi 66. Privremene uredbe. One de iure zavise od ostvarenog izvoza te se stoga smatraju specifičnima i podložnima uvođenju kompenzacijskih mjera na temelju članka 4. stavka 4. prvog podstavka točke (a) Osnovne uredbe. Cilj izvoza EOU-a, kako je navedeno u poglavlju 6.1. politike FT-a 2009.-2014., jest conditio sine qua non za dobivanje subvencija.
(27)
Sva izuzeća koja EOU uživa de iure zavise od ostvarenog izvoza. EOUS se ne može smatrati dozvoljenim sustavom povrata carina ili sustavom povrata kao zamjene u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. Osnovne uredbe. On nije u skladu sa strogim pravilima navedenima u Prilogu I. točkama (H) i i., Prilogu II. (definicije i pravila za povrat) i Prilogu III. (definicije i pravila za povrat kao zamjenu) Osnovnoj uredbi.
(28)
Osim toga, nije potvrđeno da Vlada Indije ima učinkoviti sustav ili postupak provjere na snazi kojim bi se potvrdilo jesu li i u kojoj količini ulazni materijali koji su nabavljeni bez carina i/ili poreza na promet iskorišteni u proizvodnji izvoznog proizvoda (Prilog II. poglavlje II. članak 4. Osnovnoj uredbi i, u slučaju programâ povrata kao zamjene, Prilog III. poglavlje II. članak 2. Osnovnoj uredbi). Sustav provjere koji je na snazi prati obvezu neto zarade od promjene deviznog tečaja (NFE), a ne potrošnju uvoza u odnosu na proizvodnju izvezene robe.
(29)
Prema mišljenju stranke sa statusom EOU-a, mogućnost uvođenja kompenzacijske mjere protiv bilo koje povlastice koristi ovisi o dva uvjeta: i. nedostatka sustava provjere; i ii. postojanja pretjeranog otpusta. Kao odgovor na ovo, treba napomenuti da je važno za vladu Indije da pokaže da je uspostavila odgovarajući sustav provjere kako bi se odredilo koji su ulazni materijali korišteni u proizvodnom postupku i u kojem iznosu. Nedostatak odgovarajućeg sustava provjere rješavat će se u nastavku teksta. Pitanje pretjeranog otpusta važno je samo u slučaju kada se određuje da je program, u ovom slučaju EOUS, bona fide program povrata carine koji ispunjava uvjete Priloga I., II. i III. Osnovnoj uredbi. Kako je već objašnjeno u gornjoj uvodnoj izjavi 27., EOUS se ne može smatrati dozvoljenim sustavom povrata carina ili sustavom povrata kao zamjene u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. Osnovne uredbe.
(30)
Stranka je dalje naglasila da je EOU sustav koji omogućava uvoz sirovina bez carine za izvoz konačne robe. Stranka je tvrdila da se sustav EOU-a može izjednačiti s posebnim carinskim postupkom olakšice za unutarnju preradu, a ne povratom carine. Tvrdila je da, bez obzira je li ishod ta dva sustava teoretski isti (izvoz robe koja uključuje sirovine za koje se odustalo od naplate carine na uvoz), među njima postoje značajne razlike. Kao potporu tvrdnji, stranka je tvrdila da u sustavu povrata carine, izvoznik ima pravo tražiti povrat carina za sirovine ugrađene u konačnu robu. U sustavu unutarnje prerade, izvoznik je izuzet od svih uvoznih carina, ali nema pravnu obvezu platiti pristojbe za bilo koju konačnu robu prodanu u zemlji. Stranka je tvrdila da na temelju potonjeg sustava ne može postojati nikakav pretjerani otpust.
(31)
Kao odgovor na ovo, prije svega treba napomenuti da se samo u slučajevima kada postoji sustav provjere s ciljem praćenja potrošnje uvoza u odnosu na proizvodnju izvozne robe, može utvrditi je li došlo do prekomjernog plaćanja. Što se tiče tvrdnje stranke da EOU nije program povrata carine, treba napomenuti da bilješka 2. Priloga I. Osnovnoj uredbi jasno propisuje da za potrebe Osnovne uredbe „otpust ili povrat” uključuje potpuno ili djelomično izuzeće ili odgodu uvoznih naknada. Treba biti jasno da je osnovni koncept koji se primjenjuje na programe povrata ili izuzeća od carine isti, tj. da se uvozne carine na uvoz sirovina niti plaćaju niti vraćaju pod uvjetom da se takve sirovine koriste za proizvodnju proizvoda koji se naknadno izvoze. Naposljetku, treba biti jasno da, kako bi se odredilo treba li EOUS smatrati bona fide programom povrata carine, on mora ispunjavati uvjete Priloga I., II. i III. Osnovnoj uredbi.
(32)
Stranka je dalje tvrdila da EOU podliježe odgovarajućem sustavu provjere te daljnjim mjerama provjere u vezi i sa svojim izvozom i domaćom prodajom. Tvrdila je da za utvrđivanje prava i postupaka za EOU nisu važni samo politika vanjske trgovine (FTP) i Priručnik o postupcima (HOP). Također bi trebalo ispitati postoje li ostali indijski zakoni i propisi kojima se uspostavlja opravdani i učinkoviti sustav provjere. Kao potporu svojoj tvrdnji, stranka je tvrdila da je, u skladu s odjeljkom 6.10.1 HOP-a, pravno obvezna voditi odgovarajuće financijske izvještaje i arhivirati digitalno potpisana tromjesečna i godišnja izvješća o napretku koja se odnose na uvoz, domaću kupnju, izvoz i domaću prodaju. Stranka je nadalje tvrdila da je, u skladu sa Središnjim zakonom o trošarinama iz 1944., u slučaju domaće prodaje, pravno obvezna izdati porezni račun na kojem su, na primjer, jasno naznačeni porezi koje treba platiti. Središnjim zakonom o trošarinama, također, su utvrđeni mjesečni zahtjevi u skladu s kojima stranka mora tijelima dostaviti sve pojedinosti o svojoj domaćoj prodaji. Također, na temelju Zakona o trgovačkim društvima iz 1956. i primjenjivih računovodstvenih norma, stranka je pravno obvezna dostaviti podrobne podatke o uvozu i domaćoj nabavi, kao i izvozu i domaćoj prodaji u svojim revidiranim financijskim izvještajima.
(33)
Kao odgovor na to, ne osporava se da Zakon o trgovačkim društvima može predvidjeti okvir za računovodstvene norme u Indiji. Međutim, kad se procjenjuje mogućnost kompenzacije EOU-a, važno je pitanje je li Vlada Indije uspostavila sustav koji može potvrditi jesu li i u kojem iznosu ulazni materijali oslobođeni carine ili poreza korišteni u proizvodnji izvozne robe.
(34)
Zahtjevi na temelju Središnjeg zakona o trošarinama služe potpuno drukčijoj svrsi, tj. osiguranju da se primjenjivi porezi plate u slučaju prodaje na domaćem tržištu u Indiji. On ne provjerava materijale uvezene bez carine i ne kontrolira vezu između neocarinjenih ulaznih materijala i nastalih izvoznih proizvoda kako bi odgovarali programima povrata carine.
(35)
U pogledu daljnjih uvedenih mjera provjere treba podsjetiti, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 69. Privremene uredbe, da EOU ni u kojem trenutku nije obvezan povezivati svaku uvoznu pošiljku s odredištem odgovarajućeg proizvoda koji nastaje. Međutim, samo takav nadzor pošiljaka bi indijskim vlastima osigurao dostatne podatke o krajnjem odredištu ulaznih materijala kako bi se učinkovito provjerilo da izuzeća od carine/poreza na promet ne premašuju ulazne materijale za izvoznu proizvodnju.
(36)
Slijedom toga, unatoč pažljivom razmatranju podneska ove stranke, potvrđeno je da Vlada Indije nema učinkovit sustav ili postupak provjere na snazi kojim bi se potvrdilo jesu li i u kojem iznosu ulazni materijali koji su nabavljeni bez carine i/ili poreza na promet iskorišteni u proizvodnji izvoznog proizvoda (Prilog II. poglavlje II. članak 4. Osnovnoj uredbi i, u slučaju programâ povrata kao zamjene, Prilog III. poglavlje II. članak 2. Osnovnoj uredbi). Osim toga, Vlada Indije nije provela daljnje ispitivanje na temelju stvarno korištenih ulaznih materijala, iako bi se to obično moralo napraviti ako nema učinkovitog sustava provjere (Prilog II. poglavlje II. članak 5. i Prilog III. poglavlje II. članak 3. Osnovnoj uredbi). Nadalje, Vlada Indije nije dokazala da nije bilo pretjeranog otpusta.
(37)
Stranka je tvrdila da je za potrebe izračuna subvencije Komisija trebala u obzir uzeti carine plaćene za domaću prodaju gotovih proizvoda. Kao odgovor na ovaj argument, treba napomenuti da, iako je svrha uspostavljanja jedinice EOU-a ostvariti neto zaradu od promjene deviznog tečaja (NFE), jedinica EOU-a ima mogućnost prodati dio svoje proizvodnje na domaćem tržištu. Na temelju EOUS-a, s robom se postupa kao s uvezenom robom iako treba platiti samo koncesijsku pristojbu od 50 %. Kao takav, EOU nije u drugačijoj situaciji od ostalih trgovačkih društava koja posluju na domaćem tržištu, tj. primjenjive carine/porezi trebali bi se platiti na kupljenu robu. U tom kontekstu, treba biti jasno da odluka vlade Indije o oporezivanju robe za potrošnju na domaćem tržištu ne znači da izuzeće EOU-a od uvoznih carina i povrat poreza na promet nije povlastica u odnosu na izvoznu prodaju dotičnog proizvoda. Nadalje, prodaja na domaćem tržištu ne utječe na općenitiju ocjenu o postojanju odgovarajućeg sustava provjere.
(38)
Stranka je, također, tvrdila da Komisija koristi pogrešni nazivnik pri izračunu iznosa subvencije. Tvrdila je da je ispravni nazivnik ukupni promet od prodaje, a ne promet od izvozne prodaje. Ovu tvrdnju treba odbaciti. U skladu s člankom 7. stavkom 2. Osnovne uredbe, iznos subvencije (brojnik) izračunan na temelju programa dodijeljen je prema ukupnom izvoznom prometu tijekom RIP-a kao primjereni nazivnik, jer subvencija zavisi od ostvarenog izvoza. Mogućnost EOU-a da proda dio svoje proizvodnje na domaćem tržištu ne mijenja činjenicu da EOUS ima jasan izvozni cilj.
(39)
Konačno, stranka je tvrdila da korist dodijeljena trgovačkom društvu treba biti jednaka troškovima kredita od čije je naplate Vlada Indije odustala između trenutka uvoza sirovina i izvoza gotovih šipki od nehrđajućeg čelika iz Indije. Kao potporu svojoj tvrdnji, stranka je uputila na nedavni privremeni nalaz američkog Ministarstva trgovine pri antisubvencijskoj reviziji novog prijevoznika kada su se neplaćene carine smatrale beskamatnim zajmom trgovačkom društvu u trenutku uvoza. Kao odgovor na to, napominje se da Komisija nije vezana nikakvom metodologijom izračuna koju primjenjuje američko Ministarstvo trgovine, nego odredbama Osnovne uredbe. U ovom slučaju, korištena metodologija izračuna objašnjena je u uvodnim izjavama 75. i 76. Privremene uredbe. U svakom slučaju, ovaj argument bio bi valjan kad bi se carine samo odgodile (napomena 3. Priloga I. Osnovnoj uredbi), a ne izuzele, kao što je slučaj ovdje.
(40)
Zbog gore navedenog, potvrđuju se uvodne izjave 60. do 77. Privremene uredbe.
3.6. Program kreditiranja izvoza (ECS)
(41)
Jedna je stranka potvrdila da je primila povlašteni kredit za svoj izvoz, ali je tvrdila da je ta stopa bila značajno viša od prevladavajućih kreditnih stopa u EU-u te se stoga ne može smatrati kao povlastica.
(42)
Kao odgovor na to, treba napomenuti da je iznos subvencije izračunan na temelju razlike između kamata plaćenih za kredite za izvoz i iznosa koji bi se platio za redovne komercijalne kredite koje koristi dotično trgovačko društvo u Indiji. U tom slučaju, domaći prag je korišten za izračun iznosa subvencije. Stoga se ovaj argument odbacuje.
(43)
Budući da nije bilo nikakvih komentara koji se tiču ovog programa, potvrđuju se uvodne izjave 78. do 86. Privremene uredbe.
3.7. Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere
(44)
Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere, u skladu s odredbama Osnovne uredbe, izražen ad valorem, iznosi između 3,3 % i 4,3 %. Budući da je na istoj razini kao što je određeno u uvodnoj izjavi 87. Privremene uredbe, ta uvodna izjava se potvrđuje.
PROGRAM →
DEPBS (3)
AAS (3)
EOU (3)
ECS (3)
Ukupno
Trgovačko društvo
Chandan Steel Ltd
1,5 %
1,5 %
0,4 %
3,4 %
Venus group
2,6 % do 3,4 %
0 do 0,8 %
3,3 % (4)
Viraj Profiles Vpl. Ltd
4,3 %
4,3 %
(45)
Metodologija za utvrđivanje marže subvencije za trgovačka društva koja surađuju, a koja nisu uključena u uzorak, određena je u uvodnoj izjavi 88. Privremene uredbe. U skladu s člankom 15. stavkom 3. Osnovne uredbe, marža subvencije za trgovačka društva koja surađuju, a nisu uključena u uzorak, izračunata na temelju ponderirane prosječne marže subvencije utvrđene za trgovačka društva iz uzorka koja surađuju, iznosi 4,0 %. Stoga se uvodna izjava 88. Privremene uredbe potvrđuje.
(46)
Osnova za utvrđivanje marže subvencije na razini zemlje određena je u uvodnoj izjavi 89. Privremene uredbe. Budući da nije bilo nikakvih komentara u tom pogledu, potvrđuje se uvodna izjava 89. Privremene uredbe.
4. INDUSTRIJA UNIJE
(47)
Budući da nije bilo nikakvih komentara koji se tiču industrije Unije, potvrđuju se uvodne izjave 90. do 93. Privremene uredbe.
5. ŠTETA
(48)
Budući da nije bilo nikakvih komentara koji se tiču štete, potvrđuju se uvodne izjave 94. do 122. Privremene uredbe.
6. UZROČNOST
(49)
Budući da nije bilo nikakvih komentara koji se tiču uzročnosti, potvrđuju se uvodne izjave 123. do 136. Privremene uredbe.
7. INTERES UNIJE
(50)
Budući da nije bilo nikakvih komentara koji se tiču interesa Unije, potvrđuju se zaključci u uvodnim izjavama 137. do 148. Privremene uredbe.
8. KONAČNE KOMPENZACIJSKE MJERE
8.1. Razina uklanjanja štete
(51)
Jedna je stranka tvrdila da prosječna profitna marža prije oporezivanja od 9,5 % koja se temelji na stanju iz 2007., korištena za izračun neštetne cijene za utvrđivanje marže štete, nije bila reprezentativna za dugoročnu profitnu maržu industrije prije oporezivanja. Tvrdilo se da je godina, na temelju koje je izračunata ta dobit, iznimna godina i da bi godine 2005.-2006. bile reprezentativnije, jer su to bile uobičajene poslovne godine s profitnim maržama između 4 i 6 %.
(52)
Ciljna dobit korištena u privremenoj fazi temeljila se na ponderiranoj prosječnoj profitnoj marži koju su 2007. ostvarili proizvođači iz Unije uključeni u uzorak. Ova se godina smatrala najbližom reprezentativnom godinom kada proizvođači iz Unije nisu pretrpjeli štetno subvencioniranje. Komentar se stoga odbacuje, a profitna marža korištena u privremenoj fazi potvrđuje.
(53)
Budući da nije bilo nikakvih drugih komentara koji se tiču razine uklanjanja štete, potvrđuju se uvodne izjave 149. do 153. Privremene uredbe.
8.2. Zaključak o razini uklanjanja štete
(54)
Potvrđuje se metodologija korištena u Privremenoj uredbi.
8.3. Razina carina
(55)
Zbog gore navedenog i u skladu s člankom 15. stavkom 1. Osnovne uredbe, konačnu kompenzacijsku pristojbu treba uvesti na razini koja je dostatna za uklanjanje štete koju je prouzročio subvencionirani uvoz ne prelazeći utvrđenu maržu subvencije.
(56)
Na temelju gore navedenog, stope kompenzacijske pristojbe utvrđene su usporedbom marža za uklanjanje štete i marža subvencije. Stoga predložene stope kompenzacijske pristojbe iznose kako slijedi:
Trgovačko društvo
Marža subvencije
Marža štete
Stopa kompenzacijske pristojbe
Chandan Steel Ltd
3,4 %
28,6 %
3,4 %
Venus group
3,3 %
45,9 %
3,3 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd
4,3 %
51,5 %
4,3 %
Trgovačka društva koja surađuju, a nisu uključena u uzorak
4,0 %
44,4 %
4,0 %
Sva ostala trgovačka društva
4,3 %
51,5 %
4,3 %
(57)
Pojedinačne stope kompenzacijske pristojbe za svako trgovačko društvo određene u ovoj Uredbi utvrđene su na temelju nalaza ovog ispitnog postupka. Stoga one odražavaju stanje utvrđeno tijekom tog ispitnog postupka u pogledu tih trgovačkih društava. Te stope carine (za razliku od carina na razini zemlje koje se primjenjuju na „sva ostala trgovačka društva”) isključivo se primjenjuju na uvoz proizvoda podrijetlom iz Indije koje su proizvela ta trgovačka društva, a tako i navedeni specifični pravni subjekti. Uvezeni proizvod koji proizvodi neko drugo trgovačko društvo koje se ne spominje posebno u izvršnom dijelu ove Uredbe, uključujući subjekte povezane s onima koji se posebno spominju, ne mogu se okoristiti tim stopama i podložni su stopi carine koja se primjenjuje na „sva ostala trgovačka društva”.
(58)
Svaki zahtjev kojim se traži primjena pojedinačnih stopa kompenzacijskih pristojbi (npr. nakon promjene naziva subjekta ili nakon osnivanja novog proizvodnog ili prodajnog tijela) upućuje se Komisiji (5) odmah sa svim odgovarajućim podacima, posebno o promjenama djelatnosti trgovačkog društva u vezi s proizvodnjom, domaćom i izvoznom prodajom povezanom s, na primjer, takvom promjenom naziva ili takvom promjenom proizvodnog ili prodajnog tijela. Prema potrebi, Uredba će se na odgovarajući način izmijeniti tako što će se ažurirati popis trgovačkih društava koja imaju koristi od pojedinačnih stopa carine.
8.4. Konačna naplata privremenih pristojbi
(59)
U pogledu visine utvrđenih marža subvencije i zbog razine štete koju je pretrpjela industrija Unije, smatra se potrebnim osigurati iznose putem konačne naplate privremene kompenzacijske pristojbe, uvedene privremenom Uredbom,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
1. Konačna kompenzacijska pristojba uvodi se na uvoz šipki i profila od nehrđajućeg čelika, hladno obrađenih ili hladno dovršenih bez daljnje obrade, osim šipki i profila, kružnog presjeka, promjera 80 mm ili više, podrijetlom iz Indije, trenutačno iz oznaka KN 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 i 7222 20 89.
2. Stopa konačne kompenzacijske pristojbe koja se primjenjuje na neto cijenu franko granica Unije, prije plaćanja carina za proizvod opisan u stavku 1. koji proizvode dolje navedena trgovačka društva, je sljedeća:
Trgovačko društvo
Pristojba (%)
Dodatna oznaka TARIC
Chandan Steel Ltd, Mumbai
3,4
B002
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai;
Precision Metals, Mumbai;
Hindustan Inox Ltd, Mumbai;
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd, Mumbai
3,3
B003
Viraj Profiles Vpl. Ltd, Thane
4,3
B004
Trgovačka društva navedena u Prilogu
4,0
B005
Sva ostala trgovačka društva
4,3
B999
3. Osim ako je drukčije određeno, primjenjuju se važeće odredbe o carinskim pristojbama.
Članak 2.
Konačno se naplaćuju iznosi osigurani privremenim kompenzacijskim pristojbama prema Uredbi (EU) br. 1261/2010 na uvoz šipki i profila od nehrđajućeg čelika, hladno obrađenih ili hladno dovršenih bez daljnje obrade, osim šipki i profila, kružnog presjeka, promjera 80 mm ili više, podrijetlom iz Indije, trenutačno iz oznaka KN 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 i 7222 20 89.
Članak 3.
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 19. travnja 2011.