РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1063/2010 НА КОМИСИЯТА
от 18 ноември 2010 година
за изменение на Регламент (ЕИО) № 2454/93 за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (1), и по-специално член 247 от него,
като има предвид, че:
(1)
По силата на Регламент (ЕО) № 732/2008 на Съвета от 22 юли 2008 година за прилагане на схема от общи тарифни преференции за периода от 1 януари 2009 г. до 31 декември 2011 г. и за изменение на регламенти (ЕО) № 552/97, № 1933/2006 и регламенти (ЕО) № 1100/2006 и (ЕО) № 964/2007 на Комисията (2) Европейският съюз предоставя търговски преференции на развиващите се държави в рамките на своята схема за общи тарифни преференции (наричана по-нататък „ОСП“ или „схемата“). В съответствие с член 5, параграф 2 от посочения регламент правилата за произход, които се отнасят до определението на понятието „продукти с произход“, и процедурите и методите на административно сътрудничество, свързани с тях, са определените в Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (3).
(2)
След обширен дебат, чието начало бе положено със Зелената книга на Комисията от 18 декември 2003 г. относно бъдещето на правилата за произход на в преференциалните търговски режими (4), на 16 март 2005 г. Комисията приема съобщение, озаглавено „Правилата за произход в преференциалните търговски режими: насоки за бъдещето“ (5) (наричано по-нататък „съобщението“). В посоченото съобщение се очертава нов подход към правилата за произход във всички преференциални търговски режими, част от които е Европейският съюз, и по-специално в режимите, насочени към развиващите се държави, какъвто е ОСП.
(3)
В контекста на Програмата за развитие от Доха бе отчетена необходимостта от по-пълна интеграция на развиващите се държави в световната икономика, по-конкретно чрез улеснен достъп до пазарите на развитите държави.
За тази цел правилата за преференциален произход следва да бъдат опростени и, когато това е целесъобразно, смекчени, така че продуктите с произход от държавите бенефициери да могат в действителност да се възползват от предоставените преференции.
(4)
За да се гарантира, че преференциите действително са в полза на онези, които се нуждаят от тях, а и за да се предпазят собствените ресурси на Европейския съюз, промените в правилата за преференциален произход следва да бъдат придружени от адаптация на процедурите за тяхното управление.
(5)
Оценката на въздействието на Комисията за настоящия регламент показва, че правилата за произход по ОСП се възприемат като твърде сложни и твърде ограничителни. Тя показва също така, че на практика предоставените преференции се ползват в ниска степен за определени продукти, и по-конкретно за онези продукти, които представляват най-голям интерес за най-слабо развитите държави, а една от причините за това са именно правилата за произход.
(6)
В оценката на въздействието се посочва, че опростяването и ползите за развиващите се държави могат да бъдат постигнати чрез прилагане към всички продукти на един единствен критерий за определяне на произхода на стоките, които не са изцяло получени в дадена държава бенефициер, въз основа на добавената стойност в съответната държава бенефициер и при спазване на определен праг на достатъчна преработка. В него обаче не се изтъква, че използването на един единствен метод е задължително условие за постигане на опростяване и ползи за развиващите се държави. Освен това, съгласно мнението на заинтересованите страни за някои отрасли критерият за добавената стойност или не е подходящ, или не следва да бъде използван като единствен критерий, като например при селскостопанските и преработените селскостопански продукти, продуктите от риболова, химикалите, металите, текстилните продукти и облеклата и обувките. Ето защо вместо критерия за добавената стойност или наред с него в тези отрасли следва да бъдат използвани други, прости критерии, които могат да бъдат лесно разбрани от операторите и лесно контролирани от администрациите. Сред тези други критерии са максималното допустимо съдържание на материали без произход; промяната на тарифна позиция или подпозиция; специфичната операция по обработка или преработка и употребата на изцяло получени материали. При все това, за да се постигне опростеност, броят на правилата трябва да бъде възможно най-малък. Следователно правилата за произход следва във възможно най-голяма степен да се определят въз основа на отрасъла, а не въз основа на продукта.
(7)
Правилата за произход следва да отразяват особеностите на отделните отрасли, но следва също така да предоставят действителна възможност на държавите бенефициери да се възползват от предоставеното им преференциално тарифно третиране. Освен това при възможност правилата следва да отразяват различните промишлени мощности на държавите бенефициери. За да се насърчи промишленото развитие на най-слабо развитите държави, когато правилото се основава на придържане към максимално съдържание на материали без произход, приложимият към такива материали праг следва винаги да бъде възможно най-висок, като същевременно гарантира, че операциите, които се извършват в посочените държави, са действителни и икономически обосновани. При максимално съдържание на материалите без произход до 70 % или при наличието на друго правило, което предвижда равностойно облекчение за продуктите с произход от най-слабо развитите държави, износът от последните би следвало да се увеличи.
(8)
За да се гарантира, че обработката или преработката, която се извършва в държавата бенефициер, е действителна и икономически обоснована операция, която ще донесе реални икономически изгоди за тази държава, е целесъобразно да се изготви списък на операциите по недостатъчна обработка или преработка, които никога не могат да придадат произход. В по-голямата си част този списък може да бъде същият като съществуващия в момента. Следва обаче да се направят някои адаптации. За да се избегне отклоняване на търговския поток и нарушаване на условията на пазара на захар например, а също така и в съответствие с вече приетите разпоредби като част от правилата за произход по други преференциални търговски режими, следва да се създаде ново правило, съгласно което се допуска смесване на захарта с какъвто и да било друг материал.
(9)
Следва да се предвиди възможност за гъвкавост по отношение на онези отрасли, към които не се прилага критерият за добавена стойност, както и в момента, като се позволи употребата на ограничен дял материали, които не отговарят на правилата. Размерът на такава употреба обаче трябва да бъде пояснен що се отнася до продукти, изготвени от изцяло получени материали. Освен това, за да бъде възможно постигане на още по-голяма гъвкавост при снабдяването с материали, допустимият дял на тези материали следва да бъде увеличен от 10 % на 15 % от цената франко - завод на крайния продукт, като се изключат някои чувствителни продукти. Сред посочените чувствителни продукти спадат продуктите, включени в глава 2 и глави 4-24 от Хармонизираната система, различни от преработените продукти от риболов от глава 16, за които по-подходящи изглеждат допустимите отклонения, изразени в тегло, както и продуктите, включени в глави 50-63 от Хармонизираната система, за които следва да продължат да се прилагат специфични правила за допустими отклонения въз основа или на теглото, или на стойността, в зависимост от случая, като тези отклонения са различни за различните продукти.
(10)
Кумулацията на произход е важно улеснение на търговията, което позволява на държавите с еднакви правила за произход да работят заедно, за да произвеждат продукти, които отговарят на условията за преференциално тарифно третиране. Оказва се, че съществуващите условия за регионална кумулация на произход - вид кумулация, която понастоящем действа в рамките на три регионални групи държави, са сложни или твърде строги. Ето защо те следва да бъдат опростени и смекчени чрез премахване на съществуващото условие за стойност. Освен това съществуващите възможности за кумулация между държавите от една и съща регионална група следва да бъдат запазени, въпреки разграничението в правилата за произход между най-слабо развитите държави и другите държави бенефициери, което се въвежда с настоящия регламент за някои случаи. Такава кумулация може да бъде допусната единствено при условие, че при изпращане на материали за друга държава от групата за целите на регионалната кумулация всяка държава прилага правилата за произход, приложими към нея при търговските ѝ отношения с Европейския съюз. За да се предотврати нарушаването на условията на търговията между държави с различни равнища на тарифни преференции обаче, следва да се предвиди изключването на някои чувствителни продукти от регионалната кумулация.
(11)
В своето съобщение Комисията посочва, че е готова да разгледа искания за създаване на нови групи, за сливане на групи или за разширяване на групи, доколкото съществува икономическа взаимоизгода, взети са предвид разликите в преференциалните режими, приложими в отделните държави, както и свързания с това риск от заобикаляне на тарифните ставки, и са създадени необходимите структури и процедури за административно сътрудничество с цел управление и контрол на произхода. В съответствие с гореизброеното следва да се предвиди кумулация на произхода между държавите от регионалните групи за кумулация I и III, които изпълняват поставените условия. В резултат на искане от страна на Mercosur следва да бъде създадена нова регионална група за кумулация, която да бъде наречена група IV, включваща Аржентина, Бразилия, Парагвай и Уругвай. Регионалната кумулация между посочените държави следва да се прилага при условие, че са изпълнени необходимите изисквания.
(12)
На държавите бенефициери следва да бъде разрешено да извличат допълнителни ползи от кумулацията с държавите, които са партньорски държави по сключените от ЕС споразумения за свободна търговия. Този нов вид кумулация, т.нар. разширена кумулация, следва да бъде еднопосочна, т.е. следва да разрешава единствено употребата на материали в държавите бенефициери и следва да бъде предоставяна след обстойно разглеждане на подаденото от съответната държава бенефициер заявление. Поради това, че са чувствителни, стоките от глави 1-24 от Хармонизираната система следва да бъдат изключени от този вид кумулация.
(13)
От 2001 г. държавите бенефициери имат разрешение да кумулират произход за стоки, включени в глави 25-97 от Хармонизираната система, с произход от Норвегия и Швейцария. Следва тази кумулация да продължи да бъде ползвана и да обхване и Турция, при условие че Норвегия, Швейцария и Турция прилагат същото определение на понятието за произход като Европейския съюз и предоставят реципрочно третиране на внесените в тях продукти, които са били изработени с материали с произход от Европейския съюз. За тази цел следва да бъде сключено споразумение под формата на размяна на писма или каквато и да е друга подходяща форма на споразумение между страните, което да съдържа задължение те да оказват необходимата подкрепа на държавите-членки и взаимно да се подпомагат по въпроси, свързани с административното сътрудничество.
(14)
Въпреки това регионалната кумулация не следва да обхваща материали, за които наличната тарифна преференция в Европейския съюз не е еднаква за всички държави, участващи в кумулацията, и въпросните материали биха се ползвали чрез кумулацията от тарифно третиране, по-благоприятно от това, от което биха се ползвали, ако се изнасяха директно за Европейския съюз. Допускането на подобни ситуации, при които не се пристъпва към изключване на дадени материали, би могло да доведе до заобикаляне на тарифните ставки или нарушаване на условията на търговията чрез изнасяне на стоки за Европейския съюз единствено от държави, към които се прилагат най-благоприятните тарифни преференции.
(15)
Следва в отделно приложение да бъде съставен списък с материалите, изключени от регионалната кумулация. Това приложение може да бъде изменяно не само при възникване на нови подобни ситуации, но и за да се разрешат случаи, при които подобни ситуации биха възникнали в резултат на прилагането на кумулация между държавите от регионални групи за кумулация I и III.
Кумулацията на произход между държавите от регионални групи за кумулация I и III и разширената кумулация следва да се допускат при определени условия, чието изпълнение трябва да бъде проверявано от Комисията преди тя да реши дали да разреши кумулация в съответствие с процедурата на комитета и въз основа на съответните съображения. На същото основание, когато употребата на подобна кумулация е разрешена, но впоследствие се установява, че при прилагането на кумулацията вече не се спазват условията или че тя води до непредвидени резултати, например до нарушаване на условията на търговията или заобикаляне на тарифните ставки, Комисията следва да може по всяко време да оттегли разрешението си за ползване на подобни видове кумулация.
(16)
В настоящите правила за произход някои от разпоредбите за риболовните кораби, на улов за риба извън териториалното море, са сложни до степен, която е несъразмерна на тяхната цел и следователно са трудни както за прилагане, така и за контролиране. Поради това те следва да бъдат опростени.
Съгласно настоящите правила се изисква доказателство за директен транспорт до Европейския съюз, което често е трудно за набавяне. Поради това изискване някои стоки, които се придружават от валидно доказателство за произход, не могат в действителност да се възползват от преференцията. Ето защо е уместно да се въведе ново, по-просто и по-гъвкаво правило, което цели да докаже, че представените пред митницата стоки при деклариране за допускане за свободно обращение в Европейския съюз са същите стоки, които са напуснали държавата бенефициер на износ и не са били променени или трансформирани по никакъв начин по време на превоза.
(17)
Понастоящем органите на държавите бенефициери удостоверяват произхода на продуктите и в случай на неправилно деклариран произход често вносителите не са задължени да заплащат митото, тъй като са действали добросъвестно и е била допусната грешка от страна на компетентните органи. В резултат на това възникват загуби за собствените ресурси на Европейския съюз и в крайна сметка тежестта се понася от европейския данъкоплатец. Тъй като износителите най-добре познават произхода на своите продукти, е целесъобразно от тях да се изисква да предоставят пряко на своите клиенти изявления за произход.
(18)
Износителите следва да бъдат регистрирани пред компетентните органи на държавите бенефициери, за да бъдат улеснени целевите проверки след износа. За тази цел всяка държава бенефициер следва да създаде електронен архив на регистрираните износители, за чието съдържание Комисията следва да бъде информирана от компетентния правителствен орган на посочената държава бенефициер. Въз основа на тези архиви Комисията следва да изгради централна база данни на регистрираните износители, която да се ползва от администрациите и операторите в Европейския съюз и с помощта на която операторите да могат да проверяват дали техният доставчик е регистриран износител в съответната държава бенефициер, преди да декларират стоките за допускане за свободно обращение. По същия начин операторите от Европейския съюз, които осъществяват износ за целите на двустранната кумулация на произход, следва да бъдат регистрирани пред компетентните органи на държавите-членки.
(19)
Публикуването на номерата и неповерителните данни от регистрацията на износителите следва да позволи на останалите страни да се запознаят с тези данни с оглед да бъде повишена прозрачността и информираността на заинтересованите страни. Въпреки това, като се вземат предвид последиците от оповестяването, към публикуване следва да се пристъпва единствено в случаите, когато износителят е дал своето изрично и информирано писмено съгласие за това.
(20)
Обработката на лични данни, извършвана от държавите-членки, се урежда с Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (6). При необходимост принципите, изложени в Директива 95/46/ЕО, следва да бъдат прецизирани или допълнени в настоящия регламент.
(21)
Дейностите по обработка на лични данни, извършвани от Комисията, се уреждат с Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (7). При необходимост принципите, изложени в Регламент (ЕО) № 45/2001, следва да бъдат прецизирани или допълнени в настоящия регламент.
(22)
Съгласно член 28 от Директива 95/46/ЕО националните надзорни органи следва да следят за законосъобразността на обработката на лични данни от държавите-членки, а съгласно член 46 от Регламент (ЕО) № 45/2001 Европейският надзорен орган по защита на данните следва да наблюдава дейността на институциите и органите на Европейския съюз по отношение на обработката на лични данни. Европейският надзорен орган по защита на данните и националните надзорни органи, като действат в обхвата на своите компетенции, следва да си сътрудничат активно и да осигуряват координиран надзор върху обработката, извършвана в съответствие с настоящия регламент.
(23)
При въвеждане на системата на регистрираните износители трябва да се вземе предвид способността на държавите бенефициери да изградят и управляват регистрационната система, както и способността на Комисията да изгради необходимата централна база данни. За тази цел Комисията има за задача да определи изискванията за потребителите, както и техническите спецификации. След създаване на подробната структура на централната база данни ще се пристъпи към оценка на точните последствия от функционирането на системата на регистрираните износители, най-вече по отношение на достъпа до данни и защитата на данните, и ще бъдат направени необходимите корекции на съответните разпоредби. Пускането в оперативност на системата следва поради това да бъде отложено за 1 януари 2017 г., което би позволило да се отдели достатъчно време за фазата на разработване, след определяне на изискванията за потребителите и техническите спецификации и след въвеждане на евентуалните правни корекции, счетени за необходими предвид изискванията за потребителите и техническите спецификации на системата по отношение на защитата на данни. При това за държавите, които не могат да спазят този срок, следва да бъде предвиден допълнителен период от три години.
До 2017 г. и след тази дата за държавите бенефициери, които към този момент не са в състояние да прилагат новата система, следва да бъдат въведени преходни правила относно процедурите и методите на административно сътрудничество, въз основа на прилаганите до тогава разпоредби. По-конкретно, тези преходни разпоредби следва да предвиждат доказателството за произход да бъде издавано от компетентните органи на съответната държава. Освен това съществуващите правила следва да бъдат реорганизирани, като тяхната структура се съобрази с правилата, които ще бъдат прилагани след като системата на регистрираните износители стане оперативна, така че да станат по-ясни, по-конкретно чрез недвусмислено разграничаване на общите принципи, процедурите при износ в държавата бенефициер, процедурите при допускане за свободно обращение в Европейския съюз и методите на административно сътрудничество. Същевременно сертификатът за произход форма А следва да бъде актуализиран, по-конкретно като се заменят забележките към формата с текста на забележките от 2007 г., тъй като в него е взето предвид последното разширяване на ЕС и следователно там се съдържа актуализиран списък на страните, които приемат форма А за целите на ОСП.
(24)
Достъп до схемата следва да се предоставя когато държавите бенефициери са създали и поддържат административни структури, позволяващи ефикасното управление на схемата, и са поели задължение да оказват необходимата подкрепа при искане от страна на Комисията за осъществяване на мониторинг на правилното управление на схемата. По-конкретно, между органите на Европейския съюз и в държавите бенефициери трябва да съществува система за административно сътрудничество, в рамките на която да се извършва проверката на произхода. Същевременно следва ясно да се определи отговорността на износителите за деклариране на произхода, както и ролята на административните органи в управлението на системата. Следва да се конкретизира съдържанието на изявление за произход, както и случаите, в които митническите органи в Европейския съюз могат да откажат да приемат дадено изявление или да решат да го изпратят за проверка.
(25)
Определенията и списъкът на операциите по достатъчна обработка или преработка в настоящите разпоредби са общи за ОСП и преференциалните тарифни мерки, приети едностранно от Европейския съюз за определени държави и територии. Тъй като правилата за произход по последните режими ще бъдат реформирани едва на по-късен етап, следва към тях да продължат да се прилагат съществуващите разпоредби. За целите на постигане на съгласуваност с ОСП и с други едностранни преференциални търговски режими обаче е уместно определението за изцяло получени продукти и списъкът на операциите по недостатъчна обработка или преработка, съдържащи се в посочените други едностранни режими да бъдат приравнени към тези от правилата за произход по ОСП.
(26)
Поради това Регламент (ЕИО) № 2454/93 следва да бъде съответно изменен.
(27)
По силата на регламенти на Комисията (ЕО) № 1613/2000 (8), 1614/2000 (9) и 1615/2000 (10) Общността е предоставила дерогации от правилата за произход по ОСП за някои текстилни продукти с произход от Лаос, Камбоджа и Непал, чийто срок на действие изтича на 31 декември 2010 г. По-простите и насочени към развиващите се страни правила за произход, внесени с настоящия регламент, ще направят излишно удължаването на срока на посочените дерогации.
(28)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по Митническия кодекс,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕИО) № 2454/93 се изменя, както следва:
1.
В част I, дял IV, глава 2, членове 66-97 се заменят със следното:
„Раздел 1
Обща система за преференции
Подраздел 1
Общи разпоредби
Член 66
В настоящия раздел се установяват правилата относно определението на понятието „продукти с произход“ и свързаните с тях процедури и методи на административно сътрудничество за целите на прилагането на схемата на общите тарифни преференции (ОСП), предоставена от Европейския съюз на развиващите се страни по силата на Регламент (ЕО) № 732/2008 (11), наричана по-нататък „схемата“.
Член 67
1. За целите на настоящия раздел и на раздел 1А от настоящата глава се прилагат следните определения:
а)
„държава бенефициер“ означава държава или територия от списъка в Регламент (ЕО) № 732/2008; терминът „държава бенефициер“ също така обхваща, но не може да излиза извън границите на териториалното море на тази държава или територия по смисъла на Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право (подписана в Монтего бей на 10 декември 1982 г.);
б)
„производство“ означава всеки вид обработка или преработка, включително сглобяване;
в)
„материал“ означава всяка съставка, суровина, компонент или част и т.н., използван/а при производството на продукта;
г)
„продукт“ означава продуктът, който се произвежда, дори когато той е предназначен за последващо използване в друга производствена операция;
д)
„стоки“ означава както материалите, така и продуктите;
е)
„двустранна кумулация“ означава система, която позволява продуктите с произход от Европейския съюз съгласно настоящия регламент да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, когато са били преработени или вложени в даден продукт в посочената държава бенефициер;
ж)
„кумулация с Норвегия, Швейцария или Турция“ означава система, която позволява продукти с произход от Норвегия, Швейцария или Турция да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, когато са били преработени или вложени в даден продукт в посочената държава бенефициер и внесени в Европейския съюз;
з)
„регионална кумулация“ означава система, по която продукти, с произход съгласно настоящия регламент от държава, която е член на регионална група, се считат за материали с произход от друга държава от същата регионална група (или държава от друга регионална група, когато между групите е възможна кумулация), когато са били преработени или вложени в даден продукт, произведен там;
и)
„разширена кумулация“ означава система, която може да се ползва с разрешение на Комисията по искане от страна на държава бенефициер, и в съответствие с която някои материали с произход от държава, с която Европейският съюз има действащо споразумение за свободна търговия в съответствие с член XXIV от действащото Общо споразумение за митата и търговията (ГАТТ), са считани за материали с произход от съответната държава бенефициер, когато са били преработени или вложени в даден продукт, произведен в тази държава;
й)
„взаимозаменяеми материали“ означава материали, които са от един и същи вид и с едно и също търговско качество, с еднакви технически и физически характеристики и които не могат да бъдат разграничени един от друг след влагането им в крайния продукт;
к)
„регионална група“ означава група държави, между които се прилага регионална кумулация;
л)
„митническа стойност“ означава стойността, определена в съответствие със Споразумението от 1994 г. за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията (Споразумение на СТО за определяне на митническата стойност);
м)
„стойност на материалите“ в списъка от приложение 13а означава митническата стойност на използваните материали без произход в момента на вноса или, ако тя не е известна и не може да бъде установена, първата установима цена, заплатена за материалите в държавата бенефициер. Когато стойността на материали с произход трябва да бъде установена, настоящата буква се прилага mutatis mutandis;
н)
„цена франко - завод“ означава цената франко - завод, платена за продукта на производителя, в чието предприятие е извършена последната обработка или преработка, при условие че цената включва стойността на всички използвани материали и всички други разходи, свързани с производството му, от която са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт.
Когато действително платената цена не отразява всички разходи, свързани с производството на продукта, които действително са възникнали в държавата бенефициер, цената франко - завод означава сборът от всички тези разходи, от който са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт;
о)
„максимално съдържание на материали без произход“ означава максималното съдържание на материали без произход, което е допустимо, за да може дадено производство да бъде считано за достатъчна обработка или преработка за придаване на статут на продукти с произход. То може да бъде изразено като процент от цената франко - завод на продукта или като процент от нетното тегло на посочените използвани материали, включени в определена група глави, глава, позиция или подпозиция;
п)
„нетно тегло“ означава собственото тегло на стоките без теглото на каквито и да е опаковки;
р)
„глави“, „позиции“ и „подпозиции“ означава главите, позициите и подпозициите (четири или шестцифрени кодове), използвани в номенклатурата, съставляваща Хармонизираната система, с промените съгласно препоръката от 26 юни 2004 г. на Съвета за митническо сътрудничество;
с)
„класиран“ се отнася за класирането на продукт или материал в дадена позиция или подпозиция по Хармонизираната система;
т)
„пратка“ означава продукти, които или:
-
са изпратени едновременно от един износител до един получател; или
-
са обхванати от един единствен транспортен документ, който обхваща техния превоз от износителя до получателя, или, в отсъствието на такъв документ, от само една фактура.
у)
„износител“ означава лице, което изнася стоките за Европейския съюз или за държава бенефициер, и което е в състояние да докаже произхода на стоките, независимо от това дали той е производителят и дали той самият осъществява формалностите по износа;
ф)
„регистриран износител“ означава износител, който е регистриран пред компетентните органи на съответната държава бенефициер за целите на изготвяне на изявление за произход за целите на осъществяване на износ по схемата;
ц)
„изявление за произход“ означава изявление, изготвено от износителя, в което се посочва, че обхванатите от него продукти отговарят на правилата за произход по схемата с цел или лицето, деклариращо стоките за допускане за свободно обращение в Европейския съюз, да поиска да ползва преференциално тарифно третиране, или икономическият оператор в държавата бенефициер, който внася материалите за допълнителна преработка в контекста на правилата за кумулация, да може да докаже статута на стоки с произход на такива стоки.
2. За целите на параграф 1, буква н) когато последната обработка или преработка е била възложена за подизпълнение на производител, терминът „производител“, посочен в параграф 1, буква н), първа алинея, може да се отнася за предприятието, което е наело подизпълнителя.
Член 68
1. За да осигурят правилното прилагане на схемата, държавите бенефициери се задължават:
а)
да създадат и поддържат административните структури и системи, необходими за въвеждането и управлението в посочената държава на правилата и процедурите, установени в настоящия раздел, включително, когато е приложимо, необходимите мерки за прилагане на кумулацията;
б)
техните компетентни органи да сътрудничат на Комисията и на митническите органи на държавите-членки.
2. Сътрудничеството, посочено в параграф 1, буква б), се състои от:
а)
оказване на необходимата подкрепа при искане от страна на Комисията за осъществяване на мониторинг на правилното управление на схемата в съответната държава, включително посещения за проверки на място на Комисията или на митническите органи на държавите-членки;
б)
без да се засягат разпоредбите на членове 97ж и 97з, извършване на проверка на статута на продукти с произход на продуктите и на спазването на другите условия, изложени в настоящия раздел, включително посещения на място при искане от страна на Комисията или на митническите власти на държавите-членки по време на разследванията на произхода.
3. Държавите бенефициери уведомяват Комисията за поетите от тях задължения по параграф 1.
Член 69
1. Държавите-бенефициери съобщават на Комисията имената и адресите на органите, разположени на тяхна територия, които са:
а)
част от правителствените органи на съответната държава или действат под ръководството на правителството и притежават правомощия да вписват износители и да заличават вписването им от архива с регистрирани износители;
б)
част от правителствените органи на съответната държава и притежават правомощия да подпомагат Комисията и митническите органи на държавите-членки чрез административно сътрудничество така, както е предвидено в настоящия раздел.
2. Държавите бенефициери уведомяват незабавно Комисията за всяка промяна в съобщената по силата на параграф 1 информация.
3. Комисията създава електронна база данни на регистрираните износители въз основа на информацията, предоставена от правителствените органи на държавите бенефициери и митническите органи на държавите-членки.
Достъп до базата данни и съдържащата се в нея информация притежава единствено Комисията. Органите, посочени в първата алинея, се грижат съобщаваните на Комисията данни да бъдат актуални, пълни и точни.
Данните, обработвани в базата данни по първата алинея, се публикуват в интернет, с изключение на поверителната информация от клетки 2 и 3 на заявлението за получаване на статут на регистриран износител, посочено в член 92.
Личните данни, обработвани в базата данни по първа алинея и от държавите-членки в съответствие с настоящия раздел, се изпращат или предоставят на трети държави или на международни организации единствено в съответствие с член 9 от Регламент (ЕО) № 45/2001.
4. Настоящият регламент по никакъв начин не засяга степента на защита на лицата във връзка с обработката на лични данни съгласно разпоредбите на правото на Европейския съюз и националното право, като по-специално не променя нито задълженията на държавите-членки, свързани с обработката от тяхна страна на лични данни съгласно Директива 95/46/ЕО, нито задълженията на институциите и органите на Европейския съюз, свързани с обработката от тяхна страна на лични данни съгласно Регламент (ЕО) № 45/2001 при изпълнение на задълженията им.
Регистрационните и идентификационните данни на износителите, съставени от набора данни, изброени в приложение 13в, точки 1, 3 (свързани с описанието на дейностите), 4 и 5, могат да бъдат публикувани от Комисията в интернет само ако износителите са дали свободно своето изрично и информирано писмено съгласие.
На износителите се дава информацията по член 11 от Регламент (ЕО) № 45/2001.
Правата на лицата по отношение на регистрационните им данни, изброени в приложение 13в и обработвани в националните системи, се упражняват в съответствие със законодателството на държавата-членка, съхранила личните им данни в прилагане на Директива 95/46/ЕО.
Правата на лицата по отношение на обработката на личните им данни в централната база данни по параграф 3 се упражняват в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001.
Националните надзорни органи за защита на данните и Европейският надзорен орган по защита на данните, като действат в обхвата на своите съответни компетенции, си сътрудничат активно и осигуряват координиран надзор върху базата данни, посочена в параграф 3.
Член 70
1. Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейския съюз (серия „C“) списъка на държавите бенефициери и датата, на която се счита, че те са изпълнили задълженията си по членове 68 и 69. Комисията ще актуализира посочения списък, когато някоя нова държава бенефициер отговори на същите условия.
2. Продуктите с произход от държава бенефициер по смисъла на настоящия раздел се ползват от схемата при допускане за свободно обращение в Европейския съюз само при условие, че са били изнесени на или след датата, посочена в списъка по параграф 1.
3. Счита се, че държавата бенефициер отговаря на изискванията по членове 68 и 69 на датата, на която е поела задължението, посочено в член 68, параграф 1, и е съобщила информацията, посочена в член 69, параграф 1.
Член 71
Неспазването от страна на компетентните органи на държавата бенефициер на изискванията по член 68, параграф 1, член 69, параграф 2, членове 91, 92, 93 или член 97ж или системното неспазване на изискванията по член 97з, параграф 2 може да доведе, в съответствие с член 16 от Регламент (ЕО) № 732/2008, до временно оттегляне на преференциите по схемата за посочената държава.
Подраздел 2
Определение на понятието „продукти с произход“
Член 72
Следните продукти се считат за продукти с произход от държава бенефициер:
а)
продукти, изцяло получени в тази държава по смисъла на член 75;
б)
продукти, получени в тази държава, с вложени материали, които не са изцяло получени там, при условие че тези материали са претърпели достатъчна обработка или преработка по смисъла на член 76.
Член 73
1. Условията за придобиване на статут на продукти с произход, определени в настоящия подраздел, се изпълняват в съответната държава бенефициер.
2. Ако продуктите с произход, изнесени от държавата бенефициер за друга държава, се върнат, те се считат за продукти без произход, освен ако може да бъде доказано по удовлетворителен за компетентните органи начин, че:
а)
върнатите продукти са същите като изнесените и
б)
те не са преминали през каквито и да било операции извън рамките на необходимото, за да се съхранят в добро състояние, докато са били в тази държава или докато са били изнесени.
Член 74
1. Продуктите, декларирани за допускане за свободно обращение в Европейския съюз, трябва да бъдат същите като изнесените от държавата бенефициер, с произход от която се счита, че са. Те не трябва да бъдат променяни, трансформирани по какъвто и да било начин или подложени на операции, различни от операциите, предназначени да ги съхранят в добро състояние преди да бъдат декларирани за допускане за свободно обращение. Съхранение на продукти или пратки и разделяне на пратки се допуска, когато то се извършва под отговорността на износителя или на последващ държател на стоките и продуктите останат под митнически надзор в транзитната(ите) държава(и).
2. Изискванията по параграф 1 се считат за изпълнени, освен ако митническите органи имат основание да смятат противното; в такъв случай митническите органи могат да поискат от декларатора да представи доказателство за изпълнение на изискванията, което може да бъде дадено под всякаква форма, включително чрез представяне на транспортни документи, които имат силата на договор, като товарителници или фактическо или конкретно доказателство, основаващо се на маркировката или номерирането на опаковките или всяко друго доказателство, свързано със самите стоки.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат mutatis mutandis, когато се прилага кумулацията по членове 84, 85 или 86.
Член 75
1. За изцяло получени в държава бенефициер се считат:
а)
минералните продукти, извлечени от нейните почви или от нейното морско дъно;
б)
растенията и растителните продукти, отгледани или прибрани там;
в)
живите животни, родени и отгледани там;
г)
продуктите, получени от живи животни, отгледани там;
д)
продуктите от заклани животни, родени и отгледани там;
е)
продуктите, получени чрез лов или риболов, извършен там;
ж)
продуктите от аквакултури, когато рибите, ракообразните и мекотелите са родени и отгледани там;
з)
продуктите от морския риболов и другите продукти, добити в морето извън което и да било териториално море от нейните плавателни съдове;
и)
продуктите, произведени на борда на нейните кораби-заводи изключително от продуктите, посочени в буква з);
й)
употребяваните артикули, събрани там, годни единствено за извличане на суровините;
к)
отпадъците и скрапът, които са получени в резултат на производствени операции, извършвани там;
л)
продуктите, извлечени от морското дъно или под морското дъно, намиращо се извън което и да било териториално море, но върху което тя разполага с изключителни права за експлоатация;
м)
стоките, произведени изключително от продуктите, описани в букви а)-л).
2. Термините „нейните плавателни съдове“ и „нейните кораби-заводи“ в параграф 1, букви з) и и) се прилагат само за плавателните съдове и корабите-заводи, които отговарят на едно от следните изисквания:
а)
регистрирани са в държавата бенефициер или в държава-членка;
б)
плават под флага на държавата бенефициер или на държава-членка;
в)
отговарят на едно от следните условия:
i)
дял от най-малко 50 % от тях е собственост на граждани на държавата бенефициер или на държави-членка, или
ii)
те са собственост на дружества:
-
чието седалище и главно място на стопанска дейност се намира в държавата бенефициер или в държава-членка, и
-
дял от най-малко 50 % от които е собственост на държавата бенефициер или на държави-членки, или на публични субекти или на граждани от държавата бенефициер или от държави-членки.
3. Всяко от условията по параграф 2 може да бъде изпълнено в държавите-членки или в различните държави бенефициери, доколкото всички държави бенефициери се ползват от регионалната кумулация в съответствие с член 86, параграфи 1 и 5. В такъв случай се смята, че продуктите са с произход от държавата бенефициер, под чийто флаг плава плавателният съд или корабът-завод в съответствие с параграф 2, буква б).
Първа алинея се прилага единствено при условие, че са изпълнени разпоредбите на член 86, параграф 2, букви б) и в).
Член 76
1. Без да се засягат разпоредбите на членове 78 и 79, продуктите, които не са изцяло получени в държавата бенефициер по смисъла на член 75, се считат за продукти с произход от нея, при условие че са изпълнени условията, заложени в списъка от приложение 13а за съответните стоки.
2. Ако даден продукт, който е придобил статут на продукт с произход в дадена държава в съответствие с параграф 1, претърпи допълнителна преработка в посочената държава и бъде използван като материал в производството на друг продукт, материалите без произход, които евентуално са били използвани в неговото производство, не се вземат предвид.
Член 77
1. Оценка за спазване на изискванията по член 76, параграф 1 се извършва за всеки отделен продукт.
Когато обаче съответното правило се основава на спазване на максимално съдържание на материали без произход, за да се отчетат колебанията в разходите и валутните курсове, стойността на материалите без произход може да бъде изчислена въз основа на средната стойност, както е посочено в параграф 2.
2. В случая, посочен в параграф 1, втора алинея, средната цена франко - завод на продукта и средната стойност на използваните материали без произход се изчисляват съответно въз основа на сбора от начислените цени франко - завод за всички продажби на продуктите, осъществени през предходната фискална година и сбора от стойността на всички материали без произход, използвани в производството на продуктите през предходната фискална година, така, както e определена в държавата на износ, или, когато липсват данните за цялата фискална година, за по-кратък период, но не по-кратък от три месеца.
3. Износителите, които са избрали да направят изчисленията си въз основа на средната стойност трябва последователно да прилагат този метод по време на годината, следваща отправната фискална година, или, когато е целесъобразно, по време на годината, следваща по-краткия отправен период. Те могат да преустановят прилагането на този метод, когато по време на дадена фискална година или по-кратък период, но не по-кратък от три месеца, установят, че колебанията в разходите и валутните курсове, които са оправдавали използването на такъв метод, са престанали да съществуват.
4. Средните стойности, посочени в параграф 2, съответно като цената франко - завод и стойността на материалите без произход, се използват за да се установи дали има спазване на максималното съдържание на материали без произход.
Член 78
1. Без да се засягат разпоредбите на параграф 3, следните операции се считат за недостатъчна обработка или преработка за придаване на статут на продукти с произход, независимо от това дали са удовлетворени изискванията на член 76:
а)
операциите, целящи запазването на продуктите в добро състояние при превоз или съхранение;
б)
разделянето или събирането в опаковки;
в)
измиването, почистването; отстраняването на прах, окисни и маслени покрития, покрития от бои и други покрития;
г)
гладенето с ютии или гладачни преси на текстил и текстилни артикули;
д)
простите операции по боядисване и полиране;
е)
лющенето и частичното или цялостното бланширане на ориз; полирането и гланцирането на зърнени култури и ориз;
ж)
операциите по оцветяване или ароматизиране на захар или оформянето на бучки; частичното или цялостното смилане на кристална захар;
з)
беленето, изваждането на костилки и чистенето от черупки на плодове, ядки и зеленчуци;
и)
подострянето, простото смилане или простото рязане;
й)
пресяването, отделянето, сортирането, класифицирането, калибрирането, съчетаването (включително окомплектоването на артикулите);
к)
простото поставяне в бутилки, консервени кутии, флакони, торби, кашони, кутии, закрепването върху картички или плочи и всички други прости операции по опаковане;
л)
поставянето или отпечатването на маркировки, знаци, емблеми, и други подобни отличителни знаци върху продуктите и техните опаковки;
м)
простото смесване на стоки, независимо от това дали са от различни видове; смесването на захар с друг материал;
н)
простото добавяне на вода или разреждане или дехидратиране или денатуриране на продукти;
о)
простото сглобяване на части, така че да се получи готов артикул, или разглобяването на продукти на частите им;
п)
комбинацията от две или повече операции, посочени в букви a) - о);
р)
клането на животни.
2. За целите на параграф 1 за прости се считат операции, когато за тяхното извършване не са необходими нито специални умения, нито машини, апаратура или инструменти, специално произведени или монтирани за посочените операции.
3. При определяне на това дали претърпяната от продукта обработка или преработка трябва да се разглежда като недостатъчна по смисъла на параграф 1 се вземат предвид всички операции, извършени в държава бенефициер върху даден продукт.
Член 79
1. Чрез дерогация от разпоредбите на член 76 и съгласно параграфи 2 и 3 от настоящия член материалите без произход, които съгласно условията, посочени в списъка от приложение 13а, не трябва да се използват в производството на даден продукт, могат въпреки това да се използват, при условие че тяхната обща стойност или нетно тегло, установени за продукта, не надвишават:
а)
15 % от теглото на продукта за продукти, включени в глава 2 и глави 4-24 от Хармонизираната система, различни от преработените продукти от риболов от глава 16;
б)
15 % от цената франко - завод на продукта за други продукти, с изключение на продуктите, включени в глави 50-63 от Хармонизираната система, за които се прилагат допустимите отклонения, посочени в приложение 13а, част I, бележки 6 и 7.
2. При прилагането на параграф 1 не може да се надвишават процентите за максимално съдържание на материали без произход, посочени в правилата, заложени в списъка от приложение 13а.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат за продукти, които са изцяло получени в държава бенефициер по смисъла на член 75. Без да се засягат разпоредбите на член 78 и член 80, параграф 2 обаче, допустимото отклонение, предвидено в посочените параграфи, се прилага за сбора от всички материали, които са използвани в производството на даден продукт и за които съгласно заложеното в списъка от приложение 13а правило се изисква да са изцяло получени.
Член 80
1. Единицата за оценка на прилагането на разпоредбите на настоящия раздел е конкретният продукт, който се смята за основна единица при определяне на класирането по Хармонизираната система.
2. Когато една пратка се състои от определен брой идентични продукти, класирани в една и съща позиция по Хармонизираната система, всеки отделен продукт се взема предвид, когато се прилагат разпоредбите на настоящия раздел.
3. Когато по смисъла на общо правило 5 на Хармонизираната система опаковката е включена в продукта за целите на класирането, тя се включва за целите на определянето на произхода.
Член 81
Принадлежностите, резервните части и инструментите, изпращани с части от оборудване, машини, апаратура или превозни средства, които са част от нормалното оборудване и са включени в цената му франко - завод, се считат за едно цяло със съответното оборудване, машини, апаратура или превозни средства.
Член 82
Комплектите съгласно определението в общо правило 3 на Хармонизираната система се разглеждат като продукти с произход, когато всички съставящи ги продукти са с произход.
Когато обаче един комплект е съставен от продукти с произход и такива без произход, като цяло се счита, че комплектът е с произход, при условие че стойността на продуктите без произход не надвишава 15 % от цената на комплекта франко - завод.
Член 83
За да се определи дали даден продукт е продукт с произход, не се взема предвид произходът на следните елементи, които може да се използват в неговото производство:
а)
енергията и горивото;
б)
съоръженията и оборудването;
в)
машините и инструментите;
г)
всякакви други стоки, които не влизат и не са предназначени да влизат в крайния състав на продукта.
Подраздел 3
Кумулация
Член 84
Двустранната кумулация позволява продуктите с произход от Европейския съюз да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, когато са вложени в произведен в посочената държава продукт, при условие че извършената там обработка или преработка надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1.
Член 85
1. Доколкото Норвегия, Швейцария и Турция предоставят общи тарифни преференции за продукти с произход от държавите бенефициери и прилагат определение на понятието за произход, съответстващо на постановеното в настоящия раздел, кумулацията с Норвегия, Швейцария или Турция позволява на продуктите с произход от Норвегия, Швейцария или Турция да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, при условие че извършената там обработка или преработка надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1.
2. Параграф 1 се прилага при условие, че Турция, Норвегия и Швейцария предоставят при условията на взаимност същото третиране на продуктите с произход от държавите бенефициери, в които са вложени материали с произход от Европейския съюз.
3. Параграф 1 не се прилага за продукти, включени в глави 1-24 по Хармонизираната система.
4. Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейския съюз (серия C) датата, на която са изпълнени условията, заложени в параграфи 1 и 2.
Член 86
1. Регионалната кумулация се прилага към следните четири отделни регионални групи:
а)
Група I: Бруней, Камбоджа, Индонезия, Лаос, Малайзия, Филипини, Сингапур, Тайланд, Виетнам;
б)
Група II: Боливия, Колумбия, Коста Рика, Еквадор, Ел Салвадор, Гватемала, Хондурас, Никарагуа, Панама, Перу, Венецуела;
в)
Група III: Бангладеш, Бутан, Индия, Малдиви, Непал, Пакистан, Шри Ланка;
г)
Група IV: Аржентина, Бразилия, Парагвай и Уругвай.
2. Регионалната кумулация между държавите от една и съща група се прилага само ако са изпълнени следните условия:
а)
за целите на регионалната кумулация между държавите от една регионална група се прилагат правилата за произход, заложени в настоящия раздел.
Когато операция, отговаряща на изискванията, посочена в част II от приложение 13а, не е еднаква за всички държави, участващи в кумулацията, произходът на продуктите, изнесени от една държава за друга държава от регионалната група за целите на регионалната кумулация, се определя въз основа на правилото, което би се прилагало, ако продуктите се изнасяха за Европейския съюз;
б)
държавите от регионалната група са поели задължение:
i)
да спазват или да гарантират спазването на разпоредбите на настоящия раздел, и
ii)
да оказват необходимото административно сътрудничество за осигуряване на правилното прилагане на настоящия раздел както по отношение на Европейския съюз, така и помежду си;
в)
Комисията е била уведомена за задълженията по буква б) чрез секретариата на съответната регионална група или чрез друг компетентен съвместен орган, представляващ всички членове на въпросната група.
Ако държавите от регионалната група са спазили изискванията по буква б) и буква в), първа алинея преди 1 януари 2011 г., не е необходимо поемане на ново задължение.
3. Материалите от приложение 13б се изключват от регионалната кумулация, предвидена в параграф 2, в случай че:
а)
приложимата тарифна преференция в Европейския съюз не е еднаква за всички държави, които участват в кумулацията; и
б)
посредством кумулацията въпросните материали биха се ползвали от тарифно третиране, по-благоприятно от това, от което биха се ползвали, ако се изнасяха директно за Европейския съюз.
4. Регионалната кумулация между държавите от една и съща регионална група се прилага единствено при условие, че обработката или преработката, извършена в държавата бенефициер, в която материалите претърпяват допълнителна преработка или са вложени, надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1, а при текстилни продукти надхвърля и операциите от приложение 16.
Когато условието по първа алинея не е изпълнено, продуктите са с произход от държавата от регионалната група, на която се дължи най-големият дял от митническата стойност на използваните материали с произход от други държави от регионалната група.
Когато държавата на произход се определя съгласно втора алинея, тази държава се посочва като държавата на произход върху доказателството за произход, изготвено от износителя на продукта за Европейския съюз или, до прилагането на системата за регистрирани износители, издадено от органите на държавата бенефициер на износ.
5. По искане на органите на държава бенефициер от група I или група III Комисията може да допусне регионална кумулация между държавите от посочените групи, при условие че Комисията е установила, че е спазено всяко от следните условия:
а)
условията по параграф 2, буква а) са спазени, и
б)
държавите, които ще участват в такава регионална кумулация, са поели задължение и са уведомили съвместно Комисията за своето задължение:
i)
да спазват или да гарантират спазването на разпоредбите на настоящия раздел, и
ii)
да оказват необходимото административно сътрудничество за осигуряване на правилното прилагане на настоящия раздел както по отношение на Европейския съюз, така и помежду си.
Искането, посочено в първа алинея, трябва да бъде придружено от доказателство, че условията по посочената алинея са спазени. То се отправя до Комисията. Комисията ще вземе решение по искането въз основа на всички елементи, свързани с кумулацията и считани за съществени, включително материалите, които трябва да бъдат кумулирани.
6. Когато за Европейския съюз се изнасят продукти, произведени в държава бенефициер от група I или група III с помощта на материали с произход от държава, която спада към другата група, произходът на тези продукти се определя, както следва:
а)
материалите с произход от държава от една регионална група се считат за материали с произход от държава от другата регионална група, когато са вложени в продукт, получен в нея, при условие че обработката или преработката, извършена в последната държава бенефициер, надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1, а при текстилни продукти надхвърля и операциите от приложение 16.
б)
когато условието по буква а) не е изпълнено, продуктите са с произход от държавата, която участва в кумулацията, на която се дължи най-големият дял от митническата стойност на използваните материали с произход от други държави, участващи в кумулацията.
Когато държавата на произход се определя съгласно първа алинея, буква б), тази държава се посочва като държавата на произход върху доказателството за произход, изготвено от износителя на продукта за Европейския съюз или, до прилагането на системата за регистрирани износители, издадено от органите на държавата бенефициер на износ.
7. По искане на органите на която и да било държава бенефициер Комисията може да допусне разширена кумулация между държава бенефициер и държава, с която Европейският съюз има действащо споразумение за свободна търговия в съответствие с член XXIV от Общото споразумение за митата и търговията, ако е спазено всяко едно от следните условия:
а)
държавите, участващи в кумулацията, са поели задължение да спазват или да гарантират спазването на разпоредбите на настоящия раздел и да осигуряват необходимото административно сътрудничество, за да гарантират правилното прилагане на настоящия раздел както по отношение на Европейския съюз, така и помежду си.
б)
Комисията е била уведомена от съответната държава бенефициер за задължението, посочено в буква а).
Искането, посочено в първа алинея, трябва да съдържа списък с материалите, засегнати от кумулацията, и да бъде придружено от доказателство, че условията по букви а) и б) от първа алинея са спазени. То се отправя до Комисията. В случай на промяна на засегнатите материали се подава ново искане.
Материалите, включени в глави 1-24 от Хармонизираната система, се изключват от разширената кумулация.
8. При разширената кумулация по параграф 7 произходът на използваните материали и приложимото документално доказателство за произход се определят в съответствие с правилата, предвидени в съответното споразумение за свободна търговия. Произходът на продуктите за износ в Европейския съюз се определя в съответствие с предвидените в настоящия раздел правила за произход.
За да придобие полученият продукт статут на продукт с произход, не е необходимо материалите с произход от държава, с която Европейският съюз има споразумение за свободна търговия, и използвани в държава бенефициер за производството на продукт за износ в Европейския съюз да са претърпели достатъчна обработка или преработка, при условие че обработката или преработката, извършена в съответната държава бенефициер, надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1.
9. Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейския съюз (серия С) следното:
а)
датата, на която кумулацията между държави от група I и група III, предвидена в параграф 5, влиза в сила, участващите в тази кумулация държави и, когато е целесъобразно, списъка с материали, във връзка с които се прилага кумулацията.
б)
датата, на която разширената кумулация влиза в сила, участващите в тази кумулация държави и списъка с материали, във връзка с които се прилага кумулацията.
Член 87
Когато едновременно с регионалната кумулация се използва двустранна кумулация или кумулация с Норвегия, Швейцария или Турция, полученият продукт придобива произхода на една от държавите от съответната регионална група, определен в съответствие с член 86, параграф 4, първа и втора алинея.
Член 88
1. Подраздели 1 и 2 се прилагат mutatis mutandis за:
а)
износ от Европейския съюз за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация;
б)
износ от една държава бенефициер за друга държава бенефициер за целите на регионалната кумулация, както е предвидено в член 86, параграфи 1 и 5, без да се засягат разпоредбите на член 86, параграф 2, буква а), втора алинея.
2. Ако при обработката или преработката на даден продукт се използват взаимозаменяеми материали с произход и без произход, митническите органи на държавата-членка могат, при писмено искане от страна на икономическите оператори, да разрешат съответните материали да бъдат управлявани в Европейския съюз с помощта на метода на „счетоводното разделяне“ за целите на последващ износ за държава бенефициер в рамките на двустранната кумулация, без материалите да бъдат съхранявани отделно.
3. Митническите органи на държавите-членки могат да предвидят посоченото в параграф 2 разрешение да се дава само при изпълнението на определени изисквания, които те считат за целесъобразни.
Разрешението се дава само ако с прилагането на посочения в параграф 2 метод може да се гарантира, че във всеки един момент броят на получените продукти, за които може да се счита, че са „с произход от Европейския съюз“, е равен на броя на продуктите, които биха били получени чрез прилагане на метода на физическо разделяне на наличностите.
Ако за него бъде получено разрешение, методът се прилага и записите се правят въз основа на общите счетоводни принципи, приложими в Европейския съюз.
4. Ползвателят на метода, посочен в параграф 2, изготвя или, до прилагането на системата за регистрирани износители, подава заявление за издаване на доказателства за произход за количеството продукти, които могат да бъдат считани за продукти с произход от Европейския съюз. По искане на митническите органи на държавите-членки ползвателят предоставя отчет за управлението на количествата.
5. Митническите органи на държавите-членки следят за това как се използва разрешението, посочено в параграф 2.
Те могат да оттеглят разрешението в следните случаи:
а)
ползвателят използва разрешението по какъвто и да е неправилен начин, или
б)
ползвателят не изпълнява някое от другите условия, заложени в настоящия раздел или раздел 1А.
Подраздел 4
Дерогации
Член 89
1. Комисията, по своя инициатива или в отговор на искане от страна на държава бенефициер, може да предостави на държавата бенефициер временна дерогация от разпоредбите на настоящия раздел, когато:
а)
вътрешни или външни фактори временно възпрепятстват възможността да спазва правилата за придобиване на произход, предвидени в член 72, когато преди е била в състояние да го прави, или
б)
е нобходимо време, за да се подготви за спазването на правилата за придобиване на произход, предвидени в член 72.
2. Временнаа дерогация се предоставя единствено за периода от време, през който действат вътрешните или външните фактори, които са причина за нея, или за периода от време, необходим на държавата бенефициер, за да започне да спазва правилата.
3. Исканто за дерогация се отправя писмено до Комисията. В него се излагат причините, поради които е необхоима деpогация, както е посочено в параграф 1, и се съдържат необходимите доказателствени документи.
4. След предоставяне на дерогацията държавата бенефициер се съобразява с определените изисквания по отношение на информацията, която трябва да бъде дадена на Комисията за използването на дерогацията и по отношение на управлението на количествата, за които е предоставена дерогацията.
Подраздел 5
Процедури при износ в държавата бенефициер
Член 90
Схемата се прилага в следните случаи:
а)
за стоки, отговарящи на изискванията по настоящия раздел, които се изнасят от регистриран износител по смисъла на член 92;
б)
за всяка пратка, състояща се от един или повече пакети, съдържащи продукти с произход, които се изнасят от какъвто и да било износител, когато общата стойност на продуктите с произход в пратката не надвишава 6 000 EUR.
Член 91
1. Компетентните органи на държавата бенефициер изготвят и редовно актуализират електронен архив на регистрираните износители, установени в посочената държава. Архивът се обновява незабавно, когато вписването на даден износител бъде заличено от регистъра в съответствие с член 93, параграф 2.
2. Архивът съдържа следната информация:
а)
име и пълен адрес на мястото, където регистрираният износител е установен/живее, включително идентификатор на държавата или територията (двубуквен код на държавите по ISO);
б)
брой на регистрираните износители;
в)
продукти, предназначени за износ по схемата (примерен списък с главите или позициите по Хармонизираната система, както се сметне за целесъобразно от заявителя);
г)
дата на регистрация на износителя и дата, на която регистрацията му изтича;
д)
причина за оттегляне на регистрацията (по искане на регистрирания износител/оттегляне от страна на компетентните органи). Тези данни се предоставят на разположение единствено на компетентните органи.
3. Компетентните органи на държавите бенефициери уведомяват Комисията за използваните от тях национални системи за номериране за определяне на регистрираните износители. Номерата започват с двубуквения код на държавата по ISO.
Член 92
За да се регистрират, износителите подават заявление пред компетентните органи на държавата бенефициер, посочени в член 69, параграф 1, буква а), като използват формуляра от приложение 13в. Чрез попълването на формуляра износителите дават съгласието си за съхраняване на представената от тях информация в базата данни на Комисията и за публикуване на неповерителните данни в интернет.
Заявлението се приема от компетентните органи само ако е пълно.
Член 93
1. Регистрираните износители, които са престанали да отговарят на условията за изнасяне на стоки по схемата или които не възнамеряват повече да изнасят такива стоки, уведомяват компетентните органи на държавата бенефициер, които незабавно ги отстраняват от архива на регистрираните износители, който се води в посочената държава бенефициер.
2. Без да се засяга системата за наказания и санкции, приложима в държавата бенефициер, когато регистрираните износители умишлено или поради небрежност изготвят или станат причина за изготвянето на изявление за произход или друг доказателствен документ, който съдържа невярна информация, която води до нередност или до неправомерно ползване на преференциално тарифно третиране, компетентните органи на държавата бенефициер заличават незабавно вписването на износителя от архива на регистрираните износители, който се води от съответната държава бенефициер.
3. Без да се засяга възможното отражение на откритите нередности върху текущите проверки, заличаването на вписването на регистрираните износители влиза в сила за в бъдеще, т.е. по отношение на изявление за, изготвени след датата на заличаването.
4. Износителите, чиито вписвания са били заличени от архива на регистрираните износители от компетентните органи в съответствие с параграф 2 могат да бъдат наново вписани в архива на регистрираните износители едва след като докажат пред компетентните органи в държавата бенефициер, че са премахнали причините, довели до заличаването на тяхното вписване.
Член 94
1. Износителите, независимо дали са регистрирани или не, изпълняват следните задължения:
а)
те водят подходящите търговски счетоводни регистри за производството и доставките на стоки, които отговарят на изискванията за преференциално третиране;
б)
те предоставят на разположение всички доказателства, свързани с използвания в производството материал;
в)
те съхраняват цялата митническа документация, свързана с използвания в производството материал;
г)
те съхраняват за период от най-малко три години или по-дълго, ако това се изисква от националното право, от края на годината, в която е било изготвено изявление за произход, регистри за:
i)
изявленията за произход, които са изготвили, и
ii)
своите материали с произход и без произход, своето производство и складови наличности.
Регистрите по първа алинея, буква г) могат да бъдат електронни, но трябва да позволяват проследяването на материалите, използвани в производството на изнасяните продукти, и потвърждаването на техния статут на стоки с произход.
2. Задълженията, предвидени в параграф 1, се прилагат и към доставчиците, които представят на износителите декларации на доставчиците, с които се удостоверява статутът на произход на стоките, които те доставят.
Член 95
1. Износителят изготвя изявление за произход при износ на продуктите, за които то се отнася, ако съответните стоки могат да бъдат считани за стоки с произход в съответната държава бенефициер или в друга държава бенефициер в съответствие с член 86, параграф 4, втора алинея или с член 86, параграф 6, първа алинея, буква б).
2. Чрез дерогация от параграф 1 по изключение изявление за произход може да бъде изготвено след износа („изявление със задна дата“), при условие че то бъде представено в държавата-членка, където е декларирано допускането за свободно обращение, не по-късно от две години след износа.
3. Изявление за произход се дава от износителя на неговия клиент в Европейския съюз и съдържа данните, посочени в приложение 13г. Изявлението за произход се изготвя на английски или френски език.
То може да бъде изготвено върху всеки търговски документ, който позволява съответният износител и стоки да бъдат идентифицирани.
4. Когато се прилага кумулацията по член 84, член 86, параграф 1 или член 86, параграфи 5 и 6, износителят на продукта, за производството на който са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена кумулация, разчита на изявлението за произход, представено от неговия доставчик. В тези случаи изявление за произход, изготвено от износителя, съдържа в зависимост от случая надписа „EU cumulation“, „regional cumulation“ или „Cumul UE“, „cumul regional“.
5. Когато се прилага кумулацията по член 85, износителят на продукта, за производството на който са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена кумулация, разчита на доказателството за произход, представено от неговия доставчик и издадено в съответствие с разпоредбите на правилата за произход по ОСП на Норвегия, Швейцария или Турция, в зависимост от случая. В този случай изявлението за произход, изготвено от износителя, съдържа надписа „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“ или „Cumul Norvège“, „Cumul Suisse“, „Cumul Turquie“.
6. Когато се прилага разширената кумулация по член 86, параграфи 7 и 8, износителят на продукта, за производството на който са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена разширена кумулация, разчита на доказателството за произход, представено от неговия доставчик и издадено в съответствие с разпоредбите на съответното споразумение за свободна търговия между Европейския съюз и въпросната страна.
В този случай изявлението за произход, изготвено от износителя, съдържа надписа „extended cumulation with country x“ или „cumul étendu avec le pays x“.
Член 96
1. Изявление за произход се изготвя за всяка пратка.
2. Изявлението за произход е валидно за срок от дванадесет месеца от датата на изготвянето му от износителя.
3. Едно единствено изявление за произход може да обхване няколко пратки, ако стоките отговарят на следните условия:
а)
те са продукти в демонтирано или немонтирано състояние по смисъла на Общо правило 2, буква а) от Хармонизираната система;
б)
те са включени в раздел XVI или XVII или в позиция 7308 или 9406 от Хармонизираната система, и
в)
те са предназначени за внос чрез поредица от доставки.
Подраздел 6
Процедури при допускане за свободно обращение в Европейския съюз
Член 97
1. В митническата декларация за допускане за свободно обращение се включва позоваване на изявлението за произход. Изявлението за произход се държи на разположение на митническите органи, които могат да поискат то да им бъде предоставено за проверката на декларацията. Тези органи могат да изискат превод на изявлението на официалния език или на един от официалните езици на съответната държава-членка.
2. Ако деклараторът поиска да приложи схемата без да притежава изявление за произход при приемането на митническата декларация за допускане за свободно обращение, тази декларация се счита за непълна по смисъла на член 253, параграф 1 и се третира като такава.
3. Преди да декларира стоките за допускане за свободно обращение деклараторът взема необходимите мерки, за да се увери, че стоките спазват правилата на настоящия раздел, по-специално като провери:
i)
в базата данни, посочена в член 69, параграф 3, дали износителят е регистриран за целите на изготвянето на изявления за произход, освен когато общата стойност на продуктите с произход в пратката не надвишава 6 000 EUR, и
ii)
дали изявлението за произход е изготвено в съответствие с приложение 13г.
Член 97а
1. Следните продукти са освободени от задължението за изготвяне и представяне на изявление за произход:
а)
продукти, изпращани като малки пратки от частни лица до частни лица, чиято обща стойност не надвишава 500 EUR;
б)
продукти, явяващи се част от личния багаж на пътници, чиято обща стойност не надвишава 1 200 EUR.
2. Продуктите, посочени в параграф 1, трябва да отговарят на следните условия:
а)
те не се внасят с цел търговия;
б)
те са били декларирани като отговарящи на условията за ползване на схемата;
в)
няма основание за съмнение във верността на декларация, посочена в буква б).
3. За целите на параграф 2, буква а) вносът не се счита за внос с цел търговия, ако са изпълнени следните условия:
а)
вносът е инцидентен;
б)
вносът се състои изцяло от продукти за лично ползване на получателите или пътниците или техните семейства;
в)
от естеството и количеството на продуктите е видно, че те не се внасят с търговска цел.
Член 97б
1. Установяването на дребни несъответствия между данните в изявлението за произход и тези, посочени в документите, представени пред митническите органи с цел извършване на формалностите по вноса на продуктите, ipso facto не прави изявлението за произход недействително, ако бъде надлежно установено, че посоченият документ съответства на въпросните продукти.
2. Очевидните технически грешки като печатни грешки в изявлението за произход не водят до отхвърляне на посочения документ, ако тези грешки са от естество, което не поражда съмнения относно верността на заявленията, направени в посочения документ.
3. Изявленията за произход, представени на митническите органи в държавата вносител след срока на валидност, посочен в член 96, могат да бъдат приети с цел преференциално третиране, когато закъснението при представянето на тези документи след крайния срок се дължи на изключителни обстоятелства. В други случаи на закъсняло представяне митническите органи на държавата вносител могат да приемат изявленията за произход, ако продуктите са им били представени преди посочения краен срок.
Член 97в
1. Процедурата, посочена в член 96, параграф 3, се прилага за период, определен от митническите органи на държавата-членка.
2. Митническите органи на държавите-членки на внос, които извършват надзор върху последователни допускания за свободно обращение, проверяват дали последователните пратки са част от продуктите в демонтирано или немонтирано състояние, за които е било изготвено изявлението за произход.
Член 97г
1. Ако продуктите все още не са били допуснати за свободно обращение, изявлението за произход може да бъде заместено с едно или повече заместващи изявления за произход, изготвени от държателя на стоките, за да могат всички или някои от продуктите да бъдат изпратени на друго място в митническата територия на Общността или, когато е приложимо, в Норвегия, Швейцария или Турция. Не е необходимо държателите на стоките да са регистрирани износители, за да имат право да изготвят заместващи изявления за произход.
2. Когато изявлението за произход е заместващо, в оригиналното изявление за произход се посочва следното:
а)
данните от заместващото(ите) изявление(я) за произход;
б)
имената и адресите на изпращача;
в)
получателят(ите) в Европейския съюз.
Върху оригиналното изявление за произход се обозначава „Replaced“ или „Remplacée“ в зависимост от случая.
3. В заместващото изявление за произход се посочва следното:
а)
всички данни на продуктите с променено местоназначение;
б)
датата, на която е изготвено оригиналното изявление за произход;
в)
всички необходими данни, посочени в приложение 13г;
г)
името и адреса на изпращача на продуктите в Европейския съюз;
д)
името и адреса на получателя на продуктите в Европейския съюз, Норвегия, Швейцария или Турция;
е)
датата и мястото на извършване на заместването.
Лицето, изготвящо заместващото изявление за произход, може да приложи към него копие на първоначалното изявление за произход.
4. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis към изявленията, заместващи изявления за произход, които сами по себе си са заместващи изявления за произход. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis към заместващите изявления за произход, изготвени от изпращачи на продукти в Норвегия, Швейцария или Турция.
5. За продуктите, ползващи се от тарифните преференции съгласно дерогация, предоставена в съответствие с разпоредбите на член 89, заместването по реда на настоящия член се прилага само когато продуктите са предназначени за Европейския съюз. Когато съответният продукт е придобил статут на продукт с произход чрез регионална кумулация, заместващо изявление за произход може да бъде изготвено само при изпращане на продукти за Норвегия, Швейцария или Турция, в случай че посочените държави прилагат същите правила за регионална кумулация като Европейския съюз.
6. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis към изявленията, заместващи изявления за произход при разделяне на пратки, извършено в съответствие с член 74.
Член 97д
1. При наличие на съмнения относно статута на продукти с произход на продуктите митническите органи могат да поискат от декларатора да представи в разумен срок, определен от тях, всяко налично доказателство, позволяващо да се провери точността на означението за произход в декларацията или спазването на условията по член 74.
2. Митническите органи могат да преустановят прилагането на преференциалната тарифна мярка по време на процедурата по проверка, изложена в член 97з, в случай че:
а)
предоставената от декларатора информация е недостатъчна за потвърждаване на статута на продукти с произход на продуктите или на спазването на условията, заложени в член 73 или член 74,
б)
деклараторът не отговори в срока, предвиден за представяне на посочената в параграф 1 информация.
3. До получаването на информацията по параграф 1, поискана от декларатора, или на резултатите от процедурата за проверка по параграф 2 на вносителя се предлага освобождаване на продуктите при спазване на всички предпазни мерки, счетени за необходими.
Член 97е
1. Митническите органи на държавата-членка на внос отказват право на ползване на схемата без да са длъжни да искат допълнителни доказателства или да изпращат искане за проверка до държавата бенефициер, в случай че:
а)
стоките не са същите като посочените в изявлението за произход;
б)
деклараторът не подаде изявление за произход за съответните продукти, когато такова се изисква;
в)
без да се засягат разпоредбите на член 90, буква б) и член 97г, параграф 1 притежаваното от декларатора изявление за произход не е било изготвено от регистриран износител в държавата бенефициер;
г)
изявлението за произход не е изготвено в съответствие с приложение 13г;
д)
не са спазени условията по член 74.
2. Митническите органи на държавата-членка на внос отказват право на ползване на схемата след изпращане на искане за проверка по смисъла на член 97з към компетентните органи на държавата бенефициер, когато митническите органи на държавата-членка на внос:
а)
са получили отговор, според който износителят няма право да изготвя изявление за произход;
б)
са получили отговор, според който съответните продукти не са с произход от държава бенефициер или не са спазени условията по член 73;
в)
са имали основателни съмнения във валидността на изявлението за произход, или в точността на информацията, представена от декларатора по отношение на действителния произход на въпросните продукти, когато са отправили искане за проверка, и
i)
не са получили отговор в срока, отпуснат в съответствие с член 97з, или
ii)
са получили отговор, който не съответства в достатъчна степен на въпросите, повдигнати в искането.
Подраздел 7
Контрол на произхода
Член 97ж
1. С цел да осигуряват спазване на правилата относно статута на продукти с произход на продуктите компетентните органи на държавата бенефициер извършват:
а)
проверки на статута на продукти с произход на продуктите по искане на митническите органи на държавите-членки;
б)
редовни проверки на износителите по своя собствена инициатива.
Доколкото Норвегия, Швейцария и Турция са сключили споразумение с Европейския съюз, в което се заявява, че ще си предоставят взаимно необходимата подкрепа по въпроси, свързани с административното сътрудничество, алинея първа се прилага mutatis mutandis към искания, изпратени до органите на Норвегия, Швейцария и Турция за проверка на заместващите изявления за произход, изготвени на тяхна територия, с цел от посочените органи да бъде поискано по-нататъшно сътрудничество с компетентните органи на държавата бенефициер.
Разширената кумулация по член 86, параграфи 7 и 8 се допуска единствено ако държава, с която Европейският съюз има действащо споразумение за свободна търговия, се е съгласила да оказва подкрепа на държавата бенефициер по въпроси, свързани с административното сътрудничество, така, както би оказвала подобна подкрепа на митническите органи на държавите-членки съгласно съответните разпоредби на въпросното споразумение за свободна търговия.
2. Проверките, посочени в параграф 1, буква б), имат за цел да гарантират че износителите спазват непрекъснато своите задължения. Те се извършват през определен период от време въз основа на подходящи критерии за анализ на риска. За тази цел компетентните органи на държавите бенефициери изискват от износителите да представят копия или списък на изявленията за произход, които са изготвили.
3. Компетентните органи на държавите бенефициери имат право да изискват всички доказателства и да провеждат всички проверки на счетоводната документация на износителите, и, когато е необходимо, на тази на производителите - техни доставчици, или всякакви други проверки, които сметнат за целесъобразни.
Член 97з
1. Последващите проверки на изявленията за произход се извършват чрез случаен подбор или когато митническите учреждения на държавите-членки имат основателни причини да се съмняват в тяхната автентичност, в статута на продукти с произход на въпросните продукти или в изпълнението на другите изисквания по настоящия раздел.
Когато митническите органи на държава-членка поискат сътрудничеството на компетентните органи на държава бенефициер за извършване на проверка на валидността на изявленията за произход, статута на продукти с произход на продуктите или и на двете, те посочват в своето искане, когато е целесъобразно, причините, поради които имат основателни съмнения във валидността на изявлението за произход или в статута на продукти с произход на продуктите.
В подкрепа на искането за проверка може да бъде изпратено копие на изявлението за произход и всяка допълнителна информация или документи, от които може да се направи заключение, че представената в изявлението информация е неточна.
Държавата-членка, отправяща искането, определя 6-месечен първоначален срок за съобщаване на резултатите от проверката с начало от датата на искането за проверка, с изключение на исканията, изпращани до Норвегия, Швейцария или Турция за целите на проверка на заместващо изявление за произход, изготвено на техните територии въз основа на изявление за произход, изготвено в държава бенефициер, за които този срок се удължава на осем месеца.
2. Ако в случай на основателно съмнение не се получи отговор в рамките на предвидения в параграф 1 срок или ако полученият отговор не съдържа достатъчно информация за определяне на действителния произход на продуктите, до компетентните органи се изпраща второ съобщение. В посоченото съобщение се определя нов срок, не по-дълъг от 6 месеца.
Подраздел 8
Други разпоредби
Член 97и
1. Подраздели 5, 6 и 7 се прилагат mutatis mutandis за:
а)
износ от Европейския съюз за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация;
б)
износ от една държава бенефициер за друга за целите на регионалната кумулация, както е предвидено в член 86, параграфи 1 и 5.
2. Митническите органи на дадена държава-членка считат за регистриран износител за целите на схемата всеки износител от Европейския съюз, при подадено от него искане, ако отговаря на следните условия:
а)
има EORI номер в съответствие с членове 4к-4у;
б)
притежава статут на „одобрен износител“ по преференциален режим;
в)
в своето искане, отправено до митническите органи на държавата-членка, той представя следните данни, посочени във формуляра, образец на който се съдържа в приложение 13в:
i)
данните, посочени в клетки 1 и 4;
ii)
задълженията, посочени в клетка 5.
Член 97й
1. Подраздели 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis при определяне на това дали продуктите могат да бъдат считани за продукти с произход от държава бенефициер, когато се изнасят за Сеута или Мелиля, или за продукти с произход в Сеута или Мелиля, когато се изнасят за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация.
2. Подраздели 5, 6 и 7 се прилагат mutatis mutandis за продукти, изнасяни от държава бенефициер за Сеута или Мелиля и за продукти, изнасяни от Сеута или Мелиля за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация.
3. За прилагането подраздели 1, 2, 3, 5, 6 и 7 в Сеута и Мелиля са отговорни испанските митнически органи.
4. За целите на параграфи 1 и 2 Сеута и Мелиля се считат за една територия.“
2.
В част I, дял IV, глава 2 се вмъква следният раздел 1А:
„Раздел 1А
Процедури и методи на административно сътрудничество, приложими до влизането в сила на системата за регистрирани износители
Подраздел 1
Общи принципи
Член 97к
1. Всяка държава бенефициер спазва или осигурява спазването на:
а)
правилата за произход на продуктите за износ, посочени в раздел 1;
б)
правилата за попълване и издаване на сертификати за произход форма А, образец на които се съдържа в приложение 17;
в)
разпоредбите за употреба на декларации върху фактура, образец на които се съдържа в приложение 18;
г)
разпоредбите относно методите на административно сътрудничество по член 97т;
д)
разпоредбите относно предоставянето на дерогации по член 89.
2. Компетентните органи на държавите бенефициери сътрудничат на Комисията или държавите-членки по-специално чрез следното:
а)
оказване на необходимата подкрепа при искане от страна на Комисията за осъществяване на мониторинг на правилното управление на схемата в съответната държава, включително посещения за проверки на място на Комисията или на митническите органи на държавите-членки;
б)
без да се засягат разпоредбите на членове 97т и 97у, извършване на проверка на статута на продукти с произход на продуктите и на спазването на другите условия, изложени в настоящия раздел, включително посещения на място при искане от страна на Комисията или на митническите органи на държавите-членки по време на разследванията на произхода.
3. Когато в дадена държава бенефициер е определен компетентен орган за издаване на сертификати за произход форма А, извършват се проверки на документални доказателства за произход и се издават сертификати за произход форма А за износ в Европейския съюз, се счита, че посочената държава бенефициер приема условията по параграф 1.
4. Когато дадена държава или територия е допусната или е допусната отново като държава бенефициер по отношение на продукти, посочени в Регламент (ЕО) № 732/2008 на Съвета, стоките с произход от тази държава или територия могат да се ползват от общата система за преференции, при условие че те са били изнесени от държавата или територията бенефициер на датата или след датата, посочена в член 97т.
5. Доказателството за произход е валидно 10 месеца от датата на издаване в държавата износител и се представя в посочения срок на митническите органи на държавата вносител.
Подраздел 2
Процедури при износ в държавата бенефициер
Член 97л
1. Сертификати за произход форма А, образец на които се съдържа в приложение 17, се издават по писмено искане на износителя или негов упълномощен представител, придружено от всякакви други подходящи документи, доказващи, че продуктите за износ отговарят на изискванията за издаване на сертификат за произход форма А.
2. Сертификатът се предоставя на износителя веднага след като износът е бил осъществен или гарантиран. Въпреки това сертификат за произход форма А може по изключение да бъде издаден след износа на продуктите, за които се отнася, при условие че:
а)
той не е бил издаден по време на износа поради грешки или неволни пропуски или особени обстоятелства; или
б)
е доказано по удовлетворителен за компетентните правителствени органи начин, че сертификатът за произход форма А е бил издаден, но не е бил приет при вноса по технически причини.
3. Компетентните правителствени органи могат да издадат сертификат със задна дата единствено след като проверят дали информацията, представена в заявлението на износителя, отговаря на тази в съответните документи за износа и дали при износа на въпросните продукти не е бил издаден сертификат за произход форма А, който отговаря на разпоредбите на настоящия раздел. Клетка 4 от сертификатите за произход форма А, издадени със задна дата, трябва да съдържа вписването „Issued retrospectively“ или „Délivré à posteriori“.
4. В случай на кражба, загуба или унищожаване на сертификат за произход форма А, износителят може да се обърне към компетентните правителствени органи, които са го издали, с искане да бъде издаден дубликат въз основа на документите за износ, с които те разполагат. В клетка 4 от дубликата на форма А, издаден по този начин, трябва да бъде вписана думата „Duplicate“ или „Duplicata“, заедно с датата на издаване и серийния номер на оригиналния сертификат. Дубликатът влиза в сила от датата на издаване на оригинала.
5. За да проверят дали продуктът, за който е подадено искане за сертификат за произход форма А, отговаря на съответните правила за произход, компетентните правителствени органи имат правото да изискат всички документални доказателства или да извършат всякакви проверки, които сметнат за целесъобразни.
6. Попълването на клетка 2 от сертификата за произход форма А не е задължително. В клетка 12 се съдържат думите „Европейски съюз“ или името на една от държавите-членки. Датата на издаване на сертификата за произход форма А се посочва в клетка 11. Подписът, който се нанася в тази клетка, предназначена за компетентните правителствени органи, издаващи сертификата, както и подписът на упълномощеното от износителя подписващо лице в клетка 12, е собственоръчен.
Член 97м
1. Декларация върху фактура може да бъде изготвена от всеки износител за всяка пратка, състояща се от един или повече пакети, съдържащи продукти с произход, чиято обща стойност не надвишава 6 000 EUR и при условие, че административното сътрудничество по член 97к, параграф 2 се прилага към посочената процедура.
2. Износителят, който изготвя декларация върху фактура, има готовност да представи по всяко време, по искане на митническите или други компетентни правителствени органи на държавата износител, всички необходими документи, доказващи статута на продукти с произход на въпросните продукти.
3. Декларацията върху фактура се изготвя от износителя на английски или френски език чрез напечатване на пишеща машина, полагане на печат или чрез отпечатване върху фактурата, известието за доставка или друг търговски документ, на декларацията, текстът на която се съдържа в приложение 18. Ако декларацията се изготвя на ръка, тя се изписва с мастило с печатни букви. Декларациите върху фактурата носят оригиналния подпис на износителя, положен собственоръчно.
4. Използването на декларация върху фактура подлежи на следните условия:
а)
за всяка пратка се изготвя една декларация върху фактура;
б)
ако стоките, които се съдържат в пратката, вече са били подложени на проверка в държавата износител по отношение на определението за „продукти с произход“, износителят може да се позове на тази проверка в декларацията върху фактура.
5. Когато се прилага кумулацията по членове 84, 85 или 86, компетентните правителствени органи на държавата бенефициер, призовани да издадат сертификат за произход форма А за продукти, за производството на които са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена кумулация, се позовават на следното:
-
при двустранна кумулация - на доказателството за произход, предоставено от доставчика на износителя и издадено в съответствие с разпоредбите на подраздел 5;
-
при кумулация с Норвегия, Швейцария или Турция - на доказателството за произход, представено от доставчика на износителя и издадено в съответствие с правилата за произход по ОСП на Норвегия, Швейцария или Турция, в зависимост от случая;
-
при регионална кумулация - на доказателството за произход, представено от доставчика на износителя, а именно сертификат за произход форма А, образец на който се съдържа в приложение 17 или, в зависимост от случая, на декларация върху фактура, текстът на която се съдържа в приложение 18;
-
при разширена кумулация - на доказателството за произход, представено от доставчика на износителя и издадено в съответствие с разпоредбите на съответното споразумение за свободна търговия между Европейския съюз и въпросната държава.
В случаите по първа алинея, първо, второ, трето и четвърто тире в клетка 4 от сертификата за произход форма А се съдържа, в зависимост от случая, надписа „EU cumulation“, „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“, „regional cumulation“, „extended cumulation with country x“ или „Cumul UE“, „Cumul Norvège“, „Cumul Suisse“, „Cumul Turquie“, „cumul regional“, „cumul étendu avec le pays x“.
Подраздел 3
Процедури при допускане за свободно обращение в Европейския съюз
Член 97н
1. Сертификатите за произход форма A или декларациите върху фактура се представят пред митническите органи на държавата-членка на вноса в съответствие с процедурите за митническо деклариране.
2. Доказателствата за произход, представени на митническите органи в държавата вносител след срока на валидност, посочен в член 97к, параграф 5, могат да бъдат приети с цел преференциално третиране, когато закъснението при представянето на тези документи след крайната дата се дължи на изключителни обстоятелства. В други случаи на закъсняло представяне митническите органи на държавата вносител могат да приемат доказателствата за произход, ако продуктите са им били представени преди посочения краен срок.
Член 97о
1. Когато по искане на вносителя и при условията, определени от митническите органи на държавата-членка вносител, чрез поредица от доставки се внасят продукти в демонтирано или немонтирано състояние по смисъла на Общо правило 2, буква а) за тълкуване на Хармонизираната система и включени в раздел XVI или XVII, или в позиция 7308 или 9406 от Хармонизираната система, на митническите органи може да се представи само едно доказателство за произход за такива продукти - при вноса на първата доставка.
2. По искане на вносителя и като се вземат предвид условията, определени от митническите органи на държавата-членка вносител, на митническите органи може да се представи само едно доказателство за произход - при вноса на първата доставка, ако стоките:
а)
се внасят в рамките на чести и постоянни търговски потоци със значителна търговска стойност;
б)
са предмет на същия договор за продажба, като страните по договора са установени в държавата износител или в държавата(ите)-членка(и);
в)
са класирани в същия код (осем цифри) по Комбинираната номенклатура;
г)
идват изключително от същия износител, предназначени са за същия вносител и формалностите за въвеждане им се извършват в същото митническо учреждение в същата държава-членка.
Тази процедура се прилага за период, определен от компетентните митнически органи.
Член 97п
1. Когато продуктите с произход са поставени под контрола на митническо учреждение на една единствена държава-членка, е възможно оригиналното доказателство за произход да бъде заместено с един или повече сертификати за произход форма А с цел изпращането на всички или на някои от тези продукти на друго място в територията на Европейския съюз или, когато е приложимо, за Норвегия, Швейцария или Турция.
2. Заместващите сертификати за произход форма А се издават от митническото учреждение, под чийто контрол са поставени продуктите. Заместващият сертификат се изготвя въз основа на писмено искане от страна на реекспортьора.
3. В горната дясна клетка на заместващия сертификат се посочва името на междинната държава, в която е издаден. Клетка 4 съдържа думите „Replacement certificate“ или „Certificat de remplacement“, както и датата на издаване на оригиналния сертификат за произход и неговия сериен номер. Името на реекспортьора се посочва в клетка 1. Името на крайния получател може да се посочи в клетка 2. Всички данни за реекспортираните продукти от оригиналния сертификат се въвеждат в клетки 3-9, а отпратките към фактурата на реекспортьора се посочват в клетка 10.
4. Митническите органи, издавали заместващия сертификат, заверяват клетка 11. Отговорността на органите се ограничава до издаването на заместващия сертификат. Данните от клетка 12 относно държавата на произход и получаващата държава се вземат от оригиналния сертификат. Тази клетка се подписва от реекспортьора. Реекспортьорът, който добросъвестно подписва тази клетка, не е отговорен за точността на данните, вписани в оригиналния сертификат.
5. Митническото учреждение, получило искане да извърши операцията по параграф 1, отбелязва върху оригиналния сертификат теглото, броя и естеството на изпращаните продукти и посочва поредните номера на съответния/ите заместващ/и сертификат/и. То съхранява оригиналния сертификат за срок от поне три години. Към заместващия сертификат може да бъде приложено фотокопие на оригиналния сертификат.
6. За продуктите, ползващи се от тарифните преференции съгласно дерогация, предоставена в съответствие с разпоредбите на член 89, процедурата по реда на настоящия член се прилага само когато продуктите са предназначени за Европейския съюз. Когато съответният продукт е придобил статут на продукт с произход чрез регионална кумулация, заместващият сертификат може да бъде изготвен само при изпращане на продукти за Норвегия, Швейцария или Турция, в случай че посочените държави прилагат същите правила за регионална кумулация като Европейския съюз.
Член 97р
1. Продуктите, изпращани като малки пратки от частни лица до частни лица или явяващи се част от личния багаж на пътници, се приемат за продукти с произход, които могат да ползват тарифните преференции, посочени в член 66, без да се изисква представяне на сертификат за произход форма А или декларация върху фактура, при условие че:
а)
тези продукти:
i)
не се внасят с цел търговия;
ii)
са били декларирани като отговарящи на изискваните условия за ползване на схемата;
б)
няма основание за съмнение във верността на декларация, посочена в буква а), подточка ii).
2. Вносът не се счита за внос с търговски характер, ако са спазени всички от следните условия:
а)
вносът е инцидентен;
б)
вносът се състои изцяло от продукти за лично ползване на получателите или пътниците или техните семейства;
в)
от естеството и количеството на продуктите е видно, че те не се внасят с търговска цел.
3. Общата стойност на продуктите, посочени в параграф 2, не надвишава 500 EUR за малки пратки или 1 200 EUR за продукти, които са част от личния багаж на пътниците.
Член 97с
1. Установяването на дребни несъответствия между заявленията, направени в сертификата за произход форма А или декларацията върху фактура, и тези, направени в документите, представени в митническото учреждение с цел извършване на формалностите по вноса на продуктите, ipso facto не прави сертификата или декларацията недействителен/а, ако бъде надлежно установено, че посоченият документ съответства на представените продукти.
2. Очевидните технически грешки в сертификата за произход форма А, сертификата за движение EUR.1 или декларацията върху фактура не водят до отхвърляне на този документ, ако тези грешки са от естество, което не поражда съмнения относно верността на заявленията, направени в посочения документ.
Подраздел 4
Методи на административно сътрудничество
Член 97т
1. Държавите бенефициери информират Комисията за имената и адресите на правителствените органи, разположени на тяхна територия, които притежават правомощия да издават сертификати за произход форма А, и представят образците от печатите, използвани от тези органи, както и имената и адресите на съответните правителствени органи, отговорни за контрола над сертификатите за произход форма А и декларациите върху фактура.
Комисията изпраща тази информация на митническите органи на държавите-членки. Когато тази информация се предоставя под формата на изменение на предходна информация, Комисията посочва датата на влизане в сила на новите печати съгласно инструкциите, дадени от компетентните правителствени органи на държавата бенефициер. Посочената информация е за официално ползване; когато обаче стоките се допускат за свободно обръщение, въпросните митнически органи могат да позволят на вносителя или на неговия надлежно упълномощен представител да се запознае с образците на печатите.
Държавите бенефициери, които вече са предоставили информацията, изисквана по силата на първа алинея, не са длъжни да я представят отново, освен ако в нея е настъпила промяна.
2. За целите на член 97к, параграф 4 Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейските общности (серия С) датата, на която дадена държава или територия, допусната или допусната отново като държава бенефициер по отношение на продукти, посочени в Регламент (ЕО) № 732/2008 на Съвета, е изпълнила задълженията си по параграф 1.
3. Комисията ще изпрати на държавите бенефициери образци на печатите, използвани от митническите органи на държавите-членки за издаване на сертификати за движение EUR.1 по искане на компетентните органи на държавите бенефициери.
Член 97у
1. Последващите проверки на сертификатите за произход форма А и декларациите върху фактура се извършват чрез случаен подбор или когато митническите учреждения на държавите-членки имат основателни причини да се съмняват в автентичността на тези документи, в статута на продукти с произход на въпросните продукти или в изпълнението на другите изисквания на настоящия раздел.
2. Когато отправят искане за последваща проверка митническите органи на държавите-членки връщат сертификата за произход форма А и фактурата, ако същата е била представена, декларацията върху фактура или копие от тези документи, на компетентните правителствени органи на държавата бенефициер износител, като при необходимост посочват причините за искането. Всички документи и всяка информация, от които може да се направи заключение, че представената в доказателството за произход информация е неточна, се изпращат в подкрепа на искането за проверка.
Ако митническите органи на държавите-членки решат да преустановят предоставянето на тарифни преференции до излизане на резултатите от проверката, на вносителя се предлага освобождаване на продуктите при спазване на счетените за необходими предпазни мерки.
3. Когато е отправено искане за последваща проверка, тази проверка се извършва и резултатите от нея се съобщават на митническите органи на държавите-членки най-късно в срок от шест месеца или, за искания, изпратени до Норвегия, Швейцария или Турция за целите на проверка на заместващите доказателства за произход, изготвени на тяхна територия въз основа на сертификат за произход форма А или декларация върху фактура, изготвена в държава бенефициер, в срок най-късно до осем месеца от датата на изпращане на искането. Резултатите трябва да позволяват да се установи дали въпросното доказателство за произход се отнася за действително изнесените продукти и дали тези продукти могат да се считат за продукти с произход от държавата бенефициер.
4. В случай на сертификати за произход форма А, издадени в контекста на двустранна кумулация, отговорът включва копие(я) на сертификата(ите) за движение EUR.1 или, когато е необходимо, съответстващата(ите) декларация(и) върху фактура.
5. Когато в случай на основателни съмнения няма отговор в шест месечния срок, определен в параграф 3, или ако отговорът не съдържа достатъчно информация, за да се определи автентичността на въпросния документ или действителния произход на продуктите, до компетентните органи се изпраща второ съобщение. Ако след второто съобщение резултатите от проверката не са съобщени на поискалите проверката органи в срок от четири месеца от датата на изпращане на второто съобщение или ако тези резултати не позволяват да се определи автентичността на въпросния документ или действителния произход на продуктите, поискалите проверката органи, отказват предоставянето на тарифните преференции, освен при изключителни обстоятелства.
6. Когато от процедурата за проверка или от друга налична информация е видно, че правилата за произход са били нарушени, държавата бенефициер износител незабавно провежда по своя инициатива или по искане на митническите органи на държавите-членки необходимото разследване или урежда провеждането на такова разследване с цел спешно да установи и предотврати такива нарушения. За тази цел Комисията или митническите органи на държавите-членки могат да участват в разследването.
7. За целите на последващата проверка на сертификати за произход форма A износителите съхраняват всички необходими документи, които доказват статута на продукти с произход на съответните продукти, а компетентните правителствени органи на държавата бенефициер износител съхраняват копия от сертификатите, както и на други документи по износа, отнасящи се до тях. Посочените документи се съхраняват за срок от най-малко три години от края на годината на издаване на сертификата за произход форма А.
Член 97ф
1. Членове 97т и 97у се прилагат и между държавите от една и съща регионална група за целите на представяне на информация на Комисията или на митническите органи на държавите-членки и за последващата проверка на сертификатите за произход форма А или декларациите върху фактура, издадени в съответствие с правилата за регионалната кумулация на произход.
2. За целите на членове 85, 97м и 97п споразумението, сключено между Европейския съюз, Норвегия, Швейцария и Турция включва inter alia задължение страните да оказват една на друга необходимата подкрепа по въпроси, свързани с административното сътрудничество.
За целите на член 86, параграфи 7 и 8 и член 97к държавата, с която Европейският съюз е сключил действащо споразумение за свободна търговия и която се е съгласила да участва в разширена кумулация с държава бенефициер, се съгласява също така да оказва на последната подкрепа по въпроси, свързани с административното сътрудничество, така, както би оказвала подобна подкрепа на митническите органи на държавите-членки в съответствие със съответните разпоредби на въпросното споразумение за свободна търговия.
Подраздел 5
Процедури за целите на двустранната кумулация
Член 97х
1. Доказателство за статута на продукти с произход на продукти от Европейския съюз се осигурява чрез:
а)
представяне на сертификат за движение EUR.1, образец на който се съдържа в приложение 21; или
б)
представяне на декларация върху фактура, текстът на която се съдържа в приложение 18. Декларацията върху фактура се изготвя от всеки износител за пратки, съдържащи продукти с произход, чиято обща стойност не надвишава 6 000 EUR, или от одобрен износител от Европейския съюз.
2. Износителят или неговият упълномощен представител вписват „GSP beneficiary countries“ и „EU“ или „Pays bénéficiaires du SPG“ и „UE“ в клетка 2 от сертификата за движение EUR.1.
3. Разпоредбите на настоящия раздел относно издаването, използването и последващата проверка на сертификатите за произход форма A, се прилагат mutatis mutandis и към сертификатите за движение EUR.1, както и към декларациите върху фактура, с изключение на разпоредбите относно издаването на последните.
4. Митническите органи на държавите-членки могат да упълномощят всеки износител, наричан по-долу „одобрен износител“, който често транспортира продукти с произход от Европейския съюз в рамките на двустранната кумулация, да изготвя декларации върху фактура независимо от стойността на съответните продукти, когато посоченият износител представя по удовлетворителен за митническите органи начин всички гаранции, необходими за проверка на:
а)
статута на продукти с произход на продуктите, и
б)
изпълнението на другите изисквания, приложими в посочената държава-членка.
5. Митническите органи могат да предоставят статут на одобрен износител при условията, които те считат за необходими. Митническите органи дават на одобрения износител номер на митническото разрешение, който се поставя върху декларацията върху фактура.
6. Митническите органи наблюдават използването на разрешението от одобрения износител. Митническите органи могат да оттеглят разрешението по всяко време.
Те оттеглят разрешението във всеки от следните случаи:
а)
одобреният износител е престанал да представя гаранциите, посочени в параграф 4;
б)
одобреният износител не изпълнява условията, посочени в параграф 5;
в)
одобреният износител използва разрешението по друг неправилен начин.
7. От одобрения износител не се изисква да подписва декларации върху фактура, при условие че се е ангажирал писмено пред митническите органи да поеме пълната отговорност за всяка декларация върху фактура, която го идентифицира, все едно е подписана собственоръчно от него.
Подраздел 6
Сеута и Мелиля
Член 97ц
Разпоредбите на настоящия раздел относно издаването, използването и последващата проверка на доказателствата за произход, се прилагат mutatis mutandis към продуктите, изнесени от държава бенефициер за Сеута и Мелиля, както и за продукти, изнесени от Сеута и Мелиля за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация.
Сеута и Мелиля се разглеждат като една територия.
Испанските митнически органи отговарят за прилагането на настоящия раздел в Сеута и Мелиля.“
3.
В част I, дял IV, глава 2, раздел 2 преди подраздел 1 се вмъква следният член 97ч:
„Член 97ч
1. За целите на настоящия раздел:
а)
„производство“ означава всеки вид обработка или преработка, включително сглобяване;
б)
„материал“ означава всяка съставка, суровина, компонент или част и т.н., използвани при производството на продукта;
в)
„продукт“ означава продуктът, който се произвежда, дори когато той е предназначен за последващо използване в друга производствена операция;
г)
„стоки“ означава както материалите, така и продуктите;
д)
„митническа стойност“ означава стойността, определена в съответствие със Споразумението от 1994 г. за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията (Споразумение на СТО за определяне на митническата стойност);
е)
„цена франко - завод“ в списъка от приложение 15 означава цената франко - завод, платена за продукта на производителя, в чието предприятие е извършена последната обработка или преработка, при условие че цената включва стойността на всички използвани материали, от която са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт.
Когато действително платената цена не отразява всички разходи, свързани с производството на продукта, които действително са възникнали в държавата бенефициер, цената франко - завод означава сборът от всички тези разходи, от който са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт;
ж)
„стойност на материалите“ в списъка от приложение 15 означава митническата стойност на използваните материали без произход в момента на вноса или, ако тя не е известна и не може да бъде установена, първата установима цена, заплатена за материалите в Европейския съюз или в държавата бенефициер по смисъла на член 98, параграф 1. Когато стойността на използваните материали с произход трябва да бъде установена, настоящата алинея се прилага mutatis mutandis;
з)
„глави“, „позиции“ и „подпозиции“ означава главите, позициите и подпозициите (четири или шестцифрени кодове), използвани в номенклатурата, съставляваща Хармонизираната система;
и)
„класиран“ се отнася за класирането на продукт или материал в дадена позиция или подпозиция по Хармонизираната система;
й)
„пратка“ означава продукти, които или:
-
са изпратени едновременно от един износител до един получател, или
-
са обхванати от един единствен транспортен документ, който обхваща техния превоз от износителя до получателя, или, в отсъствието на такъв документ, от само една фактура.
2. За целите на параграф 1, буква е) когато последната обработка или преработка е била възложена за подизпълнение на производител, терминът „производител“, посочен в параграф 1, буква е), първа алинея, може да се отнася за предприятието, което е наело подизпълнителя.“
4.
В член 99 се вмъква следната буква г)а:
„г)
а продуктите от заклани животни, родени и отгледани там;“.
5.
Член 101, параграф 1 се изменя, както следва:
а)
буква ж) се заменя със следното:
„ж)
операциите по оцветяване или ароматизиране на захар или оформянето на бучки; частичното или цялостното смилане на кристална захар;“;
б)
буква м) се заменя със следното:
„м)
простото смесване на стоки, независимо от това дали са от различни видове; смесването на захар с друг материал;“;
в)
вмъква се следната буква м)а:
„м)а
простото добавяне на вода или разреждане или дехидратиране или денатуриране на продукти;“.
6.
Вмъква се приложение 13а, посочено в приложение I към настоящия регламент.
7.
Вмъква се приложение 13б, посочено в приложение II към настоящия регламент.
8.
Вмъква се приложение 13в, посочено в приложение III към настоящия регламент.
9.
Вмъква се приложение 13г, посочено в приложение IV към настоящия регламент.
10.
В бележки 1 и 3.1 от приложение 14 изразът „членове 69 и 100“ се заменя с „член 100“.
11.
Приложение 17 се изменя в съответствие с приложение V към настоящия регламент.
12.
Приложение 18 се заменя с текста, изложен в приложение VI към настоящия регламент.
Член 2
Държавите бенефициери изпращат на Комисията известие за поетите от тях задължения в съответствие с член 68, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2454/93, изменен с настоящия регламент, и информацията, изисквана по член 69 от посочения регламент, най-малко три месеца преди действителното прилагане на тяхна територия на системата за регистрирани износители.
Най-късно на 1 юли 2016 г. и 1 юли 2019 г. Комисията ще прегледа състоянието на готовност на държавите бенефициери да прилагат системата за регистрирани износители. Комисията ще предложи необходимите корекции.
Член 3
1. Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Той се прилага от 1 януари 2011 г.
3. При условията на параграф 4 от настоящия член точка 1, доколкото е свързана с членове 68-71, членове 90-97и и член 97й, параграф 2, и точки 8 и 9 от член 1 се прилага от 1 януари 2017 г.
4. Държавите бенефициери, които не са в състояние да въведат в приложение системата за регистрирани износители на датата, определена в параграф 3, и които отправят писмено искане до Комисията преди 1 юли 2016 г., или по отношение на които Комисията е предложила корекции в съответствие с член 2, параграф 2, могат да продължат да прилагат разпоредбите на дял IV, глава 2, раздел 1А и приложения 17 и 18 към Регламент (ЕО) № 2454/93, изменен с настоящия регламент, до 1 януари 2020 г.
5. Член 1, точка 2 се прилага до датата, определена в параграф 3 или, за държавите бенефициери, посочени в параграф 4, до датата, определена в параграф 4.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 18 ноември 2010 година.
32010R1063
L 307/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
18.11.2010.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1063/2010
od 18. studenoga 2010.
o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 2454/93 o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (1), a posebno njezin članak 247.,
budući da:
(1)
Na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 732/2008 od 22. srpnja 2008. o primjeni sustava općih carinskih povlastica za razdoblje od 1. siječnja 2009. do 31. prosinca 2011. te o izmjeni uredaba (EZ) br. 552/97, (EZ) br. 1933/2006 i uredaba Komisije (EZ) br. 1100/2006 i (EZ) br. 964/2007 (2) Europska unija dodjeljuje trgovinske povlastice državama u razvoju, u okviru svoga sustava općih carinskih povlastica („GSP” ili „sustav”). U skladu s člankom 5. stavkom 2. navedene Uredbe, pravila o podrijetlu u vezi s definicijom pojma proizvoda s podrijetlom, postupci i načini s time povezane upravne suradnje su oni utvrđeni Uredbom Komisije (EEZ) br. 2454/93 (3).
(2)
Nakon široke debate započete njezinom Zelenom knjigom od 18. prosinca 2003. o budućnosti pravila o podrijetlu u povlaštenim trgovinskim aranžmanima (4), 16. ožujka 2005. Komisija je donijela Komunikaciju pod nazivom „Pravila o podrijetlu u povlaštenim trgovinskim aranžmanima: smjernice za budućnost” (5) („Komunikacija”). Ta Komunikacija određuje novi pristup pravilima o podrijetlu u svim povlaštenim trgovinskim aranžmanima koji uključuju Europsku uniju, a posebno u aranžmanima usmjerenim ka razvoju, kao što je GSP.
(3)
U kontekstu Razvojnog programa iz Dohe, potreba da se osigura bolja integracija država u razvoju u svjetsko gospodarstvo prepoznata je, posebno putem poboljšanog pristupa tržištima razvijenih država.
Za tu svrhu, pravila o povlaštenom podrijetlu treba pojednostaviti, prema potrebi, učiniti ih manje strogima, tako da proizvodi podrijetlom iz država korisnica mogu stvarno uživati dodijeljene povlastice.
(4)
Kako bi se osiguralo da povlastice stvarno uživaju oni koji ih trebaju i kako bi se zaštitila vlastita sredstva Europske unije, promjene pravila o povlaštenom podrijetlu trebala bi pratiti adaptacija postupaka za njihovo upravljanje.
(5)
Procjena učinka koju je Komisija izvršila za ovu Uredbu dokazuje da se pravila o podrijetlu robe GSP čine presloženima i preograničavajućima. To nadalje pokazuje da je stvarna uporaba dodijeljenih povlastica za određene proizvode niska, prije svega za one proizvode koji su od najvećeg interesa za najnerazvijenije države, te da su pravila o podrijetlu jedan od razloga za to.
(6)
Procjena učinka pokazala je da se pojednostavnjenje i orijentiranost ka razvoju mogu postići jednim kriterijem primjenjivim na sve proizvode kod određivanja podrijetla robe koja nije u cijelosti dobivena u državi korisnici, na temelju dodane vrijednost u dotičnoj državi korisnici i zahtijevanjem usklađenosti s pragom dostatne prerade. Međutim, nije dokazala da je jedna metoda neophodna za pojednostavnjenje ili orijentiranost ka razvoju. Nadalje, prema povratnim informacijama pripadnika interesne skupine postoji niz sektora za koje kriterij dodane vrijednosti ili nije dobro prilagođen ili se ne bi trebao koristiti kao jedini kriterij, kao na primjer poljoprivredni i prerađeni poljoprivredni proizvodi, proizvodi od ribe, kemikalije, kovine, tekstili te odjeća i obuća. Stoga bi se u tim sektorima umjesto kriterija dodane vrijednosti ili kao njegova alternativa trebali upotrebljavati drugi, jednostavni kriteriji koje bi subjekti mogli bolje razumjeti, a uprave lakše kontrolirati. Ti drugi kriteriji uključuju najveći dopušteni sadržaj materijala bez podrijetla; promjenu tarifnog broja ili podbroja; poseban postupak obrade i prerade; te uporabu u cijelosti dobivenih materijala. Unatoč tome, jednostavnost zahtijeva da broj različitih pravila treba biti što manji. Stoga bi se pravila o podrijetlu kad god je to moguće trebala temeljiti na razini sektora, a ne na razini proizvod po proizvod.
(7)
Pravila o podrijetlu trebala bi odražavati značajke posebnih sektora, ali također i dopustiti državama korisnicama stvarnu mogućnost pristupa odobravanju povlaštenog tarifnog postupanja. Prema potrebi, pravila bi pored toga trebala održavati različite industrijske kapacitete država korisnica. Kako bi se potaknuo industrijski razvoj najnerazvijenijih država, ako se pravilo temelji na usklađenosti s najvećim dopuštenim sadržajem materijala bez podrijetla, prag koji se primjenjuje na takve materijale trebao bi uvijek biti što je moguće veći i pri tome i dalje osiguravati da su postupci koji se obavljaju u navedenim državama stvarni i gospodarski opravdani. Najveći dopušteni sadržaj materijala bez podrijetla do 70 % ili bilo koje pravilo koje predviđa jednakovrijednu razinu opuštanja za proizvode podrijetlom iz najnerazvijenijih država trebalo bi rezultirati povećanim izvozom iz tih država.
(8)
Kako bi se osiguralo da je obrada ili prerada koja se obavlja u državi korisnici stvaran, gospodarski opravdan postupak koji će biti od stvarne gospodarske koristi navedenoj državi, primjereno je sastaviti popis nedostatnih postupaka obrade ili prerade kojima se nikada ne može steći podrijetlo. Taj bi popis u velikoj većini mogao biti jednak dosadašnjem popisu. Međutim, potrebno je napraviti određene prilagodbe. Na primjer, kako bi se izbjegla zlouporaba trgovine i narušavanje tržišta šećera, i u skladu s odredbama koje su već donesene kao dio pravila o podrijetlu ostalih povlaštenih trgovinskih aranžmana, treba utvrditi novo pravilo koje bi spriječilo miješanje šećera s bilo kojim materijalom.
(9)
Stupanj fleksibilnosti treba osigurati u onim sektorima u kojima se ne primjenjuje kriterij dodane vrijednosti, kao trenutačno, dopuštanjem uporabe ograničenog udjela materijala koji ne zadovoljavaju pravila. Međutim, opseg takve uporabe treba pojasniti u pogledu proizvoda izrađenih od u cijelosti dobivenih materijala. Štoviše, kako bi se dopustila daljnja fleksibilnost u dobivanju materijala trebalo bi povećati dopušteni udio navedenih materijala, osim za određene osjetljive proizvode, od 10 % do 15 % cijene franko tvornica gotovog proizvoda. Među tim osjetljivim proizvodima su proizvodi koji potpadaju pod poglavlja 2. i 4. do 24. Harmoniziranog sustava, osim prerađenih proizvoda od ribe iz poglavlja 16., za koje se čini primjerenije odstupanja izraziti u težini i proizvoda koji potpadaju pod poglavlja 50. do 63. Harmoniziranog sustava koji bi i dalje trebali podlijegati određenim pravilima o odstupanju koja se temelje ili na težini ili na vrijednosti prema slučaju i razlikujući se prema proizvodu.
(10)
Kumulacija podrijetla je važna olakšica koja dopušta državama koje imaju identična pravila o podrijetlu da djeluju skupa u smislu proizvodnje proizvoda koji su podobni za povlašteno tarifno postupanje. Postojeći uvjeti za regionalnu kumulaciju podrijetla, oblik kumulacije koja trenutačno djeluje u tri regionalne skupine država, pokazali su se složenim i prestrogim. Stoga ih treba pojednostaviti i učinit manje strogim uklanjanjem postojećeg vrijednosnog uvjeta. Nadalje, postojeće mogućnosti kumulacije između država u istoj regionalnoj skupini trebalo bi zadržati unatoč razlikovanju uvedenom ovom Uredbom za pravila o podrijetlu, u nekim slučajevima između najnerazvijenijih država i ostalih država korisnica. Takva bi kumulacija trebala biti dopuštena pod uvjetom da prilikom slanja materijala u drugu državu skupine u smislu regionalne kumulacije, svaka država primjenjuje pravila o podrijetlu koje se za nju primjenjuju u njezinim trgovinskim odnosima s Europskom unijom. Međutim, kako bi se spriječilo narušavanje trgovanja između država koje imaju različite razine carinskih povlastica, treba predvidjeti isključivanje određenih osjetljivih proizvoda iz regionalne kumulacije.
(11)
U svojoj Komunikaciji Komisija je navela da je spremna pregledati svaki zahtjev za uspostavljanje novih, združenih ili proširenih skupina, ako postoje gospodarska nadopunjavanja, uzimajući u obzir razlike u povlaštenim aranžmanima koji se primjenjuju na različite države i s time povezani rizik od tarifnog zaobilaženja, a uspostavljaju se potrebne strukture i postupci upravne suradnje za upravljanje i nadzor podrijetla. Sukladno s tim, treba predvidjeti kumulaciju podrijetla između država u skupinama I. i III. regionalne kumulacije koje ispunjavaju potrebne uvjete. Na zahtjev koji je podnio Mercosur, treba sastaviti novu skupinu regionalne kumulacije, koja će se zvati skupina IV., a obuhvaćati će Argentinu, Brazil, Paragvaj i Urugvaj. Primjena regionalne kumulacije među navedenima državama ovisi o ispunjavanju odgovarajućih zahtjeva.
(12)
Državama korisnicama treba biti dopušteno da i dalje koriste pogodnosti kumulacije s državama koje su partnerske države na temelju sporazuma o slobodnoj trgovini („FTA”) sklopljenim s EU. Ta nova vrsta kumulacije, takozvana proširena kumulacija, trebala bi biti jednosmjerna, to jest trebalo bi dopustiti uporabu materijala samo u državama korisnicama i trebalo bi je dodijeliti nakon temeljitog pregledavanja zahtjeva koji je podnijela dotična država korisnica. Zbog svoje osjetljivosti, roba koja potpada pod poglavlja 1. do 24. Harmoniziranog sustava trebali bi biti isključena iz ove vrste kumulacije.
(13)
Državama korisnicama je od 2001. dopušteno kumulirati podrijetlo s robom koja potpada pod poglavlja 25. do 97. Harmoniziranog sustava podrijetlom iz Norveške i Švicarske. Toj bi se kumulaciji trebalo dopustiti da se nastavi i proširi na Tursku, pod uvjetom da Norveška, Švicarska i Turska primjenjuju jednaku definiciju pojma podrijetla kao i Europska unija te da u njih uvezenim proizvodima koji su bili izrađeni uporabom materijala podrijetlom iz Europske unije odobravaju recipročni tretman. U tu bi svrhu trebalo sklopiti sporazum, uključujući obvezivanje da će državama članicama i jedne drugima pružiti potrebnu potporu u pitanjima upravne suradnje, putem razmjene pisama ili bilo kojim drugim odgovarajućim oblikom sporazuma između stranaka.
(14)
Regionalna kumulacija ne bi međutim trebala obuhvaćati određene materijale ako carinska povlastica raspoloživa u Europskoj uniji nije jednaka za sve države uključene u kumulaciju i dotični materijali bi koristili, putem kumulacije, povoljnije tarifno postupanje od onoga koje bi uživali da su izvezeni izravno u Europsku uniju. Nerješavanje takvih situacija isključivanjem materijala moglo bi dovesti do tarifnog zaobilaženja ili narušavanja trgovanja izvozom robe u Europsku uniju samo iz država na koje se primjenjuje najpovoljnija carinska povlastica.
(15)
Popis materijala isključenih iz regionalne kumulacije treba utvrditi u zasebnome prilogu. Taj prilog može biti izmijenjen i dopunjen ne samo kada nastanu takve nove situacije, već također kako bi se obuhvatili slučajevi u kojima bi do takvih situacija došlo kao posljedica provedbe kumulacije između država iz skupina I. i III. regionalne kumulacije.
Kumulacija podrijetla između država iz skupina I. i III. regionalne kumulacije i proširene kumulacije trebala bi podlijegati posebnim uvjetima, čije bi ispunjenje Komisija trebala provjeriti prije razmatranja odobravanja kumulacije, u skladu s postupkom odbora i na temelju odgovarajućih razmatranja. Na istoj osnovi, ako je uporaba takve kumulacije bila odobrena, ali se naknadno utvrdi da primjena kumulacije više ne ispunjava uvjete ili dovodi do neopravdanih rezultata, kao na primjer ako dovodi do narušavanja trgovanja ili do tarifnog zaobilaženja, Komisija bi u svakome trenutku trebala imati mogućnost povući odobrenje za uporabu takvih vrsta kumulacija.
(16)
U sadašnjim pravilima o podrijetlu neke su odredbe o ribarskim plovilima koja love ribu izvan teritorijalnih voda do te mjere složene da su nerazmjerne svome cilju i zbog toga ih je teško i provesti i nadzirati. Stoga ih treba pojednostaviti.
Sadašnja pravila zahtijevaju dokaz o izravnom prijevozu u Europsku uniju, koji je često teško dobiti. Zbog toga zahtjeva, neka roba kojoj je priložen valjani dokaz o podrijetlu ne može stvarno uživati prednost povlastica. Stoga je primjereno uvesti novo, jednostavnije i fleksibilnije pravilo koje je usredotočeno na cilj da je roba podnesena carinarnici uz deklaraciju za puštanje u slobodan promet u Europskoj uniji jednaka robi koja je napustila državu korisnicu izvoznicu te koja na putu ni na koji način nije bila promijenjena ili preoblikovana.
(17)
Sada, tijela država korisnica potvrđuju podrijetlo proizvoda i, ako se deklarirano podrijetlo pokaže netočnim, uvoznici često ne moraju platiti carinu jer su postupili u dobroj vjeri i grešku su počinila nadležna tijela. Posljedica toga je gubitak vlastitih sredstava Europske unije i naposljetku taj teret snose porezni obveznici u Europskoj uniji. Pošto izvoznici sami najbolje poznaju podrijetlo svojih proizvoda, primjereno je zahtijevati da izvoznici svojim strankama neposredno daju izjave o podrijetlu.
(18)
Izvoznici bi trebali biti registrirani kod nadležnih tijela države korisnice da bi olakšali ciljane nadzore nakon izvoza. U tom smislu, svaka bi država korisnica trebala uspostaviti elektroničku evidenciju registriranih izvoznika, o čijem bi sadržaju nadležno vladino tijelo države korisnice trebalo izvijestiti Komisiju. Na temelju toga bi Komisija trebala uspostaviti središnju bazu podataka registriranih izvoznika za dobrobit uprava i subjekata u Europskoj uniji, putem koje bi subjekti prije deklariranja robe za puštanje u slobodan promet mogli provjeriti da li je njihov dobavljač registrirani izvoznik u dotičnoj državi korisnici. Slično tome, subjekti u Europskoj uniji koji obavljaju izvoz u smislu dvostrane kumulacije podrijetla trebali bi biti registrirani kod nadležnih tijela u državama članicama.
(19)
Objava brojeva i nepovjerljivih registracijskih podataka izvoznika trebali bi omogućiti drugim strankama da konzultiraju te podatke kako bi olakšali transparentnost i povećali informiranost zainteresiranih stranaka. Međutim, uzimajući u obzir posljedice objave, ti bi se podaci trebali objaviti samo ako je izvoznik za to dobrovoljno dao prethodni specifični i informirani pisani pristanak.
(20)
Direktiva 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (6) uređuje obradu osobnih podataka koju vrše države članice. Načela iz Direktive 95/46/EZ treba pojasniti ili dopuniti u ovoj Uredbi, ako je to potrebno
(21)
Uredba (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom protoku takvih podataka (7) uređuje obradu osobnih podataka koju vrši Komisija. Načela iz Uredbe (EZ) br. 45/2001 treba pojasniti ili dopuniti u ovoj Uredbi, ako je to potrebno.
(22)
Sukladno članku 28. Direktive 95/46/EZ, nacionalna nadzorna tijela trebala bi nadgledati zakonitost obrade osobnih podataka od strane država članica, dok bi, u skladu s člankom 46. Uredbe (EZ) br. 45/2001, europski nadzornik za zaštitu podataka trebao nadgledati djelatnosti institucija i tijela Europske unije u vezi s obradom osobnih podataka. Europski nadzornik za zaštitu podataka i nacionalna nadzorna tijela, svaki djelujući u okviru svojih nadležnosti, trebali bi aktivno surađivati i osigurati koordinirani nadzor obrade koji se obavlja u skladu s ovom Uredbom.
(23)
Uvođenje sustava registriranih izvoznika mora uzeti u obzir sposobnost države korisnice da uspostavi i upravlja sustavom registracije, kao i sposobnost Komisije da uspostavi potrebnu središnju bazu podataka. U tom smislu Komisija još mora utvrditi korisničke zahtjeve sustava i tehničke specifikacije. Jednom kad se utvrdi detaljni sastav središnje baze podataka, procjenjuju se točne posljedice sustava registriranih izvoznika, posebno u smislu pristupa podacima i zaštiti podataka, te se provode potrebne prilagodbe odgovarajućih odredaba. Provedbu sustava treba stoga odgoditi do 1. siječnja 2017. što bi trebalo biti dovoljno za fazu razvoja, jednom kad se utvrde korisnički zahtjevi i tehničke specifikacije te se provedu moguće pravne prilagodbe koje bi bile potrebne u svjetlu korisničkih zahtjeva sustava i tehničkih specifikacija te njihove posljedice u smislu zaštite podataka. Državama koje se ne mogu držati toga roka treba odobriti dodatno razdoblje od tri godine.
Do 2017. i nakon toga datuma za države korisnice koje tada nisu u mogućnosti primjenjivati novi sustav, treba utvrditi prijelazna pravila u vezi postupaka i načina upravne suradnje, na temelju odredaba koje su se do sad primjenjivale. Prije svega, te prijelazne odredbe trebale bi predvidjeti izdavanje dokaza o podrijetlu od strane nadležnih tijela dotične države. Nadalje, postojeća pravila trebalo bi oblikovati tako da njihova struktura bude u skladu s pravilima koja će se početi upotrebljavati kada sustav registriranih izvoznika bude operativan i kako bi bila jasnija, posebno jasno razlikujući opća načela, postupke pri izvozu u državi korisnici, postupke pri puštanju u slobodan promet u Europskoj uniji, te načine upravne suradnje. Istodobno, potvrdu o podrijetlu obrazac A treba ažurirati, prije svega zamjenom napomena uz obrazac s inačicom napomena iz 2007., pošto ta inačica uzima u obzir zadnje proširenje EU-a i stoga sadrži ažurirani popis država koje prihvaćaju obrazac A u smislu GSP-a.
(24)
Pristup sustavu trebao bi se uvjetovati time da države korisnice uspostave i održe upravne strukture koje omogućavaju učinkovito upravljanje sustavom, te da se obvežu pružiti svu potrebnu potporu u slučaju zahtjeva Komisije za nadgledanje pravilnog upravljanja sustavom. Prije svega, treba postojati sustav upravne suradnje između tijela u Europskoj uniji i u državama korisnicama, koji predstavlja okvir za provjeru podrijetla. Istodobno, treba jasno utvrditi odgovornost izvoznika u vezi s deklariranjem podrijetla kao i ulogu upravnih tijela u vezi s upravljanjem sustavom. Potrebno je odrediti sadržaje izjava o podrijetlu, kao i slučajeve u kojima carinska tijela u Europskoj uniji mogu odbiti prihvatiti izjavu ili je poslati na provjeru.
(25)
Definicije i popis dostatnih postupaka obrade ili prerade u sadašnjim odredbama zajedničke su GSP-u i povlaštenim tarifnim mjerama koje je Europska unija jednostrano donijela za određene države ili područja. Pošto će se pravila o podrijetlu tih potonjih mjera preoblikovati u kasnijoj fazi, postojeće bi se odredbe trebale nastaviti primjenjivati na njih. Međutim, radi usklađenosti s GSP-om i ostalim jednostranim povlaštenim trgovinskim aranžmanima, primjereno je uskladiti definiciju u cijelosti dobivenih proizvoda i popisa nedostatnih postupaka obrade ili prerade utvrđenih tim ostalim jednostranim aranžmanima s pravilima o podrijetlu za GSP.
(26)
Uredbu (EEZ) br. 2454/93 potrebno je stoga izmijeniti u skladu s tim.
(27)
Temeljem uredbi Komisije (EZ) br. 1613/2000 (8), (EZ) br. 1614/2000 (9) i (EZ) br. 1615/2000 (10), Zajednica je odobrila odstupanja od GSP pravila o podrijetlu za određene tekstilne proizvode podrijetlom iz Laosa, Kambodže i Nepala, koja ističu 31. prosinca 2010. Jednostavnija i više razvojno prijateljska pravila o podrijetlu uvedena su ovom Uredbom koja nastavljanje navedenih odstupanja čine suvišnim.
(28)
Mjere predviđene u ovoj Uredbi u skladu su s mišljenjem Odbora za Carinski zakonik,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Uredba (EEZ) br. 2454/93 mijenja se kako slijedi:
(1)
U dijelu I., glavi IV., poglavlju 2., članci 66. do 97. zamjenjuju se sljedećim:
„Odjeljak 1.
Opći sustav povlastica
Pododjeljak 1.
Opće odredbe
Članak 66.
Ovim se odjeljkom utvrđuju pravila u vezi definicije pojma ‚proizvoda s podrijetlom’, postupci i načini upravne suradnje vezani uz taj pojam, u smislu primjene sustava općih carinskih povlastica (GSP-a) koji je Europska unija Uredbom (EZ) br. 732/2008 (11) odobrila državama u razvoju (‚sustav’).
Članak 67.
1. Za potrebe ovog odjeljka i odjeljka 1.A ovog poglavlja primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
‚država korisnica’ znači država ili područje navedeno u Uredbi (EZ) br. 732/2008; izraz ‚država korisnica’ također obuhvaća i ne smije prelaziti granice teritorijalnoga mora navedene države ili područja u smislu Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora (Konvencija iz Montego Baya, 10. prosinca 1982.);
(b)
‚izrada’ znači svaka vrsta obrade ili prerade, uključujući sklapanje;
(c)
‚materijal’ znači svaki sastojak, sirovina, sastavnica ili dio itd., upotrijebljen u izradi proizvoda;
(d)
‚proizvod’ znači proizvod koji se dobiva postupkom izrade, čak i ako je namijenjen za uporabu u nekom drugom proizvodnom postupku;
(e)
‚roba’ znači i materijale i proizvode;
(f)
‚dvostrana kumulacija’ znači sustav koji omogućuje da se proizvodi koji su prema ovoj Uredbi podrijetlom iz Europske unije, smatraju materijalima podrijetlom iz države korisnice kada su dalje prerađeni ili uključeni u taj proizvod u navedenoj državi korisnici;
(g)
‚kumulacija s Norveškom, Švicarskom i Turskom’ znači sustav koji omogućuje da se proizvodi koji su podrijetlom iz Norveška, Švicarske ili Turske smatraju materijalima podrijetlom iz države korisnice kada su dalje prerađeni ili uključeni u proizvod u navedenoj državi korisnici te uvezeni u Europsku uniju;
(h)
‚regionalna kumulacija’ znači sustav u okviru kojega se proizvodi koji su prema ovoj Uredbi podrijetlom iz države koja je članica regionalne skupine smatraju materijalima podrijetlom iz druge države iste regionalne skupine (ili države druge regionalne skupine ako je kumulacija između skupina moguća) kada su dalje prerađeni ili uključeni u tamo izrađen proizvod;
(i)
‚proširena kumulacija’ znači sustav, koji na zahtjev države korisnice odobrava Komisija i u okviru kojega se određeni materijali, podrijetlom iz države s kojom Europska unija ima sklopljen važeći ugovor o slobodnoj trgovini u skladu s člankom XXIV. Općeg sporazuma o carinama i trgovini (GATT-a), smatraju materijalima podrijetlom iz dotične države korisnice kada su dalje prerađeni ili uključeni u proizvod izrađen u navedenoj državi;
(j)
‚zamjenjivi materijali’ znači materijali koji su iste vrste i tržišne kakvoće, s jednakim tehničkim i fizičkim značajkama, te koji se ne mogu razlikovati jedan od drugoga kada se jednom ugrade u gotovi proizvod;
(k)
‚regionalna skupina’ znači skupina država između kojih se primjenjuje regionalna kumulacija;
(l)
‚carinska vrijednost’ znači vrijednost koja je utvrđena u skladu sa Sporazumom o provedbi članka VII. Općega sporazuma o carinama i trgovini iz 1994. (Sporazum Svjetske trgovinske organizacije o određivanju carinske vrijednosti);
(m)
‚vrijednost materijala’ u popisu iz Priloga 13.a znači carinska vrijednost u trenutku uvoza upotrijebljenih materijala bez podrijetla, ili, ako taj podatak nije poznat ili ga je nemoguće utvrditi, na prvu utvrdivu cijenu plaćenu za materijale u državi korisnici. Ako vrijednost upotrijebljenih materijala s podrijetlom treba utvrditi, ova se točka primjenjuje na odgovarajući način;
(n)
‚cijena franko tvornica’ znači cijena koja je plaćena za proizvod franko tvornica u korist proizvođača u čijoj je tvrtki obavljen posljednji postupak obrade ili prerade, pod uvjetom da ta cijena uključuje vrijednost svih uporabljenih materijala i sve ostale troškove vezane uz njihovu proizvodnju, umanjenu za sve domaće poreze koji podliježu ili bi mogli podlijegati povratu po obavljenom izvozu dobivenoga proizvoda.
Ako stvarno plaćena cijena ne odražava sve troškove vezane uz izradu proizvoda, koji su nastali u državi korisnici, cijena franko tvornica označava zbroj svih navedenih troškova, umanjenu za sve domaće poreze koji se vraćaju ili se mogu vratiti, kada se dobiveni proizvod izveze;
(o)
‚najveći dopušteni sadržaj materijala bez podrijetla’ znači najveći dopušteni sadržaj materijala bez podrijetla koji je dopušten kako bi se izrada smatrala dostatnom obradom ili preradom da se proizvodu dodijeli status s podrijetlom. Može biti izražen kao postotak cijene franko tvornica proizvoda ili kao postotak neto težine tih upotrijebljenih materijala koji potpadaju pod određenu skupinu poglavlja, poglavlje, tarifni broj ili podbroj;
(p)
‚neto težina’ znači težina same robe bez bilo kakvog ambalažnog materijala ili ambalaže za robu;
(q)
‚poglavlja’, ‚tarifni brojevi’ i ‚podbrojevi’ znači poglavlja, tarifni brojevi i podbrojevi (četveroznamenkasti ili šesteroznamenkasti) koji se upotrebljavaju u nomenklaturi koja tvori Harmonizirani sustav s promjenama u skladu s Preporukom od 26. lipnja 2004. Carinskog vijeća za suradnju;
(r)
‚razvrstano’ se odnosi na razvrstavanje proizvoda ili materijala u određeni tarifni broj ili podbroj Harmoniziranog sustava;
(s)
‚pošiljka’ znači proizvodi:
-
koji se ili otpremaju istodobno od određenog izvoznika do određenoga primatelja, ili
-
su obuhvaćeni jedinstvenom prijevoznom ispravom koja obuhvaća njihovu otpremu od izvoznika do primatelja ili, ako takva isprava ne postoji, jednim računom;
(t)
‚izvoznik’ znači osoba koja izvozi robu u Europsku uniju ili u državu korisnicu koji može dokazati podrijetlo proizvoda, bez obzira na to je li on proizvođač i bez obzira na to da li on sam obavlja carinske formalnosti ili ne;
(u)
‚registrirani izvoznik’ znači izvoznik koji je registriran kod nadležnih tijela dotične države korisnice u svrhu davanja izjava o podrijetlu u smislu izvoza u okviru sustava;
(v)
‚izjava o podrijetlu’ znači izjava koju daje izvoznik, a koja ukazuje na to da njome obuhvaćeni proizvodi poštuju pravila sustava o podrijetlu, u smislu omogućavanja, ili osobi koja deklarira robu za puštanje u slobodan promet u Europskoj uniji da zatraži pogodnost povlaštenog tarifnog postupanja ili gospodarskom subjektu u državi korisnici koja uvozi materijale za daljnju preradu, u kontekstu pravila o kumulaciji, da dokaže status podrijetla takve robe.
2. U smislu točke (n) stavka 1., ako je zadnja obrada ili prerada bila dodijeljena proizvođaču kao podizvođaču, izraz ‚proizvođač’ iz prvoga podstavka stavka 1. točke (n) može se odnositi na poduzeće koje je zaposlilo podizvođača.
Članak 68.
1. Kako bi se osigurala pravilna primjena sustava države korisnice obvezuju se:
(a)
uspostaviti i održati odgovarajuće upravne strukture i sustave potrebne za provedbu i upravljanje u navedenoj državi pravilima i postupcima propisanim ovim odjeljkom, uključujući prema potrebi dogovore potrebne za primjenu kumulacije;
(b)
da će njihova nadležna tijela surađivati s Komisijom i carinskim tijelima država članica.
2. Suradnja iz točke (b) stavka 1. sastoji se od:
(a)
pružanja sve potrebne potpore u slučaju zahtjeva Komisije da nadgleda pravilno upravljanje sustavom u dotičnoj državi, uključujući posjete radi provjere na licu mjesta od strane Komisije ili carinskih tijela država članica;
(b)
ne dirajući u članke 97.g i 97.h, provjere statusa podrijetla proizvoda i ispunjavanja svih ostalih uvjeta iz ovog odjeljka, uključujući posjete na licu mjesta, ako to zahtijeva Komisija ili carinsko tijelo država članica u kontekstu ispitivanja podrijetla.
3. Države korisnice Komisiji podnose obvezujuću izjavu iz stavka 1.
Članak 69.
1. Države korisnice Komisiju obavješćuju o nazivima i adresama tijela koja se nalaze na njihovom državnom području, koja su:
(a)
dio vladinih tijela dotične države, ili djeluju u okviru nadležnosti vladinoga tijela, te su ovlašteni registrirati izvoznike i povući ih iz evidencije registriranih izvoznika;
(b)
dio vladinih tijela dotične države i ovlašteni su poduprijeti Komisiju i carinsko tijelo država članica putem upravne suradnje kako je predviđeno ovim odjeljkom.
2. Države korisnice odmah obavješćuju Komisiju o svim promjenama podataka iz stavka 1.
3. Komisija uspostavlja elektroničku bazu podataka registriranih izvoznika na temelju podataka dobivenih od vladinih tijela države korisnice i carinskih tijela država članica.
Samo Komisija ima pristup bazi podataka i u njoj sadržanim podacima. Tijela navedena u prvome podstavku osiguravaju da su podaci koji se šalju Komisiji ažurirani, potpuni i točni.
Podaci obrađeni u bazi podataka iz prvoga podstavka javnosti su dostupni putem Interneta, s izuzećem povjerljivih podataka sadržanih u poljima 2. i 3. zahtjeva za registriranog izvoznika iz članka 92.
Osobni podaci obrađeni u bazi podataka iz prvoga podstavka i od strane država članica u skladu s ovim odjeljkom prenose se i stavljaju na raspolaganje trećim državama ili međunarodnim organizacijama samo u skladu s člankom 9. Uredbe (EZ) br. 45/2001.
4. Ova Uredba ni u kom slučaju ne utječe na razinu zaštite pojedinaca s obzirom na obradu osobnih podataka na temelju odredaba Europske unije i nacionalnog zakona i, prije svega, ne mijenja ni obveze država članica koje se odnose na njihovu obradu osobnih podataka na temelju Direktive 95/46/EZ niti obveze institucija i tijela Europske unije koje se odnose na njihovu obradu osobnih podataka na temelju Uredbe (EZ) br. 45/2001 pri ispunjavanju njihovih obveza.
Identifikacijske i registracijske podatke izvoznika, sastavljene od niza podataka navedenih u točkama 1., 3. (u vezi s opisom djelatnosti), 4. i 5. Priloga 13.c Komisija objavljuje na Internetu samo ako su izvoznici prethodno dali specifični i informirani pisani pristanak.
Izvoznicima se pružaju informacije iz članka 11. Uredbe (EZ) br. 45/2001.
Prava osoba u vezi s njihovim registracijskim podacima navedenim u Prilogu 13.c i obrađenim u nacionalnim sustavima izvršavaju se u skladu sa zakonom države članice koja je pohranila njihove osobne podatke provodeći Direktivu 95/46/EZ.
Prava osoba u vezi s obradom osobnih podataka u središnjoj bazi podataka iz stavka 3. izvršavaju se u skladu s Uredbom (EZ) br. 45/2001.
Nacionalna nadzorna tijela za zaštitu podataka i Europski nadzornik za zaštitu podataka, svaki djelujući u okviru svojih nadležnosti, aktivno surađuju i osiguravaju koordinirani nadzor baze podataka iz stavka 3.
Članak 70.
1. Komisija u Službenom listu Europske unije (seriji C) objavljuje popis država korisnica i datum kada se smatra da će te države ispuniti uvjete iz članaka 68. i 69.. Komisija će taj popis ažurirati kada nova država korisnica ispuni jednake uvjete.
2. Proizvodi podrijetlom iz države korisnice, u smislu ovog odjeljka, pri puštanju u slobodan promet u Europskoj uniji uživaju pogodnosti sustava samo pod uvjetom da su bili izvezeni na dan ili nakon dana navedenog na popisu iz stavka 1.
3. Smatra se da država korisnica ispunjava uvjete iz članaka 68. i 69. na dan podnošenja obvezujuće izjave iz članka 68. stavka 1. i slanja obavijest iz članka 69. stavka 1.
Članak 71.
U slučaju da nadležna tijela države korisnice ne ispunjavaju uvjete iz članka 68. stavka 1., članka 69. stavka 2., članaka 91., 92., 93. ili 97.g ili u slučaju sustavnog neispunjavanja uvjeta iz članka 97.h stavka 2. to može, u skladu s člankom 16. Uredbe (EZ) br. 732/2008, za tu državu označavati privremeno povlačenje povlastica u okviru sustava.
Pododjeljak 2.
Definicija pojma proizvoda s podrijetlom
Članak 72.
Smatra se da su sljedeći proizvodi podrijetlom iz države korisnice:
(a)
proizvodi koji su u cijelosti dobiveni u toj državi u smislu članka 75.;
(b)
proizvodi koji su dobiveni u navedenoj državi i sadrže materijale koji nisu ondje dobiveni u cijelosti, pod uvjetom da su odnosni materijali podvrgnuti dostatnoj obradi ili preradi u smislu članka 76.
Članak 73.
1. Uvjeti iz ovog pododjeljaka za stjecanje statusa s podrijetlom moraju biti ispunjeni u dotičnoj državi korisnici.
2. Ako su proizvodi s podrijetlom izvezeni iz države korisnice u drugu državu vraćeni, smatraju se proizvodima bez podrijetla, osim ako se nadležnim tijelima može pružiti zadovoljavajući dokaz da:
(a)
su vraćeni proizvodi upravo oni proizvodi koji su bili izvezeni; i
(b)
nisu bili podvrgnuti nikakvim postupcima, osim postupcima koji su bili prijeko potrebni kako bi se očuvali u dobrom stanju dok su se nalazili u toj državi ili dok su bili izvezeni.
Članak 74.
1. Proizvodi deklarirani za puštanje u slobodan promet u Europskoj uniji su isti kao i proizvodi koji su izvezeni iz države korisnice iz koje se smatra da su podrijetlom. Oni ne smiju biti izmijenjeni, na bilo koji način preoblikovani ili podvrgnuti postupcima osim postupcima koji su potrebni kako bi se očuvali u dobrom stanju, prije deklariranja za puštanje u slobodan promet. Skladištenje proizvoda ili pošiljaka i dijeljenje pošiljaka moguće je ako se obavlja pod odgovornošću izvoznika ili kasnijeg imatelja robe i ako proizvodi ostanu pod carinskim nadzorom u državi (državama) provoza.
2. Usklađenost sa stavkom 1. smatra se ispunjenom osim ako carinsko tijelo ima razlog misliti suprotno; u takvim slučajevima, carinsko tijelo može zahtijevati da pruži dokaz o usklađenosti, koji se može pružiti bilo kojim putem, uključujući ugovorne isprave o prijevozu kao što su brodski tovarni list ili činjenični ili konkretni dokazi koji se temelje na označavanju ili brojčanom označavanju paketa ili bilo koji dokaz u vezi sa samom robom.
3. Stavci 1. i 2. primjenjuju se na odgovarajući način ako se primjenjuje kumulacija iz članaka 84., 85. ili 86.
Članak 75.
1. Za sljedeće proizvode se smatra da su dobiveni u cijelosti u državi korisnici:
(a)
mineralni proizvodi koji su izvađeni iz njihova tla ili s njihovog morskog dna;
(b)
biljke i biljni proizvodi ondje uzgojeni ili požnjeveni;
(c)
žive životinje koje su ondje okoćene i uzgojene;
(d)
proizvodi od ondje uzgojenih živih životinja;
(e)
proizvodi od zaklanih životinja koje su ondje okoćene i uzgojene;
(f)
proizvodi koji su dobiveni lovom ili ribolovom ondje obavljenim;
(g)
proizvodi akvakulture ako su riba, rakovi i mekušci ondje rođeni ili uzgojeni;
(h)
proizvodi morskoga ribolova i drugi proizvodi koje su njihova plovila izvadila iz mora izvan svih teritorijalnih voda;
(i)
proizvodi izrađeni na njihovim brodovima tvornicama isključivo od proizvoda navedenih pod točkom (h);
(j)
rabljeni proizvodi ondje prikupljeni namijenjeni samo za recikliranje sirovina;
(k)
otpad i otpadni materijal nastali slijedom proizvodnih postupaka ondje obavljenih;
(l)
proizvodi koji su izvađeni s morskoga dna ili podzemlja izvan svih teritorijalnih voda, pod uvjetom da imaju isključivo pravo na eksploataciju toga dna ili podzemlja;
(m)
roba ondje proizvedena isključivo od proizvoda koji su navedeni pod točkama (a) do (l).
2. Izrazi ‚njihova plovila’ i ‚njihovim brodovima tvornicama’ iz stavka 1. točaka (h) i (i) primjenjuju se isključivo na plovila i brodove tvornice koji ispunjavaju svaki od navedenih zahtjeva:
(a)
registrirani su u državi korisnici ili u državi članici;
(b)
plove pod zastavom države korisnice ili države članice;
(c)
ispunjavaju jedan od sljedećih uvjeta:
i.
u omjeru od najmanje 50 % nalaze se u vlasništvu državljana države korisnice ili država članica; ili
ii.
u vlasništvu su tvrtki:
-
sa sjedištem i glavnim mjestom poslovanja u državi korisnici ili u državama članicama, i
-
koje se u omjeru od najmanje 50 % nalaze u vlasništvu države korisnice ili država članica ili javnih tijela ili državljana države korisnice ili država članica.
3. Svaki od uvjeta iz stavka 2. može se ispuniti u državama članicama ili u različitim državama korisnicama ako sve države korisnice uživaju pogodnosti regionalne kumulacije u skladu s člankom 86. stavcima 1. i 5. U tom slučaju, smatra se da su proizvodi podrijetlom iz države korisnice pod čijom zastavom plovilo ili brod tvornica plovi u skladu s točkom (b) stavka 2.
Prvi podstavak primjenjuje se samo pod uvjetom da su ispunjene odredbe članka 86. stavka 2. točaka (b) i (c).
Članak 76.
1. Ne dirajući u članke 78. i 79., za proizvode koji nisu u cijelosti dobiveni u dotičnoj državi korisnici u smislu članka 75. smatra se da su podrijetlom iz te države, pod uvjetom da su za dotičnu robu ispunjeni uvjeti s popisa u Prilogu 13.a.
2. Ako je proizvod koji je stekao status proizvoda s podrijetlom u državi u skladu sa stavkom 1. nadalje prerađen u navedenoj državi i upotrijebljen kao materijal u izradi drugoga proizvoda, ne uzimaju se u obzir materijali bez podrijetla koji su mogli biti upotrijebljeni u njegovoj izradi.
Članak 77.
1. Ispunjavanje zahtjeva iz članka 76. stavka 1. treba provjeriti za svaki proizvod posebno.
Međutim, ako se odgovarajuće pravilo temelji na usklađenosti s najvećim dopuštenim sadržajem materijala bez podrijetla, kako bi se uzele u obzir fluktuacije troškova i valutnih tečaja, vrijednost materijala bez podrijetla može se izračunati na temelju prosječnih vrijednosti, kako je navedeno u stavku 2.
2. U slučaju navedenom u drugome podstavku stavka 1., prosječna cijena proizvoda franko tvornica i prosječna vrijednost upotrijebljenih materijala bez podrijetla izračunava se na temelju zbroja cijena franko tvornica zaračunatih za sve prodaje proizvoda obavljene tijekom prethodne fiskalne godine i zbroja vrijednosti svih materijala bez podrijetla upotrijebljenih u izradi proizvoda tijekom prethodne fiskalne godine kako je određeno u državi izvoza, ili, kada podaci za čitavu fiskalnu godinu nisu dostupni, u kraćem razdoblju koje ne smije biti kraće od tri mjeseca.
3. Izvoznici koji su se odlučili za izračune na prosječnoj osnovi moraju tu metodu dosljedno primjenjivati tijekom godine koja slijedi referentnoj fiskalnoj godini, ili, kada je to primjereno, tijekom godine koja slijedi kraćem razdoblju upotrijebljenom kao referentnom. Mogu prestati primjenjivati takvu metodu ako tijekom zadane fiskalne godine, ili kraćeg reprezentativnog razdoblja od najmanje tri mjeseca, ustanove da su prestale navedene fluktuacije troškova ili tečajnih stopa koje su opravdale uporabu takve metode.
4. Prosječne vrijednosti iz stavka 2. upotrebljavaju se kao cijena franko tvornica i kao vrijednost materijala bez podrijetla, u smislu uspostave usklađenosti s najvećim dopuštenim sadržajem materijala bez podrijetla.
Članak 78.
1. Ne dirajući u stavak 3., sljedeći postupci smatraju se obradom ili preradom nedostatnom za stjecanje statusa proizvoda s podrijetlom, bilo da su zahtjevi iz članka 76. ispunjeni ili ne:
(a)
postupci kojima se jamči očuvanje robe u dobrom stanju tijekom prijevoza i skladištenja;
(b)
rastavljanje i sastavljanje pošiljaka;
(c)
pranje, čišćenje; uklanjanje prašine, hrđe, ulja, boje ili drugih tvari za prekrivanje;
(d)
glačanje ili prešanje tekstila ili tekstilnih proizvoda;
(e)
jednostavni postupci bojenja i laštenja;
(f)
ljuštenje i djelomično ili potpuno mljevenje riže; poliranje i glaziranje žitarica i riže;
(g)
postupci bojenja ili aromatiziranja šećera ili izrade kocki šećera; djelomično ili potpuno mljevenje kristalnoga šećera;
(h)
ljuštenje, uklanjanje koštica i guljenje voća, orašastih plodova i povrća;
(i)
oštrenje, jednostavno brušenje ili jednostavno rezanje;
(j)
sijanje, prebiranje, razvrstavanje, raspoređivanje, stupnjevanje, slaganje (uključujući i sastavljanje garniture proizvoda);
(k)
jednostavno pakiranje u staklenke, limenke, bočice, vreće, sanduke i kutije, pričvršćivanje na kartone ili daske i svi drugi jednostavni postupci pakiranja;
(l)
stavljanje ili tiskanje oznaka, etiketa, logotipova i drugih sličnih prepoznatljivih znakova na proizvode ili njihovu ambalažu;
(m)
jednostavno miješanje proizvoda, bilo iste ili različite vrste; miješanje šećera s bilo kojim drugim materijalom;
(n)
jednostavno dodavanje vode ili otopine ili dehidracija ili denaturacija proizvoda;
(o)
jednostavno sastavljanje dijelova proizvoda radi dobivanja proizvoda u cijelosti ili rastavljanje proizvoda na sastavne dijelove;
(p)
kombinacija dvaju ili više postupaka koji su navedeni pod točkama (a) do (o);
(q)
klanje životinja.
2. U smislu stavka 1., postupci se smatraju jednostavnima ako za njihovo izvođenje nisu potrebne niti posebne vještine niti strojevi, aparati ili alati posebno izrađeni ili instalirani za te postupke.
3. Svi postupci koji su obavljeni na nekom proizvodu u državi korisnici uzimaju se u obzir pri utvrđivanju da li se obrada ili prerada kojoj je podvrgnut određeni proizvod može smatrati nedostatnom u smislu stavka 1.
Članak 79.
1. Iznimno od odredaba članka 76. i prema stavcima 2. i 3. ovog članka, materijali bez podrijetla koji se u skladu s uvjetima s popisa iz Priloga 13.a ne smiju upotrebljavati u izradi određenoga proizvoda, mogu se unatoč tome upotrebljavati, pod uvjetom da njihova ukupna vrijednost ili neto težina, ocijenjena za taj proizvod, ne prelazi:
(a)
15 % težine proizvoda za proizvode koji potpadaju pod poglavlja 2. i 4. do 24. Harmoniziranog sustava, osim prerađenih ribljih proizvoda iz poglavlja 16.;
(b)
15 % cijene franko tvornica proizvoda za ostale proizvode, osim za proizvode koji potpadaju pod poglavlja 50. do 63. Harmoniziranog sustava, za koje se primjenjuju odstupanja iz napomena 6. i 7. dijela I. Priloga 13.a.
2. Stavak 1. ne dopušta da se premaše bilo koji postoci za najveći dopušteni sadržaj materijala bez podrijetla kako je određeno u pravilima na popisu u Prilogu 13.a.
3. Stavci 1. i 2. ne primjenjuju se na proizvode u cijelosti dobivene u državi korisnici u smislu članka 75. Međutim, ne dirajući u članak 78. i članak 80. stavak 2., odstupanje predviđeno navedenim stavcima unatoč tome primjenjuje se na zbroj svih materijala koji su upotrijebljeni u izradi proizvoda i za koje pravilo s popisa u Prilogu 13.a za taj proizvod zahtijeva da su takvi materijali dobiveni u cijelosti.
Članak 80.
1. Kvalifikacijska jedinica za primjenu odredaba ovog odjeljka konkretni je proizvod koji se smatra osnovnom jedinicom pri određivanju razvrstavanja uporabom Harmoniziranog sustava.
2. Kada se pošiljka sastoji od niza jednakih proizvoda razvrstanih u isti tarifni broj Harmoniziranog sustava, svaki pojedinačni proizvod treba uzeti u obzir pri primjeni odredaba ovog odjeljka.
3. Ako je, u skladu s Općim pravilom 5. za tumačenje Harmoniziranog sustava, ambalaža uključena u proizvod radi razvrstavanja, mora biti uključena u svrhu određivanja podrijetla.
Članak 81.
Pribor, zamjenski dijelovi i alati koji se šalju s određenom opremom, strojem, uređajem ili vozilom, koji su dio redovite opreme i stoga uključeni u njihovu cijenu franko tvornica, smatraju se sastavnim dijelom predmetne opreme, stroja, uređaja ili vozila.
Članak 82.
Setovi, kako su određeni Općim pravilom 3. za tumačenje Harmoniziranog sustava, smatraju se proizvodom s podrijetlom kada su sve sastavnice proizvodi s podrijetlom.
Međutim, kada se set sastoji od proizvoda s podrijetlom i proizvoda bez podrijetla, set kao cjelina smatra se proizvodom s podrijetlom, pod uvjetom da vrijednost proizvoda bez podrijetla ne prelazi 15 % cijene seta franko tvornica.
Članak 83.
Kako bi se utvrdilo da li je određen proizvod s podrijetlom, nije potrebno odrediti podrijetlo sljedećeg što bi moglo biti upotrijebljeno u njegovoj izradi:
(a)
energije i goriva;
(b)
postrojenja i opreme;
(c)
strojeva i alata;
(d)
bilo koje druge robe koja nije uključena ili nije namijenjena za uključivanje u konačni sastav proizvoda.
Pododjeljak 3.
Kumulacija
Članak 84.
Dvostrana kumulacija omogućuje da se proizvodi podrijetlom iz Europske unije smatraju materijalima podrijetlom iz države korisnice kada su uključeni u proizvod koji je izrađen u toj državi, pod uvjetom da tamo obavljena obrada ili prerada nadilazi postupke opisane u članku 78. stavku 1.
Članak 85.
1. Ako Norveška, Švicarska i Turska proizvodima podrijetlom iz države korisnice odobravaju opće tarifne povlastice i primjenjuju definiciju pojma o podrijetlu koji odgovara onome iz ovog odjeljka, kumulacija s Norveškom, Švicarskom ili Turskom omogućuje proizvodima podrijetlom iz Norveške, Švicarske ili Turske da se smatraju materijalima podrijetlom iz države korisnice pod uvjetom da tamo obavljena obrada ili prerada nadilazi postupke opisane u članku 78. stavku 1.
2. Stavak 1. primjenjuje pod uvjetom da Turska, Norveška i Švicarska odobravaju, po načelu uzajamnosti, jednako postupanje proizvodima podrijetlom iz države korisnice koji sadrže materijale podrijetlom iz Europske unije.
3. Stavak 1. ne primjenjuje se na proizvode koji potpadaju pod poglavlja 1. do 24. Harmoniziranog sustava.
4. Komisija u Službenom listu Europske unije (seriji C) objavljuje datum ispunjavanja uvjeta iz stavaka 1. i 2.
Članak 86.
1. Regionalna kumulacija primjenjuje se na sljedeće četiri zasebne regionalne skupine:
(a)
Skupina I.: Brunej, Kambodža, Indonezija, Laos, Malezija, Filipini, Singapur, Tajland, Vijetnam;
(b)
Skupina II.: Bolivija, Kolumbija, Kostarika, Ekvador, El Salvador, Gvatemala, Honduras, Nikaragva, Panama, Peru, Venezuela;
(c)
Skupina III.: Bangladeš, Butan, Indija, Maldivi, Nepal, Pakistan, Šri Lanka;
(d)
Skupina IV.: Argentina, Brazil, Paragvaj i Urugvaj.
2. Regionalna kumulacija između država unutar iste skupine primjenjuje se samo ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
u smislu regionalne kumulacije između država regionalne skupine primjenjuju se pravila o podrijetlu iz ovog odjeljka.
Ako zahtijevani postupak iz dijela II. Priloga 13.a nije jednak za sve države uključene u kumulaciju, podrijetlo proizvoda izvezenih iz jedne država u drugu državu regionalne skupine u smislu regionalne kumulacije određuje se na temelju pravila koja bi se primjenjivala da su proizvodi bili izvezeni u Europsku uniju;
(b)
države regionalne skupine obvezale su se:
i.
poštovati i osigurati usklađenost s ovim odjeljkom; i
ii.
osigurati upravnu suradnju potrebnu da se osigura pravilna primjena ovog odjeljka kako s Europskom unijom tako i između njih samih;
(c)
o obvezivanjima iz točke (b) Komisiju je obavijestilo Tajništvo dotične regionalne skupine ili drugo nadležno zajedničko tijelo koje predstavlja sve članice predmetne skupine.
Ako su države u regionalnoj skupini već prije 1. siječnja 2011. ispunile uvjete iz točaka (b) i (c) prvoga podstavka, novo obvezivanje nije potrebno.
3. Materijali navedeni u Prilogu 13.b isključeni su iz regionalne kumulacije predviđene stavkom 2. ako:
(a)
carinska povlastica koja se primjenjuje u Europskoj uniji nije jednaka za sve države uključene u kumulaciju; i
(b)
bi dotični materijali uživali, putem kumulacije, povoljnije tarifno postupanje od onoga koje bi uživali da su izvezeni izravno u Europsku uniju.
4. Regionalna kumulacija između država u istoj regionalnoj skupini primijenit će se samo ako postupak obrade ili prerade obavljen u državi korisnici nadilazi postupke opisane u članku 78. stavku 1. i, u slučaju tekstilnih proizvoda, nadilazi također i postupke iz Priloga 16.
Ako uvjet propisan prvim podstavkom nije ispunjen, proizvodi kao državu podrijetla imaju državu regionalne skupine kojoj pripada najveći udio vrijednosti upotrijebljenih materijala podrijetlom iz država regionalne skupine.
Ako se država podrijetla određuje u skladu s drugim podstavkom, ta se država navodi kao država podrijetla na dokazu o podrijetlu koji daje izvoznik proizvoda u Europsku uniju, ili, do primjene sustava registriranih izvoznika, koji izdaju tijela države korisnice izvoznice.
5. Na zahtjev tijela države korisnice iz skupine I. ili skupine III., Komisija može odobriti regionalnu kumulaciju između država iz navedenih skupina, pod uvjetom da se Komisiji pruži zadovoljavajući dokaz da je ispunjen svaki od sljedećih uvjeta:
(a)
uvjeti iz stavka 2. točke (a) su ispunjeni; i
(b)
države koje će biti uključene u takvu regionalnu kumulaciju obvezale su se i zajednički obavijestile Komisiju o svojoj obvezi da:
i.
poštuju ili osiguraju usklađenost s ovim odjeljkom; i
ii.
osiguraju upravnu suradnju potrebnu da se osigura pravilna primjena ovog odjeljka kako s Europskom unijom tako i između njih samih.
Zahtjev naveden u prvome podstavku mora se poduprijeti dokazima da su uvjeti iz navedenoga podstavka ispunjeni. Naslovljava se na Komisiju. Komisija odlučuje o zahtjevima vodeći računa o svim elementima u vezi s kumulacijom koji se smatraju važnima, uključujući materijale koje treba kumulirati.
6. Ako se proizvodi izrađeni u državi korisnici skupine I. ili skupine III. uporabom materijala podrijetlom iz države koja pripada drugoj skupini trebaju izvesti u Europsku uniju, podrijetlo navedenih proizvoda određuje se kako slijedi:
(a)
materijali podrijetlom iz države jedne regionalne skupine smatraju se materijalima podrijetlom iz države druge regionalne skupine ako su uključeni u ondje dobiven proizvod, pod uvjetom da obrada ili prerada obavljena u potonjoj državi korisnici nadilazi postupke opisane u članku 78. stavku 1. i, u slučaju tekstilni proizvoda, da nadilazi također i postupke navedene u Prilogu 16.;
(b)
ako uvjet iz točke (a) nije ispunjen, proizvodi kao državu podrijetla imaju državu koja sudjeluje u kumulaciji kojoj pripada najveći udio vrijednosti upotrijebljenog materijala podrijetlom iz država koje sudjeluju u kumulaciji.
Ako se država podrijetla određuje u skladu s točkom (b) prvoga podstavka, ta se država navodi kao država podrijetla na dokazu o podrijetlu koji daje izvoznik proizvoda u Europsku uniju, ili, do primjene sustava registriranih izvoznika, koji izdaju tijela države korisnice izvoznice.
7. Na zahtjev tijela bilo koje države korisnice, Komisija može odobriti proširenu kumulaciju između države korisnice i države s kojom Europska unija ima sklopljen sporazum o slobodnoj trgovini u skladu s člankom XXIV. važećeg Općeg sporazuma o carinama i trgovini (GATT-a), pod uvjetom da je ispunjen svaki od sljedećih uvjeta:
(a)
države uključene u kumulaciju obvezale su se poštovati ili osigurati usklađenost s ovim odjeljkom i osigurati administrativnu suradnju potrebnu da se osigura pravilna primjena ovog odjeljka kako s Europskom unijom tako i između njih samih;
(b)
dotična država korisnica Komisiju je obavijestila o obvezivanju iz točke (a).
Zahtjev iz prvoga podstavka sadrži popis materijala obuhvaćenih kumulacijom i mora biti poduprt dokazima da su uvjeti iz točaka (a) i (b) prvoga podstavka ispunjeni. On se naslovljava na Komisiju. Ako se dotični materijali promijene, podnosi se drugi zahtjev.
Materijali koji potpadaju pod poglavlja 1. do 24. Harmoniziranog sustava isključeni su iz proširene kumulacije.
8. U slučajevima proširene kumulacije iz stavka 7., podrijetlo upotrijebljenih materijala i primjenjivi dokumentirani dokaz o podrijetlu određuje se u skladu s pravilima iz odgovarajućega sporazuma o slobodnoj trgovini. Podrijetlo proizvoda koje treba izvesti u Europsku uniju određuje se u skladu s pravilima o podrijetlu iz ovog odjeljka.
Kako bi dobiveni proizvod stekao status s podrijetlom, nije potrebno da materijali podrijetlom iz države s kojom Europska unija ima sklopljen sporazum o slobodnoj trgovini i koji se upotrebljavaju u državi korisnici u izradi proizvoda koje treba izvesti u Europsku uniju budu podvrgnuti dostatnoj obradi ili preradi, pod uvjetom da obrada ili prerada obavljena u dotičnoj državi korisnici nadilazi postupke opisane u članku 78. stavku 1.
9. Komisija u Službenom listu Europske unije (seriji C) objavljuje sljedeće:
(a)
datum početka primjene kumulacije između država skupine I. i skupine III. predviđen stavkom 5., države uključene u tu kumulaciju i, ako je to primjereno, popis materijala u vezi s kojima se kumulacija primjenjuje;
(b)
datum početka primjene proširene kumulacije, države uključene u tu kumulaciju i popis materijala u vezi s kojima se kumulacija primjenjuje.
Članak 87.
Ako se dvostrana kumulacija ili kumulacija s Norveškom, Švicarskom ili Turskom upotrebljava u kombinaciji s regionalnom kumulacijom, dobiveni proizvod stječe podrijetlo iz jedne od država dotične regionalne skupine, određene u skladu s prvim i drugim podstavkom članka 86. stavka 4.
Članak 88.
1. Pododjeljci 1. i 2. primjenjuju se na odgovarajući način na:
(a)
izvoz iz Europske unije u državu korisnicu u smislu dvostrane kumulacije;
(b)
izvoz iz jedne države korisnice u drugu u smislu regionalne kumulacije kako je predviđeno člankom 86. stavcima 1. i 5., ne dirajući u drugi podstavak članka 86. stavka 2. točke (a).
2. Ako su pri obradi ili preradi proizvoda bili upotrijebljeni zamjenjivi materijali s podrijetlom ili bez podrijetla, carinsko tijelo država članica može, na pisani zahtjev gospodarskih subjekata, dozvoliti upravljanje materijalima u Europskoj uniji uporabom metode računovodstvenog razdvajanja u smislu kasnijeg izvoza u državu korisnicu u okviru dvostrane kumulacije, bez da se materijale skladišti odvojeno.
3. Carinska tijela država članica mogu odobrenje iz stavka 2. dati pod bilo kojim uvjetima koje smatraju primjerenima.
Odobrenje se odobrava samo ako se uporabom metode iz stavka 2. može osigurati da je, u bilo kojem trenutku, broj dobivenih proizvoda koji bi se mogli smatrati ‚podrijetlom iz Europske unije’ jednak broju koji bi se dobio uporabom metode fizičkog odvajanja zaliha.
Ako se odobri, metoda se primjenjuje i njezina primjena evidentira se na temelju općih računovodstvenih načela koja važe u Europskoj uniji.
4. Korisnik metode iz stavka 2. može izdati, odnosno do primjene sustava registriranih izvoznika, zatražiti dokaze o podrijetlu za one količine proizvoda koji se mogu smatrati podrijetlom iz Europske unije. Na zahtjev carinskog tijela država članica, korisnik daje izjavu o tome kako su količine bile vođene.
5. Carinska tijela država članica nadziru uporabu odobrenja iz stavka 2.
Ona mogu oduzeti odobrenje u sljedećim slučajevima:
(a)
korisnik na bilo koji način neispravno koristi odobrenje; ili
(b)
korisnik ne ispunjava ni jedan od ostalih uvjeta propisanih ovim odjeljkom ili odjeljkom 1.A.
Pododjeljak 4.
Odstupanja
Članak 89.
1. Na inicijativu Komisije ili kao odgovor na zahtjev države korisnice, državi korisnici može se odobriti privremeno odstupanje od odredaba ovog odjeljka ako:
(a)
unutarnji ili vanjski čimbenici joj privremeno uskraćuju mogućnost da poštuje pravila za stjecanje podrijetla predviđena člankom 72. ako je ranije to mogla činiti; ili
(b)
joj treba vremena da se pripremi za poštivanje pravila za stjecanje podrijetla predviđena člankom 72.
2. Privremeno odstupanje ograničeno je na trajanje učinaka unutarnjih ili vanjskih čimbenika zbog kojih je odstupanje zahtijevano ili na duljinu vremena potrebnog da država korisnica postigne poštivanje pravila.
3. Zahtjev za odstupanje Komisiji se podnosi u pisanom obliku. U njemu moraju biti navedeni razlozi, kako je naznačeno u stavku 1., zašto se zahtijeva odstupanje i mora sadržavati odgovarajuće dokazne isprave.
4. Kada se odstupanje odobri, dotična država korisnica mora ispuniti sve propisane zahtjeve u vezi s informacijama koje treba pružiti Komisiji u vezi s uporabom odstupanja i upravljanjem količinama za koje je odstupanje odobreno.
Pododjeljak 5.
Postupci pri izvozu iz države korisnice
Članak 90.
Sustav se primjenjuje u sljedećim slučajevima:
(a)
u slučajevima robe koja udovoljava zahtjevima iz ovog odjeljka, koju izvozi registrirani izvoznik u smislu članka 92.;
(b)
u slučajevima bilo koje pošiljke od jednog ili više pakiranja koja sadrže proizvode s podrijetlom koje izvozi bilo koji izvoznik, ako ukupna vrijednost poslanih proizvoda s podrijetlom ne prelazi 6 000 eura.
Članak 91.
1. Nadležna tijela države korisnice uspostavljaju i u svako doba ažuriraju elektronsku evidenciju registriranih izvoznika koji se nalaze u toj državi. Evidenciju treba odmah ažurirati ako je izvoznik povučen iz registra u skladu s člankom 93. stavkom 2.
2. Evidencija sadrži sljedeće podatke:
(a)
ime i punu adresu mjesta na kojem se registrirani izvoznik nalazi ili ima sjedište, uključujući oznaku države ili područja (šifra države ISO alpha 2);
(b)
broj registriranog izvoznika;
(c)
proizvode namijenjene izvozu u okviru sustava (indikativni popis poglavlja ili tarifnih brojeva Harmoniziranog sustava, kako to podnositelj zahtjeva smatra primjerenim);
(d)
datume od kada do kada je izvoznik bio ili je registriran;
(e)
razloge povlačenja (zahtjev registriranog izvoznika/povlačenje od strane nadležnih tijela). Ti su podaci dostupni samo nadležnim tijelima.
3. Nadležna tijela država korisnica Komisiju obavješćuju o svom nacionalnom sustavu brojčanog označavanja koji se koristi za označivanje registriranih izvoznika. Broj počinje šifrom države ISO alpha 2.
Članak 92.
Da bi bili registrirani, izvoznici podnose zahtjev nadležnim tijelima države korisnice iz članka 69. stavka 1. točke (a), uporabom obrasca čiji se uzorak nalazi u Prilogu 13.c. Popunjavanjem obrasca izvoznici daju pristanak za pohranu tih podataka u bazu podataka Komisije i za objavu nepovjerljivih podataka na internetu.
Nadležna tijela prihvaćaju zahtjev samo ako je potpun.
Članak 93.
1. Registrirani izvoznici koji više ne ispunjavaju uvjete za izvoz bilo koje robe na temelju sustava, ili više ne namjeravaju izvoziti takvu robu, obavješćuju nadležna tijela u državi korisnici koja ih odmah brišu iz evidencije registriranih izvoznika koju vodi navedena država korisnica.
2. Ne dovodeći u pitanje sustav kazni i sankcija primjenjivih u državi korisnici, ako registrirani izvoznici namjerno ili iz nehaja sastave ili prouzroče sastavljanje izjave o podrijetlu ili bilo koje dokazne isprave koja sadrži netočne podatke koji dovode do nepravilnosti ili prijevarnog dobivanja pogodnosti povlaštenog tarifnog postupanja, nadležna tijela države korisnice povlače izvoznika iz evidencije registriranih izvoznika koju vodi dotična država korisnica.
3. Ne dovodeći u pitanje mogući utjecaj na nepravilnosti pronađene u neriješenim provjerama, povlačenje iz evidencije registriranih izvoznika vrijedi za ubuduće, to jest za izjave date nakon datuma povlačenja.
4. Izvoznici koje su nadležna tijela povukla iz evidencije registriranih izvoznika u skladu sa stavkom 2. mogu se ponovno upisati u evidenciju registriranih izvoznika jedino kada nadležnim tijelima u državi korisnici dokažu da su popravili stanje koje je dovelo do njihovog povlačenja.
Članak 94.
1. Izvoznici, registrirani ili ne, moraju ispunjavati sljedeće obveze:
(a)
moraju održavati vođenje trgovačke računovodstvene evidencije za proizvodnju i dobavu robe koja ispunjava uvjete za povlašteno postupanje;
(b)
moraju čuvati i staviti na raspolaganje sve dokaze koji se odnose na materijal upotrijebljen u izradi;
(c)
moraju čuvati svu carinsku dokumentaciju koja se odnosi na materijal upotrijebljen u izradi;
(d)
moraju čuvati najmanje tri godine od kraja godine u kojoj je dana izjava o podrijetlu, ili više ako to zahtijevaju nacionalni zakoni, evidenciju o:
i.
izjavama o podrijetlu koje su dali; i
ii.
njihovim materijalima s podrijetlom i bez podrijetla, računima proizvodnje i evidenciji zaliha.
Evidencija iz točke (d) prvoga podstavka može biti u elektroničkom obliku, ali mora omogućiti da se materijali upotrijebljeni u izradi izvezenih proizvoda mogu pratiti i da se njihov status robe s podrijetlom može potvrditi.
2. Obveze predviđene stavkom 1. također se primjenjuju na dobavljače koji izvoznicima podnose izjave dobavljača koje potvrđuju da roba koju dobavljaju ima status robe s podrijetlom.
Članak 95.
1. Izjavu o podrijetlu izvoznik daje pri izvozu proizvoda na koje se odnosi, ako se roba na koju se odnosi može smatrati podrijetlom iz dotične države korisnice ili druge države korisnice u skladu s drugim podstavkom članka 86. stavka 4. ili točkom (b) prvoga podstavka članka 86. stavka 6.
2. Iznimno od odredaba stavka 1., izjava o podrijetlu može se iznimno dati nakon izvoza (naknadna izjava), pod uvjetom da se u državi članici deklaracije za puštanje u slobodan promet predoči najkasnije dvije godine nakon izvoza.
3. Izjavu o podrijetlu izvoznik može podnijeti svojoj stranci u Europskoj uniji i sadržavat će podatke navedene u Prilogu 13.d. Izjava o podrijetlu sastavlja se ili na engleskom ili na francuskom.
Može se sastaviti na bilo kojoj drugoj trgovačkoj ispravi na temelju koje je moguće prepoznati dotičnog izvoznika i uključenu robu.
4. Kada se primjenjuje kumulacija na temelju članka 84., članka 86. stavka 1., ili članka 86. stavaka 5. i 6., izvoznik proizvoda u čijoj su izradi upotrijebljeni materijali podrijetlom iz stranke s kojom je kumulacija dopuštena oslanja se na izjavu o podrijetlu koju je podnio njegov dobavljač. U tim slučajevima, izjava o podrijetlu koju daje izvoznik, ovisno o slučaju, sadrži navode ‚EU cumulation’, ‚regional cumulation’ ili ‚Cumul UE’, ‚cumul regional’.
5. Kada se primjenjuje kumulacija na temelju članka 85., izvoznik proizvoda u čijoj su izradi upotrijebljeni materijali podrijetlom iz stranke s kojom je kumulacija dopuštena, oslanja se na dokaz o podrijetlu koji je pružio njegov dobavljač i koji je izdan u skladu s odredbama pravila o GSP podrijetlu koja vrijede za Norvešku, Švicarsku ili Tursku, ovisno o slučaju. U tom slučaju, izjava o podrijetlu koju daje izvoznik sadrži navode ‚Norway cumulation’, ‚Switzerland cumulation’, ‚Turkey cumulation’ ili ‚Cumul Norvège’, ‚Cumul Suisse’, ‚Cumul Turquie’.
6. Kada se primjenjuje proširena kumulacija na temelju članka 86. stavaka 7. i 8., izvoznik proizvoda u čijoj su izradi upotrijebljeni materijali podrijetlom iz stranke s kojom je proširena kumulacija dopuštena, oslanja se na dokaz o podrijetlu koji je pružio njegov dobavljač i koji je izdan u skladu s odredbama odgovarajućeg sporazuma o slobodnoj trgovini između Europske unije i dotične stranke.
U tom slučaju, izjava o podrijetlu koju daje izvoznik sadrži navod ‚extended cumulation with country x’ ili ‚cumul étendu avec le pays x’.
Članak 96.
1. Izjava o podrijetlu daje se za svaku pošiljku.
2. Izjava o podrijetlu vrijedi dvanaest mjeseci od datuma kada ju je izvoznik dao.
3. Jedna izjava o podrijetlu može obuhvaćati nekoliko pošiljaka ako roba ispunjava sljedeće uvjete:
(a)
radi se o rastavljenim ili nesastavljenim proizvodima u smislu Općeg pravila 2. točka (a) za tumačenje Harmoniziranog sustava;
(b)
potpada pod odjeljak XVI. ili XVII. ili tarifne brojeve 7308 ili 9406 Harmoniziranog sustava; i
(c)
namijenjena je za uvoz u djelomičnim pošiljkama.
Pododjeljak 6.
Postupci za puštanje u slobodan promet u Europskoj uniji
Članak 97.
1. Carinska deklaracija za puštanje u slobodan promet poziva se na izjavu o podrijetlu. Izjava o podrijetlu mora biti na raspolaganju carinskog tijela, koje može zahtijevati njezino podnošenje za provjeru deklaracije. Navedeno tijelo također može zahtijevati prijevod izjave na službeni jezik, ili na jedan od službenih jezika dotične države članice.
2. Ako deklarant zahtijeva primjenu sustava, bez da u trenutku prihvaćanja carinske deklaracije za puštanje u slobodan promet posjeduje izjavu o podrijetlu, ta se deklaracija smatra nepotpunom u smislu članka 253. stavka 1. i s njome se postupa u skladu s time.
3. Prije deklariranja robe za puštanje u slobodan promet, deklarant će voditi računa da roba udovoljava uvjetima iz ovog odjeljka, prije svega, provjerom:
i.
da je izvoznik registriran u bazi podataka iz članka 69. stavka 3. za izdavanje izjave o podrijetlu, osim tamo gdje ukupna vrijednost otpremljenih proizvoda s podrijetlom ne prelazi 6 000 eura; i
ii.
da je izjava o podrijetlu sastavljena u skladu s Prilogom 13.d.
Članak 97.a
1. Sljedeći proizvodi izuzeti su od obveze davanja i podnošenja izjave o podrijetlu:
(a)
proizvodi koje u malim paketima pojedinac šalje pojedincu, čija ukupna vrijednost ne prelazi 500 eura;
(b)
proizvodi koji čine osobnu prtljagu putnika, čija ukupna vrijednost ne prelazi 1 200 eura.
2. Proizvodi iz stavka 1. moraju ispunjavati sljedeće uvjete:
(a)
ne radi se o uvozu trgovačke naravi;
(b)
deklarirani su kao proizvodi koji ispunjavaju uvjete za ostvarivanje pogodnosti u okviru sustava;
(c)
nema sumnje u istinitost izjave iz točke (b).
3. U smislu točke (a) stavka 2., uvoz se ne smatra uvozom trgovačke naravi ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:
(a)
uvozi su povremeni;
(b)
uvozi se sastoje isključivo od proizvoda za osobnu uporabu primatelja ili putnika ili članova njihovih obitelji;
(c)
iz naravi i količine proizvoda očito je da ne postoji namjera njihove komercijalne uporabe.
Članak 97.b
1. Pronalaženje manjih razlika između navoda sadržanih u izjavi o podrijetlu i onih u ispravama koje su podnesene carinskom tijelu u smislu provođenja službenog postupka za uvoz proizvoda ipso facto ne čine izjavu o podrijetlu ništavnom ako se valjano utvrdi da se navedena isprava odnosi na dotične proizvode.
2. Očite formalne pogreške, kao što su pogreške u pisanju na izjavi o podrijetlu ne smiju bit razlog za odbacivanje te isprave, ako te greške ne dovode u sumnju točnost navoda u toj ispravi.
3. Izjave o podrijetlu koje su podnesene carinskom tijelu države uvoznice nakon razdoblja valjanosti navedenog u članku 96. mogu se prihvatiti radi primjene carinskih povlastica, ako je do nepodnošenja tih isprava prije isteka završnog roka došlo zbog izvanrednih okolnosti. U ostalim slučajevima zakašnjeloga podnošenja isprava, carinsko tijelo države uvoznice može prihvatiti izjave o podrijetlu ako su proizvodi carini bili podneseni prije isteka toga konačnog datuma.
Članak 97.c
1. Postupak iz članka 96. stavka 3. primjenjuje se u razdoblju koje odrede carinska tijela država članica.
2. Carinska tijela država članica uvoznica koje nadgledaju uzastopna puštanja u slobodan promet potvrđuju da su uzastopne pošiljke dio rastavljenih ili nesastavljenih proizvoda za koje je bila sastavljena izjava o podrijetlu.
Članak 97.d
1. Ako proizvodi još nisu bili pušteni u slobodan promet, izjava o podrijetlu može se zamijenit s jednom ili više zamjenskih izjava o podrijetlu, koje daje imatelj robe, s namjenom slanja svih ili nekih proizvoda drugdje unutar carinskoga područja Zajednice ili, gdje je primjenjivo, u Norvešku, Švicarsku ili Tursku. Za izdavanje zamjenske izjave o podrijetlu, imatelji robe ne moraju biti registrirani izvoznici.
2. Ako se izjava o podrijetlu zamjenjuje, izvorna izjava o podrijetlu sadrži sljedeće:
(a)
podatke zamjenske(-ih) izjave(-a) o podrijetlu;
(b)
imena i adrese pošiljatelja;
(c)
primatelja(-e) u Europskoj uniji.
Izvorna izjava o podrijetlu označava se navodom ‚Replaced’ ili ‚Remplacée’, ovisno o slučaju.
3. Na zamjenskoj izjavi o podrijetlu navodi se sljedeće:
(a)
sve pojedinosti o ponovno otpremljenim proizvodima;
(b)
datum izdavanja izvorne izjave o podrijetlu;
(c)
svi potrebni navodi, kako je utvrđeno u Prilogu 13.d;
(d)
ime i adresa pošiljatelja proizvoda u Europskoj uniji;
(e)
ime i adresa primatelja u Europskoj uniji, Norveškoj, Švicarskoj ili Turskoj;
(f)
datum i mjesto zamjene.
Osoba koja daje zamjensku izjavu o podrijetlu može zamjenskoj izjavi o podrijetlu priložiti kopiju prvotne izjave o podrijetlu.
4. Stavci 1., 2. i 3. primjenjuju se na odgovarajući način na izjave koje zamjenjuju izjave o podrijetlu koje su same zamjenske izjave o podrijetlu. Stavci 1., 2. i 3. primjenjuju se na odgovarajući način na zamjenske izjave koje daju pošiljatelji proizvoda u Norveškoj, Švicarskoj ili Turskoj.
5. U slučaju proizvoda koji uživaju tarifne povlastice na temelju odstupanja odobrenog u skladu s odredbama članka 89. zamjena predviđena ovim člankom primjenjuje se samo kada su takvi proizvodi namijenjeni za Europsku uniju. Ako je dotični proizvod stekao status proizvoda s podrijetlom putem regionalne kumulacije, zamjenska izjava o podrijetlu može se sastaviti samo za slanje proizvoda u Norvešku, Švicarsku ili Tursku ako navedene države primjenjuju jednaka pravila regionalne kumulacije kao i Europska unija.
6. Stavci 1., 2. i 3. primjenjuju se na odgovarajući način na izjave koje zamjenjuju izjave o podrijetlu u slučaju dijeljenja pošiljke obavljenog u skladu s člankom 74.
Članak 97.e
1. Carinsko tijelo može, ako ima sumnje vezane uz status proizvoda s podrijetlom od deklaranta zahtijevati da predoči, u razumnom roku koji ono odredi, sve raspoložive dokaze u smislu provjere točnosti oznake podrijetla na deklaraciji ili ispunjavanja uvjeta iz članka 74.
2. Carinsko tijelo može obustaviti primjenu povlaštene tarifne mjere za vrijeme trajanja postupka provjere iz članka 97.h ako:
(a)
su informacije koje je pružio deklarant nedostatne za potvrđivanje statusa podrijetla proizvoda ili ispunjavanja uvjeta iz članka 73. ili članka 74.;
(b)
deklarant ne odgovara u vremenskom roku dozvoljenom za pružanje informacija iz stavka 1.
3. Čekajući na informacije koje se zahtijevaju od deklaranta, navedene u stavku 1., ili rezultate postupka provjere iz stavka 2., uvozniku se nudi puštanje proizvoda uz poštivanje svih mjera predostrožnosti koje se smatraju potrebnim.
Članak 97.f
1. Carinsko tijelo države članice uvoznice odbija pravo na sustav, bez da je obvezno zahtijevati bilo koji dodatni dokaz ili poslati zahtjev za provjeru državi korisnici ako:
(a)
roba nije jednaka onoj navedenoj u izjavi o podrijetlu;
(b)
deklarant nije podnio izjavu o podrijetlu za dotične proizvode ako se takva izjava zahtijeva;
(c)
ne dirajući u točku (b) članka 90. i u članak 97.d stavak 1., izjavu o podrijetlu koju posjeduje deklarant nije sastavio izvoznik registriran u državi korisnici;
(d)
izjava o podrijetlu nije sastavljena u skladu s Prilogom 13.d;
(e)
uvjeti iz članka 74. nisu ispunjeni.
2. Carinsko tijelo države članice uvoznice odbija pravo na sustav, nakon što je zahtjev za provjeru u smislu članka 97.h naslovilo na nadležna tijela države korisnice, ako je carinsko tijelo države članice uvoznice:
(a)
primilo odgovor u skladu s kojim izvoznik nije imao pravo dati izjavu o podrijetlu;
(b)
primilo odgovor u skladu s kojim dotični proizvodi nisu podrijetlom iz države korisnice ili uvjeti iz članka 73. nisu ispunjeni;
(c)
imalo opravdanu sumnju u valjanost izjave o podrijetlu ili točnost informacija koje je pružio deklarant u vezi ispravnog podrijetla predmetnih proizvoda kada je podnijelo zahtjev za provjeru; i
i.
nije dobilo odgovor u roku dozvoljenom u skladu s člankom 97.h; ili
ii.
dobilo odgovor koji ne daje odgovarajuće odgovore na pitanja postavljena u zahtjevu.
Pododjeljak 7.
Nadzor podrijetla
Članak 97.g
1. U smislu osiguranja poštivanja pravila o statusu proizvoda s podrijetlom, nadležna tijela države korisnice obavljaju:
(a)
provjere statusa proizvoda s podrijetlom na zahtjev carinskog tijela država članica;
(b)
redovite provjere izvoznika na vlastitu inicijativu.
U onoj mjeri u kojoj su Norveška, Švicarska i Turska sklopile sporazum s Europskom unijom navodeći da će jedna drugoj pružiti potrebnu potporu u pitanjima upravne suradnje, prvi podstavak primjenjuje se na odgovarajući način na zahtjeve poslane tijelima Norveške, Švicarske i Turske za provjeru zamjenskih izjava o podrijetlu sastavljenih na njihovom državnom području, da bi od navedenih tijela zatražili da se dodatno udruže s nadležnim tijelima u državi korisnici.
Proširena kumulacija dopuštena je samo na temelju članka 86. stavaka 7. i 8., ako je država s kojom Europska unija ima valjani sporazum o slobodnoj trgovini pristala državi korisnici pružiti svoju potporu u pitanjima upravne suradnje na isti način kako bi tu potporu pružila carinskim tijelima država članica u skladu s odgovarajućim odredbama dotičnog sporazuma o slobodnoj trgovini.
2. Provjera iz točke (b) stavka 1. osiguravaju da izvoznici neprekidno ispunjavaju svoje obveze. Obavljaju se u razmacima koji se određuju na temelju odgovarajućeg kriterija analize rizika. U tu svrhu, nadležna tijela država korisnica od izvoznika zahtijevaju da predaju preslike ili popis izjava o podrijetlu koje su dali.
3. Nadležna tijela država korisnica imaju pravo zatražiti bilo kakav dokaz i obaviti bilo kakvu provjeru izvoznikovog knjigovodstva i, prema potrebi, račune proizvođača koji mu dobavljaju proizvode, uključujući u poslovnim prostorima, ili bilo koji drugi pregled koji smatraju primjerenim.
Članak 97.h
1. Naknadne provjere izjava o podrijetlu obavljaju se nasumično ili kad god carinsko tijelo država članica ima osnovane razloge za sumnju u njihovu vjerodostojnost, u to da su predmetni proizvodi s podrijetlom ili u zadovoljavanje ostalih zahtjeva ovog odjeljka.
Ako carinsko tijelo države članice zatraži suradnju nadležnih tijela države korisnice u obavljanju provjera valjanosti izjava o podrijetlu, statusa podrijetla proizvoda, ili oboje, kad god je to primjereno, u svome će zahtjevu navesti razloge zašto ima opravdanu sumnju u valjanost izjava o podrijetlu ili statusa podrijetla proizvoda.
Preslika izjave o podrijetlu i sve dodatne informacije ili isprave koje upućuju na to da su informacije navedene u izjavi netočne mogu se proslijediti kao prilog zahtjevu za provjeru.
Država članica koja zahtijeva provjeru određuje 6-mjesečni početni rok za dostavljanje rezultata provjere, počevši od datuma zahtjeva za provjeru, osim u slučaju zahtjeva poslanih u Norvešku, Švicarsku ili Tursku u smislu provjere zamjenskih izjava o podrijetlu sastavljenih na njihovom državnom području na temelju izjave o podrijetlu sastavljene u državi korisnici, za koji se taj rok produljuje na osam mjeseci.
2. Ako se u slučaju opravdane sumnje ne dobije nikakav odgovor u roku iz stavka 1. ili ako u odgovoru nisu sadržane dostatne informacije za utvrđivanje stvarnog podrijetla proizvoda, nadležnim tijelima šalje se druga komunikacija. Tom komunikacijom utvrđuje se daljnji rok koji nije dulji od 6 mjeseci.
Pododjeljak 8.
Ostale odredbe
Članak 97.i
1. Pododjeljci 5., 6. i 7. primjenjuju se na odgovarajući način na:
(a)
izvoz iz Europske unije u državu korisnicu u smislu dvostrane kumulacije;
(b)
izvoz iz jedne države korisnice u drugu u smislu regionalne kumulacija kako je predviđeno člankom 86. stavcima 1. i 5.
2. Carinsko tijelo države članice smatra izvoznike iz Europske unije, na njihov zahtjev, registriranim izvoznicima u smislu sustava, ako izvoznik ispuni sljedeće uvjete:
(a)
izvoznik ima EORI broj u skladu s člancima 4.k do 4.t;
(b)
izvoznik ima status ‚ovlaštenog izvoznika’ u okviru povlaštenog aranžmana;
(c)
izvoznik u zahtjevu na obrascu čiji se uzorak pojavljuje u Prilogu 13.c, naslovljenom na carinsko tijelo države članice, osigurava sljedeće podatke:
i.
detalje iz rubrike 1. i 4.;
ii.
obvezujuću izjavu iz rubrike 5.
Članak 97.j
1. Pododjeljci 1., 2. i 3. primjenjuje se na odgovarajući način pri određivanju da li se proizvodi mogu smatrati podrijetlom iz države korisnice kada se izvoze u Ceutu ili Melillu ili podrijetlom iz Ceute i Melille kada se izvoze u državu korisnicu u smislu dvostrane kumulacije.
2. Pododjeljci 5., 6. i 7. primjenjuju se na odgovarajući način na proizvode izvezene iz države korisnice u Ceutu ili Melillu i na proizvode izvezene iz Ceute i Melille u državu korisnicu u smislu dvostrane kumulacije.
3. Španjolsko carinsko tijelo odgovorno je za primjenu pododjeljaka 1., 2., 3., 5., 6. i 7. u Ceuti i Melilli.
4. U svrhe navedene u stavcima 1. i 2., Ceuta i Melilla smatraju se jednim područjem.”
(2)
U dijelu I., glavi IV., poglavlju 2., umeće se sljedeći odjeljak 1.A:
„Odjeljak 1.A
Postupci i načini upravne suradnje koji se upotrebljavaju do primjene sustava registriranih izvoznika
Pododjeljak 1.
Opća načela
Članak 97.k
1. Svaka država korisnica ispunjava ili osigurava ispunjavanje:
(a)
pravila o podrijetlu proizvoda koji se izvoze, iz odjeljka 1.;
(b)
pravila za popunjavanje i izdavanje potvrda o podrijetlu obrazac A, čiji se uzorak nalazi u Prilogu 17.;
(c)
odredaba za uporabu izjava na računu, čiji se uzorak nalazi u Prilogu 18.;
(d)
odredaba o načinima upravne suradnje iz članka 97.s;
(e)
odredaba o odobravanju odstupanja iz članka 89.
2. Nadležna tijela država korisnica surađuju s Komisijom ili državama članicama, prije svega:
(a)
pružanjem sve potrebne potpore u slučaju zahtjeva Komisije da nadgleda pravilno upravljanje sustavom u dotičnoj državi, uključujući posjete radi provjere na licu mjesta od strane Komisije ili carinskih tijela država članica;
(b)
ne dirajući u članke 97.s i 97.t, provjerom statusa podrijetla proizvoda i ispunjavanjem svih ostalih uvjeta iz ovog odjeljka, uključujući posjete na licu mjesta, ako to zahtijeva Komisija ili carinska tijela država članica u kontekstu istraga vezanih uz podrijetlo.
3. Gdje je, u državi korisnici, imenovano tijelo nadležno za izdavanje potvrda o podrijetlu obrazac A, provjerava se dokazna dokumentacija o podrijetlu, te se izdaju potvrde o podrijetlu obrazac A za izvoz u Europsku uniju, smatra se da je ta država korisnica prihvatila uvjete utvrđene u stavku 1.
4. Ako je država ili područje prihvaćeno ili ponovno prihvaćeno kao država korisnica u vezi s proizvodima iz Uredbe (EZ) br. 732/2008, roba podrijetlom iz navedene države ili područja uživa pogodnosti općeg sustava povlastica pod uvjetom da je bila izvezena iz države korisnice ili područja na datum iz članka 97.s ili nakon njega.
5. Dokaz o podrijetlu vrijedi 10 mjeseci od datuma izdavanja u državi izvoznici i mora se u navedenome roku podnijeti carinskom tijelu države uvoznice.
Pododjeljak 2.
Postupci pri uvozu iz države korisnice
Članak 97.l
1. Potvrde o podrijetlu obrazac A, čiji je uzorak sadržan u Prilogu 17., izdaju se na pisani zahtjev izvoznika ili njegovog ovlaštenog predstavnika, zajedno sa svim ostalim odgovarajućim dokaznim ispravama kojima se dokazuje da proizvodi namijenjeni za izvoz ispunjavaju uvjete za izdavanje potvrde o podrijetlu obrazac A.
2. Potvrda se izvozniku daje na raspolaganje čim se obavi ili osigura stvarni izvoz. Međutim, potvrda o podrijetlu obrazac A može se iznimno izdati nakon izvoza proizvoda na koje se odnosi, ako:
(a)
u trenutku izvoza nije izdana zbog greške, nenamjernoga propusta ili posebnih okolnosti; ili
(b)
se nadležnim vladinim tijelima pruži zadovoljavajući dokaz o tome da je potvrda o podrijetlu obrazac A bila izdana, ali da pri uvozu nije bila prihvaćena iz tehničkih razloga.
3. Nadležna vladina tijela mogu naknadno izdati potvrdu tek nakon što provjere da li podaci navedeni u izvoznikovu zahtjevu odgovaraju podacima iz odgovarajućeg izvoznog spisa i da potvrda o podrijetlu obrazac A koja ispunjava odredbe ovog odjeljka nije bila izdana u trenutku izvoza predmetnih proizvoda. Rubrika 4. naknadno izdane potvrde o podrijetlu obrazac A mora sadržavati navod ‚Issued retrospectively’ ili ‚Délivré à posteriori’.
4. U slučaju krađe, gubitka ili uništenja potvrde o podrijetlu obrazac A, izvoznik nadležnim vladinim tijelima koje su je izdale može podnijeti zahtjev za izdavanje duplikata na temelju izvoznih isprava koje se nalaze u njihovu posjedu. Rubrika 4. tako izdanog duplikata obrasca A mora sadržavati jedan od ovih navoda ‚Duplicate’ ili ‚Duplicata’, zajedno s datumom izdavanja i serijskim brojem izvorne potvrde. Duplikat stupa na snagu s datumom izvornika.
5. U smislu provjere da li je proizvod za koji se zahtijeva potvrda o podrijetlu obrazac A u skladu s odgovarajućim pravilima o podrijetlu, nadležna vladina tijela imaju pravo zahtijevati bilo kakve dokazne isprave ili obaviti bilo kakav pregled koji smatraju prikladnim.
6. Ispunjavanje rubrike 2. potvrde o podrijetlu obrazac A nije obvezno. Rubrika 12. mora sadržavati navod ‚European Union’ ili naziv jedne od država članica. Datum izdavanja potvrde o podrijetlu obrazac A navodi se u polju 11. Potpis koji se stavlja u tu rubriku, koja je rezervirana za nadležna vladina tijela koja izdaju potvrdu, kao i potpis izvoznikovog ovlaštenog potpisnika koji se stavlja u rubriku 12., mora biti vlastoručan.
Članak 97.m
1. Izjavu na računu može dati bilo koji izvoznik pošiljke koja se sastoji od jednog ili više pakiranja proizvoda s podrijetlom čija ukupna vrijednost ne prelazi 6 000 eura, i pod uvjetom da se administrativna suradnja iz članka 97.k stavka 2. primjenjuje na ovaj postupak.
2. Izvoznik koji daje izjavu na računu u svakom je trenutku spreman, na zahtjev carine ili drugih nadležnih vladinih tijela države izvoznice, podnijeti sve odgovarajuće isprave kojima se dokazuje da dotični proizvodi imaju status proizvoda s podrijetlom.
3. Izjavu na računu izvoznik sastavlja ili na francuskom ili na engleskom tako što na računu, dostavnici ili bilo kojoj drugoj komercijalnoj ispravi, otipka ili otisne u pečatnom ili tiskanom obliku izjavu čiji se tekst navodi u Prilogu 18. Ako je izjava pisana rukom, mora biti napisana tintom i tiskanim slovima. Izjava na računu mora imati izvorni vlastoručni potpis izvoznika.
4. Uporaba izjave na računu podliježe sljedećim uvjetima:
(a)
jedna izjava na računu daje se za svaku pošiljku;
(b)
ako je roba sadržana u pošiljci već bila podvrgnuta provjeri u državi izvoznici u vezi s definicijom pojma ‚proizvoda s podrijetlom’, izvoznik se može pozvati na tu provjeru u izjavi na računu.
5. Kada se primjenjuje kumulacija na temelju članaka 84., 85. ili 86., nadležna vladina tijela države korisnice od kojih se zahtijeva izdavanje potvrde o podrijetlu obrazac A za proizvode u čijoj se izradi upotrebljavaju materijali podrijetlom iz stranke s kojom je dopuštena kumulacija, oslanjaju se na sljedeće:
-
u slučaju dvostrane kumulacije, na dokaz o podrijetlu koji je pružio izvoznikov dobavljač i koji je izdan u skladu s odredbama pododjeljka 5.,
-
u slučaju kumulacije s Norveškom, Švicarskom ili Turskom, na dokaz o podrijetlu koji je pružio izvoznikov dobavljač i koji je izdan u skladu s pravilima o GSP podrijetlu koja vrijede za Norvešku, Švicarsku ili Tursku, ovisno o slučaju,
-
u slučaju regionalne kumulacije, na dokaz o podrijetlu koji je pružio izvoznikov dobavljač, odnosno potvrdu o podrijetlu obrazac A, čiji se uzorak nalazi u Prilogu 17. ili, ovisno o slučaju, izjavu na računu, čiji se tekst nalazi u Prilogu 18.,
-
u slučaju proširene kumulacije, na dokaz o podrijetlu koji je pružio izvoznikov dobavljač i koji je izdan u skladu s odredbama odgovarajućega sporazuma o slobodnoj trgovini između Europske unije i dotične države.
U slučajevima iz prve, druge, treće i četvrte alineje prvoga podstavka, rubrike 4. potvrde o podrijetlu obrazac A, ovisno o slučaju, sadrži navod ‚EU cumulation’, ‚Norway cumulation’, ‚Switzerland cumulation’, ‚Turkey cumulation’, ‚regional cumulation’, ‚extended cumulation with country x’ ili ‚Cumul UE’, ‚Cumul Norvège’, ‚Cumul Suisse’, ‚Cumul Turquie’, ‚cumul régional’, ‚cumul étendu avec le pays x’.
Pododjeljak 3.
Postupci pri puštanju u slobodan promet u Europskoj uniji
Članak 97.n
1. Potvrde o podrijetlu obrazac A ili izjave na računu podnose se carinskom tijelu država članica uvoznica u skladu s postupcima u vezi s carinskom deklaracijom.
2. Dokazi o podrijetlu koji su carinskom tijelu države članice uvoznice podneseni nakon isteka roka valjanosti navedenog u članku 97.k stavku 5. mogu se prihvatiti u smislu primjene carinskih povlastica, ako je do nepodnošenja tih isprava prije posljednjega roka došlo zbog izvanrednih okolnosti. U ostalim slučajevima zakašnjeloga podnošenja isprava, carinsko tijelo države uvoznice može prihvatiti dokaz o podrijetlu kada su proizvodi carini podneseni prije isteka završnog roka.
Članak 97.o
1. U slučaju kada se, na zahtjev uvoznika i pod uvjetima koje određuje carinsko tijelo države članice uvoznice, u više pošiljaka uvoze rastavljeni ili nesastavljeni proizvodi u smislu Općeg pravila 2. točke (a) za tumačenje Harmoniziranog sustava i koji potpadaju pod odjeljak XVI. ili XVII. ili tarifne brojeve 7308 ili 9406 Harmoniziranog sustava, carinskom tijelu može se podnijeti jedan dokaz o podrijetlu za te proizvode pri uvozu prve pošiljke.
2. Na zahtjev uvoznika i uzimajući u obzir uvjete koje je odredilo carinsko tijelo države članice uvoznice, carinskom tijelu može se podnijeti jedan dokaz o podrijetlu za te proizvode pri uvozu prve pošiljke ako roba:
(a)
se uvozi u okviru čestih i redovitih trgovinskih tokova značajne tržišne vrijednosti;
(b)
je predmet istog ugovora o prodaji, a stranke toga ugovora imaju sjedište u državi izvoznici ili državi članici (državama članicama);
(c)
je razvrstana pod istu oznaku (osmeroznamenkastu) kombinirane nomenklature;
(d)
dolazi isključivo od istog izvoznika, namijenjena je istome uvozniku, te se uvozne formalnosti za nju obavljaju u istoj carinarnici iste države članice.
Ovaj postupak primjenjuje se u razdoblju koje odredi nadležno carinsko tijelo.
Članak 97.p
1. Ako su proizvodi s podrijetlom stavljeni pod nadzor carinarnice jedne države članice, moguće je zamijeniti izvorni dokaz o podrijetlu jednom ili više potvrda o podrijetlu obrazac A, u smislu slanja svih ili nekih od navedenih proizvoda drugdje unutar Europske unije ili, gdje je to prikladno, u Norvešku, Švicarsku ili Tursku.
2. Zamjenske potvrde o podrijetlu obrazac A izdaje carinarnica pod čiji nadzor su proizvodi stavljeni. Zamjenska potvrda sastavlja se na temelju pisanog zahtjeva ponovnog izvoznika.
3. U gornjem desnom polju zamjenske potvrde mora biti naveden naziv države posrednice u kojoj je potvrda izdana. Rubrika 4. sadrži riječi ‚Replacement certificate’ ili ‚Certificat de remplacement’, kao i datum izdavanja izvorne potvrde o podrijetlu te njezin serijski broj. Ime ponovnog izvoznika upisuje se u rubriku 1. Ime konačnog primatelja može se upisati u rubriku 2. Sve pojedinosti o ponovno izvezenim proizvodima koji se nalaze na izvornoj potvrdi prenose se u rubrike 3. do 9. i pozivanje na račun ponovnog izvoznika upisuje se u rubriku 10.
4. Carinsko tijelo koja je izdala zamjensku potvrdu ovjerava rubriku 11. Odgovornost tijela ograničena je na izdavanje zamjenske potvrde. Podaci u polju 12. u vezi države podrijetla i odredišne države uzimaju se s izvorne potvrde. Tu rubriku potpisuje ponovni izvoznik. Ponovni izvoznik koji potpisuje tu rubriku u dobroj vjeri nije odgovoran za točnost podataka upisanih na izvornoj potvrdi.
5. Carinarnica od koje se zahtijeva da obavi postupak iz stavka 1. na izvornoj potvrdi upisuje težinu, brojeve i vrstu proizvoda koje prosljeđuje te na njoj navodi serijske brojeve odgovarajuće zamjenske potvrde ili zamjenskih potvrda. Izvornu potvrdu mora čuvati najmanje tri godine. Preslika izvorne potvrde može se priložiti zamjenskoj potvrdi.
6. U slučaju proizvoda koji uživaju tarifne povlastica na temelju odstupanja odobrenog u skladu s člankom 89., postupak iz ovog članka primjenjuje se samo ako su takvi proizvodi namijenjeni za Europsku uniju. Ako je dotični proizvod stekao status s podrijetlom putem regionalne kumulacije, zamjenska potvrda može se sastaviti samo za slanje proizvoda u Norvešku, Švicarsku ili Tursku ako navedene države primjenjuju jednaka pravila u vezi s regionalnom kumulacijom kao i Europska unija.
Članak 97.q
1. Proizvodi koje u malim paketima pojedinac šalje pojedincu ili koji čine osobnu prtljagu putnika prihvaćat će se kao proizvodi s podrijetlom koji uživaju tarifne povlastice iz članka 66. bez da se zahtijeva predočenje potvrde o podrijetlu obrazac A ili izjave na računu, pod uvjetom da:
(a)
takvi proizvodi:
i)
nisu trgovačke naravi;
ii)
deklarirani su kao proizvodi koji ispunjavaju uvjete za ostvarivanje pogodnosti u okviru sustava;
(b)
nema sumnje u istinitost izjave iz točke (a) podtočke ii.
2. Uvoz se ne smatra uvozom trgovačke naravi ako su ispunjeni svi sljedeći uvjet:
(a)
uvozi su povremeni;
(b)
uvozi se sastoje isključivo od proizvoda za osobnu uporabu primatelja ili putnika ili članova njihovih obitelji;
(c)
iz naravi i količine proizvoda očito je da ne postoji namjera njihove komercijalne uporabe.
3. Ukupna vrijednost proizvoda iz stavka 2. ne prelazi 500 eura u slučaju malih paketa ili 1 200 eura u slučaju proizvoda koji čine osobnu prtljagu putnika.
Članak 97.r
1. Pronalaženje manjih razlika između navoda u potvrdi o podrijetlu obrazac A ili na izjavi na računu i navoda u ispravama koje su podnesene carinarnici u smislu provođenja službenog postupka za uvoz proizvoda ipso facto ne čini dokaz o podrijetlu ništavim ako se valjano utvrdi da se navedena isprava odnosi na podnesene proizvode.
2. Očite formalne pogreške na potvrdi o podrijetlu obrazac A, potvrdi o prometu robe EUR.1 ili na izjavi na računu ne bi trebale prouzrokovati odbacivanje te isprave ako te greške nisu takve da bi stvorile sumnju u točnost navoda u toj ispravi.
Pododjeljak 4.
Načini upravne suradnje
Članak 97.s
1. Države korisnice Komisiju obavješćuju o imenima i adresama vladinih tijela koja se nalaze na njihovom državnom području i koja su ovlaštena za izdavanje potvrda o podrijetlu obrazac A, zajedno s oglednim otiscima pečata koje navedena tijela upotrebljavaju, te o imenima i adresama odgovarajućih vladinih tijela odgovornih za provjeru potvrda o podrijetlu obrazac A i izjava na računu.
Komisija te informacije prosljeđuje carinskim tijelima država članica. Kada se te informacije saopće u okviru izmjena prethodnih komunikacija, Komisija navodi datum početka korištenja tih novih pečata prema uputama koje su joj dala nadležna vladina tijela država korisnica. Te su informacije za službenu uporabu; međutim, kada se roba pušta u slobodan promet, predmetna carinska tijela mogu dopustiti uvozniku ili njegovom propisno ovlaštenom predstavniku uvid u ogledne otiske pečata.
Države korisnice koje su već pružile informacije zahtijevane u prvome podstavku nisu obvezne ponovno ih pružiti, osim ako nije došlo do promjene.
2. U smislu članka 97.k stavka 4. Komisija objavljuje, u Službenom listu Europske unije (serija ‚C’), datum na koji je država ili područje priznato ili ponovno priznato kao država korisnica u vezi s proizvodima iz Uredbe (EZ) br. 732/2008, ispunila obveze iz stavka 1.
3. Komisija državama korisnicama na zahtjev nadležnih tijela država korisnica šalje ogledne otiske pečata koje upotrebljavaju carinska tijela država članica za izdavanje potvrda o prometu robe EUR.1.
Članak 97.t
1. Naknadne provjere potvrda o podrijetlu obrazac A i izjava na računu obavljaju se nasumičnim odabirom ili kad god carinska tijela država članica imaju osnovane razloge za sumnju u vjerodostojnost takvih isprava, u to da su dotični proizvodi s podrijetlom ili u udovoljavanje ostalim zahtjevima iz ovog odjeljka.
2. Kada zatraže naknadnu provjeru, carinska tijela država članica vraćaju potvrdu o podrijetlu obrazac A i račun, ako je podnesen, izjavu na računu, ili kopiju navedenih isprava, nadležnim vladinim tijela u državi korisnici izvoznici uz navođenje, kad god je to prikladno, razloga za upit. Uz zahtjev za provjeru šalju se i sve dobivene isprave ili informacije koje upućuju na to da su navodi u dokazu o podrijetlu netočni.
Ako carinska tijela država članica odluče obustaviti odobravanje carinskih povlastica dok čekaju rezultate provjere, uvozniku se nudi puštanje proizvoda uz primjenu mjera predostrožnosti koje se drže prijeko potrebnima.
3. Ako je podnesen zahtjev za naknadnu provjeru, takva se provjera obavlja i njezini rezultati se javljaju carinskom tijelu država članica najkasnije u roku od šest mjeseci ili u slučaju zahtjeva poslanih u Norvešku, Švicarsku ili Tursku u smislu provjere zamjenskih dokaza o podrijetlu pruženih na njihovom državnom području na temelju potvrde o podrijetlu obrazac A ili izjave na računu sastavljene u državi korisnici, najkasnije u roku od osam mjeseci od datuma slanja zahtjeva. Rezultati moraju biti takvi da se iz njih može utvrditi da li se predmetni dokaz o podrijetlu primjenjuje na stvarno izvezene proizvode i da li se ti proizvodi mogu smatrati proizvodi proizvodima podrijetlom iz država korisnica.
4. U slučaju potvrda o podrijetlu obrazac A izdanih na temelju dvostrane kumulacije, odgovor mora sadržavati kopiju (kopije) potvrde (potvrda) o prometu robe EUR.1 ili, gdje je to potrebno, odgovarajuće izjave (izjava) na računu.
5. Ako se u slučaju osnovane sumnje ne dobije nikakav odgovor u roku od šest mjeseci navedenom u stavku 3. ili ako u odgovoru nisu sadržane dostatne informacije za utvrđivanje vjerodostojnosti dotične isprave ili stvarnoga podrijetla proizvoda, nadležnim tijelima šalje se druga komunikacija. Ako se nakon druge komunikacije rezultati provjere ne dostavi tijelu koje je podnijelo zahtjev u roku od četiri mjeseca od datuma slanja druge komunikacije, ali ako s tim rezultatima nije moguće utvrditi vjerodostojnost predmetne isprave ili stvarnoga podrijetla proizvoda, tijelo koje je podnijelo zahtjev, osim u iznimnim okolnostima, odbija pravo na carinske povlastice.
6. Ako postupak provjere ili bilo koja druga raspoloživa informacija ukazuje na to da su pravila o podrijetlu prekršena, država korisnica izvoznica, na vlastitu inicijativu ili na zahtjev carinskih tijela država članica, obavlja odgovarajuća ispitivanja ili dogovara da se takva ispitivanja obave s potrebnom hitnošću kako bi se prepoznala i spriječila takva kršenja. U tom smislu Komisija ili carinska tijela država članica mogu sudjelovati u ispitivanjima.
7. U smislu naknadne provjere potvrda o podrijetlu obrazac A, izvoznici moraju čuvati sve odgovarajuće isprave kojima se dokazuje status podrijetla dotičnih proizvoda, a nadležna vladina tijela države korisnice izvoznice moraju čuvati kopije potvrda, kao i sve izvozne isprave koje se odnose na njih. Te se isprave čuvaju najmanje tri godine od kraja godine u kojoj je potvrda o podrijetlu obrazac A bila izdana.
Članak 97.u
1. Članci 97.s i 97.t također se primjenjuju između država iste regionalne skupine u smislu pružanja informacija Komisiji ili carinskom tijelu država članica te naknadne provjere potvrda o podrijetlu obrazac A ili izjava na računu izdanih u skladu s pravilima o podrijetlu koja vrijede za regionalnu kumulaciju.
2. U smislu članaka 85., 97.m i 97.p, sporazum sklopljen između Europske unije, Norveške, Švicarske i Turske između ostalog uključuje obvezu pružanja sve potrebne uzajamne potpore u pitanjima upravne suradnje.
U smislu članka 86. stavaka 7. i 8. i članka 97.k, država s kojom je Europska unija sklopila važeći sporazum o slobodnoj trgovini i koja je pristala da bude uključena u proširenu kumulaciju s državom korisnicom također pristaje državi korisnici pružiti potporu u pitanjima upravne suradnje na isti način kako bi tu potporu pružila carinskim tijelima država članica u skladu s odgovarajućim odredbama dotičnog sporazuma o slobodnoj trgovini.
Pododjeljak 5.
Postupci u smislu dvostrane kumulacije
Članak 97.v
1. Dokaz o statusu proizvodi Europske unije s podrijetlom pruža se ili:
(a)
predočenjem potvrde o prometu robe EUR.1, čiji je primjerak sadržan u Prilogu 21.; ili
(b)
predočenjem izjave na računu, čiji je tekst sadržan u Prilogu 18. Izjavu na računu može dati bilo koji izvoznik za pošiljke koje sadrže proizvode s podrijetlom čija ukupna vrijednost ne prelazi 6 000 eura ili ovlašteni izvoznik Europske unije.
2. Izvoznik ili njegov ovlašteni predstavnik u rubriku 2. potvrde o prometu robe EUR.1 upisuje navod ‚GSP beneficiary countries’ i ‚EU’, ili ‚Pays bénéficiaires du SPG’ i ‚UE’.
3. Odredbe ovog odjeljka u vezi s izdavanjem, uporabom i naknadnom provjerom potvrda o podrijetlu obrazac A primjenjuje se na odgovarajući način na potvrde o prometu robe EUR.1 i, izuzimajući odredbe u vezi s njihovim izdavanjem, na izjave na računu.
4. Carinska tijela država članica mogu ovlastiti izvoznika, dalje u tekstu ‚ovlašteni izvoznik’, koji često šalje proizvode podrijetlom iz Europske unije u okviru dvostrane kumulacije da daje izjave na računu, bez obzira na vrijednost dotičnog proizvoda, ako taj izvoznik pruža, na zadovoljstvo carinskih tijela, sva jamstva potrebna za provjeru:
(a)
statusa podrijetla proizvoda;
(b)
ispunjavanja ostalih zahtjeva koji se primjenjuju u navedenoj državi članici.
5. Carinska tijela mogu odobriti status ovlaštenog izvoznika pod bilo kojim uvjetima koje smatraju primjerenima. Carinska tijela ovlaštenom izvozniku dodjeljuju broj carinskog ovlaštenja koji se navodi na izjavi na računu.
6. Carinska tijela nadgledaju kako ovlašteni izvoznik upotrebljava ovlaštenje. Carinska tijela mogu povući ovlaštenje u svakome trenutku.
Ona povlače ovlaštenje u svakom od sljedećih slučajeva:
(a)
ovlašteni izvoznik više ne pruža jamstva iz stavka 4.;
(b)
ovlašteni izvoznik ne ispunjava uvjete iz stavka 5.;
(c)
ovlašteni izvoznik na drugi način nepravilno upotrebljava ovlaštenje.
7. Ovlašteni izvoznik ne mora potpisati izjave na računu pod uvjetom da se ovlašteni izvoznik carinskom tijelu pisanim putem obveže da preuzima punu odgovornost za svaku izjavu na računu u kojoj se ovlašteni izvoznik navodi kao da ju je sam rukom potpisao.
Pododjeljak 6.
Ceuta i Melilla
Članak 97.w
Odredbe ovog odjeljka u vezi s izdavanjem, uporabom i naknadnom provjerom dokaza o podrijetlu primjenjuju se na odgovarajući način na proizvode izvezene iz države korisnice u Ceutu i Melillu i na proizvode izvezene iz Ceute i Melille u državu korisnicu u smislu dvostrane kumulacije.
Ceuta i Melilla smatraju se jednim područjem.
Španjolska carinska tijela odgovorna su za primjenu ovog odjeljka u Ceuti i Melilli.”
(3)
U dijelu I., glavi IV., poglavlju 2., odjeljku 2., umeće se sljedeći članak 97.x prije pododjeljka 1.:
„Članak 97.x
1. Za potrebe ovog odjeljka primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
‚izrada’ znači svaka vrsta obrade ili prerade uključujući sklapanje;
(b)
‚materijal’ znači svaki sastojak, sirovina, sastavnica ili dio itd., upotrijebljen u izradi proizvoda;
(c)
‚proizvod’ znači proizvod koji se dobiva postupkom izrade, čak i ako je namijenjen za uporabu u nekom drugom proizvodnom postupku;
(d)
‚roba’ znači i materijali i proizvodi;
(e)
‚carinska vrijednost’ znači vrijednost koja je utvrđena u skladu s Sporazumom o provedbi članka VII. Općeg sporazuma o carinama i trgovini iz 1994. (Sporazum Svjetske trgovinske organizacije o određivanju carinske vrijednosti);
(f)
‚cijena franko tvornica’ na popisu u Prilogu 15. znači cijena koja ja plaćena za proizvod franko tvornica proizvođača u čijoj je tvrtki obavljen posljednji postupak obrade ili prerade, pod uvjetom da ta cijena uključuje vrijednost svih uporabljenih materijala, umanjenu za sve domaće poreze koji podliježu ili bi mogli podlijegati povratu po obavljenom izvozu dobivenoga proizvoda.
Ako stvarno plaćena cijena ne odražava sve troškove vezane uz izradu proizvoda, koji su nastali u državi korisnici, cijena franko tvornica označava zbroj svih navedenih troškova, umanjenu za sve domaće poreze koji se vraćaju ili se mogu vratiti, kada se dobiveni proizvod izveze;
(g)
‚vrijednost materijala’ na popisu u Prilogu 15. znači carinska vrijednost u trenutku uvoza upotrijebljenoga materijala bez podrijetla, ili, ako taj podatak nije poznat ili ga je nemoguće utvrditi, na prvu utvrdivu cijenu plaćenu za materijale u Europskoj uniji ili u državi korisnici u smislu članka 98. stavka 1. Ako vrijednost upotrijebljenih materijala s podrijetlom treba utvrditi, ovaj se podstavak primjenjuje na odgovarajući način;
(h)
‚poglavlja’, ‚tarifni brojevi’ i ‚podbrojevi’ znači poglavlja, tarifni brojevi i podbrojevi (četveroznamenkasti ili šesteroznamenkasti) koji se upotrebljavaju u nomenklaturi koja tvori Harmonizirani sustav;
(i)
‚razvrstano’ se odnosi na razvrstavanje proizvoda ili materijala u određeni tarifni broj ili podbroj Harmoniziranog sustava;
(j)
‚pošiljka’ znači proizvodi:
-
koji se ili otpremaju istodobno od određenog izvoznika do određenoga primatelja, ili
-
koji su obuhvaćeni jedinstvenom prijevoznom ispravom koja obuhvaća njihovu otpremu od izvoznika do primatelja ili, ako takva isprava ne postoji, jednim računom.
2. U smislu stavka 1. točke (f), ako je zadnja obrada ili prerada bila dodijeljena proizvođaču kao podizvođaču, izraz ‚proizvođač’ iz prvoga stavka 1. točke (f) može se odnositi na poduzeće koje je zaposlilo podizvođača.”
(4)
U članku 99. umeće se sljedeća točka (d)a:
„(d)a
proizvodi od zaklanih životinja koje su ondje okoćene i uzgojene;”.
(5)
Članak 101. stavak 1. mijenja se kako slijedi:
(a)
točka (g) zamjenjuje se sljedećim:
„(g)
postupci bojenja ili aromatiziranja šećera ili izrade kocki šećera; djelomično ili potpuno mljevenje kristalnoga šećera;”;
(b)
točka (m) zamjenjuje se sljedećim:
„(m)
jednostavno miješanje proizvoda, bilo iste ili različite vrste; miješanje šećera s bilo kojim drugim materijalom;”;
(c)
umeće se sljedeća točka (m)a:
„(m)a
jednostavno dodavanje vode ili otopine ili dehidracija ili denaturacija proizvoda;”.
(6)
Umeće se Prilog 13.a iz Priloga I ovoj Uredbi.
(7)
Umeće se Prilog 13.b iz Priloga II ovoj Uredbi.
(8)
Umeće se Prilog 13.c iz Priloga III. ovoj Uredbi.
(9)
Umeće se Prilog 13.d iz Priloga IV. ovoj Uredbi.
(10)
U Prilogu 14., u napomenama 1. i 3.1 tekst „članci 69. i 100.” zamjenjuje se tekstom „članak 100.”
(11)
Prilog 17. izmjenjuje se u skladu s Prilogom V. ovoj Uredbi.
(12)
Prilog 18. zamjenjuje se tekstom iz Priloga VI. ovoj Uredbi.
Članak 2.
Države korisnice Komisiji podnose obvezujuću izjavu u skladu s člankom 68. stavkom 3.Uredbe (EZ) br. 2454/93, kako je izmijenjena ovom Uredbom, te zahtijevane podatke iz članka 69. navedene Uredbe, najmanje tri mjeseca prije stvarne primjene sustava registriranih izvoznika na njihovim državnim područjima.
Najkasnije 1. srpnja 2016. i 1. srpnja 2019. Komisija će pregledati stanje pripravnosti država korisnica na primjenu sustava registriranih izvoznika. Komisija će predložiti sve potrebne prilagodbe.
Članak 3.
1. Ova Uredba stupa na snagu sedmoga dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
2. Primjenjuje se od 1. siječnja 2011.
3. Prema stavku 4. ovog članka, točka (1), ako se odnosi na članke 68. do 71., 90. do 97.i i 97.j stavak 2., točka 8. i točka 9. članka 1. primjenjuju se od 1. siječnja 2017.
4. Države korisnice koje na datum naveden u stavku 3. nisu u mogućnosti provesti sustav registriranih izvoznika i koje Komisiji pošalju pisani zahtjev prije 1. srpnja 2016. ili kojima je Komisija u skladu s drugim stavkom članka 2. predložila prilagodbe, mogu nastaviti primjenjivati odredbe iz glave IV. poglavlja 2. odjeljka 1.A i priloga 17. i 18. Uredbi (EZ) br. 2454/93, kako je izmijenjena ovom Uredbom, do 1. siječnja 2020.
5. Točka 2. članka 1. primjenjuje se do datuma određenog u stavku 3. ili, za države korisnice iz stavka 4., do datuma određenog u stavku 4.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 18. studenoga 2010.