РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 12 декември 2011 година
относно присъединяването на Европейския съюз към Протокола от 2002 г. към Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г., с изключение на членове 10 и 11 от него
(2012/22/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 100, параграф 2 във връзка с член 218, параграф 6, буква а) и член 218, параграф 8, първа алинея от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид одобрението на Европейския парламент,
като има предвид, че:
(1)
Протоколът от 2002 г. към Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г. („Атинският протокол“) представлява значително подобряване на режима по отношение на отговорността на превозвачите и обезщетението на пътници, превозвани по море. По-специално той предвижда обективна отговорност за превозвача, включително задължителна застраховка с право на пряк иск спрямо застрахователите в определени граници, както и правила относно компетентността на съдилищата и относно признаването и изпълнението на съдебни решения. Следователно Атинският протокол съответства на целта на Съюза за подобряване на правния режим по отношение на отговорността на превозвачите.
(2)
Атинският протокол изменя Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г. („Атинската конвенция“) и предвижда в член 15, че двата инструмента се разглеждат и тълкуват заедно като един правен инструмент между страните по Атинския протокол.
(3)
По-голямата част от правилата на Атинския протокол са включени в правото на Съюза посредством Регламент (ЕО) № 392/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година относно отговорността на превозвачите на пътници по море в случай на произшествия (1). По този начин Съюзът упражни компетентност по отношение на въпросите, уредени от този регламент. Държавите-членки обаче запазват компетентността си по отношение на редица разпоредби на Атинския протокол като клаузата за отказ от участие, с която им се разрешава да определят по-високи граници на отговорност от предвидените съгласно Атинския протокол. Между въпросите от Атинския протокол, попадащи в компетентност на държавите-членки, и въпросите, които попадат в областите на изключителна компетентност на ЕС, съществува взаимозависимост. Поради това по въпросите от Атинския протокол, попадащи в тяхна компетентност, държавите-членки следва да действат координирано, като отчитат своите задължения за лоялно сътрудничество.
(4)
Атинският протокол е открит за ратификация, приемане, утвърждаване или присъединяване от държави и от регионални организации за икономическа интеграция, които са създадени от суверенни държави, прехвърлили компетентност на тези организации по определени въпроси, уредени от Атинския протокол.
(5)
Съгласно член 17, параграф 2, буква б) и член 19 от Атинския протокол регионални организации за икономическа интеграция могат да сключат Атинския протокол.
(6)
През октомври 2006 г. Правният комитет на Международната морска организация (ИМО) прие резерва и насоки за прилагане на Атинската конвенция („насоки на ИМО“) с цел разглеждане на определени въпроси в рамките на Атинската конвенция, като по-специално обезщетенията за вреди, свързани с тероризъм.
(7)
Регламент (ЕО) № 392/2009 възпроизвежда в своите приложения съответните разпоредби на консолидирания текст на Атинската конвенция, изменена с Атинския протокол и насоките на ИМО.
(8)
Съгласно разпоредбите на член 19 от Атинския протокол регионалните организации за икономическа интеграция трябва да декларират при подписване, ратификация, приемане, утвърждаване или присъединяване обхвата на своята компетентност по отношение на въпросите, уредени от Атинския протокол.
(9)
Поради това Съюзът следва да се присъедини към Атинския протокол и да направи резервата, която се съдържа в насоките на ИМО. Направената резерва не следва да се тълкува като промяна в настоящото разделение на областите на компетентност между Съюза и държавите-членки по отношение на удостоверенията и проверките от държавните органи.
(10)
Някои разпоредби от Атинския протокол се отнасят до съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси и следователно попадат в обхвата на част трета, дял V от Договора за функционирането на ЕС. Отделно решение, отнасящо се до тези разпоредбипредстои да бъде прието успоредно с настоящото решение.
(11)
Държавите-членки, които ще ратифицират или ще се присъединят към Атинския протокол, следва ако е възможно да го направят едновременно. Поради това държавите-членки следва да обменят информация относно състоянието на своите процедури за ратификация или присъединяване, за да подготвят, доколкото е възможно, едновременното депозиране на документите си за ратификация или присъединяване. При ратификация или присъединяване към Атинския протокол държавите-членки следва да направят резервата, която се съдържа в насоките на ИМО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Присъединяването на Европейския съюз към Протокола от 2002 г. към Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г. („Атинския протокол“) се одобрява от името на Европейския съюз по отношение на въпросите, които са от изключителната компетентност на Съюза с изключение на членове 10 и 11 от него.
Текстът на Атинския протокол, с изключение на членове 10 и 11, се съдържа в приложението.
Член 2
1. Председателят на Съвета е оправомощен да определи лицето(лицата), упълномощено(и) да депозира(ат) документа за присъединяване на Съюза към Атинския протокол в съответствие с член 17, параграф 2, буква в), член 17, параграф 3 и член 19 от посочения протокол.
2. При депозиране на документа за присъединяване Съюзът прави следната декларация за компетентност:
„1.
Член 19 от Атинския протокол от 2002 г. към Атинската конвенция относно превоза на пътници и личния им багаж по море от 1974 г. предвижда, че регионални организации за икономическа интеграция, които са създадени от суверенни държави, които са прехвърлили на тези организации компетентност по някои въпроси, уредени от посочения протокол, могат да го подпишат, при условие че направят декларацията, посочена в същия член. Съюзът реши да се присъедини към Атинския протокол и съответно прави такава декларация.
2.
Настоящите членове на Европейския съюз са Кралство Белгия, Република България, Чешката република, Кралство Дания, Федерална република Германия, Република Естония, Ирландия, Република Гърция, Кралство Испания, Френската република, Италианската република, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Великото херцогство Люксембург, Република Унгария, Малта, Кралство Нидерландия, Република Австрия, Република Полша, Португалската република, Румъния, Република Словения, Словашката република, Република Финландия, Кралство Швеция и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия.
3.
Настоящата декларация не се прилага към териториите на държавите-членки на Европейския съюз, в които не се прилага Договорът за функционирането на Европейския съюз, и не засяга мерки или позиции, които биха могли да бъдат приети по силата на протокола от заинтересованите държави-членки от името и в интерес на тези територии.
4.
Държавите-членки на Европейския съюз са предоставили изключителна компетентност на Съюза по отношение на мерките, приети въз основа на член 100 от Договора за функционирането на ЕС. Такива мерки са приети по отношение на членове 1 и 1а, член 2, параграф 2, членове 3-16 и членове 18, 20 и 21 от Атинската конвенция, изменена с Атинския протокол и разпоредбите на насоките на ИМО, посредством приемането на Регламент (ЕО) № 392/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно отговорността на превозвачите на пътници по море в случай на произшествия.
5.
Упражняването на компетентността, която държавите-членки са прехвърлили на Европейския съюз съгласно Договора за функционирането на ЕС, подлежи по своята същност на непрекъснато развитие. В рамките на Договора за функционирането на ЕС компетентните институции могат да вземат решения, които да определят обхвата на компетентност на Европейския съюз. Поради тази причина Европейският съюз си запазва правото да изменя по съответен начин настоящата декларация, без това да представлява предпоставка за упражняването на компетентността му по въпросите, уредени от Атинския протокол. Европейският съюз ще уведоми генералния секретар на Международната морска организация за изменената декларация.“
3. Лицето или лицата, определени съгласно параграф 1 от настоящия член, правят резервата, която се съдържа в насоките на ИМО, при депозирането на документа за присъединяване на Съюза към Атинския протокол.
Член 3
Съюзът депозира документа за присъединяването си към Атинския протокол до 31 декември 2011 г.
Член 4
1. Държавите-членки предприемат необходимите стъпки, за да депозират документите за ратификация или присъединяване към Атинския протокол в разумен срок и при възможност до 31 декември 2011 г.
2. Държавите-членки правят резервата, която се съдържа в насоките на ИМО, при депозирането на документите за ратификация или присъединяване към Атинския протокол.
Съставено в Брюксел на 12 декември 2011 година.
32012D0022
L 008/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
ODLUKA VIJEĆA
od 12. prosinca 2011.
o pristupanju Europske unije Protokolu iz 2002. uz Atensku konvenciju o prijevozu putnika i njihove prtljage morem iz 1974., izuzev njegovih članaka 10. i 11.
(2012/22/EU)
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 100. stavak 2. u vezi s točkom (a) članka 218. stavka 6. i prvim podstavkom njegovog članka 218. stavka 8.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir suglasnost Europskog parlamenta,
budući da:
(1)
Protokol iz 2002. uz Atensku konvenciju o prijevozu putnika i njihove prtljage morem iz 1974. („Atenski protokol”) predstavlja bitno poboljšanje sustava odgovornosti prijevoznika i naknade štete putnicima u pomorskom prometu. Posebno, njime se predviđa stroga odgovornost za prijevoznika, uključujući obvezno osiguranje, s pravom na neposrednu tužbu protiv osiguravatelja do određenih iznosa, te pravila o nadležnosti i priznavanju i izvršenju presuda. Atenski je protokol, stoga, u skladu s ciljem Unije o poboljšanju pravnog sustava odgovornosti prijevoznika.
(2)
Atenskim protokolom mijenja se Atenska konvencija o prijevozu putnika i njihove prtljage morem iz 1974. („Atenska konvencija”) te se u članku 15. utvrđuje da se ta dva instrumenta među strankama Atenskog protokola čitaju i tumače zajedno kao jedan instrument.
(3)
Većina pravila Atenskog protokola uključena je u pravo Unije Uredbom (EZ) br. 392/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o odgovornosti prijevoznika u prijevozu putnika morem u slučaju nesreća (1). Stoga je Unija nadležna u pogledu pitanja uređenih tom Uredbom. Države članice, međutim, zadržavaju svoju nadležnost u pogledu brojnih odredaba Atenskog protokola, kao što je klauzula o nekorištenju, u skladu s kojom mogu same utvrđivati visinu odgovornosti koja može biti viša od one propisane Atenskim protokolom. Pitanja iz nadležnosti država članica prema Atenskom protokolu i ona koja su u isključivoj nadležnosti Unije nezavisna su. Stoga, u pitanjima iz njihove nadležnosti prema Atenskom protokolu, države članice trebale bi djelovati usklađeno, uzimajući u obzir njihovu obvezu lojalne suradnje.
(4)
Atenski protokol otvoren je za ratifikaciju, prihvaćanje, odobrenje ili pristupanje od strane država i organizacijama za regionalnu ekonomsku integraciju koje su osnovale suverene države koje su na te organizacije prenijele nadležnost za određena pitanja uređena Atenskim protokolom.
(5)
U skladu s člankom 17. stavkom 2. točkom (b) i člankom 19. Atenskog protokola, organizacije za regionalnu ekonomsku integraciju mogu sklopiti Atenski protokol.
(6)
Pravni odbor Međunarodne pomorske organizacije (IMO) donio je u listopadu 2006. Rezerve i smjernice IMO-a za provedbu Atenske konvencije („Smjernice IMO-a”) radi rješavanja određenih pitanja iz Atenske konvencije, kao što su, posebno, naknada štete nastale zbog terorističkog djelovanja.
(7)
Uredba (EZ) 329/2009 sadrži u svojim prilozima odgovarajuće odredbe konsolidirane verzije Atenske konvencije kako je izmijenjena Atenskim protokolom i Smjernicama IMO-a.
(8)
Prema uvjetima iz članka 19. Atenskog protokola, Organizacija za regionalnu ekonomsku integraciju mora pri potpisivanju, ratifikaciji, prihvaćanju, odobrenju ili pristupanju izjaviti razmjer svoje nadležnosti u pogledu pitanja koja su uređena Atenskim protokolom.
(9)
Unije bi, stoga, trebala pristupiti Atenskom protokolu i staviti rezervu koja je sadržana u Smjernicama IMO-a. Stavljanje takve rezerve ne bi se trebalo tumačiti kao promjenu sadašnje podjele nadležnosti između Unije i država članica u pogledu izdavanja potvrda i nadzora od strane državnih tijela.
(10)
Određene odredbe Atenskog protokola tiču se pravosudne suradnje u građanskim stvarima i, stoga, spadaju u područje primjene glave V. trećeg dijela UFEU-a. Usporedno s ovom Odlukom potrebno je donijeti zasebnu odluku koja se odnosi na te odredbe.
(11)
Države članice koje će ratificirati Atenski protokol ili će mu pristupiti trebale bi, ako je moguće, učiniti to istodobno. Države članice bi, stoga, trebale razmijeniti informacije o statusu njihovih postupaka ratifikacije ili pristupanja kako bi u što je moguće većoj mjeri pripremile istodobno polaganje svojih isprava o ratifikaciji ili pristupanju. Pri ratifikaciji Atenskog protokola ili pri pristupanju Atenskom protokolu, države članice trebale bi staviti rezervu sadržanu u Smjernicama IMO-a,
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Pristupanje Europske unije Protokolu iz 2002. na Atensku konvenciju o prijevozu putnika i njihove prtljage morem iz 1974. („Atenski protokol”) odobrava se u ime Europske unije u pogledu pitanja koja spadaju u isključivu nadležnost Unije, izuzev njegovih članaka 10. i 11.
Tekst Atenskog protokola, izuzev članaka 10. i 11., naveden je u Prilogu.
Članak 2.
1. Ovlašćuje se predsjednik Vijeća imenovati osobu ili osobe opunomoćenu ili opunomoćene za polaganje isprave o pristupanju Unije Atenskom protokolu sukladno članku 17. stavku 2. točki (c), članku 17. stavku 3. i članku 19. tog Protokola.
2. Prilikom polaganja isprave o pristupanju, Unija daje sljedeću izjavu o nadležnosti:
„1.
Člankom 19. Atenskog protokola iz 2002. uz Atensku konvenciju o prijevozu putnika i njihove prtljage morem iz 1974. predviđa se da organizacije za regionalnu ekonomsku integraciju koje su osnovale suverene države koje su na te organizacije prenijele nadležnost za određena pitanja uređena tim Protokolom mogu potpisati Atenski protokol, pod uvjetom da daju izjavu iz tog članka. Unija je odlučila pristupiti Atenskom protokolu i sukladno tome daje navedenu izjavu.
2.
Sadašnje članice Europske unije su Kraljevina Belgija, Republika Bugarska, Češka Republika, Kraljevina Danska, Savezna Republika Njemačka, Republika Estonija, Irska, Helenska Republika, Kraljevina Španjolska, Francuska Republika, Talijanska Republika, Republika Cipar, Republika Latvija, Republika Litva, Veliko Vojvodstvo Luksemburg, Republika Mađarska, Malta, Kraljevina Nizozemska, Republika Austrija, Republika Poljska, Portugalska Republika, Rumunjska, Republika Slovenija, Slovačka Republika, Republika Finska, Kraljevina Švedska i Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske.
3.
Ova se izjava ne primjenjuje na državna područja država članica Europske unije u kojima se Ugovor o funkcioniranju Europske unije (UFEU) ne primjenjuje te se njome ne dovodi u pitanje takve akte ili stajališta koje dotične države članice mogu usvojiti na temelju Protokola u ime i u interesu tih državnih područja.
4.
Države članice Europske unije prenijele su na Uniju isključivu nadležnost u pogledu mjera donesenih na temelju članka 100. UFEU-a. Takve su mjere donesene u pogledu članaka 1. i 1.a, članka 2. stavka 2., članaka 3. do 16. i članaka 18., 20. i 21. Atenske konvencije, kako je izmijenjena Atenskim protokolom i odredbama Smjernica IMO-a., Uredbom (EZ) br. 392/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o odgovornosti prijevoznika u prijevozu putnika morem u slučaju nesreća.
5.
Izvršavanje nadležnosti koje su države članice prenijele na Europsku uniju sukladno UFEU-u je, samo po sebi, podložno neprestanom razvoju. U okviru UFEU-a nadležne institucije mogu donositi odluke kojima se određuju opseg nadležnosti Europske unije. Europska unija, stoga, pridržava pravo izmjene ove izjave na odgovarajući način, a da to ne predstavlja preduvjet za izvršavanje njezine nadležnosti u pogledu pitanja koja su uređena Atenskim protokolom. Europska unije obavješćuje glavnog tajnika Međunarodne pomorske organizacije o izmjenama izjave.”
3. Osoba ili osobe imenovane na temelju stavka 1. ovog članka pri polaganju isprave o pristupanju Unije Atenskom protokolu stavljaju rezervu sadržanu u Smjernicama IMO-a.
Članak 3.
Unije polaže ispravu o pristupanju Atenskom protokolu do 31. prosinca 2011.
Članak 4.
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere za polaganje isprava o ratifikaciji Atenskog protokola ili pristupanju Atenskom protokolu u razumnom roku, a po mogućnosti do 31. prosinca 2011.
2. Prilikom polaganja svojih isprava o ratifikaciji Atenskog protokola ili pristupanju Atenskom protokolu, države članice stavljaju rezervu sadržanu u Smjernicama IMO-a.
Sastavljeno u Bruxellesu 12. prosinca 2011.