РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1094/2010 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 24 ноември 2010 година
за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), за изменение на Решение № 716/2009/ЕО и за отмяна на Решение 2009/79/ЕО на Комисията
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПEЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Финансовата криза през периода 2007 и 2008 г. разкри сериозни слабости по отношение на финансовия надзор, както в конкретни случаи, така и по отношение на финансовата система като цяло. Моделите за надзор на национално равнище не успяват да се пригодят към финансовата глобализация и интегрираните и взаимосвързани европейски финансови пазари, на които много финансови институции извършват дейност в повече от една държава. Кризата разкри сериозни слабости по отношение на сътрудничеството, координацията, последователното прилагане на законодателството на Съюза и доверието между националните надзорници.
(2)
Преди и по време на финансовата криза Европейският парламент призова да се премине към по-интегриран европейски надзор, за да се гарантира пълна равнопоставеност на всички участници на равнището на Съюза и да се отрази нарастващата интеграция на финансовите пазари в Съюза (в резолюциите си от 13 април 2000 г. относно съобщението на Комисията относно прилагането на рамката за финансовите пазари: план за действие (4), от 21 ноември 2002 г. относно правилата за пруденциален надзор в Европейския съюз (5), от 11 юли 2007 г. относно политика в областта на финансовите услуги (2005-2010 г.) - Бяла книга (6), от 23 септември 2008 г., съдържаща препоръки към Комисията относно хедж фондовете и фондовете за частно участие (7), и от 9 октомври 2008 г., съдържаща препоръки към Комисията относно последващи мерки при процеса „Ламфалуси“: бъдеща структура на надзора (8), както и в позициите си от 22 април 2009 г. относно измененото предложение за директива на Европейския парламент и на Съвета относно предприемането и упражняването на застрахователна и презастрахователна дейност (Платежоспособност II) (9) и от 23 април 2009 г. относно предложението за регламент на Европейския парламент и на Съвета относно агенциите за кредитен рейтинг (10)).
(3)
През ноември 2008 г. Комисията възложи на група на високо равнище, председателствана от Жак дьо Ларозиер да представи препоръки за подобряване на европейската надзорна уредба с цел по-добра защита на гражданите и възстановяване на доверието във финансовата система. В своя окончателен доклад, представен на 25 февруари 2009 г. (доклад „Дьо Ларозиер“), групата на високо равнище препоръча укрепване на надзорната рамка, за да се намали рискът от бъдещи финансови кризи, както и тяхната сериозност. Тя препоръча да се извършат реформи на структурата на надзора на финансовия сектор на Съюза. Групата също така направи извода, че следва да бъде създадена Европейска система за финансов надзор, която да включва три европейски надзорни органа - един за банковия сектор, един за сектора на ценни книжа и един за сектора на застраховане и професионално пенсионно осигуряване, и препоръча да се създаде Европейски съвет за системeн риск. В доклада бяха представени реформите, които експертите считаха за необходими и които трябваше да бъдат предприети незабавно.
(4)
В съобщение от 4 март 2009 г., озаглавено „Движеща сила за възстановяването на Европа“, Комисията предложи да представи проект на законодателни актове, с които да бъде създадена Европейска система за финансов надзор и Европейски съвет за системен риск. В съобщение от 27 май 2009 г., озаглавено „Европейски финансов надзор“, тя даде повече информация относно вероятната структура на подобна нова надзорна рамка, отразяваща основната идея на доклада „Дьо Ларозиер“.
(5)
В заключенията си от 19 юни 2009 г. Европейският съвет потвърди, че следва да бъде създадена Европейска система за финансов надзор, която да включва три нови европейски надзорни органа. Целта на системата следва да бъде повишаване на качеството и последователността на националния надзор, засилване на надзора върху презграничните групи и утвърждаване на Единен европейски наръчник, приложим към всички финансови институции във вътрешния пазар. Той подчерта, че европейските надзорни органи също трябва да имат надзорни правомощия по отношение на агенциите за кредитен рейтинг и прикани Комисията да подготви конкретни предложения относно това как Европейската система за финансов надзор може да играе важна роля в кризисни ситуации, като в същото време подчерта, че решенията, взети от европейските надзорни органи, не следва да засягат фискалните отговорности на държавите-членки.
(6)
Финансовата и икономическа криза породи реални и сериозни рискове за стабилността на финансовата система и функционирането на вътрешния пазар. Възстановяването и поддържането на стабилна и надеждна финансова система е абсолютно необходимо условие за запазването на доверието и еднородността на вътрешния пазар, и по този начин за запазването и подобряването на условията за създаването на напълно интегриран и функциониращ вътрешен пазар в областта на финансовите услуги. Освен това по-големите и по-интегрираните финансови пазари предлагат по-добри възможности за финансиране и диверсификация на риска, като по този начин спомагат за подобряването на способността на икономиките да поемат шокове.
(7)
Съюзът достигна пределите на това, което може да бъде направено в рамките на сегашния статус на Комитетите на европейските надзорни органи. Съюзът не може да продължи да бъде в положение, в което не разполага с механизъм, който да гарантира, че националните надзорници вземат възможно най-добрите надзорни решения във връзка с презграничните финансови институции, в което няма достатъчно сътрудничество и обмен на информация между националните надзорници, в което съвместните действия на националните органи изискват сложни правила, за да бъде взето под внимание разнообразието от различни регулаторни и надзорни изисквания, в което националните решения са най-често единствената възможност за преодоляване на проблемите на равнището на Съюза, и в което се срещат различни тълкувания на един и същ правен текст. Европейската система за финансов надзор (наричана по-нататък „ЕСФН“) следва да бъде изградена така, че да отстрани тези недостатъци и да осигури система, която е съобразена с целта за стабилен и единен финансов пазар за финансови услуги в Съюза и която свързва националните надзорници в рамките на стабилна мрежа на равнището на Съюза.
(8)
ЕСФН следва да представлява интегрирана мрежа от надзорни органи на национално равнище и на равнището на Съюза, като оперативният надзор остава правомощие на органите на национално равнище. Следва да бъде постигната по-голяма хармонизация и по-последователно прилагане на правилата за финансовите институции и пазари в Съюза. Освен Европейския надзорен орган (Европейския орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване) (наричан по-нататък „Органът“), следва да се създадат Европейски надзорен орган (Европейски банков орган) и Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), както и Съвместен комитет на европейските надзорни органи (наричан по-нататък „Съвместният комитет“). Европейският съвет за системен риск (наричан по-нататък „ЕССР“) следва да бъде част от ЕСФН за целите на изпълнението на задачите, определени в настоящия регламент и в Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета (11).
(9)
Европейските надзорни органи (заедно наричани по-нататък „ЕНО“) следва да заменят Комитета на европейските банкови надзорници, създаден с Решение 2009/78/ЕО на Комисията (12), Комитета за европейско застраховане и професионален пенсионен надзор, създаден с Решение 2009/79/ЕО на Комисията (13), и Европейския комитет на регулаторите на ценни книжа, създаден с Решение 2009/77/ЕО на Комисията (14), и следва да поемат всички задачи и правомощия на тези комитети, включително продължаването на текущата работа и проекти, когато е целесъобразно. Обхватът на дейността на всеки от европейските надзорни органи следва да бъде ясно определен. ЕНО следва да се отчитат пред Европейския парламент и Съвета. Когато отчитането е свързано с междусекторни въпроси, които са били координирани чрез Съвместния комитет, ЕНО следва да се отчитат чрез Съвместния комитет във връзка с това координиране.
(10)
Органът следва да работи за подобряването на функционирането на вътрешния пазар, по-специално за постигането на високо, ефективно и последователно равнище на регулиране и надзор, като взема предвид различните интереси на държавите-членки и различния характер на финансовите институции. Органът следва да защитава обществени ценности като стабилността на финансовата система, прозрачността на пазарите и финансовите продукти и защитата на титулярите на полици, членовете на пенсионни схеми и бенефициерите. Органът следва също така да предотвратява регулаторния арбитраж и да гарантира наличието на равнопоставеност, и да засили международната надзорна координация в полза на икономиката като цяло, включително на финансовите институции и други заинтересовани страни, потребители и служители. Неговите задачи следва да включват също така насърчаването на сближаването на надзорните практики и предоставянето на съвети на институциите на Съюза в областта на регулирането и надзора на застраховането, презастраховането и професионалното пенсионно осигуряване, както и по свързани с това въпроси в областта на корпоративното управление, одита и финансовото отчитане. На Органа следва да бъдат поверени и определени отговорности във връзка със съществуващи и бъдещи финансови дейности.
(11)
Органът следва също така да е в състояние временно да забрани или ограничи определени финансови дейности, които представляват заплаха за правилното функциониране и за целостта на финансовите пазари или стабилността на цялата финансова система в Съюза или на част от нея в случаите, предвидени в законодателните актове, посочени в настоящия регламент, и при условията, установени в тези актове. Ако е необходимо да се наложи такава временна забрана в случай на извънредна ситуация, Органът следва да я наложи в съответствие със и при условията, установени в настоящия регламент. В случаите, когато временната забрана или временното ограничение на определени финансови дейности е с междусекторно въздействие, в съответното секторно законодателство следва да бъде предвидено, че Органът следва, когато е приложимо, да се консултира и да координира действията си с Европейския надзорен орган (Европейски банков орган) и с Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) чрез Съвместния комитет.
(12)
Органът следва надлежно да взема предвид отражението на своите дейности върху конкуренцията и иновациите в рамките на вътрешния пазар, върху конкурентоспособността на Съюза в световен мащаб, върху развитието на финансовото включване и върху новата стратегия на Съюза за работни места и растеж.
(13)
За да може да изпълни своите цели, Органът следва да има юридическа правосубектност и административна и финансова автономност.
(14)
Предвид резултатите от работата на международните органи системният риск следва да се определи като риск от дестабилизиране на финансовата система, който може да породи сериозни отрицателни последици за вътрешния пазар и реалната икономика. Всички видове финансови посредници, пазари и инфраструктура може в известна степен да са потенциално системно важни.
(15)
Презграничният риск включва всички рискове, причинени от икономически дисбаланси или финансови проблеми в целия Съюз или в части от него, които могат да имат значителни отрицателни последици за операциите между икономическите оператори на две или повече държави-членки, за функционирането на вътрешния пазар или за публичните финанси на Съюза или на някоя от неговите държави-членки.
(16)
В решение от 2 май 2006 г. по дело C-217/04 (Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия/Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз) Съдът заключи, че: „редакцията на член 95 от Договора за ЕО [понастоящем член 114 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС)] по никакъв начин не указва на това, че адресати на мерките, приети от законодателните органи на Общността на основание посочената разпоредба, могат да бъдат единствено отделните държави-членки. Законодателят може да счете за необходимо да предвиди създаването на орган на Общността, който да отговаря за подпомагането на процеса на хармонизация в случаи, когато приемането на незадължителни придружаващи и рамкови мерки изглежда целесъобразно с оглед улесняването на еднаквото изпълнение и прилагане на актове, основаващи се на тази разпоредба.“ (15). Целта и дейността на Органа - да подпомага компетентните национални надзорни органи в последователното тълкуване и прилагане на правилата на Съюза и да допринася за финансовата стабилност, необходима за финансовата интеграция - са тясно свързани с целите на достиженията на правото на Съюза относно вътрешния пазар на финансови услуги. Следователно Органът следва да бъде създаден въз основа на член 114 ДФЕС.
(17)
Задачите на компетентните органи на държавите-членки, включително сътрудничеството помежду им и сътрудничеството с Комисията, се определят в следните законодателни актове: Директива 2009/138/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г. относно започването и упражняването на застрахователна и презастрахователна дейност (Платежоспособност II) (16), с изключение на дял IV от нея, Директива 2002/92/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 декември 2002 г. относно застрахователното посредничество (17), Директива 2003/41/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 юни 2003 г. относно дейностите и надзора на институциите за професионално пенсионно осигуряване (18), Директива 2002/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 16 декември 2002 г. относно допълнителния надзор на кредитните институции, застрахователните предприятия и на инвестиционните посредници към един финансов конгломерат (19), Директива 64/225/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1964 г. относно премахването на ограниченията относно свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги по отношение на презастраховането и ретроцесията (20), Директива 73/239/ЕИО на Съвета от 24 юли 1973 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане (21), Директива 73/240/ЕИО на Съвета от 24 юли 1973 г. относно премахване на ограниченията на свободата на установяване в областта на прякото застраховане, различно от животозастраховане (22), Директива 76/580/ЕИО на Съвета от 29 юни 1976 г. за изменение на Директива 73/239/ЕИО относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане (23), Директива 78/473/ЕИО на Съвета от 30 май 1978 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно съзастраховане в Общността (24), Директива 84/641/ЕИО на Съвета от 10 декември 1984 г. за изменение, особено по отношение на оказването на помощ на туристи, на Първата директива 73/239/ЕИО на Съвета относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане (25), Директива 87/344/ЕИО на Съвета от 22 юни 1987 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно застраховките за съдебни разноски (26), Директива 88/357/ЕИО на Съвета от 22 юни 1988 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прякото застраховане, различно от животозастраховането, и за формулиране на разпоредби за улесняване на ефективното упражняване на свободата на предоставяне на услуги (27), Директива 92/49/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, свързани с прякото застраховане, различно от животозастраховането (Трета директива за застраховането, различно от животозастраховане) (28), Директива 98/78/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 октомври 1998 г. относно допълнителен надзор върху застрахователни предприятия, които са част от застрахователна група (29), Директива 2001/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 март 2001 г. относно реорганизирането и ликвидацията на застрахователните дружества (30), Директива 2002/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 г. относно животозастраховането (31) и Директива 2005/68/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2005 г. относно презастраховането (32). Въпреки това, що се отнася до институциите за професионално пенсионно осигуряване, действията на Органа не следва да засягат разпоредбите на националното социално и трудово право.
(18)
Действащото законодателство на Съюза, което регулира областите, по отношение на които се прилага настоящият регламент, включва и съответните части от Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 г. за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм (33) и от Директива 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 септември 2002 г. относно дистанционната търговия на потребителски финансови услуги (34).
(19)
Желателно е Органът да способства за оценката на необходимостта от Европейска мрежа на националните гаранционни схеми в застраховането, която да бъде подходящо финансирана и достатъчно хармонизирана.
(20)
В съответствие с Декларация (№ 39) по член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз, приложена към заключителния акт на Междуправителствената конференция, която прие Договора от Лисабон, за изготвянето на регулаторни технически стандарти е необходима помощта на технически експерти, която се предоставя под специфична за областта на финансовите услуги форма. Необходимо е да се даде възможност на Органа да предоставя такава експертна помощ, включително по отношение на стандарти или части от стандарти, които не се основават на проект на технически стандарт, изготвен от него.
(21)
Необходимо е въвеждането на ефективен инструмент за утвърждаването на хармонизирани регулаторни технически стандарти в областта на финансовите услуги, както и единен наръчник, за да се осигури равнопоставеност и подходяща защита на титулярите на полици, членовете на пенсионни схеми и другите бенефициери в Съюза. Уместно е на Органа, като структура със силно специализиран експертен опит, да бъде възложено, в определените в правото на Съюза области, изготвянето на проекти на регулаторни технически стандарти, които не предполагат избори, свързани с провежданата политика.
(22)
Комисията следва да одобрява тези проекти на регулаторни технически стандарти чрез делегирани актове съгласно член 290 ДФЕС, за да им придаде задължителна правна сила. Те следва да подлежат на изменение единствено при много ограничени и извънредни обстоятелства, тъй като Органът е участникът, който е тясно свързан с ежедневното функциониране на финансовите пазари и го познава най-добре. Проектите на регулаторни технически стандарти ще подлежат на изменения, в случай че не са съвместими с правото на Съюза, не са съобразени с принципа на пропорционалност или противоречат на основни принципи на вътрешния пазар на финансови услуги, както са отразени в достиженията на правото на Съюза в областта на финансовите услуги. Комисията не следва да променя съдържанието на проектите на регулаторни технически стандарти, изготвени от Органа, без предварително съгласуване с него. За да се осигури плавен и бърз процес на приемане на тези стандарти, вземането на решение от Комисията за одобряване на проектите на регулаторни технически стандарти следва да бъде ограничено със срок.
(23)
Предвид техническия опит на Органа в областите, в които следва да се разработят регулаторни технически стандарти, следва да се отбележи намерението на Комисията при приемането на съответните делегирани актове по правило да разчита на проектите на регулаторни технически стандарти, представени ѝ от Органа. Независимо от това, в случаите когато Органът не представи проект на регулаторен технически стандарт в сроковете, определени в съответния законодателен акт, следва да се гарантира реалното постигане на резултата от упражняването на делегираните правомощия и да се запази ефикасността на процеса на вземане на решения. Ето защо в тези случаи на Комисията следва да бъдат предоставени правомощия да приема регулаторни технически стандарти, без да разполага с проект на Органа.
(24)
На Комисията следва също така да се предоставят правомощия да приема технически стандарти за изпълнение чрез актове за изпълнение съгласно член 291 ДФЕС.
(25)
В областите, които не са обхванати от регулаторните технически стандарти или от техническите стандарти за изпълнение, Органът следва да има правомощия да издава насоки и препоръки за прилагането на правото на Съюза. За да се осигури прозрачност и за да се засили спазването на тези насоки и препоръки от страна на националните надзорни органи, Органът следва да може да публикува информация за причините, поради които надзорните органи не са спазили тези насоки и препоръки.
(26)
Гарантирането на правилното и пълно прилагане на правото на Съюза е основна предпоставка за целостта, прозрачността, ефикасността и нормалното функциониране на финансовите пазари, стабилността на финансовата система, както и за неутралните условия на конкуренция между финансовите институции в Съюза. Следователно е необходимо създаването на механизъм, чрез който Органът да се намесва в случаи на неприлагане или неправилно прилагане на правото на Съюза, което е равнозначно на неговото нарушаване. Този механизъм следва да се прилага в области, в които правото на Съюза определя ясни и безусловни задължения.
(27)
С цел да се предвиди пропорционален отговор в случаи на неправилно или недостатъчно прилагане на правото на Съюза, следва да бъде прилаган механизъм от три етапа. На първо място, на Органа следва да бъдат предоставени правомощия да извършва проверка на възможно неправилно или недостатъчно прилагане от страна на националните органи в техните надзорни практики на задълженията, предвидени в правото на Съюза, която да приключва с препоръка. На второ място, когато компетентният национален орган не спазва препоръката, Комисията следва да има правомощия да приеме официално становище, като взема предвид препоръката на Органа, изискваща от компетентния орган да предприеме необходимите действия, за да се гарантира спазването на правото на Съюза.
(28)
На трето място, за да бъдат преодолени изключителни ситуации на системно бездействие от страна на съответния компетентен орган, на Органа следва да бъдат предоставени правомощия, като последна мярка, да приема решения, чиито адресати са отделни финансови институции. Тези правомощия следва да бъдат ограничени до изключителни обстоятелства, при които компетентният орган не се съобразява с взетото по отношение на него официално становище и в които правото на Съюза е пряко приложимо за финансовите институции съгласно действащи или бъдещи регламенти на Съюза.
(29)
Сериозните заплахи за нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или за стабилността на финансовата система в Съюза изискват своевременен и съгласуван отговор на равнището на Съюза. Поради това Органът следва да може да изисква от националните надзорни органи да предприемат конкретни мерки за справяне с възникнала извънредна ситуация. На Съвета следва да бъде предоставено правомощие да установи наличието на извънредна ситуация, по искане на всеки от ЕНО, на Комисията или на ЕССР.
(30)
Органът следва да може да изисква от националните надзорни органи да предприемат конкретни действия за справяне с възникнала извънредна ситуация. Действията, предприети от Органа в това отношение, не следва да засягат правомощията на Комисията по член 258 ДФЕС да задейства срещу държавата-членка на съответния надзорен орган процедура за нарушение, ако не са предприети такива действия, без да се засяга правото на Комисията при такива обстоятелства да налага временни мерки в съответствие с процедурния правилник на Съда на Европейския съюз. Те освен това не следва да засягат отговорността, която може да носи тази държава-членка в съответствие с практиката на Съда на Европейския съюз, в случай че нейните надзорни органи не предприемат исканите от Органа действия.
(31)
За да се осигури ефикасен и ефективен надзор и балансирано отчитане на становищата на компетентните органи в различните държави-членки, в презгранични случаи Органът следва да може да урежда разногласия между тези компетентни органи, включително в рамките на колегии от надзорници, като решенията му следва да имат задължителен характер. Следва да бъде предвидена помирителна фаза, по време на която компетентните органи да могат да постигнат съгласие. Органът следва да бъде компетентен по отношение на разногласия относно процедурата или относно същността на дадено действие или бездействие на компетентен орган на държава-членка в случаите, определени в правно обвързващите актове на Съюза, посочени в настоящия регламент. В такъв случай един от засегнатите надзорници следва да има право да отнесе въпроса до Органа, който следва да предприеме действия в съответствие с настоящия регламент. На Органа следва да се предоставят правомощия да изисква от съответните компетентни органи да предприемат определено действие или да се въздържат от действия, за да решат въпроса и да осигурят спазването на правото на Съюза, като искането му е със задължителен характер за съответните компетентни органи. Ако компетентен орган не спази взетото спрямо него решение за уреждане на разногласието, на Органа следва да се предоставят правомощия да приема решения, чиито непосредствени адресати са финансовите институции, в области на правото на Съюза, които имат пряко приложение спрямо тях. Правомощието за приемане на такива решения следва да се упражнява само като крайна мярка и само за да се гарантира правилното и последователно прилагане на правото на Съюза. В случаи, при които съответното законодателство на Съюза предоставя право на преценка на компетентните органи на държавите-членки, взетите от Органа решения не могат да заменят съобразеното с правото на Съюза упражняване на това право на преценка.
(32)
Кризата доказа, че настоящата система на сътрудничество между националните органи, чиито правомощия са ограничени в рамките на отделните държави-членки, е недостатъчна по отношение на финансови институции, които извършват дейност в повече от една държава.
(33)
Експертните групи, създадени от държавите-членки, за да проучат причините за кризата и да направят предложения за подобряване на регулирането и надзора на финансовия сектор, потвърдиха, че сегашните механизми не представляват надеждна основа за бъдещото регулиране и надзор върху презграничните финансови институции в целия Съюз.
(34)
Както се посочва в доклада „Дьо Ларозиер“, „[п]о същество имаме две алтернативи: първата се състои в решения „всеки за себе си“ на принципа „beggar-thy-neighbour“ („за сметка на другите“), а втората - в засилено, прагматично, разумно европейско сътрудничество в полза на всички за запазване на отворената световна икономика. Това ще донесе безспорни икономически ползи.“
(35)
Колегиите от надзорници играят важна роля за ефикасния, ефективния и последователен надзор на финансовите институции, които извършват дейност в повече от една държава. Органът следва да допринася за насърчаването и наблюдението на ефективната, ефикасна и последователна работа на колегиите от надзорници и във връзка с това да има водеща роля при осигуряване на последователната и съгласувана работа на колегиите от надзорници по отношение на презграничните финансови институции в целия Съюз. Ето защо Органът следва да има пълноправно участие в колегиите от надзорници с цел хармонизирането на работата и процеса на обмен на информация в колегиите от надзорници, и насърчаването на сближаването и последователността при прилагането на правото на Съюза от колегиите. Както се посочва в доклада „Дьо Ларозиер“, „нарушаването на конкуренцията и регулаторния арбитраж, произтичащи от различията между надзорните практики, трябва да се избягват, тъй като те са в състояние да нарушат финансовата стабилност - наред с другото, чрез насърчаване на прехвърлянето на финансова дейност в държави с не толкова строг надзор. Системата за надзор трябва да се възприема като справедлива и балансирана.“
(36)
Необходимо е сближаване в областта на предотвратяването, управлението и преодоляването на кризи, включително механизмите за осигуряване на средства, с цел да се гарантират способността на публичните органи да преструктурират проблемни финансови институции, като същевременно сведат до минимум въздействието от проблемите върху финансовата система, необходимостта да се разчита на приходите от данъкоплатците при спасяването на застрахователни и презастрахователни предприятия и използването на публични средства, да ограничат вредите за икономиката и да координират прилагането на националните мерки за преструктуриране. В това отношение Комисията следва да може да поиска от Органа да способства за оценката, посочена в член 242 от Директива 2009/138/ЕО, по-конкретно по отношение на сътрудничеството между надзорниците в рамките на колегиите от надзорници и функционалността на тези колегии и на надзорните практики за определяне на изискване за добавяне на капитал, за оценката на ползите от засиления групов надзор и капиталово управление в рамките на група от застрахователни или презастрахователни предприятия, включително на възможните мерки за насърчаване на доброто презгранично управление на застрахователните групи, особено на управлението на риска и на активите, и да докладва относно новите процеси и напредъка към установяване на набор от координирани национални схеми за управление на кризи, включително относно необходимостта от система от съгласувани и надеждни механизми за осигуряване на средства, с подходящи инструменти за финансиране.
(37)
Отбелязва се намерението на Комисията при текущия преглед на Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 г. относно схемите за гарантиране на депозити (35) и на Директива 97/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 март 1997 г. относно схемите за обезщетение на инвеститорите (36) да отдели специално внимание на необходимостта от допълнително хармонизиране в целия Съюз. В застрахователния сектор се отбелязва намерението на Комисията да разгледа възможностите за въвеждане на правила на Съюза за защита на титулярите на застрахователни полици в случай на проблемно застрахователно предприятие. ЕНО следва да имат важна роля в тези области и следва да им се предоставят подходящи правомощия във връзка с Европейската мрежа на националните гаранционни схеми.
(38)
Делегирането на задачи и отговорности може да бъде полезен инструмент за работата на мрежата от надзорници, с който да се ограничи дублирането на надзорни задачи, да се насърчи сътрудничеството, а по този начин и да се рационализира надзорният процес, както и да се намали тежестта за финансовите институции. Следователно настоящият регламент следва да осигурява ясно правно основание за подобно делегиране. Като спазват общото правило, че делегирането следва да бъде допустимо, държавите-членки следва да могат да въвеждат специални условия за делегирането на отговорности, например във връзка с предоставянето на информация и уведомлението относно реда и условията за делегиране. Делегирането на задачи означава, че задачите се изпълняват от Органа или от национален надзорен орган, различен от отговорния орган, а отговорността за надзорните решения се носи от делегиращия орган. С делегирането на отговорности Органът или национален надзорен орган (оправомощен орган) следва да може да решава даден свързан с надзора въпрос от свое име, вместо оправомощаващия орган. Делегирането следва да се ръководи от принципа за предоставяне на надзорни правомощия на този надзорник, който е в най-подходяща позиция за предприемане на действия по съответния въпрос. Преразпределянето на отговорности би било уместно например от съображения за икономии на мащаба или поради обхвата, от гледна точка на последователността при осъществяването на групов надзор и от гледна точка на оптималното използване на техническия опит сред националните надзорни органи. Решенията на оправомощения орган следва да се признават от оправомощаващия орган и от други компетентни органи като определящи, ако са в рамките на делегирането. Съответното законодателство на Съюза може допълнително да конкретизира принципите за преразпределянето на отговорностите със споразумение.
Органът следва да улеснява и наблюдава с подходящи средства действието на споразуменията за делегиране между националните надзорни органи. Той следва да бъде предварително информиран относно планираните споразумения за делегиране, за да може да изрази становището си, когато е уместно. Той следва да централизира публикуването на такива споразумения, за да се осигури на всички заинтересовани страни навременна, прозрачна и лесно достъпна информация. Той следва да определи и разпространи най-добрите практики по отношение на делегирането и споразуменията за делегиране.
(39)
Органът следва активно да насърчава сближаването на надзорните практики в рамките на Съюза с цел създаване на обща надзорна култура.
(40)
Партньорските проверки са ефикасен и ефективен инструмент за насърчаване на съгласуваността в рамките на мрежата от финансови надзорници. Следователно Органът следва да разработи методологична рамка за подобни проверки и да ги извършва редовно. Проверките следва да се съсредоточат не само върху сближаването на надзорните практики, но също така и върху възможността надзорниците да постигнат висококачествени резултати от надзора, както и върху независимостта на тези компетентни органи. Резултатите от партньорските проверки следва да се оповестяват публично със съгласието на компетентния орган, който е предмет на проверката. Най-добрите практики следва също да се определят и оповестяват публично.
(41)
Органът следва активно да насърчава координирани надзорни действия от страна на Съюза, по специално за гарантиране правилното функциониране и целостта на финансовите пазари и стабилността на финансовата система в Съюза. В допълнение към неговите правомощия за действия в извънредни ситуации, на Органа следва да бъде възложена обща координационна функция в рамките на ЕСФН. Действията на Органа следва да бъдат насочени по-специално към осигуряването на редовен обмен на информация между компетентните органи.
(42)
За да бъде запазена финансовата стабилност, е необходимо още на ранен етап да бъдат отчитани тенденциите, потенциалните рискове и слабости, проявяващи се на микропруденциално равнище, в презграничен и междусекторен аспект. Органът следва да наблюдава и оценява тези процеси в рамките на своята компетентност и, когато е необходимо, да информира редовно или, ако се налага във връзка с конкретен случай, Европейския парламент, Съвета и Комисията, другите европейски надзорни органи и ЕССР. Органът, в сътрудничество с ЕССР, следва също така да въведе и да координира провеждането на стрес-тестове на равнището на Съюза, за да бъде направена оценка на устойчивостта на финансовите институции на неблагоприятни пазарни тенденции, и следва да осигурява колкото се може по-последователна методология при извършването на такива тестове на национално равнище. Органът следва да извършва икономически анализи на пазарите и на въздействието на потенциалните пазарни тенденции с цел точно изпълнение на своите функции.
(43)
Предвид глобализацията на финансовите услуги и нарасналото значение на международните стандарти Органът следва да насърчава диалога и сътрудничеството с надзорници извън Съюза. Следва да му бъдат предоставени правомощия да развива контакти и да постига административни договорености с надзорните органи и администрации на трети държави и с международни организации, като зачита изцяло настоящата роля и съответната компетентност на държавите-членки и на институциите на Съюза. Държави, които са сключили споразумения със Съюза, с които са приели и прилагат правото на Съюза, следва да могат да участват в дейността на Органа, като Органът следва да може да си сътрудничи и с трети държави, които прилагат законодателство, признато за еквивалентно на законодателството на Съюза.
(44)
В рамките на своята компетентност Органът следва да действа като независим консултативен орган за Европейския парламент, Съвета и Комисията. Без да се засягат правомощията на съответните компетентни органи, Органът следва да може да предоставя своето становище при пруденциалната оценка на сливанията и придобиванията съгласно Директива 92/49/ЕИО и директиви 2002/83/ЕО и 2005/68/ЕО, изменени с Директива 2007/44/ЕО (37), в случаите, в които посочената директива изисква консултации между компетентните органи от две или повече държави-членки.
(45)
За да изпълнява ефективно своите задължения, Органът следва да има правото да изисква цялата необходима информация. За да се избегне дублиране при предоставянето на информация относно финансови институции, тази информация обикновено следва да се предоставя от националните надзорни органи, които са най-близо до финансовите пазари и институции, и следва да е съобразена с вече съществуващите статистически данни. В същото време обаче, като крайна мярка, Органът следва да може да отправя надлежно обосновано и мотивирано искане за информация пряко до дадена финансова институция, когато компетентният национален орган не предоставя или не може да предостави своевременно подобна информация. Органите на държавите-членки следва да бъдат задължени да подпомагат Органа при осигуряването на отговор на такива преки запитвания. В този контекст е от съществено значение работата по изготвяне на общи формати на докладване. Мерките за събиране на информация не следва да засягат правната рамка на Европейската статистическа система и Европейската система на централните банки в областта на статистиката. Следователно настоящият регламент не следва да засяга Регламент (ЕО) № 223/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 г. относно европейската статистика (38) и Регламент (ЕО) № 2533/98 на Съвета от 23 ноември 1998 г. относно събирането на статистическа информация от Европейската централна банка (39).
(46)
Тясното сътрудничество между Органа и ЕССР е от съществено значение за осигуряването на напълно ефективна работа на ЕССР и на последващи действия в отговор на неговите предупреждения и препоръки. Органът и ЕССР следва да обменят помежду си всякаква относима информация. Данни, свързани с отделни предприятия, следва да бъдат предоставяни само при мотивирано искане. При получаването на предупреждение или препоръка от ЕССР до Органа или до национален надзорен орган, Органът следва да осигури подходящи последващи действия.
(47)
Органът следва да се консултира със заинтересованите страни относно регулаторни технически стандарти или технически стандарти за изпълнение, насоки и препоръки и да им предостави достатъчна възможност да изразят мнение по предлаганите мерки. Преди да приеме проекти на регулаторни технически стандарти или технически стандарти за изпълнение, насоки и препоръки, Органът следва да извърши оценка на въздействието. За подобряване на ефективността следва да бъдат използвани Група на участниците от сектора на застраховането и презастраховането и Група на участниците от професионалните пенсионни фондове, като следва да осигуряват балансирано участие на съответните финансови институции, действащи в Съюза (представляващи различни по бизнес модел и размер финансови институции и предприятия), на малките и средни предприятия (МСП), на профсъюзите, на академичните среди, на потребителите, на други клиенти на тези финансови институции и на представители на съответните професионални сдружения. Тези групи на участниците следва да осигуряват взаимодействието с други потребителски групи в областта на финансовите услуги, създадени от Комисията или съгласно законодателството на Съюза.
(48)
Членовете на групите на участниците, представляващи организации с нестопанска цел или академичните среди, следва да получават подходящи компенсации, за да се даде възможност на лица, които не разполагат с достатъчно средства и не са представители на сектора, да участват пълноценно в дискусиите относно финансовото регулиране.
(49)
Органът следва да се консултира с групите на участниците, които следва да могат да му предоставят становища и съвети по въпроси, свързани с факултативното прилагане спрямо институциите, обхванати от Директива 2002/83/ЕО или Директива 2003/41/ЕО.
(50)
Държавите-членки носят основната отговорност за осигуряването на координирано управление на кризи и за запазването на финансовата стабилност при кризи, по-специално по отношение на стабилизирането и преструктурирането на отделни проблемни финансови институции. Решенията на Органа в извънредни ситуации или при уреждане на разногласия, които влияят върху стабилността на финансовата институция, не следва да засягат фискалните отговорности на държавите-членки. Следва да бъде създаден механизъм, чрез който държавите-членки да могат да използват тази предпазна мярка и в крайна сметка да отнесат въпроса за решаване от Съвета. Въпреки това не следва да се злоупотребява с този предпазен механизъм, по-специално по отношение на взето от Органа решение, което няма значителни или съществени фискални последици, като например намаляване на приходи, свързано с временна забрана на конкретни дейности или продукти с цел защита на потребителите. При вземане на решение в контекста на предпазния механизъм Съветът следва да гласува в съответствие с принципа, че всеки член има един глас. Уместно е Съветът да има своята роля в тази област, като се отчитат конкретните отговорности на държавите-членки в тази връзка. Предвид чувствителността на въпроса следва да се осигурят строги правила за поверителност.
(51)
В процедурите по вземане на решение Органът следва да спазва правилата на Съюза и общите принципи за гарантиране на законосъобразни процедури и прозрачност. Следва да бъде напълно спазвано правото на изслушване на адресатите на решенията на Органа. Актовете на Органа следва да съставляват неразделна част от правото на Съюза.
(52)
Съветът на надзорниците, който ще включва ръководителите на съответните компетентни органи от всяка държава-членка и ще бъде ръководен от председателя на Органа, следва да бъде основният орган за вземане на решения на Органа. Представители на Комисията, на ЕССР, на Европейския надзорен орган (Европейски банков орган) и на Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) следва да участват като наблюдатели. Членовете на Съвета на надзорниците следва да действат независимо и единствено в интерес на Съюза.
(53)
По правило Съветът на надзорниците следва да взема решенията си с обикновено мнозинство в съответствие с принципа, че всеки член има един глас. Въпреки това за актове от общ характер, включително такива, свързани с регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение, насоки и препоръки, по бюджетни въпроси, както и във връзка с искания на държава-членка за преразглеждане на решение на Органа за временна забрана или ограничение на определени финансови дейности, е уместно да се прилагат правилата за гласуване с квалифицирано мнозинство, предвидени в член 16, параграф 4 от Договора за Европейския съюз и в Протокол (№ 36) относно преходните разпоредби, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз. Случаите, свързани с уреждането на разногласия между националните надзорни органи, следва да бъдат разглеждани от ограничена, обективна група, съставена от членове, които не са представители на компетентните органи, между които има разногласие, нито имат някакъв свързан с разногласието интерес или преки връзки със съответните компетентни органи. Съставът на групата следва да бъде подходящо балансиран. Решението на групата следва да бъде одобрено от Съвета на надзорниците с обикновено мнозинство в съответствие с принципа, че всеки член има един глас. По отношение на решения, взети от консолидиращия надзорник обаче, предложеното от групата решение може да бъде отхвърлено от членове, представляващи блокиращо малцинство от гласовете по смисъла на член 16, параграф 4 от Договора за Европейския съюз и член 3 от Протокол (№ 36) относно преходните разпоредби.
(54)
Управителният съвет, включващ председателя на Органа, представители на националните надзорни органи и на Комисията, следва да гарантира, че Органът осъществява мисията си и изпълнява възложените му задачи. На Управителния съвет следва да бъдат предоставени необходимите правомощия да предлага, наред с другото, годишната и многогодишната работна програма, да упражнява някои бюджетни правомощия, да приема плана на Органа за политика спрямо персонала, да приема специални разпоредби относно правото на достъп до документи и да предлага годишния доклад.
(55)
Органът следва да бъде представляван от председател, който е назначен от Съвета на надзорниците на пълно работно време, въз основа на своите качества, умения, познания за финансовите институции и пазари и опит, свързан с финансовия надзор и регулиране, след открита процедура за подбор, организирана и ръководена от Съвета на надзорниците с помощта на Комисията. За назначаването на първия председател на Органа Комисията следва да изготви, inter alia, списък на подбраните кандидати въз основа на техните качества, умения, познания за финансовите институции и пазари и опит, свързан с финансовия надзор и регулиране. За последващите назначения необходимостта от изготвен от Комисията списък следва да се разгледа в доклад, който следва да бъде изготвен в съответствие с настоящия регламент. Преди избраното лице да поеме задълженията си и до един месец след неговия избор от Съвета на надзорниците, Европейският парламент следва да има право, след като изслуша избраното лице, да възрази срещу кандидатурата му.
(56)
Управлението на Органа следва да бъде поверено на изпълнителен директор, който има право да участва в заседанията на Съвета на надзорниците и на Управителния съвет без право на глас.
(57)
За да бъде осигурена междусекторна последователност в действията на ЕНО, тези органи следва тясно да координират действията си чрез Съвместния комитет и да постигат общи позиции, когато това е целесъобразно. Съвместният комитет следва да координира функциите на ЕНО във връзка с финансовите конгломерати и с други междусекторни въпроси. Когато е уместно, актовете, по отношение на които са компетентни Европейският надзорен орган (Европейски банков орган) или Европейският надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), следва да бъдат приемани паралелно от съответните европейски надзорни органи. Председателството на Съвместния комитет се поема от председателите на ЕНО за срок от 12 месеца на ротационен принцип. Председателят на Съвместния комитет следва да бъде заместник-председател на ЕССР. Съвместният комитет следва да разполага със свой персонал, осигурен от ЕНО, с цел да се позволи неофициален обмен на информация и разработване на подход на обща надзорна култура между ЕНО.
(58)
Необходимо е да се гарантира, че лицата, засегнати от решенията на Органа, разполагат с подходящи средства за правна защита. За да се осигури ефективна защита на правата на лицата и от съображения за процесуална икономия, когато Органът има правомощия за вземане на решение, лицата следва да имат право на обжалване пред Апелативния съвет. С цел постигане на ефективност и последователност Апелативният съвет следва да бъде съвместен орган на ЕНО, независим от техните административни и регулаторни структури. Решенията на Апелативния съвет следва да могат да бъдат обжалвани пред Съда на Европейския съюз.
(59)
За да се гарантира неговата пълна автономност и независимост, Органът следва да получи независим бюджет с приходи предимно от задължителните вноски от националните надзорни органи и от общия бюджет на Европейския съюз. Условията на финансирането на Органа от Съюза се определят в споразумение на бюджетния орган в съответствие с точка 47 от Междуинституционалното споразумение от 17 май 2006 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията за бюджетната дисциплина и доброто финансово управление (40). Следва да се прилага бюджетната процедура на Съюза. Одитът на сметките следва да се извършва от Сметната палата. По отношение на целия бюджет се прилага процедурата по освобождаване от отговорност.
(60)
Спрямо Органа следва да се прилага Регламент (ЕО) № 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета от 25 май 1999 г. относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) (41). Органът следва също така да се присъедини към Междуинституционното споразумение от 25 май 1999 г. между Европейския парламент, Съвета на Европейския съюз и Комисията на Европейските общности относно вътрешните разследвания, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) (42).
(61)
За да се осигурят открити и прозрачни условия за наемане на работа и еднакво третиране на персонала, за всички служители на Органа следва да се прилага Правилникът за длъжностните лица и Условията за работа на другите служители на Европейските общности (43).
(62)
От изключително значение е да бъде защитена търговската тайна, както и другите видове поверителна информация. По отношение на поверителността на информацията, предоставяна на Органа и обменяна в мрежата, следва да се прилагат строги и ефективни правила за поверителност.
(63)
Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (44) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Европейския съюз и за свободното движение на такива данни (45) се прилагат в пълна степен при обработването на лични данни за целите на настоящия регламент.
(64)
За да се осигури прозрачност на работата на Органа, спрямо него следва да се прилага Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (46).
(65)
В работата на Органа следва да могат да участват трети държави, в съответствие със съответните споразумения, които ще бъдат сключени от Съюза.
(66)
Тъй като целите на настоящия регламент, а именно подобряването на функционирането на вътрешния пазар чрез постигане на високо, ефективно и последователно равнище на пруденциално регулиране и надзор, защитата на титулярите на полици, членовете на пенсионни схеми и другите бенефициери, ефикасността и нормалното функциониране на финансовите пазари, запазването на стабилността на финансовата система и засилването на международната надзорна координация, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и поради обхвата на действието могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(67)
Органът следва да поеме всички текущи задачи и правомощия на Комитета за европейско застраховане и професионален пенсионен надзор. Следователно Решение 2009/79/ЕО на Комисията следва да бъде отменено, считано от датата на създаването на Органа, а Решение № 716/2009/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. за създаване на програма на Общността за подкрепа на специфични дейности в областта на финансовите услуги, финансовото отчитане и одита (47) следва да бъде съответно изменено. Предвид съществуващите структури и дейности на Комитета за европейско застраховане и професионален пенсионен надзор е важно да се осигури много тясно сътрудничество между Комитета за европейско застраховане и професионален пенсионен надзор и Комисията при установяването на подходящи преходни мерки, за да се гарантира възможно най-кратък период, през който Комисията да отговаря за административното създаване и първоначалната административна дейност на Органа.
(68)
Уместно е да се определят срокове за прилагането на настоящия регламент, за да се гарантира, че Органът е достатъчно подготвен да започне да функционира и да се осигури плавен преход от Комитета за европейско застраховане и професионален пенсионен надзор. Органът следва да разполага с подходящо финансиране. Поне първоначално 40 % от неговото финансиране следва да бъде със средства на Съюза и 60 % - чрез вноски на държавите-членки, направени в съответствие с пропорционалната тежест на гласовете, установена в член 3, параграф 3 от Протокол (№ 36) относно преходните разпоредби.
(69)
За да се улесни създаването на Органа на 1 януари 2011 г., настоящият регламент следва да влезе в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
СЪЗДАВАНЕ И ПРАВЕН СТАТУС
Член 1
Създаване и обхват на дейността
1. С настоящия регламент се създава Европейски надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), наричан по-нататък „Органът“.
2. Органът действа в рамките на правомощията, предоставени с настоящия регламент, и на приложното поле на Директива 2009/138/ЕО с изключение на дял IV от нея, на директиви 2002/92/ЕО, 2003/41/ЕО, 2002/87/ЕО, 64/225/ЕИО, 73/239/ЕИО, 73/240/ЕИО, 76/580/ЕИО, 78/473/ЕИО, 84/641/ЕИО, 87/344/ЕИО, 88/357/ЕИО, 92/49/ЕИО, 98/78/ЕО, 2001/17/ЕО, 2002/83/ЕО и 2005/68/ЕО и, доколкото тези актове се прилагат за застрахователни и презастрахователни предприятия, институции за професионално пенсионно осигуряване и застрахователни посредници в съответните части на директиви 2005/60/ЕО и 2002/65/ЕО, включително на всички директиви, регламенти и решения, основаващи се на тези актове, и на всеки друг правно обвързващ акт на Съюза, с който се възлагат задачи на Органа.
3. Органът също така действа в областта на дейност на застрахователните и презастрахователните предприятия, финансовите конгломерати, институциите за професионално пенсионно осигуряване и застрахователните посредници във връзка с въпроси, които не се уреждат пряко в актовете, посочени в параграф 2, включително по въпроси на корпоративното управление, одита и финансовата отчетност, при условие че тази дейност на Органа е необходима за гарантиране на ефективното и последователното прилагане на тези актове.
4. По отношение на институциите за професионално пенсионно осигуряване действията на Органа не засягат разпоредбите на националното социално и трудово право.
5. Разпоредбите на настоящия регламент не засягат правомощията на Комисията, по-специално правомощията съгласно член 258 ДФЕС за гарантиране спазването на правото на Съюза.
6. Целта на Органа е да защитава обществените интереси, като допринася за краткосрочната, средносрочната и дългосрочната стабилност и ефективност на финансовата система, в интерес на икономиката на Съюза и на неговите граждани и стопански субекти. Органът допринася за:
а)
подобряването на функционирането на вътрешния пазар, включително по-специално надеждно, ефективно и последователно ниво на регулиране и надзор;
б)
осигуряването на целостта, прозрачността, ефикасността и нормалното функциониране на финансовите пазари,
в)
засилването на международната надзорна координация,
г)
предотвратяването на регулаторния арбитраж и насърчаването на еднакви условия на конкуренция,
д)
гарантирането на подходящото регулиране и надзор върху рискове, свързани със застраховане, презастраховане и професионално пенсионно осигуряване, и
е)
подобряването на защитата на потребителите.
За постигането на тези цели Органът допринася за гарантирането на последователно, ефективно и ефикасно прилагане на посочените в параграф 2 актове, за насърчаването на сближаването на надзорните практики, за предоставянето на становища пред Европейския парламент, Съвета и Комисията и за провеждането на икономически анализ на пазарите с оглед насърчаване на постигането на целите на Органа.
При изпълнението на задачите, които са му възложени с настоящия регламент, Органът обръща особено внимание на всеки потенциален системен риск, породен от финансовите институции, чиито проблеми биха могли да засегнат действието на финансовата система или на реалната икономика.
При изпълнение на задачите си Органът действа независимо и обективно и се ръководи единствено от интересите на Съюза.
Член 2
Европейска система за финансов надзор
1. Органът е част от Европейската система за финансов надзор (ЕСФН). Основната цел на ЕСФН е да гарантира, че правилата, приложими към финансовия сектор, се прилагат по подходящ начин за запазване на финансовата стабилност и осигуряване на доверие във финансовата система като цяло и достатъчна защита за потребителите на финансови услуги.
2. ЕСФН се състои от:
а)
Европейския съвет за системен риск (ЕССР) - за целите и задачите, определени в Регламент (ЕС) № 1092/2010 и в настоящия регламент;
б)
Органа;
в)
Европейския надзорен орган (Европейски банков орган), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (48);
г)
Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (49);
д)
Съвместния комитет на европейските надзорни органи (наричан по-нататък „Съвместният комитет“) - за целите на изпълнението на задачите, посочени в членове 54-57 от настоящия регламент, от Регламент (ЕС) № 1093/2010 и от Регламент (ЕС) № 1095/2010;
е)
компетентните или надзорните органи на държавите-членки, посочени в актовете на Съюза, посочени в член 1, параграф 2 от настоящия регламент, от Регламент (ЕС) № 1093/2010 и от Регламент (ЕС) № 1095/2010;
3. Органът редовно и тясно си сътрудничи с ЕССР, както и с Европейския надзорен орган (Европейски банков орган) и Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), посредством Съвместния комитет, като по този начин осигурява междусекторната последователност на работата и постигането на общи позиции в областта на надзора на финансовите конгломерати и по други междусекторни въпроси.
4. В съответствие с принципа на лоялното сътрудничество съгласно член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз участниците в ЕСФН си сътрудничат в дух на доверие и пълно взаимно зачитане, като следят по-специално за обмена на подходяща и надеждна информация помежду си.
5. Надзорните органи, които са участници в ЕСФН, са задължени да упражняват надзор върху финансовите институции, действащи в рамките на Съюза в съответствие с актовете, посочени в член 1, параграф 2.
Член 3
Отчетност на органите
Органите, посочени в член 2, параграф 2, букви а) - г) се отчитат пред Европейския парламент и Съвета.
Член 4
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1.
„финансови институции“ означава предприятия, образувания и физически и юридически лица, по отношение на които се прилага някой от законодателните актове, посочени в член 1, параграф 2. По отношение на Директива 2005/60/ЕО обаче „финансови институции“ означава само застрахователни дружества и застрахователни посредници съгласно определението в същата директива;
2.
„компетентни органи“ означава:
i)
надзорни органи по смисъла на Директива 2009/138/ЕО и компетентни органи съгласно определенията в директиви 2003/41/ЕО и 2002/92/ЕО;
ii)
по отношение на директиви 2002/65/ЕО и 2005/60/ЕО - органите, компетентни за осигуряване на спазването на изискванията на тези директиви от страна на кредитните и финансовите институции по смисъла на точка 1.
Член 5
Правен статус
1. Органът е орган на Съюза и притежава юридическа правосубектност.
2. Във всяка държава-членка Органът се ползва с най-широката правоспособност, предоставяна на юридически лица съгласно националното законодателство. По-специално, той може да придобива или да се разпорежда с движимо и недвижимо имущество и да е страна по съдебни производства.
3. Органът се представлява от своя председател.
Член 6
Състав
Органът се състои от:
1.
Съвет на надзорниците, който изпълнява задачите, определени в член 43;
2.
Управителен съвет, който изпълнява задачите, определени в член 47;
3.
председател, който изпълнява задачите, определени в член 48;
4.
изпълнителен директор, който изпълнява задачите, определени в член 53;
5.
Апелативен съвет, който изпълнява задачите, определени в член 60.
Член 7
Седалище
Органът е със седалище във Франкфурт на Майн.
ГЛАВА II
ЗАДАЧИ И ПРАВОМОЩИЯ НА ОРГАНА
Член 8
Задачи и правомощия на Органа
1. Органът има следните задачи:
а)
да допринася за установяването на висококачествени общи регулаторни и надзорни стандарти и практики, по-специално чрез представянето на становища пред институциите на Съюза, както и чрез разработване на насоки, препоръки и проекти на регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение, основани на посочените в член 1, параграф 2 законодателни актове;
б)
да допринася за последователното прилагане на правно обвързващите актове на Съюза, по-специално като допринася за създаването на обща надзорна култура, като осигурява последователно, ефективно и ефикасно прилагане на посочените в член 1, параграф 2 актове, като предотвратява регулаторния арбитраж, като действа като медиатор и като урежда разногласия между компетентните органи, като гарантира ефективен и последователен надзор върху финансовите институции, като осигурява съгласувана работа на колегиите от надзорници и като предприема действия, inter alia, в извънредни ситуации;
в)
да насърчава и улеснява делегирането на задачи и отговорности между компетентните органи;
г)
да си сътрудничи тясно с ЕССР, по-специално като предоставя на ЕССР необходимата информация за изпълнение на неговите задачи и като осигурява подходящи последващи действия в отговор на предупрежденията и препоръките на ЕССР;
д)
да организира и извършва анализи чрез партньорски проверки на компетентните органи, включително да издава насоки и препоръки и да определя най-добри практики, за да засили последователността на резултатите от надзора;
е)
да наблюдава и оценява пазарните тенденции в рамките на своята компетентност;
ж)
да извършва икономически анализи на пазарите с цел осигуряване на необходимата информация за изпълнението на функциите на Органа;
з)
да насърчава защитата на титулярите на полици, членовете на пенсионни схеми и бенефициерите;
и)
да допринася за последователната и съгласувана работа на колегиите от надзорници, за наблюдението, оценката и измерването на системния риск, за разработването и координирането на планове за възстановяване и преструктуриране, за осигуряването на висока степен на защита на титулярите на полици и бенефициерите в целия Съюз в съответствие с членове 21-26;
й)
да изпълнява всякакви други конкретни задачи, предвидени в настоящия регламент или в други законодателни актове;
к)
да публикува на своята интернет страница и редовно да актуализира информация, свързана с неговата област на дейност, по-специално - в рамките на неговата компетентност - относно регистрираните финансови институции, за да осигури леснодостъпна информация за обществеността;
л)
да поеме, доколкото е целесъобразно, всички съществуващи и текущи задачи от Комитета за европейско застраховане и професионален пенсионен надзор (КЕЗППН).
2. За изпълнението на определените в параграф 1 задачи Органът разполага с правомощията, предвидени в настоящия регламент, по-специално:
а)
да разработва проекти на регулаторни технически стандарти в конкретните случаи, посочени в член 10;
б)
да разработва проекти на технически стандарти за изпълнение в конкретните случаи, посочени в член 15;
в)
да издава насоки и препоръки, както е предвидено в член 16;
г)
да издава препоръки в конкретни случаи съгласно член 17, параграф 3;
д)
да взема индивидуални решения, чиито адресати са компетентните органи, в конкретните случаи, посочени в член 18, параграф 3 и в член 19, параграф 3;
е)
в случаите, свързани с пряко приложимото право на Съюза, да взема индивидуални решения, чиито адресати са финансовите институции, в конкретните случаи, посочени в член 17, параграф 6, в член 18, параграф 4 и в член 19, параграф 4;
ж)
да изготвя становища, предназначени за Европейския парламент, Съвета или Комисията, както е предвидено в член 34;
з)
да събира необходимата информация относно финансовите институции, както е предвидено в член 35;
и)
да разработва общи методики за оценка на въздействието от характеристиките на продуктите и процесите на дистрибуция върху финансовото състояние на дадена институция и върху защитата на потребителите;
й)
когато това предвидено в актовете, посочени в член 1, параграф 2 - да осигурява база данни за регистрираните финансови институции в рамките на своята компетентност, достъпът до която е централизиран.
Член 9
Задачи, свързани със защитата на потребителите и финансовите дейности
1. Органът има водеща роля в насърчаването на прозрачността, яснотата и справедливите условия на пазара на потребителски финансови продукти или услуги в рамките на вътрешния пазар, включително чрез:
а)
събиране и анализ на данни и изготвяне на доклади относно потребителските тенденции;
б)
извършване на преглед и координиране на образователни инициативи и инициативи за финансова грамотност на компетентните органи;
в)
разработване на стандарти за обучение за сектора; както и
г)
принос към разработването на общи правила за разкриване на информация.
2. Органът наблюдава новите и вече съществуващите финансови дейности и може да приема насоки и препоръки с оглед насърчаването на сигурността и стабилността на пазарите и сближаването на регулаторните практики.
3. Органът може също така да отправя предупреждения, в случай че определена финансова дейност застрашава сериозно целите, определени в член 1, параграф 6.
4. Органът създава, като своя неразделна част, Комитет за финансови иновации, който обединява всички съответни компетентни национални надзорни органи, с цел да се постигне координиран подход в регулирането и надзора на новите или иновативните финансови дейности и да се предоставят на Органа съвети, които да бъдат представени пред Европейския парламент, Съвета и Комисията.
5. Органът може временно да забрани или ограничи определени финансови дейности, които представляват заплаха за нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на цялата финансова система в Съюза или на част от нея в случаите, посочени в законодателните актове по член 1, параграф 2, и съобразно условията, предвидени в тези актове, или, ако е необходимо - в случай на извънредна ситуация, в съответствие със и при предвидените в член 18 условия.
Органът прави преглед на решението, посочено в първа алинея, през подходящи интервали от време, но най-малко веднъж на три месеца. Ако решението не бъде подновено след изтичането на тримесечен срок, действието му се прекратява автоматично.
Държавите-членки могат да поискат от Органа да преразгледа решението си. В такъв случай Органът взема решение дали поддържа решението си в съответствие с процедурата, предвидена в член 44, параграф 1, втора алинея.
Органът може също така да направи оценка на необходимостта от забрана или ограничаване на определени видове финансови дейности и в случай че се установи такава необходимост, да информира Комисията с цел да се улесни приемането на такава забрана или ограничение.
Член 10
Регулаторни технически стандарти
1. Когато Европейският парламент и Съветът делегират на Комисията правомощия да приема регулаторни технически стандарти посредством делегирани актове съгласно член 290 ДФЕС с цел да се гарантира последователно хармонизиране в областите, конкретно определени в посочените в член 1, параграф 2 законодателни актове, Органът може да разработва проекти на регулаторни технически стандарти. Органът представя своите проекти на стандарти на Комисията за одобрение.
Регулаторните технически стандарти са технически, те не представляват стратегически или политически решения и тяхното съдържание се определя от законодателните актове, на които се основават.
Преди да ги представи на Комисията, Органът провежда открити обществени консултации по проектите на регулаторни технически стандарти и анализира свързаните с тях възможни разходи и ползи, освен ако провеждането на такива консултации и анализи не е непропорционално предвид обхвата и въздействието на съответните проекти на регулаторни технически стандарти или предвид особената неотложност на въпроса. Органът също така иска становището на съответната група на участниците, посочена в член 37.
Когато Органът представя проект на регулаторен технически стандарт, Комисията незабавно препраща проекта на Европейския парламент и на Съвета.
В срок от три месеца от получаване на проекта на регулаторен технически стандарт Комисията решава дали да го одобри. Комисията може да одобри проекти на регулаторни технически стандарти само частично или да ги измени, ако интересите на Съюза налагат това.
Когато Комисията възнамерява да не одобри даден проект на регулаторен технически стандарт или възнамерява да го одобри частично или с изменения, тя връща на Органа проекта на регулаторен технически стандарт, като обяснява защо не го одобрява или, в зависимост от случая, като излага мотивите за измененията. В срок от шест седмици Органът може да измени проекта на регулаторен технически стандарт въз основа на предложените от Комисията изменения и да го представи отново на Комисията под формата на официално становище. Органът изпраща копие от официалното си становище на Европейския парламент и на Съвета.
Ако до изтичането на този шестседмичен срок Органът не е представил изменен проект на регулаторен технически стандарт или е представил проект на регулаторен технически стандарт, който не е изменен по начин, съответстващ на предложените от Комисията изменения, Комисията може да приеме регулаторния технически стандарт с измененията, които счита за необходими, или да го отхвърли.
Комисията не може да променя съдържанието на проекта на регулаторен технически стандарт, изготвен от Органа, без предварително съгласуване с него по реда, предвиден в настоящия член.
2. Когато Органът не е представил проект на регулаторен технически стандарт в срока, определен в посочените в член 1, параграф 2 законодателни актове, Комисията може да поиска представянето на такъв проект в рамките на нов срок.
3. Комисията може да приеме регулаторни технически стандарти посредством делегиран акт и без проект от Органа, само в случай че Органът не ѝ е представил проект на регулаторен технически стандарт в сроковете съгласно параграф 2.
Комисията провежда открити обществени консултации по проектите на регулаторни технически стандарти и анализира свързаните с тях възможни разходи и ползи, освен ако провеждането на такива консултации и анализи не е непропорционално предвид обхвата и въздействието на съответните проекти на регулаторни технически стандарти или предвид особената неотложност на въпроса. Комисията също така иска становища или съвети от съответната група на участниците, посочена в член 37.
Комисията незабавно препраща проекта на регулаторен технически стандарт на Европейския парламент и на Съвета.
Комисията изпраща своя проект на регулаторен технически стандарт на Органа. В срок от шест седмици Органът може да измени проекта на регулаторен технически стандарт и да го представи на Комисията под формата на официално становище. Органът изпраща копие от официалното си становище на Европейския парламент и на Съвета.
Ако до изтичането на шестседмичния срок, посочен в четвърта алинея, Органът не е представил изменен проект на регулаторен технически стандарт, Комисията може да приеме регулаторния технически стандарт.
Ако Органът е представил изменен проект на регулаторния технически стандарт в рамките на шестседмичния срок, Комисията може да измени проекта на регулаторен технически стандарт въз основа на предложените от Органа изменения или да приеме регулаторния технически стандарт с измененията, които счита за необходими. Комисията не може да променя съдържанието на проекта на регулаторен технически стандарт, изготвен от Органа, без предварително съгласуване с него по реда, предвиден в настоящия член.
4. Регулаторните технически стандарти се приемат под формата на регламенти или решения. Те се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз и влизат в сила на посочената в тях дата.
Член 11
Упражняване на делегирането
1. Правомощията да приема регулаторни технически стандарти, посочени в член 10, се предоставят на Комисията за срок от четири години, считано от 16 декември 2010 г. Комисията представя доклад относно делегираните правомощия най-късно шест месеца преди изтичането на четиригодишния срок. Делегирането на правомощията се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 14.
2. Веднага след като приеме регулаторен технически стандарт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощията да приема регулаторни технически стандарти се предоставят на Комисията при условията, предвидени в членове 12-14.
Член 12
Оттегляне на делегирането
1. Делегирането на правомощие, посочено в член 10, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощия, полага усилия да информира другата институция и Комисията в разумен срок преди вземането на окончателно решение, като посочва делегираните правомощия, които могат да бъдат оттеглени.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощията, посочени в него. То поражда действие незабавно или на по-късна посочена в него дата. Решението не засяга валидността на регулаторните технически стандарти, които са вече в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 13
Възражения срещу регулаторни технически стандарти
1. Европейският парламент или Съветът могат да направят възражение срещу регулаторен технически стандарт в срок от три месеца от датата на нотификацията за регулаторния технически стандарт, приет от Комисията. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с три месеца.
Когато Комисията приема регулаторен технически стандарт, еднакъв с проекта на регулаторен технически стандарт, представен от Органа, срокът, в рамките на който Европейският парламент и Съветът могат да направят възражение, е един месец от датата на нотификацията. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с един месец.
2. Ако към момента на изтичането на срока, посочен в параграф 1, нито Европейският парламент, нито Съветът са възразили срещу регулаторния технически стандарт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата. Регулаторният технически стандарт може да се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на този срок, ако и Европейският парламент, и Съветът са информирали Комисията за намерението си да не правят възражения.
3. Ако Европейският парламент или Съветът възразят срещу регулаторен технически стандарт в срока, посочен в параграф 1, той не влиза в сила. В съответствие с член 296 ДФЕС институцията, която възразява срещу регулаторния технически стандарт, посочва причините за това.
Член 14
Липса на одобрение или изменение на проекти на регулаторни технически стандарти
1. В случай че Комисията не одобри проект на регулаторен технически стандарт или го измени в съответствие с член 10, тя уведомява Органа, Европейския парламент и Съвета, като излага причините за това
2. Когато е уместно, в срок от един месец от уведомлението, посочено в параграф 1, Европейският парламент или Съветът могат да поканят отговорния комисар и председателя на Органа на специално заседание на компетентната комисия на Европейския парламент или на компетентния комитет на Съвета, за да представят и обяснят различията помежду си.
Член 15
Технически стандарти за изпълнение
1. Органът може да разработва технически стандарти за изпълнение посредством актове за изпълнение съгласно член 291 ДФЕС в областите, конкретно определени в посочените в член 1, параграф 2 законодателни актове. Техническите стандарти за изпълнение са технически, те не представляват стратегически или политически решения и в тяхното съдържание се определят условията на прилагане на тези актове. Органът представя своите проекти на технически стандарти за изпълнение на Комисията за одобрение.
Преди да представи проекти на технически стандарти за изпълнение на Комисията, Органът провежда открити обществени консултации по тях и анализира свързаните с тях възможни разходи и ползи, освен ако провеждането на такива консултации и анализи не е непропорционално предвид обхвата и въздействието на въпросните проекти на технически стандарти за изпълнение или предвид особената неотложност на въпроса. Органът също така иска становището на съответната група на участниците, посочена в член 37.
Когато Органът представя проект на технически стандарт за изпълнение, Комисията незабавно го препраща на Европейския парламент и на Съвета.
В срок от три месеца от получаване на проекта на технически стандарт за изпълнение Комисията решава дали да го одобри. Комисията може да удължи този срок с един месец. Комисията може да одобри проекта на технически стандарт за изпълнение само частично или да го измени, ако интересите на Съюза налагат това.
Когато Комисията възнамерява да не одобри даден проект на технически стандарт за изпълнение или възнамерява да го одобри частично или с изменения, тя го връща на Органа, като обяснява защо възнамерява да не го одобри или, в зависимост от случая, като излага мотивите за измененията. В срок от шест седмици Органът може да измени проекта на технически стандарт за изпълнение въз основа на предложените от Комисията изменения и да го представи отново на Комисията под формата на официално становище. Органът изпраща копие от официалното си становище на Европейския парламент и на Съвета.
Ако до изтичането на шестседмичния срок, посочен в пета алинея, Органът не е представил изменен проект на технически стандарт за изпълнение или е представил проект на технически стандарт за изпълнение, който не е изменен по начин, съответстващ на предложените от Комисията изменения, Комисията може да приеме техническия стандарт за изпълнение с измененията, които смята за необходими, или да го отхвърли.
Комисията не може да променя съдържанието на проекта на технически стандарт за изпълнение, изготвен от Органа, без предварително съгласуване с него по реда, предвиден в настоящия член.
2. Когато Органът не е представил проект на технически стандарт за изпълнение в срока, определен в посочените в член 1, параграф 2 законодателни актове, Комисията може да поиска представянето на такъв проект в рамките на нов срок.
3. Комисията може да приеме технически стандарт за изпълнение с акт за изпълнение и без проект от Органа, само в случай че Органът не ѝ е представил проект на технически стандарт за изпълнение в сроковете съгласно параграф 2.
Комисията провежда открити обществени консултации по проектите на технически стандарти за изпълнение и анализира свързаните с тях възможни разходи и ползи, освен ако провеждането на такива консултации и анализи не е непропорционално предвид обхвата и въздействието на съответните проекти на технически стандарти за изпълнение или предвид особената неотложност на въпроса. Комисията също така иска становища или съвети от съответната група на участниците, посочена в член 37.
Комисията незабавно препраща проекта на технически стандарт за изпълнение на Европейския парламент и на Съвета.
Комисията изпраща проекта на технически стандарт за изпълнение на Органа. В срок от шест седмици Органът може да измени проекта на технически стандарт за изпълнение и да го представи на Комисията под формата на официално становище. Органът изпраща копие от официалното си становище на Европейския парламент и на Съвета.
Ако до изтичането на шестседмичния срок, посочен в четвърта алинея, Органът не е представил изменен проект на технически стандарт за изпълнение, Комисията може да приеме техническия стандарт за изпълнение.
Ако Органът е представил изменен проект на технически стандарт за изпълнение в рамките на шестседмичния срок, Комисията може да измени проекта на технически стандарт за изпълнение въз основа на предложените от Органа изменения или да приеме техническия стандарт за изпълнение с измененията, които счита за необходими.
Комисията не може да променя съдържанието на проектите на технически стандарти за изпълнение, изготвени от Органа, без предварително съгласуване с него по реда, посочен в настоящия член.
4. Техническите стандарти за изпълнение се приемат под формата на регламенти или решения. Те се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз и влизат в сила на посочената в тях дата.
Член 16
Насоки и препоръки
1. С цел налагане на последователни, ефикасни и ефективни надзорни практики в рамките на ЕСФН и осигуряване на общо, еднакво и последователно прилагане на правото на Съюза, Органът издава насоки и препоръки, чиито адресати са компетентните органи или финансовите институции.
2. Когато е целесъобразно, Органът провежда открити обществени консултации относно насоките и препоръките и анализира свързаните с тях потенциални разходи и ползи. Такива консултации и анализи трябва да са пропорционални на обхвата, естеството и въздействието на насоките или препоръките. Когато е целесъобразно, Органът също така иска становища или съвети от съответната група на участниците, посочена в член 37.
3. Компетентните органи и финансовите институции полагат всички усилия за спазване на тези насоки и препоръки.
В срок от два месеца от издаването на насока или препоръка всеки компетентен орган посочва дали спазва или възнамерява да спазва тази насока или препоръка. В случай че компетентен орган не спазва или не възнамерява да спазва тази насока или препоръка, той информира Органа, като излага причините за това.
Органът оповестява факта, че отделен компетентен орган не спазва или не възнамерява да спазва тази насока или препоръка. Органът също така може да вземе решение за всеки отделен случай да публикува причините за неспазване на тази насока или препоръка, посочени от компетентния орган. Компетентният орган се уведомява предварително за това публикуване.
Ако това се изисква съгласно съответната насока или препоръка, финансовите институции докладват по ясен и подробен начин дали спазват тази насока или препоръка.
4. В доклада, посочен в член 43, параграф 5, Органът уведомява Европейския парламент, Съвета и Комисията за издадените насоки и препоръки, като посочва компетентния орган, който не ги спазва, и описва как Органът възнамерява да гарантира, че съответният компетентен орган ще следва неговите насоки и препоръки в бъдеще.
Член 17
Нарушение на правото на Съюза
1. Ако даден компетентен орган не е приложил посочените в член 1, параграф 2 актове или ги е приложил по начин, който изглежда е в нарушение на правото на Съюза, включително утвърдените съгласно членове 10 -15 регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение, по-специално като не е гарантирал, че дадена финансова институция отговаря на изискванията, предвидени в посочените актове, Органът действа в съответствие с правомощията, предвидени в параграфи 2, 3 и 6 от настоящия член.
2. По искане от един или повече компетентни органи, от Европейския парламент, от Съвета, от Комисията или от съответната група на участниците или по своя собствена инициатива и след като уведоми за това съответния компетентен орган, Органът може да разследва предполагаемото нарушение или неприлагане на правото на Съюза.
Без да се засягат предвидените в член 35 правомощия, компетентният орган незабавно предоставя на Органа цялата информация, която Органът счете за необходима за целите на разследването.
3. Най-късно два месеца след началото на разследването, Органът може да отправи до съответния компетентен орган препоръка, посочваща действията, чието предприемане е необходимо за спазване на правото на Съюза.
В срок от десет работни дни след получаване на препоръката компетентният орган уведомява Органа за стъпките, които е предприел или възнамерява да предприеме, за да гарантира спазването на правото на Съюза.
4. Ако компетентният орган не започне да спазва правото на Съюза в срок от един месец след получаване на препоръката на Органа, Комисията може, след като е била уведомена от Органа или по своя собствена инициатива, да представи официално становище, в което се изисква компетентният орган да предприеме действията, необходими за спазване на правото на Съюза. В официалното становище на Комисията се взема предвид препоръката на Органа.
Комисията представя такова официално становище не по-късно от три месеца след приемането на препоръката. Комисията може да удължи този срок с един месец.
Органът и компетентните органи предоставят на Комисията цялата необходима информация.
5. В срок от десет работни дни след получаването на посоченото в параграф 4 официално становище компетентният орган уведомява Комисията и Органа относно мерките, които е предприел или възнамерява да предприеме, за да се съобрази с това официално становище.
6. Без да се засягат правомощията на Комисията по член 258 ДФЕС, ако даден компетентен орган не се съобрази с посоченото в параграф 4 официално становище в предвидения в него срок и ако е необходимо да бъдат предприети навременни действия за отстраняване на последиците от неспазването на законодателството, за да се запазят или възстановят неутралните условия на конкуренция на пазара или да се гарантира правилното функциониране и целостта на финансовата система, Органът може, ако съответните изисквания, предвидени в посочените в член 1, параграф 2 актове, се прилагат пряко по отношение на финансовите институции, да приеме индивидуално решение, чийто адресат е отделна финансова институция, в което се изисква тя да предприеме необходимите действия за спазване на своите задължения съгласно правото на Съюза, включително прекратяване на възприетата практика.
Решението на Органа е в съответствие с представеното съгласно параграф 4 официално становище на Комисията.
7. Решения, приети съгласно параграф 6, имат предимство пред всякакво предишно решение, прието по същия въпрос от компетентните органи.
При предприемане на действия във връзка с въпроси, които са предмет на официално становище по параграф 4 или на решение по параграф 6, компетентните органи се съобразяват с официалното становище или решението, в зависимост от случая.
8. В доклада по член 43, параграф 5 Органът посочва кои компетентни органи и финансови институции не са се съобразили с официалните становища или решения, посочени в параграфи 4 и 6 от настоящия член.
Член 18
Действия при извънредна ситуация
1. В случай на неблагоприятни процеси, които може сериозно да застрашат правилното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на цялата финансова система в Съюза или на част от нея, Органът активно улеснява и - когато счете за необходимо, координира всякакви действия, предприети от съответните компетентни национални надзорни органи.
За да може да изпълнява тази улесняваща и координираща роля, Органът получава пълна информация за всички съответни процеси и получава покана да участва като наблюдател във всички съответни срещи на съответните компетентни национални надзорни органи.
2. Съветът, като се консултира с Комисията и с ЕССР и, когато е уместно, с ЕНО, може да приеме решение, чийто адресат е Органът и в което се установява наличието на извънредна ситуация за целите на настоящия регламент, в отговор на искане от страна на Органа, Комисията или ЕССР. Съветът прави преглед на това решение през подходящи интервали, но най-малко веднъж месечно. Ако решението не бъде подновено до изтичането на едномесечен срок, действието му се прекратява автоматично. Съветът може по всяко време да обяви прекратяването на извънредната ситуация.
Когато ЕССР или Органът прецени, че може да възникне извънредна ситуация, той отправят поверителна препоръка към Съвета и му предоставя оценка на ситуацията. След това Съветът преценява дали има необходимост от свикване на заседание. В хода на този процес се гарантира надлежно запазване на поверителността.
Ако Съветът установи съществуването на извънредна ситуация, той надлежно и незабавно информира за това Европейския парламент и Комисията.
3. Когато Съветът е приел решение съгласно параграф 2 и когато при изключителни обстоятелства са необходими координирани действия от страна на националните органи в отговор на неблагоприятни процеси, които могат да застрашат сериозно правилното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на цялата финансова система в Съюза или на част от нея, Органът може да приеме индивидуални решения, в които се изисква компетентните органи да предприемат, в съответствие с посоченото в член 1, параграф 2 законодателство, необходимите действия в отговор на такива процеси, като гарантират, че финансовите институции и компетентните органи изпълняват изискванията, предвидени в това законодателство.
4. Без да се засягат правомощията на Комисията по член 258 ДФЕС, ако даден компетентен орган не спази посоченото в параграф 3 решение на Органа в срока, определен в същото решение, и ако съответните изисквания, предвидени в посочените в член 1, параграф 2 законодателни актове, включително в регулаторните технически стандарти и в техническите стандарти за изпълнение, приети в съответствие с тези актове, се прилагат пряко по отношение на финансовите институции, Органът може да приеме индивидуално решение, чийто адресат е отделна финансова институция, в което се изисква тя да предприеме необходимите действия за спазване на своите задължения съгласно това законодателство, включително прекратяване на възприетата практика. Това се прилага само в ситуации, при които компетентен орган не е приложил посочените в член 1, параграф 2 законодателни актове, включително регулаторните технически стандарти и техническите стандарти за изпълнение, приети в съответствие с тези актове, или ги прилага по начин, който изглежда в явно нарушение на тези актове, и е необходимо неотложно да се предприемат коригиращи мерки за възстановяване на правилното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на цялата финансова система на Съюза или на част от нея.
5. Решенията, приети съгласно параграф 4, имат предимство пред всякакво предишно решение, прието по същия въпрос от компетентните органи.
Всякакви действия от страна на компетентните органи във връзка с въпроси, които са предмет на решение по параграфи 3 или 4, трябва да са съвместими с тези решения.
Член 19
Уреждане на разногласия между компетентните органи в презгранични случаи
1. Без да се засягат правомощията, предвидени в член 17, ако даден компетентен орган не е съгласен с процедурата или същността на действие или бездействие на компетентен орган на друга държава-членка в случаите, определени в посочените в член 1, параграф 2 актове, Органът, по искане на един или повече от засегнатите компетентни органи, може да съдейства на органите да постигнат съгласие в съответствие с процедурата, предвидена в параграфи 2-4 от настоящия член.
В случаите, определени в посоченото в член 1, параграф 2 законодателство, и когато въз основа на обективни критерии може да се установи наличието на разногласие между компетентните органи на различни държави-членки, Органът може по своя инициатива да съдейства на органите да постигнат съгласие в съответствие с процедурата, предвидена в параграфи 2-4.
2. Органът определя срок за помиряване между компетентните органи, като взема предвид приложимите срокове, определени в посочените в член 1, параграф 2 актове, както и сложността и неотложния характер на въпроса. На този етап Органът действа като медиатор.
3. Ако в засегнатите компетентни органи не успеят да постигнат съгласие в помирителната фаза, посочена в параграф 2, Органът може, в съответствие с процедурата, предвидена в член 44, параграф 1, трета и четвърта алинея, да вземе задължително за съответните компетентни органи решение, изискващо от тях да предприемат конкретно действие или да се въздържат от действия с цел уреждане на въпроса, за да се гарантира спазването на правото на Съюза.
4. Без да се засягат правомощията на Комисията по член 258 ДФЕС, ако даден компетентен орган не спази решението на Органа и по този начин не може да гарантира, че дадена финансова институция спазва изискванията, пряко приложими към нея съгласно посочените в член 1, параграф 2 актове, Органът може да приеме индивидуално решение, чийто адресат е отделна финансова институция, с което се изисква тя да предприеме необходимите действия за спазване на своите задължения съгласно правото на Съюза, включително прекратяване на възприетата практика.
5. Решенията, приети съгласно параграф 4, имат предимство пред всякакво предишно решение, прието по същия въпрос от компетентните органи. Всяко действие от страна на компетентните органи във връзка с факти, които са предмет на решение по параграф 3 или 4, трябва да е съвместимо с тези решения.
6. В доклада, посочен в член 50, параграф 2, председателят на Органа посочва естеството и вида на разногласията между компетентните органи, постигнатите споразумения и решенията, взети за уреждане на тези разногласия.
Член 20
Уреждане на разногласия между компетентните органи в различни сектори
В съответствие с процедурата, предвидена в членове 19 и 56, Съвместният комитет урежда междусекторни разногласия, които могат да възникнат между компетентни органи по смисъла на член 4, точка 2 от настоящия регламент, от Регламент (ЕС) № 1093/2010 и от Регламент (ЕО) № 1095/2010 съответно.
Член 21
Колегии от надзорници
1. Органът допринася за насърчаването и наблюдението на ефективната, ефикасна и последователна работа на предвидените в Директива 2009/138/ЕО колегии от надзорници и работи за подобряване на съгласуваното прилагане на правото на Съюза от колегиите от надзорници. С цел да се сближат най-добрите надзорни практики, членовете на персонала на Органа имат възможност да участват в дейностите на колегиите от надзорници, включително проверки на място, извършвани съвместно от два или повече компетентни органа.
2. Органът има водеща роля при осигуряване на последователната и съгласувана работа на колегиите от надзорници по отношение на презграничните институции в целия Съюз, като отчита системния риск, породен от финансовите институции, посочени в член 23.
За целите на настоящия параграф и на параграф 1 от настоящия член Органът се счита за „компетентен орган“ по смисъла на съответното законодателство.
Органът може:
а)
да събира и обменя относима информация в сътрудничество с компетентните органи, с цел да улесни работата на колегията, и да създаде и управлява централизирана система, която да осигури на компетентните органи в колегията достъп до посочената информация;
б)
да въведе и да координира провеждането на стрес тестове в рамките на Съюза в съответствие с член 32, за извършване на оценка на устойчивостта на финансовите институции спрямо неблагоприятни пазарни тенденции, по-конкретно на системния риск, породен от посочените в член 23 финансови институции, както и на оценка на възможността за увеличаване на системния риск при стресови ситуации, като гарантира, че на национално равнище се прилага последователна методология при провеждането на такива тестове и при необходимост отправя препоръка до компетентния орган за отстраняване на установени при стрес теста проблеми;
в)
да насърчава ефективни и ефикасни надзорни дейности, включително оценяване на рисковете, на които финансовите институции са изложени или биха били изложени съгласно установеното в процеса на надзорния преглед или при стресови ситуации;
г)
в съответствие с определените в настоящия регламент задачи и правомощия - да следи изпълнението на задачите от компетентните органи, и
д)
да поиска от дадена колегия провеждането на допълнителни обсъждания в случаите, когато прецени, че съответното решение би довело до неправилно прилагане на правото на Съюза или не би допринесло за постигането на целта за сближаване на надзорните практики. Органът може също така да поиска от надзорника на групата да насрочи заседание на колегията или да добави точка в дневния ред на дадено заседание.
3. Органът може да разработи проекти на регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение, за да се гарантират еднакви условия на прилагане на разпоредбите, свързани с оперативното функциониране на колегиите от надзорници, както и да издава насоки и препоръки съгласно член 16 с цел да се насърчи сближаването на надзорните дейности и на най-добрите надзорни практики, приети от колегиите от надзорници.
4. Органът разполага с възможност за провеждане на правно обвързваща медиация за уреждане на спорове между компетентни органи в съответствие с процедурата, предвидена в член 19. Органът може да взема надзорни решения, които са пряко приложими по отношение на съответните институции съгласно член 19.
Член 22
Общи разпоредби
1. Органът надлежно проучва системния риск по смисъла на Регламент (ЕС) № 1092/2010. Той взема мерки по отношение на рисковете от прекъсване на предоставянето на финансови услуги, които:
а)
са причинени от влошаване на състоянието на финансовата система като цяло или на части от нея; и
б)
могат да породят значителни отрицателни последици за вътрешния пазар и реалната икономика.
Когато е целесъобразно, Органът проучва наблюдението и оценката на системния риск, извършвани от ЕССР и Органа, и отговаря на предупрежденията и препоръките на ЕССР в съответствие с член 17 от Регламент (ЕС) № 1092/2010.
2. Органът, в сътрудничество с ЕССР и в съответствие с член 23, параграф 1, разработва общ подход за установяване и измерване на системното значение, включително съответни количествени и качествени показатели.
Тези показатели са от решаващо значение при набелязването на целесъобразни надзорни действия. Органът наблюдава степента на сближаване на набелязаните действия с оглед насърчаване налагането на общ подход.
3. Без да се засягат актовете, посочени в член 1, параграф 2, при необходимост Органът изготвя допълнителни насоки и препоръки за финансовите институции, за да се вземе под внимание породеният от тях системен риск.
Органът гарантира че системният риск, породен от финансовите институции, е отчетен при разработването на проекти на регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение в областите, предвидени в законодателните актове, посочени в член 1, параграф 2.
4. По искане на един или повече компетентни органи, на Европейския парламент, на Съвета или на Комисията, или по своя собствена инициатива Органът може да направи проучване на конкретен вид финансова институция или вид продукт или конкретно поведение, за да направи оценка на потенциалните заплахи за стабилността на финансовата система и да отправи подходящи препоръки за действие към съответните компетентни органи.
За тази цел Органът може да упражни правомощията, които са му предоставени съгласно настоящия регламент, включително съгласно член 35.
5. Съвместният комитет осигурява общата и междусекторната координация на дейностите, извършвани в съответствие с настоящия член.
Член 23
Идентифициране и измерване на системния риск
1. Органът разработва, като се консултира с ЕССР, критерии за идентифициране и измерване на системния риск и подходяща система за провеждане на стрес тестове, което включва оценка на възможността системният риск, който може да бъде породен от финансовите институции, да се увеличи при стресови ситуации.
Органът разработва подходяща система за извършване на стрес тестове, за да помогне да се идентифицират финансовите институции, които може да породят системен риск. Тези институции подлежат на засилен надзор и, при необходимост, за тях се прилагат процедурите за възстановяване и преструктуриране, посочени в член 25.
2. При разработването на критериите за идентифициране и измерване на системния риск, породен от застрахователните и презастрахователните институции и от институциите за пенсионно осигуряване, Органът се съобразява изцяло с възприетите на международно равнище подходи, включително утвърдените от Съвета за финансова стабилност, Международния валутен фонд, Международната асоциация на застрахователните надзорни институции и Банката за международни разплащания критерии.
Член 24
Постоянен капацитет за реагиране на системни рискове
1. Органът гарантира, че разполага със специализиран постоянен капацитет за ефективно реагиране при появата на системни рискове, посочени в членове 22 и 23, по-специално по отношение на институции, които пораждат системен риск.
2. Органът изпълнява задачите, които са му възложени с настоящия регламент и с посоченото в член 1, параграф 2 законодателство, и спомага за осигуряване на съгласуван и координиран режим за управление и преодоляване на кризи в Съюза.
Член 25
Процедури за възстановяване и преструктуриране
1. Органът допринася за разработването и координирането на ефективни и последователни планове за възстановяване и преструктуриране, процедури при извънредни ситуации и превантивни мерки за свеждане до минимум на системните последици от всякакви проблеми и участва активно в тези процеси.
2. Органът може да установява най-добри практики, насочени към това да се улесни преструктурирането на проблемните институции, и по-специално презграничните групи, така че да се избегне разпространението на проблемите, като се осигурят подходящи инструменти, включително достатъчно ресурси, и се осигури възможност институцията или групата да бъде преструктурирана своевременно и по организиран и икономически ефективен начин.
3. Органът може да разработва регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение, посочени в законодателните актове, изброени в член 1, параграф 2, в съответствие с процедурата, предвидена в членове 10-15.
Член 26
Създаване на Европейска мрежа на националните гаранционни схеми в застраховането
Органът може да спомогне за оценка на необходимостта от създаване на Европейска мрежа на националните гаранционни схеми в застраховането, която да бъде подходящо финансирана и достатъчно хармонизирана.
Член 27
Предотвратяване, управление и преодоляване на кризи
Комисията може да възложи на Органа да участва в оценката, посочена в член 242 от Директива 2009/138/ЕО, по-конкретно във връзка със сътрудничеството между надзорните органи в рамките на колегиите от надзорници и функционалността на последните; надзорните практики при определяне на добавения капитал; оценката на ползите от засиления групов надзор и капиталовото управление в рамките на група от застрахователни или презастрахователни предприятия, включително възможните мерки за насърчаване на доброто презгранично управление на застрахователните групи, особено на управлението на риска и на активите; Органът може да докладва относно новите процеси и напредъка по отношение на:
а)
хармонизирана рамка за ранна намеса;
б)
практики в централизираното управление на груповия риск и функционирането на груповите вътрешни модели, включително стрес-тестове;
в)
сделки и концентрации на риска в рамките на групата;
г)
поведение на диверсификационните и концентрационните ефекти във времето;
д)
хармонизирана рамка относно възможностите за прехвърляне на активи, процедурите на несъстоятелност и ликвидация, която да премахва съответните пречки пред възможностите за прехвърляне на активи, свързани с националното търговско или дружествено право;
е)
равностойно равнище на защита на титулярите на полици и бенефициерите на предприятията в рамките на една и съща група, особено в кризисни ситуации;
ж)
хармонизирано решение на равнището на Съюза относно гаранционните схеми в застраховането, което се финансира по подходящ начин;
Като има предвид буква е), Органът може също така да докладва относно новите процеси и напредъка по отношение на набор от координирани национални схеми за управление на кризи, включително относно необходимостта от система от съгласувани и надеждни механизми за осигуряване на средства, с подходящи инструменти за финансиране.
При прегледа на настоящия регламент по член 81 се разглежда по-специално евентуалното засилване на ролята на Органа в рамките на предотвратяването, управлението и преодоляването на кризи.
Член 28
Делегиране на задачи и отговорности
1. Компетентните органи могат да делегират задачи и отговорности на Органа или на други компетентни органи - със съгласието на оправомощения орган и при спазване на определените в настоящия член условия. Държавите-членки могат да предвидят специални правила относно делегирането на отговорности, които трябва да бъдат спазвани, преди техните компетентни органи да сключат такива споразумения за делегиране, и могат да ограничават обхвата на делегирането до това, което е необходимо за упражняването на ефективен надзор над презграничните финансови институции или групи.
2. Органът насърчава и улеснява делегирането на задачи и отговорности между компетентните органи, като определя задачите и отговорностите, които могат да бъдат делегирани или изпълнявани съвместно, и като насърчава прилагането на най-добри практики.
3. Делегирането на отговорности води до преразпределение на правомощията, предвидени в посочените в член 1, параграф 2 актове. Процедурата, осигуряването на прилагането и административното и съдебно обжалване, свързани с делегираните отговорности, се уреждат от правото на оправомощения орган.
4. Компетентните органи уведомяват Органа за споразуменията за делегиране, които имат намерение да сключат. Споразуменията влизат в сила най-рано един месец, след като Органът е бил уведомен за тях.
В срок от един месец след уведомяването Органът може да изрази становище по планираното споразумение.
Органът публикува сключеното от компетентните органи споразумение за делегиране, по подходящ начин, така че да се гарантира, че всички засегнати лица са надлежно информирани.
Член 29
Обща надзорна култура
1. Органът има активна роля в създаването на обща надзорна култура в Съюза и последователни надзорни практики, както и в осигуряването на еднакви процедури и последователни подходи в целия Съюз. Органът извършва най-малко следните дейности:
а)
предоставя становища на компетентните органи;
б)
насърчава ефективен двустранен и многостранен обмен на информация между компетентните органи, като спазва изцяло приложимите разпоредби за поверителността и защитата на данни, предвидени в съответното законодателство на Съюза;
в)
допринася за разработването на единни и висококачествени стандарти за надзор, включително стандарти за отчетност и международни счетоводни стандарти в съответствие с член 1, параграф 3;
г)
прави преглед на прилагането на съответните приети от Комисията регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение, както и на издадените от Органа насоки и препоръки, и предлага изменения, когато е целесъобразно; и
д)
създава секторни и междусекторни програми за обучение, улеснява обмена на персонал и насърчава компетентните органи да използват по-широко схемите за командироване на персонал и други инструменти.
2. Органът може, ако е целесъобразно, да разработва нови практически инструменти и инструменти за сближаване, с цел насърчаване на общите надзорни подходи и практики.
Член 30
Партньорски проверки на компетентните органи
1. Органът периодично организира и извършва партньорски проверки на някои или на всички дейности на компетентните органи, за да подобри допълнително последователността на резултатите от надзора. За тази цел Органът разработва методи, позволяващи обективна оценка и сравнение между проверяваните органи. При извършване на партньорска проверка се вземат предвид съществуващата информация и оценки, които вече са били направени по отношение на съответния компетентен орган.
2. Партньорската проверка включва, без да се ограничава само до това, оценка на:
а)
адекватността на ресурсите и организацията на управлението на компетентния орган, като се отделя особено внимание на ефективното прилагане на регулаторните технически стандарти и техническите стандарти за изпълнение, посочени в членове 10-15, както и на посочените в член 1, параграф 2 актове, и на способността да се отговори на пазарните тенденции;
б)
достигнатата степен на сближаване в прилагането на правото на Съюза и в надзорните практики, включително регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение, насоки и препоръки, приети съгласно членове 10-16, както и степента, до която чрез надзорните практики се постигат предвидените в правото на Съюза цели;
в)
разработените от някои компетентни органи най-добри практики, които може да бъде полезно да бъдат възприети и от други компетентни органи;
г)
ефективността и достигнатата степен на сближаване по отношение на прилагането на разпоредбите, приети при прилагане на правото на Съюза, включително наложените спрямо отговорните лица административни мерки и санкции при неспазване на посочените разпоредби.
3. Въз основа на партньорската проверка Органът може да издаде насоки и препоръки съгласно член 16. В съответствие с член 16, параграф 3 компетентните органи се стремят да следват тези насоки и препоръки. Органът взема предвид резултата от партньорската проверка при разработването на проекти на регулаторни технически стандарти или технически стандарти за изпълнение в съответствие с членове 10-15.
4. Органът осигурява публичен достъп до най-добрите практики, установени в резултат от тези партньорски проверки. Освен това, резултатите от партньорските проверки могат да се оповестяват публично със съгласието на компетентния орган, който е бил предмет на партньорска проверка.
Член 31
Координационни функции
Органът изпълнява функции във връзка с общата координация между компетентните органи, особено в случай на неблагоприятни процеси, които евентуално биха могли да застрашат правилното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на финансовата система в Съюза.
Органът насърчава съгласувания отговор на Съюза, inter alia, чрез:
а)
улесняване на обмена на информация между компетентните органи;
б)
определяне на обхвата и, когато е възможно и уместно, проверка на надеждността на информацията, която следва да бъде предоставена на съответните компетентни органи;
в)
без да се засяга член 19, извършване на необвързваща медиация по искане на компетентните органи или по своя собствена инициатива;
г)
незабавно уведомяване на ЕССР за потенциални извънредни ситуации;
д)
предприемане на всички подходящи мерки в случай на процеси, които могат да застрашат функционирането на финансовите пазари, с оглед улесняване на координацията на действията, предприети от съответните компетентни органи;
е)
централизиране на информацията, получена от компетентните органи в съответствие с членове 21 и 35 като резултат от регулаторните задължения за докладване на институциите, осъществяващи дейност в повече от една държава-членка. Органът предоставя тази информация на другите заинтересовани компетентни органи.
Член 32
Оценка на пазарните тенденции
1. Органът наблюдава и оценява пазарните тенденции в рамките на своята компетентност и при необходимост уведомява Европейския надзорен орган (Европейски банков орган) и Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), ЕССР и Европейския парламент, Съвета и Комисията за съответните тенденции в пруденциалния надзор на микроравнище, възможните рискове и слабите места. В оценката си Органът включва икономически анализ на пазарите, на които осъществяват дейност институциите, както и оценка на въздействието на потенциалните пазарни тенденции върху тези институции.
2. В сътрудничество с ЕССР Органът въвежда и координира извършването на оценки в рамките на целия Съюз, имащи за предмет устойчивостта на финансовите институции на неблагоприятни пазарни тенденции. За тази цел той разработва, а компетентните органи прилагат:
а)
общи методики за оценка на въздействието от икономическите сценарии върху финансовото състояние на дадена институция;
б)
общи подходи за съобщаване на резултатите от тези оценки на устойчивостта на финансовите институции;
в)
общи методики за оценка на въздействието на определени продукти или процеси на дистрибуция върху финансовото състояние на дадена институция и върху информацията за титулярите на полици, членовете на пенсионни схеми, бенефициерите и потребителите.
3. Без да се засягат задачите на ЕССР, предвидени в Регламент (ЕС) № 1092/2010, Органът най-малко веднъж годишно, а ако това се налага - и по-често, представя на Европейския парламент, Съвета, Комисията и ЕССР оценки на тенденциите, възможните рискове и слабите места в рамките на своята компетентност.
Органът включва в тези оценки класификация на основните рискове и слаби места и при необходимост препоръчва превантивни или коригиращи действия.
4. Органът гарантира подходящо обхващане на междусекторната динамика, рисковете и слабите места чрез тясно сътрудничество с Европейския надзорен орган (Европейски банков орган) и Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) посредством Съвместния комитет.
Член 33
Международни отношения
1. Без да се засяга съответната компетентност на държавите-членки и на институциите на Съюза, Органът може да установява контакти и да постига административни договорености с надзорни органи, с международни организации и с администрациите на трети държави. Тези договорености не създават правни задължения по отношение на Съюза и неговите държави-членки и не възпрепятстват държавите-членки и техните компетентни органи да сключват двустранни или многостранни договорености с тези трети държави.
2. Органът подпомага изготвянето на решения за еквивалентност, отнасящи се до надзорните режими в трети държави, в съответствие с посочените в член 1, параграф 2 актове.
3. В доклада по член 43, параграф 5 Органът посочва административните договорености, постигнати с международни организации или с администрациите на трети държави, както и помощта, предоставена при подготовката на решенията за еквивалентност.
Член 34
Други задачи
1. По искане на Европейския парламент, Съвета или Комисията или по своя собствена инициатива Органът може да предоставя становища на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията по всички въпроси в рамките на неговата компетентност.
2. По отношение на пруденциалните оценки на сливания и придобивания, попадащи в приложното поле на Директива 92/49/ЕИО и директиви 2002/83/ЕО и 2005/68ЕО, изменени с Директива 2007/44/ЕО, за които съгласно тези директиви се изисква консултация между компетентните органи на две или повече държави-членки, Органът може по молба на един от съответните компетентни органи да приеме или да публикува становище по пруденциалната оценка, освен по отношение на критериите, посочени в член 15б, параграф 1, буква д) от Директива 92/49/ЕИО, член15б, параграф 1, буква д) от Директива 2002/83/ЕО и член 19а, параграф 1, буква д) от Директива 2005/68/ЕО. Становището се представя своевременно и във всеки случай преди изтичане на срока за извършване на оценката в съответствие с Директива 92/49/ЕИО и директиви 2002/83/ЕО и 2005/68ЕО, изменени с Директива 2007/44/ЕО. По отношение на областите, във връзка с които Органът може да представя становище, се прилага член 35.
Член 35
Събиране на информация
1. По искане на Органа компетентните органи на държавите-членки предоставят на Органа цялата информация, която му е необходима, за да изпълни възложените му с настоящия регламент задължения, при условие че имат законен достъп до съответната информация и че искането за информация е необходимо предвид естеството на въпросните задължения.
2. Органът може също така да поиска информацията да се предоставя периодично и в определен формат. Когато е възможно, за тези искания се използват общи формати за докладване.
3. При надлежно обосновано искане от страна на компетентен орган на държава-членка Органът може да предостави всякаква информация, необходима на компетентния орган за изпълнението на неговите задължения, при спазване на задълженията за професионална тайна, предвидени в секторното законодателство и в член 70.
4. Преди да бъде поискана информация в съответствие с настоящия член и с цел да се избегне дублиране на задълженията за докладване, Органът взема предвид всяка налична и свързана с въпроса статистика, изготвена и разпространена от Европейската статистическа система и Европейската система на централните банки.
5. Ако информацията не е налична или компетентните органи не са предоставили навременен достъп до нея, Органът може да отправи надлежно обосновано и мотивирано искане до други надзорни органи, до министерството, което отговаря за областта на финансите, когато то разполага с пруденциална информация, до националната централна банка или до статистическата служба на съответната държава-членка.
6. Ако информацията не е налична или не е предоставен навременен достъп до нея в съответствие с параграф 1 или 5, Органът може да отправи надлежно обосновано и мотивирано искане пряко до съответните финансови институции. В мотивираното искане се обяснява за какво е необходима информацията относно съответните отделни финансови институции.
Органът уведомява съответните компетентни органи за исканията в съответствие с настоящия параграф и с параграф 5.
По искане на Органа компетентните органи подпомагат Органа с цел получаването на информацията.
7. Органът може да използва поверителната информация, получена съгласно настоящия член, само с цел изпълнение на възложените му с настоящия регламент задължения.
Член 36
Отношения с ЕССР
1. Органът си сътрудничи тясно и редовно с ЕССР.
2. Органът редовно и своевременно предоставя на ЕССР информацията, необходима за изпълнение на неговите задачи. Всякакви данни, необходими за изпълнение на неговите задачи, които не са в съкратена или обобщена форма, се предоставят незабавно на ЕССР при мотивирано искане съгласно член 15 от Регламент (ЕС) № 1092/2010. В сътрудничество с ЕССР Органът въвежда подходящи вътрешни процедури за предаване на поверителна информация, по-специално информация за отделни финансови институции.
3. В съответствие с параграфи 4 и 5 Органът гарантира предприемането на подходящи последващи действия в отговор на предупрежденията и препоръките на ЕССР, посочени в член 16 от Регламент (ЕС) № 1092/2010.
4. При получаването на предупреждение или препоръка от ЕССР, отправени към Органа, Органът незабавно свиква заседание на Съвета на надзорниците и оценява последиците от това предупреждение или препоръка за изпълнението на своите задачи.
Като спазва приложимата процедура за вземане на решение, Органът взема решение относно действията, които трябва да бъдат предприети в съответствие с възложените му с настоящия регламент правомощия в отговор на посочените в предупрежденията и препоръките въпроси.
Ако Органът не предприеме действие в отговор на препоръка, той обяснява пред ЕССР и Съвета причините да не предприема действия.
5. При получаването на предупреждение или препоръка от ЕССР, отправени към компетентен национален надзорен орган, Органът при необходимост използва правомощията, предоставени му с настоящия регламент, за да осигури предприемането на навременни последващи действия в отговор на предупреждението или препоръката.
Ако адресатът на препоръката на ЕССР, реши да не я спази, той уведомява Съвета на надзорниците и обсъжда с него причините да не предприема действия.
Компетентният орган взема надлежно под внимание мнението на Съвета на надзорниците, когато уведомява Съвета и ЕССР в съответствие с член 17 от Регламент (ЕС) № 1092/2010.
6. При изпълнение на предвидените в настоящия регламент задачи Органът отдава особено значение на предупрежденията и препоръките на ЕССР.
Член 37
Група на участниците от сектора на застраховането и презастраховането и Група на участниците от професионалните пенсионни фондове
1. За улесняване на консултациите със заинтересовани страни в области, свързани със задачите на Органа, се създава Група на участниците от сектора на застраховането и презастраховането и Група на участниците от професионалните пенсионни фондове (наричани заедно по нататък „групи на участниците“). С групите на участниците се провеждат консултации относно действия, предприемани в съответствие с членове 10-15 по отношение на регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение, и доколкото това не засяга отделни финансови институции - с член 16 по отношение на насоки и препоръки. Ако се налага спешно да се предприемат действия и не е възможно да се проведе консултация, групите на участниците се уведомяват възможно най-бързо.
Групите на участниците заседават най-малко четири пъти годишно. Те могат да обсъждат съвместно области от взаимен интерес и се информират взаимно по въпроси, които са били обсъждани.
Членове на една група на участници могат да бъдат членове и на другата група на участници.
2. Групата на участниците от сектора на застраховането и презастраховането се състои от 30 членове, представляващи в балансирано съотношение застрахователните и презастрахователните предприятия и застрахователните посредници в Съюза, представителите на техните служители, както и потребителите и ползвателите на застрахователни и презастрахователни услуги, представителите на МСП и представителите на съответните професионални сдружения. Най-малко петима от членовете са изтъкнати независими представители на академичните среди. Десет от членовете представляват застрахователни и презастрахователни предприятия или застрахователни посредници, като трима от тях представляват кооперативни и взаимозастрахователни и презастрахователни предприятия.
3. Групата на участниците от професионалните пенсионни фондове се състои от 30 членове, представляващи в балансирано съотношение институциите за професионално пенсионно осигуряване в Съюза, представителите на техните служители, представителите на бенефициерите, представителите на МСП и представителите на съответните професионални сдружения. Най-малко петима от членовете са изтъкнати независими представители на академичните среди. Десет от нейните членове представляват институциите за професионално пенсионно осигуряване.
4. Членовете на групите на участниците се назначават от Съвета на надзорниците, въз основа на предложения от съответните заинтересовани страни. При вземане на решението Съветът на надзорниците, доколкото е възможно, осигурява балансирано географско участие и балансирано участие на представители на двата пола, както и представителство на заинтересованите страни от целия Съюз.
5. Органът предоставя цялата необходима информация при запазване на професионалната тайна съгласно член 70 и осигурява подходящо секретарско обслужване за групите на участниците. На членовете на групите на участниците, представляващи организации с нестопанска цел, с изключение на представителите на сектора, се предоставят подходящи компенсации. Групите на участниците може да създават работни групи по технически въпроси. Мандатът на членовете на групите на участниците е две години и половина, след които се провежда нова процедура за избор.
Членовете на групите на участниците могат да участват два последователни мандата.
6. Групите на участниците може да представят становища и съвети на Органа по всеки въпрос, свързан със задачите на Органа, като се обръща особено внимание на задачите, предвидени в членове 10-16 и в членове 29, 30 и 32.
7. Всяка групи на участниците приема свой процедурен правилник с мнозинство от две трети от своите членове.
8. Органът оповестява публично становищата и съветите на групите на участниците, както и резултатите от консултациите с тях.
Член 38
Предпазни мерки
1. Органът гарантира, че никое от решенията, приети съгласно член 18 или 19, не засяга по никакъв начин фискалните отговорности на държавите-членки.
2. Ако дадена държава-членка счита, че решение, прието съгласно член 19, параграф 3, засяга нейните фискални отговорности, в срок от две седмици, след като Органът е уведомил компетентния орган за решението, тя може да нотифицира Органа и Комисията, че компетентният орган няма да изпълни решението.
В тази нотификация държавата-членка обяснява точно и ясно причините за това и начина, по който решението засяга нейните фискални отговорности.
В случай на такава нотификация изпълнението на решението на Органа се спира.
В срок от един месец от нотификацията от страна на държавата-членка Органът информира държавата-членка дали поддържа решението си или го изменя или оттегля. Ако Органът реши да поддържа или да измени решението си, той посочва, че фискалните отговорности не са засегнати.
Ако Органът поддържа решението си, най-късно два месеца, след като Органът е уведомил държавата-членка съгласно четвърта алинея Съветът взема решение с мнозинство от подадените гласове на някое от заседанията си дали поддържа решението на Органа.
Ако след разглеждане на въпроса Съветът не вземе решение за поддържане на решението на Органа в съответствие с пета алинея, действието на решението на Органа се прекратява.
3. Ако държава-членка счита, че решение, прието съгласно член 18, параграф 3, засяга нейните фискални отговорности, тя може в срок от три работни дни, след като Органът е уведомил компетентния орган за решението, да нотифицира Органа, Комисията и Съвета, че компетентният орган няма да изпълнени решението.
В тази нотификация държавата-членка обяснява ясно и точно причините за това и начина, по който решението засяга фискалните ѝ отговорности.
В случай на такава нотификация изпълнението на решението на Органа се спира.
В срок от десет работни дни Съветът свиква заседание и взема решение с обикновено мнозинство от членовете си дали решението на Органа да бъде отменено.
Ако след разглеждане на въпроса Съветът не вземе решение да отмени решението на Органа в съответствие с четвърта алинея, изпълнението на решението на Органа се възобновява.
4. Когато в съответствие с параграф 3 Съветът е взел решение да не отменя решение на Органа във връзка с член 18, параграф 3 и съответната държава-членка продължава да счита, че решението на Органа засяга нейните фискални отговорности, тази държава-членка може да нотифицира Комисията и Органа и да отправи искане към Съвета да преразгледа въпроса. Съответната държава-членка ясно посочва причините за несъгласието си с решението на Съвета.
В срок от четири седмици след нотификацията по първа алинея Съветът потвърждава първоначалното си решение или взема ново решение в съответствие с параграф 3.
Срокът от четири седмици може да бъде удължен от Съвета с още четири седмици, ако това се налага с оглед на конкретните обстоятелства по случая.
5. Всяка злоупотреба с разпоредбите на настоящия член, по-специално във връзка с решение на Органа, което няма значителни или съществени фискални последици, се забранява като несъвместима с вътрешния пазар.
Член 39
Процедури за вземане на решение
1. Преди вземането на решенията, предвидени в настоящия регламент, Органът уведомява всеки поименно посочен адресат за своето намерение да вземе решение, като определя срок, в който адресатът може да изрази своето мнение по въпроса, като отчита неговия неотложен характер, сложността му и възможните последици. Това се прилага mutatis mutandis за препоръките, посочени в член 17, параграф 3.
2. Решенията на Органа съдържат мотивите, на които се основават.
3. Адресатите на решенията на Органа биват информирани относно правните средства за защита, с които разполагат съгласно настоящия регламент.
4. Когато Органът е взел решение съгласно член 18, параграфи 3 или 4, той периодично преразглежда това решение на подходящи интервали от време.
5. Решенията, които Органът взема съгласно членове 17, 18 или 19, се оповестяват публично и в тях се посочва съответният компетентен орган или финансова институция, излага се основното съдържание на решението, освен ако подобно оповестяване не противоречи на законния интерес на финансови институции за защита на техните търговски тайни или може сериозно да застраши правилното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на цялата финансова система на Съюза или на част от нея.
ГЛАВА III
ОРГАНИЗАЦИЯ
РАЗДЕЛ 1
Съвет на надзорниците
Член 40
Състав
1. Съветът на надзорниците се състои от:
а)
председател, без право на глас;
б)
ръководителя на националния публичен орган, компетентен в областта на надзора върху финансовите институции във всяка държава-членка, който присъства на заседанията лично най-малко два пъти годишно;
в)
един представител на Комисията, без право на глас;
г)
един представител на ЕССР, без право на глас;
д)
един представител на всеки от другите два европейски надзорни органа, без право на глас.
2. Съветът на надзорниците свиква заседания с групите на участниците най-малко два пъти годишно.
3. Всеки компетентен орган отговаря за определянето на заместник на високо равнище от своя орган, който може да замести посочения в параграф 1, буква б) член на Съвета на надзорниците, в случай че това лице е възпрепятствано да присъства на заседанията.
4. В държавите-членки, в които съществува повече от един орган, отговарящ за надзора в съответствие с настоящия регламент, тези органи постигат съгласие относно общ представител. Въпреки това, когато въпросът, който предстои да се обсъжда от Съвета на надзорниците, не е от компетентността на националния орган, който се представлява от члена, посочен в параграф 1, буква б), този член може да бъде придружаван от представител на съответния национален орган, който няма право на глас.
5. Съветът на надзорниците може да реши да допусне наблюдатели.
Изпълнителният директор може да участва в заседанията на Съвета на надзорниците, без право на глас.
Член 41
Вътрешни комитети и групи
1. Съветът на надзорниците може да създаде вътрешни комитети или групи във връзка с конкретни задачи, възложени на Съвета на надзорниците, и може да предвиди делегирането на някои точно определени задачи и решения на вътрешните комитети или групи, на Управителния съвет или на председателя.
2. За целите на член 19 Съветът на надзорниците свиква независима група за улесняване на безпристрастното уреждане на разногласия, която се състои от председателя и двама от членовете на съвета, които не са представители на компетентните органи, между които има разногласие, и които нямат никакъв свързан с разногласието интерес или преки връзки със съответните компетентни органи.
3. При спазване на член 19, параграф 2, групата предлага решение за окончателно приемане от Съвета на надзорниците в съответствие с процедурата, предвидена в член 44, параграф 1, трета алинея.
4. Съветът на надзорниците приема процедурния правилник на групата по параграф 2.
Член 42
Независимост
При изпълнението на възложените им с настоящия регламент задачи председателят и членовете на Съвета на надзорниците с право на глас действат независимо и обективно единствено в интерес на Съюза като цяло, като нямат право да искат, нито да приемат указания от институциите или органите на Съюза, от правителства на държави-членки или от друг публичен или частен орган.
Нито държавите-членки, нито институциите или органите на Съюза, нито друг публичен или частен орган имат право да се опитват да въздействат върху членовете на Съвета на надзорниците при изпълнението на техните задачи.
Член 43
Задачи
1. Съветът на надзорниците дава насоки за работата на Органа и отговаря за вземането на решенията, посочени в глава II.
2. Съветът на надзорниците приема становищата, препоръките и решенията и предоставя съветите, посочени в глава II.
3. Съветът на надзорниците назначава председателя.
4. Всяка година преди 30 септември, по предложение от Управителния съвет Съветът на надзорниците приема работната програма на Органа за следващата година и я предава за информация на Европейския парламент, Съвета и Комисията.
Работната програма се приема, без да се засяга годишната бюджетна процедура, и се оповестява публично.
5. По предложение от Управителния съвет Съветът на надзорниците приема годишния доклад за дейността на Органа, включително за изпълнението на задълженията на председателя, въз основа на проекта на доклад, посочен в член 53, параграф 7, и най-късно до 15 юни всяка година го предава на Европейския парламент, Съвета, Комисията, Сметната палата и Европейския икономически и социален комитет. Докладът се оповестява публично.
6. Съветът на надзорниците приема многогодишната работна програма на Органа и я предава за информация на Европейския парламент, Съвета и Комисията.
Многогодишната работна програма се приема, без това да засяга годишната бюджетна процедура, и се оповестява публично.
7. Съветът на надзорниците приема бюджета в съответствие с член 63.
8. Съветът на надзорниците упражнява дисциплинарен контрол над председателя и изпълнителния директор и може да ги отстрани от длъжност в съответствие с член 48, параграф 5 или член 51, параграф 5 съответно.
Член 44
Вземане на решения
1. Съветът на надзорниците взема решения с обикновено мнозинство от членовете си. Всеки член има един глас.
Чрез дерогация от първа алинея от настоящия параграф, по отношение на актовете, посочени в членове 10-16, и мерките и решенията, приети съгласно член 9, параграф 5, трета алинея и глава VI, Съветът на надзорниците взема решения с квалифицирано мнозинство от членовете си, както е определено в член 16, параграф 4 от Договора за Европейския съюз и в член 3 от Протокол (№ 36) относно преходните разпоредби.
По отношение на решения по член 19, параграф 3 във връзка с решения на органа за групов надзор, предложеното от работната група решение се счита за прието, ако бъде одобрено с обикновено мнозинство, освен ако не бъде отхвърлено от членове, представляващи блокиращо малцинство от гласовете по смисъла на член 16, параграф 4 от Договора за Европейския съюз и член 3 от Протокол (№ 36) относно преходните разпоредби.
За всички останали решения по член 19, параграф 3 предложеното от работната група решение се приема с обикновено мнозинство от членовете на Съвета на надзорниците. Всеки член има един глас.
2. Заседанията на Съвета на надзорниците се свикват от председателя по негова инициатива или по искане на една трета от членовете и се ръководят от председателя.
3. Съветът на надзорниците приема и оповестява публично своя процедурен правилник.
4. В процедурния правилник се предвиждат подробни правила за гласуване, включително, когато е целесъобразно, правила за кворум. Членовете без право на глас и наблюдателите, с изключение на председателя и изпълнителния директор, не присъстват на разискванията в рамките на Съвета на надзорниците, свързани с отделни финансови институции, освен ако не е предвидено друго в член 75, параграф 3 или в актовете, посочени в член 1, параграф 2.
РАЗДЕЛ 2
Управителен съвет
Член 45
Състав
1. Управителният съвет се състои от председателя и шест други членове на Съвета на надзорниците, избрани от членовете с право на глас на Съвета на надзорниците.
Всеки член на Управителния съвет с изключение на председателя има заместник, който може да го замести, ако той е възпрепятстван да присъства на заседание.
Мандатът на членовете, избрани от Съвета на надзорниците, е две години и половина. Мандатът може да бъде подновен еднократно. Съставът на Управителния съвет е балансиран и пропорционален и отразява състава на Съюза като цяло. Мандатите се застъпват и се прилагат подходящи правила за ротация.
2. Решенията на Управителния съвет се приемат с мнозинство от присъстващите членове. Всеки член има един глас.
Изпълнителният директор и представителят на Комисията участват в заседанията на Управителния съвет без право на глас.
Представителят на Комисията има право на глас по въпросите, посочени в член 63.
Управителният съвет приема и оповестява публично своя процедурен правилник.
3. Заседанията на Управителния съвет се свикват от председателя по негова инициатива или по искане на най-малко една трета от членовете и се ръководят от председателя.
Управителният съвет заседава преди всяко заседание на Съвета на надзорниците и толкова често, колкото Управителният съвет прецени за необходимо. Управителният съвет заседава най-малко пет пъти годишно.
4. Членовете на Управителния съвет могат да бъдат подпомагани от съветници или експерти при спазване на процедурния правилник.. С изключение на изпълнителния директор, членовете без право на глас не присъстват на разискванията в рамките на Управителния съвет, свързани с отделни финансови институции.
Член 46
Независимост
Членовете на Управителния съвет действат независимо и обективно единствено в интерес на Съюза като цяло, като нямат право да искат, нито да приемат указания от институциите или органите на Съюза, от правителства на държави-членки или от друг публичен или частен орган.
Нито държавите-членки, нито институциите или органите на Съюза, нито друг публичен или частен орган имат право да се опитват да въздействат върху членовете на Управителния съвет при изпълнението на техните задачи.
Член 47
Задачи
1. Управителният съвет гарантира, че Органът осъществява мисията си и изпълнява възложените му в съответствие с настоящия регламент задачи.
2. Управителният съвет предлага годишната и многогодишната работна програма, която се приема от Съвета на надзорниците.
3. Управителният съвет упражнява бюджетните си правомощия в съответствие с членове 63 и 64.
4. Управителният съвет приема плана за политиката на Органа относно персонала, както и необходимите мерки за прилагане на Правилника за длъжностните лица на Европейските общности (наричан по-нататък „Правилник за длъжностните лица“) съгласно член 68, параграф 2.
5. Управителният съвет приема специалните разпоредби относно правото на достъп до документите на Органа в съответствие с член 72.
6. Управителният съвет предлага за одобрение от Съвета на надзорниците годишен доклад за дейността на Органа, включително за задълженията на председателя, въз основа на проекта на доклад, посочен в член 53, параграф 7.
7. Управителният съвет приема и оповестява публично своя процедурен правилник.
8. Управителният съвет назначава и отстранява от длъжност членовете на Апелативния съвет в съответствие с член 58, параграфи 3 и 5.
РАЗДЕЛ 3
Председател
Член 48
Назначаване и задачи
1. Органът се представлява от председателя, който е независим експерт, работещ на пълно работно време.
Председателят отговаря за подготовката на работата на Съвета на надзорниците и ръководи заседанията на Съвета на надзорниците и на Управителния съвет.
2. Председателят се назначава от Съвета на надзорниците, след открита процедура за подбор, въз основа на неговите качества, умения, познания за финансовите институции и пазари и опит, свързан с финансовия надзор и регулиране.
Преди избраният от Съвета на надзорниците кандидат да поеме задълженията си и до един месец след неговия избор от Съвета на надзорниците, Европейският парламент може, след като изслуша кандидата, да възрази срещу кандидатурата на избраното лице.
Съветът на надзорниците избира измежду своите членове и заместник, който да изпълнява функциите на председателя в негово отсъствие. Този заместник не се избира сред членовете на Управителния съвет.
3. Мандатът на председателя е пет години с възможност за еднократно подновяване.
4. През деветте месеца преди края на петгодишния мандат на председателя, Съветът на надзорниците оценява:
а)
постигнатите през първия мандат резултати и начина, по който са били постигнати;
б)
задълженията на Органа и изискванията към него през предстоящите години.
Като взема предвид тази оценка, Съветът на надзорниците може да поднови мандата на председателя, при условие че това бъде утвърдено от Европейския парламент.
5. Председателят може да бъде отстранен от длъжност само от Европейския парламент въз основа на решение на Съвета на надзорниците.
Председателят не може да попречи на Съвета на надзорниците да разглежда въпроси, свързани с него, по-специално необходимостта от отстраняването му от длъжност, и не участва в свързаните с това обсъждания.
Член 49
Независимост
Без да се засяга ролята на Съвета на надзорниците по отношение на задачите на председателя, последният няма право да иска, нито да приема указания от институции или органи на Съюза, от правителства на държави-членки или от друг публичен или частен орган.
Нито държавите-членки, нито институциите или органите на Съюза, нито друг публичен или частен орган имат право да се опитват да въздействат върху председателя при изпълнението на неговите задачи.
В съответствие с Правилника за длъжностните лица, посочен в член 68, след като напусне заеманата длъжност, председателят продължава да бъде обвързан от задължението да действа почтено и предпазливо по отношение на приемането на някои назначения или придобивки.
Член 50
Доклад
1. Европейският парламент и Съветът могат да приканят председателя или неговия заместник да направи изявление, като изцяло зачитат независимостта му. При всяко такова искане председателят прави изявление пред Европейския парламент и отговоря на всички въпроси, зададени от неговите членове.
2. Председателят представя пред Европейския парламент, по искане на последния и най-малко 15 дни преди да направи изявлението по параграф 1, писмен доклад относно основните дейности на Органа.
3. Освен информацията, посочена в членове 11-18 и членове 20 и 33, докладът също така включва всякаква относима информация, поискана от Европейския парламент във връзка с конкретен въпрос.
РАЗДЕЛ 4
Изпълнителен директор
Член 51
Назначаване
1. Органът се ръководи от изпълнителен директор, който е независим експерт, работещ на пълно работно време.
2. Изпълнителният директор се назначава от Съвета на надзорниците след утвърждаване от Европейския парламент и съгласно открита процедура за подбор, въз основа на неговите качества, умения, познания за финансовите институции и пазари и опит, свързан с финансовия надзор и регулиране.
3. Мандатът на изпълнителния директор е пет години с възможност за еднократно подновяване.
4. През деветте месеца преди изтичането на мандата на изпълнителния директор Съветът на надзорниците извършва оценка по-специално на:
а)
постигнатите през първия мандат резултати и начина, по който са били постигнати;
б)
задълженията на Органа и изискванията към него през предстоящите години.
Като взема предвид оценката, посочена в първа алинея, Съветът на надзорниците може да поднови мандата на изпълнителния директор еднократно.
5. Изпълнителният директор може да бъде отстранен от длъжност само с решение на Съвета на надзорниците.
Член 52
Независимост
Без да се засягат съответните функции на Управителния съвет и на Съвета на надзорниците във връзка със задачите на изпълнителния директор, последният няма право да иска, нито да приема указания от институциите или органите на Съюза, от правителства на държавите-членки или от друг публичен или частен орган.
Нито държавите-членки, нито институциите или органите на Съюза, нито друг публичен или частен орган нямат право да се опитват да въздействат върху изпълнителния директор при изпълнението на неговите задачи.
В съответствие с Правилника за длъжностните лица, посочен в член 68, след като напусне заеманата длъжност, изпълнителният директор продължава да бъде обвързан от задължението да действа почтено и предпазливо по отношение на приемането на някои назначения или придобивки.
Член 53
Задачи
1. Изпълнителният директор отговаря за управлението на Органа и подготвя работата на Управителния съвет.
2. Изпълнителният директор отговаря за изпълнението на годишната работна програма на Органа под ръководството на Съвета на надзорниците и под контрола на Управителния съвет.
3. Изпълнителният директор предприема необходимите мерки, а именно приема вътрешни административни указания и публикува съобщения, за да гарантира работата на Органа в съответствие с настоящия регламент.
4. Изпълнителният директор подготвя многогодишната работна програма съгласно член 47, параграф 2.
5. В срок до 30 юни всяка година изпълнителният директор подготвя работната програма за следващата година съгласно член 47, параграф 2.
6. Изпълнителният директор съставя предварителния проектобюджет на Органа в съответствие с член 63 и изпълнява бюджета на Органа в съответствие с член 64.
7. Всяка година изпълнителният директор подготвя проект на доклад, който съдържа част относно регулаторните и надзорните дейности на Органа и част относно финансовите и административните въпроси.
8. Изпълнителният директор упражнява по отношение на персонала на Органа правомощията, предвидени в член 68, и решава свързаните с персонала въпроси.
ГЛАВА IV
СЪВМЕСТНИ ОРГАНИ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ НАДЗОРНИ ОРГАНИ
РАЗДЕЛ 1
Съвместен комитет на европейските надзорни органи
Член 54
Създаване
1. Създава се Съвместен комитет на европейските надзорни органи.
2. Съвместният комитет служи като форум, в рамките на който Органът си сътрудничи редовно и тясно и осигурява междусекторната последователност с Европейския надзорен орган (Европейски банков орган) и Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), по-специално по отношение на:
-
финансовите конгломерати;
-
счетоводството и одита;
-
микропруденциалните анализи на междусекторната динамика, рисковете и слабите места за финансовата стабилност;
-
инвестиционните продукти на дребно;
-
мерките за борба с изпирането на пари; и
-
обмена на информация с ЕССР и развиването на взаимоотношенията между ЕССР и ЕНО.
3. Съвместният комитет разполага със свой персонал, осигурен от ЕНО, който действа като секретариат. Органът осигурява достатъчно средства за административни, инфраструктурни и оперативни разходи.
4. Когато дадена финансова институция извършва дейност в различни сектори, Съвместният комитет разрешава разногласия в съответствие с член 56.
Член 55
Състав
1. Съвместният комитет се състои от председателите на ЕНО и, когато е приложимо, включва председателите на подкомитетите, създадени съгласно член 57.
2. Към изпълнителния директор, към представител на Комисията и към ЕССР се отправят покани да присъстват на заседанията на Съвместния комитет, както и на подкомитетите, посочени в член 57, в качеството им на наблюдатели.
3. Председателят на Съвместния комитет се назначава ежегодно на ротационен принцип измежду председателите на ЕНО. Председателят на Съвместния комитет е и заместник-председател на ЕССР.
4. Съвместният комитет приема и публикува своя процедурен правилник. В правилника могат да бъдат предвидени допълнителни участници в заседанията на Съвместния комитет.
Съвместният комитет заседава най-малко веднъж на всеки два месеца.
Член 56
Съвместни позиции и общи действия
В рамките на своите задачи по глава II и по-специално във връзка с прилагането на Директива 2002/87/ЕО, когато е целесъобразно, Органът постига съвместни позиции с Европейския надзорен орган (Европейски банков орган) и с Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), в зависимост от случая.
Действия съгласно членове 10-15, 17, 18 или 19 от настоящия регламент, свързани с прилагането на Директива 2002/87/ЕО и на всеки друг акт на Съюза, посочен в член 1, параграф 2, които попадат и в рамките на компетентността на Европейския надзорен орган (Европейски банков орган) или на Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), се приема едновременно от Органа и от Европейския надзорен орган (Европейски банков орган) или от Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), в зависимост от случая.
Член 57
Подкомитети
1. За целите на член 56 към Съвместния комитет се създава Подкомитет по финансовите конгломерати.
2. Подкомитетът се състои от лицата, посочени в член 55, параграф 1, и от един представител на високо равнище от действащия персонал на съответния компетентен орган на всяка държава-членка.
3. Подкомитетът избира измежду членовете си председател, който е член и на Съвместния комитет.
4. Съвместният комитет може да създаде и други подкомитети.
РАЗДЕЛ 2
Апелативен съвет
Член 58
Състав и работа
1. Апелативният съвет е съвместен орган на ЕНО.
2. Апелативният съвет се състои от шест членове и шест заместници, които се ползват с отлична репутация и притежават доказани знания и професионален опит, включително в областта на надзора, на достатъчно високо ниво в областта на банковото дело, застраховането, професионалното пенсионно осигуряване, пазарите на ценни книжа или други финансови услуги, с изключение на членове на действащия персонал на компетентните органи или на други национални институции или институции на Съюза, участващи в дейността на Органа. Апелативният съвет разполага с достатъчно юридически експертен опит, за да предоставя експертни правни съвети относно законосъобразността във връзка с упражняването на правомощия от страна на Органа.
Апелативният съвет избира своя председател.
3. Двама членове на Апелативния съвет и двама заместници се назначават от Управителния съвет на Органа от списък на предварително подбрани кандидати, предложен от Комисията вследствие на покана за изразяване на интерес, публикувана в Официален вестник на Европейския съюз, и след консултация със Съвета на надзорниците.
Останалите членове се назначават в съответствие с Регламент (ЕС) № 1093/2010 и Регламент (ЕС) № 1095/2010.
4. Мандатът на членовете на Апелативния съвет е пет години. Този мандат може да бъде подновен еднократно.
5. Член на Апелативния съвет, назначен от Управителния съвет на Органа, не може да бъде отстранен по време на мандата си, освен ако не е установено виновно извършване на сериозно нарушение и Управителният съвет не вземе решение за това след консултация със Съвета на надзорниците.
6. Решенията на Апелативния съвет се приемат с мнозинство от най-малко четири от неговите шест членове. Когато обжалваното решение попада в приложното поле на настоящия регламент, решаващото мнозинство включва най-малко един от двамата членове на Апелативния съвет, назначени от Органа.
7. Апелативният съвет се свиква от председателя, когато е необходимо.
8. ЕНО осигуряват подходяща оперативно и секретарско обслужване за Апелативния съвет чрез Съвместния комитет.
Член 59
Независимост и обективност
1. Членовете на Апелативния съвет са независими при вземането на решенията си. Те не са обвързани от каквито и да било указания. Те не могат да изпълняват никакви други задължения по отношение на Органа, неговия Управителен съвет или неговия Съвет на надзорниците.
2. Членовете на Апелативния съвет не могат да вземат участие в никакви производства по обжалване, по които имат какъвто и да е личен интерес, ако преди това са участвали като представители на една от страните в производството или ако са участвали при вземането на решението, което се обжалва.
3. Ако поради някоя от причините, посочени в параграфи 1 и 2, или поради някаква друга причина, даден член на Апелативния съвет счита, че друг член не може да участва в производство по обжалване, той уведомява за това Апелативния съвет.
4. Всяка от страните в производството по обжалване може да направи искане за отвод на член на Апелативния съвет на всяко от основанията, посочени в параграфи 1 и 2, или при съмнения за пристрастност.
Искането за отвод не може да се основава на националността на членовете, то не е допустимо, ако страната в производството по обжалване, е предприела някакви процесуални действия, различни от искане за отвод на член от състава на Апелативния съвет, въпреки че ѝ е било известно основанието за отвод.
5. Апелативният съвет решава какви действия да бъдат предприети в случаите, посочени в параграфи 1 и 2, без участието на съответния член.
За да се вземе такова решение, мястото на въпросния член се заема от неговия заместник в Апелативния съвет. Ако заместникът се намира в сходно положение, председателят на съответния Орган посочва заместващо лице измежду наличните заместници.
6. Членовете на Апелативния съвет се задължават да действат независимо и в обществен интерес.
За целта те изготвят декларация за задължения и декларация за интереси, като посочват или отсъствието на интереси, за които би могло да се счита, че накърняват тяхната независимост, или наличието на преки или косвени интереси, за които би могло да се счита, че накърняват тяхната независимост.
Тези декларации се оповестяват публично и се изготвят писмено всяка година.
ГЛАВА V
СРЕДСТВА ЗА ЗАЩИТА
Член 60
Обжалване
1. Всяко физическо или юридическо лице, включително компетентните органи, може да обжалва решение на Органа по членове 17, 18 и 19, както и всяко друго решение, взето от Органа в съответствие с посочените в член 1, параграф 2 актове на Съюза, чийто адресат е това лице, или решение, което, макар и адресирано към друго лице, го засяга пряко и лично.
2. Жалбата, заедно с изложението на нейните основания, се подават писмено в Органа в срок от два месеца от деня, в който засегнатото лице е уведомено за взетото решение или, при липса на такова уведомяване, от деня на публикуване на решението на Органа.
Апелативният съвет взема решение по жалбата в срок от два месеца след нейното подаване.
3. Жалба, подадена съгласно параграф 1, не спира изпълнението на решението.
Апелативният съвет обаче може да спре изпълнението на обжалваното решение, ако прецени, че обстоятелствата налагат това.
4. Ако жалбата е допустима, Апелативният съвет проверява дали тя е основателна. Той приканва страните в производството по обжалване да представят в определен срок становища по направени от него уведомления или по становища на другите страни в производството по обжалване. Страните в производството по обжалване имат право да направят устни изявления.
5. Апелативният съвет може да потвърди решението, взето от компетентната структура на Органа, или да предаде случая на компетентната структура на Органа. Решението на Апелативния съвет е задължително за тази структура, която приема изменено решение по съответния случая.
6. Апелативният съвет приема и оповестява публично своя процедурен правилник.
7. Решенията на Апелативния съвет са мотивирани и се оповестяват публично от Органа.
Член 61
Искове пред Съда на Европейския съюз
1. В съответствие с член 263 ДФЕС пред Съда на Европейския съюз може да бъде заведено дело за оспорване на решение на Апелативния съвет или на Органа, в случаите когато не съществува право на обжалване пред Апелативния съвет.
2. Държавите-членки и институциите на Съюза, както и всяко физическо или юридическо лице могат да заведат дело пред Съда на Европейския съюз във връзка с решения на Органа в съответствие с член 263 ДФЕС.
3. Ако Органът е задължен да предприеме действие и не изпълни задължението си, пред Съда на Европейския съюз може да бъде предявен иск за бездействие в съответствие с член 265 ДФЕС.
4. Органът е длъжен да вземе необходимите мерки за изпълнение на решението на Съда на Европейския съюз.
ГЛАВА VI
ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ
Член 62
Бюджет на Органа
1. Приходите на Органа, който е европейски орган в съответствие с член 185 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 г. относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (50) (наричан по-нататък „Финансовият регламент“), се състоят по-специално от всякакви комбинации от:
а)
задължителни вноски от националните публични органи, компетентни в областта на надзора над финансовите институции, които се правят по формула, основана на пропорционалната тежест на гласовете по член 3, параграф 3 от Протокол (№ 36) относно преходните разпоредби. За целите на настоящия член, член 3, параграф 3 от Протокол (№ 36) относно преходните разпоредби продължава да се прилага след изтичане на определения в него краен срок - 31 октомври 2014 г.;
б)
субсидия от Съюза, включена в общия бюджет на Европейския съюз (раздел Комисия);
в)
всякакви такси, платени на Органа в случаите, посочени в съответните инструменти на правото на Съюза.
2. Разходите на Органа включват най-малко разходите за персонал, възнаграждения, административни, инфраструктурни и оперативни разходи и разходи за професионално обучение.
3. Приходите и разходите са балансирани.
4. За всяка финансова година, която съответства на календарната година, се изготвя прогноза на всички приходи и разходи на Органа, която се представя в бюджета на Органа.
Член 63
Съставяне на бюджета
1. До 15 февруари всяка година изпълнителният директор изготвя прогнозна оценка на приходите и разходите за следващата финансова година и я представя на Управителния съвет и Съвета на надзорниците, заедно с щатното разписание. Всяка година, въз основа на прогнозната оценка, изготвена от изпълнителния директор и одобрена от Управителния съвет, Съветът на надзорниците изготвя прогноза на приходите и разходите на Органа за следващата финансова година. Тази прогноза, която включва проект на щатно разписание, се представя от Съвета на надзорниците на Комисията до 31 март. Преди приемането на прогнозата, изготвената от изпълнителния директор оценка се одобрява от Управителния съвет.
2. Комисията изпраща прогнозата на Европейския парламент и на Съвета (заедно наричани по-нататък „бюджетен орган“) заедно с проектобюджета на Европейския съюз.
3. Въз основа на прогнозата Комисията включва в проектобюджета на Европейския съюз частите от прогнозата, които счита за необходими за щатното разписание и за размера на субсидиите, които ще се предоставят от общия бюджет на Европейския съюз в съответствие с членове 313 и 314 ДФЕС.
4. Бюджетният орган приема проекта на щатното разписание на Органа. Бюджетният орган одобрява бюджетните кредити за субсидията, предназначена за Органа.
5. Бюджетът на Органа се приема от Съвета на надзорниците. Той става окончателен след окончателното приемане на общия бюджет на Европейския съюз. При необходимост той се коригира съответно.
6. Управителният съвет незабавно уведомява бюджетния орган за намерението си да осъществява какъвто и да е проект, който може да има значителни финансови последици върху финансирането на неговия бюджет, и по-специално проекти, свързани с имущество, като например наем или покупка на сгради. Той уведомява Комисията за това. Когато клон на бюджетния орган възнамерява да предостави становище, той уведомява Органа за това свое намерение в срок от две седмици след получаването на информация за проекта. При липса на отговор Органът може да пристъпи към планираното действие.
7. За първата година на работата на Органа, приключваща на 31 декември 2011 г., финансирането на Органа от Съюза зависи от споразумение в рамките на бюджетния орган, както е предвидено в точка 47 от Междуинституционалното споразумение за бюджетната дисциплина и доброто финансово управление.
Член 64
Изпълнение и контрол върху бюджета
1. Изпълнителният директор действа като разпоредител с бюджетни кредити и изпълнява бюджета на Органа.
2. В срок до 1 март след приключването на всяка финансова година, счетоводителят на Органа изпраща на счетоводителя на Комисията и на Сметната палата междинни отчети, придружени от доклада за бюджетното и финансово управление за предходната финансова година. Счетоводителят на Органа също така изпраща доклада за бюджетното и финансово управление на членовете на Съвета на надзорниците, на Европейския парламент и на Съвета до 31 март на следващата година.
След това счетоводителят на Комисията консолидира междинните отчети на институциите и децентрализираните органи в съответствие с член 128 от Финансовия регламент.
3. След получаване на констатациите и оценките на Сметната палата относно междинния отчет на Органа в съответствие с член 129 от Финансовия регламент, изпълнителният директор, действащ на своя отговорност, изготвя окончателния отчет на Органа и го предава за становище на Управителния съвет.
4. Управителният съвет представя становище за окончателния финансов отчет на Органа.
5. До 1 юли след приключването на финансовата година изпълнителният директор предава на членовете на Съвета на надзорниците, на Европейския парламент, на Съвета, на Комисията и на Сметната палата окончателния отчет, придружен от становището на Управителния съвет.
6. Окончателният отчет се публикува.
7. До 30 септември изпълнителният директор изпраща на Сметната палата отговор на нейните констатации и оценки. Той изпраща копие от този отговор и на Управителния съвет и на Комисията.
8. Изпълнителният директор предоставя на Европейския парламент по искане на последния и в съответствие с член 146, параграф 3 от Финансовия регламент, цялата необходима информация за нормалното прилагане на процедурата по освобождаване от отговорност за съответната финансова година.
9. До 15 май на година N + 2 Европейският парламент, по препоръка на Съвета, приета с квалифицирано мнозинство, освобождава от отговорност Органа за изпълнението на бюджета, включващ приходите от общия бюджет на Европейския съюз и от компетентните органи за финансовата година N.
Член 65
Финансов правилник
Финансовият правилник, приложим за Органа, се приема от Управителния съвет след консултация с Комисията. Този правилник не може да се отклонява от Регламент (ЕО, Евратом) № 2343/2002 на Комисията от 19 ноември 2002 г. относно рамковия Финансов регламент за органите, посочени в член 185 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (51), освен ако това не се налага поради специфичните оперативни нужди, свързани с работата на Органа, и само след предварителното съгласие на Комисията.
Член 66
Мерки за борба с измамите
1. С цел борба с измамите, корупцията и с други незаконни дейности по отношение на Органа се прилага без ограничение Регламент (ЕО) № 1073/1999.
2. Органът се присъединява към Междуинституционалното споразумение относно вътрешните разследвания, провеждани от OLAF, и незабавно приема подходящи разпоредби, приложими по отношение на всички членове на персонала на Органа.
3. В решенията относно финансирането и в споразуменията, както и в свързаните с тях инструменти за прилагане изрично се предвижда, че Сметната палата и OLAF могат да извършват при необходимост проверки на място на бенефициерите на финансирането, отпускано от Органа, и на членовете на персонала, отговарящи за разпределението му.
ГЛАВА VII
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 67
Привилегии и имунитети
По отношение на Органа и неговия персонал се прилага Протокол (№ 7) относно привилегиите и имунитетите на Европейския съюз, приложен към Договора за Европейския съюз и към ДФЕС.
Член 68
Персонал
1. Правилникът за длъжностните лица, Условията за работа на другите служители и правилата, приети съвместно от институциите на Съюза с цел прилагане на тези условия, се прилагат по отношение на персонала на Органа, включително по отношение на неговия изпълнителен директор и неговия председател.
2. Управителният съвет, със съгласието на Комисията, приема необходимите мерки за прилагане в съответствие с предвиденото в член 110 от Правилника за длъжностните лица.
3. По отношение на своя персонал Органът упражнява правомощията, които са предоставени на назначаващия орган съгласно Правилника за длъжностните лица и на органа, оправомощен да сключва договори, съгласно Условията за работа на другите служители.
4. Управителният съвет приема разпоредби, позволяващи национални експерти от държавите-членки да бъдат командировани към Органа.
Член 69
Отговорност на Органа
1. В случай на извъндоговорна отговорност, Органът, в съответствие с общите принципи на правните системи на държавите-членки, поправя всяка вреда, причинена от него или от неговия персонал при изпълнението на техните задължения. Спорове относно такива вреди са от компетентността на Съда на Европейския съюз.
2. Личната имуществена и дисциплинарна отговорност, която персоналът на Органа носи по отношение на Органа, се урежда от съответните разпоредби, приложими спрямо персонала на Органа.
Член 70
Задължение за професионална тайна
1. Изискванията за професионална тайна съгласно член 339 ДФЕС и съответните разпоредби в законодателството на Съюза се прилагат по отношение на членовете на Съвета на надзорниците и на Управителния съвет, изпълнителния директор и членовете на персонала на Органа, включително временно командировани от държавите-членки служители, и всички други лица, изпълняващи задачи за Органа въз основа на договор, дори след като са преустановили изпълнението на своите задължения.
Спрямо тях се прилага член 16 от Правилника за длъжностните лица.
В съответствие с Правилника за длъжностните лица, след като напуснат заеманата длъжност, членовете на персонала продължават да бъдат обвързани от задължението да действат почтено и предпазливо по отношение на приемането на някои назначения или придобивки.
Нито държавите-членки, нито институциите или органите на Съюза, нито друг публичен или частен орган имат право да се опитват да въздействат върху членовете на персонала на Органа при изпълнение на техните задачи.
2. Без да се засягат случаите, уредени от наказателното право, всякаква поверителна информация, получена от посочените в параграф 1 лица при изпълнението на техните задължения, не може да се разкрива на каквито и да е лица или органи, освен в съкратена или обобщена форма, която не позволява идентифицирането на отделни финансови институции.
Освен това задължението по параграф 1 и първа алинея на настоящия параграф не възпрепятства Органа и националните надзорни органи да използват информацията за осигуряване прилагането на актовете, посочени в член 1, параграф 2, и по-специално във връзка с правни процедури за приемането на решения.
3. Параграфи 1 и 2 не възпрепятстват Органа да обменя информация с националните надзорни органи в съответствие с настоящия регламент и с друго законодателство на Съюза, приложимо по отношение на финансовите институции.
По отношение на тази информация се прилагат условията за професионална тайна, посочени в параграфи 1 и 2. Органът предвижда в своите вътрешни процедурни правилници практическите ред и условия за прилагането на правилата за поверителност, посочени в параграфи 1 и 2.
4. Органът прилага Решение 2001/844/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията от 29 ноември 2001 г. за изменение на нейния процедурен правилник (52).
Член 71
Защита на данните
Настоящият регламент не засяга задълженията на държавите-членки по Директива 95/46/ЕО, свързани с обработването на лични данни от тяхна страна, или задълженията на Органа по Регламент (ЕО) № 45/2001, свързани с обработването на лични данни от негова страна при изпълнение на неговите отговорности.
Член 72
Достъп до документи
1. По отношение на документи, съхранявани от Органа, се прилага Регламент (ЕО) № 1049/2001.
2. До 31 май 2011 г. Управителният съвет приема практически мерки за прилагане на Регламент (ЕО) № 1049/2001.
3. Решенията, взети от Органа съгласно член 8 от Регламент (ЕО) № 1049/2001, могат да бъдат предмет на жалба до Омбудсмана или на производство пред Съда на Европейския съюз, след обжалване пред Апелативния съвет, в зависимост от случая, в съответствие с условията, предвидени в членове 228 и 263 ДФЕС съответно.
Член 73
Езиков режим
1. По отношение на Органа се прилага Регламент № 1 на Съвета за определяне на езиците, използвани в Европейската икономическа общност (53).
2. Управителният съвет взема решение, с което се определя вътрешният езиков режим на Органа.
3. Преводаческите услуги, необходими за работата на Органа, се предоставят от Центъра за преводи за органите на Европейския съюз.
Член 74
Споразумение с държавата на седалището
Необходимите договорености относно помещенията на Органа в държавата-членка, в която се намира седалището му, и относно съоръженията, които трябва да бъдат предоставени от тази държава-членка, както и специалните правила, приложими в тази държава-членка към изпълнителния директор, членовете на Управителния съвет, членовете на персонала на Органа и членовете на техните семейства, се установяват в споразумение с държавата на седалището между Органа и тази държава-членка, което ще бъде сключено след получаване на одобрение от Управителния съвет.
Държавата-членка осигурява възможно най-добрите условия за нормалната работа на Органа, включително многоезиково училищно обучение с европейска насоченост и подходящи транспортни връзки.
Член 75
Участие на трети държави
1. В работата на Органа могат да участват трети държави, които са сключили споразумения със Съюза, с които са приели и прилагат правото на Съюза в областите, в които е компетентен Органът, както е посочено в член 1, параграф 2.
2. Органът може да си сътрудничи с държавите, посочени в параграф 1, които прилагат законодателство, признато за еквивалентно, в областите на компетентност на Органа, посочени в член 1, параграф 2, съгласно международните споразумения, сключени от Съюза в съответствие с член 216 ДФЕС.
3. Съгласно съответните разпоредби на споразуменията, посочени в параграфи 1 и 2, следва да бъдат постигнати договорености, определящи по-специално естеството, обхвата и процедурните аспекти на участието на посочените в параграф 1 държави в работата на Органа, включително разпоредби относно финансовите вноски и персонала. В тях може да се предвиди тези държави да бъдат представени в качеството на наблюдатели в Съвета на надзорниците, като се гарантира, че те не присъстват на разисквания, свързани с отделни финансови институции, освен при наличието на пряк интерес.
ГЛАВА VIII
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 76
Подготвителни действия
1. След влизането в сила на настоящия регламент и преди създаването на Органа, КЕЗППН действа в тясно сътрудничество с Комисията, за да се подготви за заместването на КЕЗППН от Органа.
2. След създаването на Органа Комисията отговаря за административното създаване и първоначалната административна дейност на Органа, докато Органът назначи изпълнителен директор.
За тази цел, до встъпването в длъжност на изпълнителния директор след назначаването му от Съвета на надзорниците в съответствие с член 51, Комисията може временно да назначи длъжностно лице, което да изпълнява функциите на изпълнителен директор. Този период се ограничава до времето, необходимо за назначаване на изпълнителен директор на Органа.
Временно изпълняващият длъжността изпълнителен директор може да разрешава всички плащания, извършвани с бюджетните кредити, предвидени в бюджета на Органа, след като тези плащания бъдат одобрени от Управителния съвет, и може да сключва договори, включително договори за наемане на персонал, след приемане на щатното разписание на Органа.
3. Параграфи 1 и 2 не засягат правомощията на Съвета на надзорниците и на Управителния съвет.
4. Органът се счита за правоприемник на КЕЗППН. До датата на създаване на Органа всички активи и пасиви и всички текущи операции на КЕЗППН се прехвърлят автоматично на Органа. КЕЗППН изготвя окончателен финансов отчет за състоянието на неговите активи и пасиви към датата на прехвърлянето. Финансовият отчет се одитира и одобрява от КЕЗППН и от Комисията.
Член 77
Преходни разпоредби относно персонала
1. Чрез дерогация от член 68, всички трудови договори и договорености за командироване, които са сключени от КЕЗППН или от неговия секретариат и действат към 1 януари 2011 г., се изпълняват до изтичане на техния срок. Техният срок не може да бъде удължаван.
2. На всички членове на персонала с договори, посочени в параграф 1, се предлага възможност да сключат договори за срочно наети служители съгласно член 2, буква а) от Условията за работа на другите служители на съответните степени, предвидени в щатното разписание на Органа.
След влизането в сила на настоящия регламент органът, оправомощен да сключва договори, провежда вътрешна процедура за подбор, до която се допускат само служителите, които имат договор с КЕЗППН или с неговия секретариат, с цел да се провери компетентността, ефикасността и надеждността на лицата, които ще бъдат наети. При вътрешната процедура за подбор се вземат изцяло предвид уменията и опита, показани от отделните служители при упражняването на техните функции преди наемането на работа.
3. В зависимост от вида и нивото на изпълняваните функции на одобрените кандидати се предлага договор за срочно наети служители за срок, равен най-малко на оставащия срок по предходния договор.
4. Съответното национално законодателство в областта на трудовите договори и останалите приложими правни инструменти продължават да се прилагат спрямо членовете на персонала с предходни договори, които предпочитат да не участват в процедурата за подбор на срочно наети служители или на които не са предложени договори за срочно наети служители в съответствие с параграф 2.
Член 78
Национални разпоредби
Държавите-членки приемат разпоредбите, необходими за гарантиране на ефективното прилагане на настоящия регламент.
Член 79
Изменения
Решение № 716/2009/ЕО се изменя, като се заличава КЕЗППН от списъка на бенефициерите, съдържащ се в раздел Б от приложението към посоченото решение.
Член 80
Отмяна
Решение 2009/79/ЕО на Комисията за създаване на КЕЗППН се отменя, считано от 1 януари 2011 г.
Член 81
Преглед
1. До 2 януари 2014 г. и на всеки три години след това Комисията публикува общ доклад относно натрупания в резултат на дейността на Органа опит и относно процедурите, предвидени в настоящия регламент. В този доклад се оценява, inter alia:
а)
сближаването на надзорните практики, постигнато от компетентните органи;
i)
сближаването по отношение на функционалната независимост на компетентните органи и на стандартите, еквивалентни на стандартите за корпоративно управление;
ii)
безпристрастността, обективността и автономността на Органа;
б)
работата на колегиите от надзорници;
в)
напредъкът, постигнат към сближаване в областта на предотвратяването, управлението и преодоляването на кризи, включително механизмите на Съюза за осигуряване на средства;
г)
ролята на Органа във връзка със системния риск;
д)
прилагането на предпазната клауза, предвидена в член 38;
е)
изпълнението на функции по обвързваща медиация съгласно член 19.
2. В доклада по параграф 1 се разглежда също така дали:
а)
е целесъобразно да се продължава да се упражнява отделен надзор върху банковата дейност, застраховането, професионалното пенсионно осигуряване, ценните книжа и финансовите пазари;
б)
е целесъобразно пруденциалният надзор и надзорът върху търговската дейност да се осъществяват поотделно или от един и същ надзорник;
в)
е целесъобразно да се опрости и укрепи структурата на ЕСФН с цел повишаване на съгласуваността между макро- и микроравнището и между ЕНО;
г)
развитието на ЕСФН съответства на развитието в световен мащаб;
д)
са налице достатъчно многообразие и високи постижения в рамките на ЕСФН;
е)
е налице подходяща степен на отчетност и прозрачност във връзка с изискванията за публикуване;
ж)
ресурсите на Органа са достатъчни за изпълнението на неговите отговорности;
з)
е целесъобразно седалището на Органа да бъде запазено или ЕНО да бъдат преместени в едно седалище, за да се подобри координацията между тях.
3. Във връзка с прекия надзор над институции или инфраструктури от паневропейски мащаб Комисията изготвя годишен доклад относно целесъобразността Органът да бъде натоварен с допълнителни надзорни отговорности в тази област, като отчита пазарните тенденции.
4. Докладът и всички придружаващи го предложения, ако такива са целесъобразни, се препращат на Европейския парламент и на Съвета.
Член 82
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2011 г., с изключение на член 76 и член 77, параграфи 1 и 2, които се прилагат от датата на влизането му в сила.
Органът се създава на 1 януари 2011 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 24 ноември 2010 година.
32010R1094
L 331/48
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
24.11.2010.
UREDBA (EU) br. 1094/2010 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 24. studenoga 2010.
o osnivanju Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje), o izmjeni Odluke br. 716/2009/EZ i o stavljanju izvan snage Odluke Komisije 2009/79/EZ
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (1),
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da
(1)
Financijska kriza 2007. i 2008. otkrila je znatne nedostatke u financijskom nadzoru, kako u posebnim slučajevima tako i u odnosu na financijski sustav u cjelini. Nadzorni modeli na nacionalnoj razini zaostali su za financijskom globalizacijom te integriranom i međusobno povezanom realnošću europskih financijskih tržišta na kojima mnoge financijske institucije posluju na prekograničnoj osnovi. Kriza je otkrila nedostatke u području suradnje, usklađivanja, dosljedne primjene prava Unije i povjerenja između nacionalnih nadzornih tijela.
(2)
Prije i za vrijeme financijske krize, Europski je parlament pozvao na inicijativu prema integriranijem europskom nadzoru kako bi se uistinu osigurala jednaka pravila igre za sve sudionike na razini Unije i odrazila pojačana integracija financijskih tržišta u Uniji (u svojim rezolucijama od 13. travnja 2000. o Komunikaciji Komisije o provedbi okvira za financijska tržišta: Plan djelovanja (4), od 21. studenoga 2002. o pravilima bonitetnog nadzora u Europskoj uniji (5), od 11. srpnja 2007. o politici financijskih usluga (2005. - 2010.) - Bijela knjiga (6), od 23. rujna 2008. s preporukama Komisiji o hedge fondovima i vlastitom kapitalu (7) i od 9. listopada 2008. s preporukama Komisiji o nastavnom postupanju Lamfalussyjeva postupka: buduća struktura nadzora (8) te u svojim stajalištima od 22. travnja 2009. o izmijeni prijedloga Direktive Europskog parlamenta i Vijeća o osnivanju i provedbi djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II) (9) te od 23. travnja 2009. o prijedlogu Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o agencijama za procjenu kreditnog rejtinga (10)).
(3)
U studenome 2008. Komisija je zadužila skupinu na visokoj razini pod predsjedanjem Jacquesa de Larosièrea da izradi preporuke o tome kako ojačati europske nadzorne mehanizme s ciljem bolje zaštite građana i ponovne uspostave povjerenja u financijski sustav. U svom završnom izvješću („izvješće de Larosière”), predstavljenom 25. veljače 2009., skupina na visokoj razini preporučila je jačanje nadzornog okvira kako bi se smanjio rizik i ozbiljnost budućih financijskih kriza. Preporučila je reforme strukture nadzora financijskog sektora Unije. Skupina je također zaključila da bi trebalo uspostaviti Europski sustav financijskih nadzornih tijela, koji bi obuhvatio tri Europska nadzorna tijela, jedno za sektor bankarstva, jedno za sektor vrijednosnih papira i jedno za sektor osiguranja i strukovnog mirovinskog osiguranja te je preporučila osnivanje Europskog vijeća za sistemske rizike. U izvješću su predstavljene reforme, za koje su stručnjaci smatrali da su potrebne i na kojima odmah treba započeti djelovanje.
(4)
Komisija je u svojoj Komunikaciji od 4. ožujka 2009. pod naslovom „Poticanje europskog oporavka” predložila nacrt zakonodavstva za uspostavu Europskog sustava financijskog nadzora i Europskog odbora za sistemski rizik. U svojoj Komunikaciji od 27. svibnja 2009. pod naslovom „Europski financijski nadzor” dala je više pojedinosti o mogućoj strukturi takvog novog nadzornog okvira koji odražava glavnu ideju izvješća de Larosière.
(5)
Europsko vijeće je u svojim zaključcima od 19. lipnja 2009. potvrdilo da bi trebalo uspostaviti Europski sustav financijskih supervizora koji bi obuhvatio tri nova Europska nadzorna tijela. Sustav bi trebao biti usmjeren prema poboljšanju kvalitete i dosljednosti nacionalnog nadzora, jačanju nadzora prekograničnih skupina te uspostavi jedinstvenih europskih propisa za sve financijske institucije na unutarnjem tržištu. Ono je naglasilo da bi Europska nadzorna tijela također trebala imati nadzorne ovlasti u odnosu na agencije za kreditni rejting i pozvalo je Komisiju da o tome pripremi konkretne prijedloge, kako bi Europski sustav financijskih nadzornih tijela imao jaku ulogu u kriznim situacijama, naglasivši da odluke koje donesu Europska nadzorna tijela ne bi trebale utjecati na fiskalne odgovornosti država članica.
(6)
Financijska i gospodarska kriza stvorila je stvarne i ozbiljne rizike za stabilnost financijskog sustava i funkcioniranje unutarnjeg tržišta. Ponovna uspostava i održavanje stabilnog i pouzdanog financijskog sustava apsolutni je preduvjet za očuvanje povjerenja i koherentnosti na unutarnjem tržištu, čime se čuvaju i poboljšavaju uvjeti za uspostavu potpuno integriranog i funkcionirajućeg unutarnjeg tržišta u području financijskih usluga. Dodatno, dublja i integriranija financijska tržišta nude bolje mogućnosti za financiranje i diversifikaciju rizika te tako pomažu jačanje sposobnosti gospodarstva za apsorpciju šokova.
(7)
Unija je dosegla granice onoga što se može postići sadašnjim statusom Odbora europskih nadzornih tijela. Unija ne može ostati u situaciji u kojoj ne postoji mehanizam koji bi osigurao da nacionalna nadzorna tijela donesu najbolje moguće nadzorne odluke za prekogranične financijske institucije; u kojoj nema dovoljno suradnje i razmjene informacija između nacionalnih nadzornih tijela; u kojoj zajedničko djelovanje nacionalnih nadležnih tijela zahtijeva složene mehanizme zbog složenih regulatornih i nadzornih zahtjeva; u kojoj su nacionalna rješenja najčešće jedina izvediva mogućnost prilikom odgovora na probleme na razini Unije; i u kojoj postoje različita tumačenja istog pravnog teksta. Za prevladavanje tih nedostataka i osiguranje sustava koji je u skladu s ciljem stabilnog i jedinstvenog financijskog tržišta Unije za financijske usluge, povezujući nacionalna nadzorna tijela unutar snažne mreže Unije, trebalo bi osmisliti Europski sustav financijskog nadzora (dalje u tekstu „ESFS”)
(8)
ESFS bi trebala biti integrirana mreža nacionalnih nadzornih tijela i nadzornih tijela Unije, u kojoj svakodnevni nadzor ostaje na nacionalnoj razini. Trebala bi se postići veća usklađenost i koherentna primjena pravila za financijske institucije i tržišta diljem Unije. Pored Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje) (dalje u tekstu „Nadzorno tijelo”) trebalo bi osnovati Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala) kao i Zajednički odbor Europskih nadzornih tijela (dalje u tekstu „Zajednički odbor”). Europski odbor za sistemske rizike (dalje u tekstu „ESRB”) trebao bi činiti dio ESFS-a u svrhe zadaća utvrđenih u ovoj Uredbi i Uredbi (EU) br. 1092/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (11)
(9)
Europska nadzorna tijela (dalje u tekstu zajednički „ESA”) trebala bi zamijeniti Odbor europskih nadzornih tijela za bankarstvo koji je osnovan Odlukom Komisije 2009/78/EZ (12), Odbor europskih nadzornih tijela za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje koji je osnovan Odlukom Komisije 2009/79/EZ (13) i Odbor europskih regulatora za vrijednosnice koji je osnovan Odlukom Komisije 2009/77/EZ (14) te bi trebala preuzeti sve zadaće i nadležnosti ovih odbora, uključujući nastavak tekućeg posla na projektima, prema potrebi. Opseg djelovanja svakog Europskog nadzornog tijela trebao bi biti jasno utvrđen. ESA bi trebala biti odgovorna Europskom parlamentu i Vijeću. Kad se ta odgovornost odnosi na međusektorska pitanja, usklađena preko Zajedničkog odbora, ESA bi trebala biti odgovorna za takvo usklađivanje preko Zajedničkog odbora.
(10)
Nadzorno bi tijelo trebalo djelovati s ciljem poboljšanja funkcioniranja unutarnjeg tržišta, posebno pružanjem visoke, učinkovite i dosljedne razine uređenja i nadzora, vodeći računa o raznovrsnim interesima svih država članica i različitoj prirodi financijskih institucija. Nadzorno bi tijelo trebalo zaštititi javne vrijednosti poput stabilnosti financijskog sustava, transparentnosti tržišta i financijskih proizvoda te zaštite osiguranika, sudionika sustava mirovinskog osiguranja i korisnika. Nadzorno bi tijelo također trebalo spriječiti regulatornu arbitražu, jamčiti jednaka pravila igre za sve te ojačati međunarodnu usklađenost nadzora u korist gospodarstva u cjelini, uključujući financijske institucije te druge zainteresirane strane, potrošače i zaposlenike. Njegove zadaće također bi trebale uključivati promicanje konvergencije u području nadzora i davanje savjeta institucijama Unije u području osiguranja, reosiguranja i uređenja i nadzora strukovnog mirovinskog osiguranja i s tim povezanih pitanja korporativnog upravljanja, revizije i financijskog izvještavanja. Nadzornom bi tijelu također trebalo povjeriti određene nadležnosti za postojeće i nove financijske aktivnosti.
(11)
Nadzorno bi tijelo također trebalo moći privremeno zabraniti ili ograničiti određene financijske aktivnosti koje ugrožavaju uredno funkcioniranje i cjelovitost financijskih tržišta ili stabilnost cjelokupnog ili dijela financijskog sustava u Uniji, u navedenim slučajevima i pod uvjetima utvrđenim u zakonodavnim aktima navedenim u ovoj Uredbi. Ako je nužna takva privremena zabrana u slučajevima izvanrednog stanja, Nadzorno bi tijelo trebalo učiniti navedeno u skladu i pod uvjetima utvrđenim u ovoj Uredbi. U slučajevima, kad privremena zabrana ili ograničenje određenih financijskih aktivnosti ima međusektorski učinak, sektorsko bi zakonodavstvo trebalo predvidjeti da se Nadzorno tijelo, prema potrebi, savjetuje i usklađuje svoje djelovanje putem Zajedničkog odbora s Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) i Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala).
(12)
Nadzorno bi tijelo trebalo posvetiti dužnu pažnju učinku svojih aktivnosti na konkurentnost i inovativnost u okviru unutarnjeg tržišta, na globalnu konkurentnost Unije, financijsku uključenost i novu strategiju Unije za zapošljavanje i rast.
(13)
Kako bi ispunilo svoje ciljeve, Nadzorno bi tijelo trebalo imati pravnu osobnost kao i administrativnu i financijsku samostalnost.
(14)
Na temelju rada međunarodnih tijela, trebalo bi definirati sistemski rizik kao rizik od poremećaja u financijskom sustavu, koji može uzrokovati ozbiljne negativne posljedice za unutarnje tržište i realno gospodarstvo. Sve vrste financijskih posrednika, tržišta i infrastrukture mogu potencijalno biti sistemski važne do određene mjere.
(15)
Prekogranični rizik uključuje sve rizike uzrokovane gospodarskim neravnotežama ili financijskim neuspjesima u svim ili dijelovima koji mogu uzrokovati ozbiljne negativne posljedice za transakcije između gospodarskih subjekata dvije ili više država članica, za funkcioniranje unutarnjeg tržišta ili za javne financije u Uniji ili bilo kojoj njenoj državi članici.
(16)
Sud Europske unije je u svojoj presudi od 2. svibnja 2006. u predmetu C-217/04 (Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske protiv Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije) ustanovio da „ništa u tekstu članka 95. EZ (sada članak 114. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU)) ne podrazumijeva da adresati mjera koje je donio zakonodavac Zajednice na temelju te odredbe, mogu biti samo pojedine države članice. Zakonodavac može smatrati potrebnim predvidjeti osnivanje tijela Zajednice odgovornog za doprinošenje provedbi procesa usklađivanja u situacijama kada se, radi olakšavanja jedinstvene provedbe i primjene zakona koji se temelje na toj odredbi, čini primjerenim usvajati neobvezujuće potporne i okvirne mjere” (15). Svrha zadaća Nadzornog tijela - pomaganje nadležnim nacionalnim nadzornim tijelima u dosljednom tumačenju i primjeni propisa Unije i doprinošenje financijskoj stabilnosti koja je potrebna za financijsku integraciju - usko su povezani s ciljevima pravne stečevine Unije u pogledu unutarnjeg tržišta financijskih usluga. Stoga bi se trebalo osnovati Nadzorno tijelo na temelju članka 114. UFEU-a.
(17)
Sljedeći zakonodavni akti propisuju zadaće nadležnih tijela država članica, uključujući njihovu međusobnu suradnju i suradnju s Komisijom: Direktiva 2009/138/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o osnivanju i obavljanju djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II) (16) s izuzetkom njene glave IV., Direktiva 2002/92/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 9. prosinca 2002. o posredovanju u osiguranju (17), Direktiva 2003/41/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 3. lipnja 2003. o djelatnostima i nadzoru institucija za mirovinsko osiguranje (18), Direktiva 2002/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2002. o dodatnom nadzoru kreditnih institucija, društava za osiguranje i investicijskih društava u financijskom konglomeratu (19), Direktiva Vijeća 64/225 EEZ od 25. veljače 1964. o ukidanju ograničenja slobode poslovnog nastana i slobode pružanja usluga u području reosiguranja i retrocesije (20), Direktiva Vijeća 73/239/EEZ od 24. srpnja 1973. o usklađivanju zakona i drugih propisa o pokretanju i obavljanju poslova direktnog osiguranja osim životnog osiguranja (21), Direktiva Vijeća 73/240/EEZ od 24. srpnja 1973. o okidanju ograničenja slobode poslovnog nastana u području direktnog osiguranja osim životnog osiguranja (22), Direktiva Vijeća 76/580/EEZ od 29. lipnja 1976. o izmjeni Direktive 73/239/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa o pokretanju i obavljanju poslova direktnog osiguranja osim životnog osiguranja (23), Direktiva Vijeća 78/473/EEZ od 30. svibnja 1978. o usklađivanju zakona i drugih propisa o suosiguranju na području Zajednice (24), Direktiva Vijeća 84/641/EEZ od 10. prosinca 1984. o izmjeni, posebno u vezi pomoći turistima, Prve direktive Vijeća 73/239/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa o pokretanju i obavljanju poslova direktnog osiguranja osim životnog osiguranja (25), Direktiva Vijeća 87/344/EEZ od 22. lipnja 1987. o usklađivanju zakona i drugih propisa o osiguranju pravnih troškova (26), Direktiva Vijeća 88/357/EEZ od 22. lipnja 1988. o usklađivanju zakona i drugih propisa o direktnom osiguranju osim životnog osiguranja i utvrđivanju odredbi koje će olakšati učinkovito korištenje slobode pružanja usluga (27), Direktiva Vijeća 92/49/EEZ od 18. lipnja 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa o direktnom osiguranju osim životnog osiguranja (treća direktiva o neživotnom osiguranju) (28), Direktiva 98/78/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. listopada 1998. o dodatnom nadzoru društava za osiguranje u grupi osiguravatelja (29), Direktiva 2001/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. ožujka 2001. o reorganizaciji i likvidaciji društava za osiguranje (30), Direktiva 2002/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. studenoga 2002. o životnom osiguranju (31) i Direktiva 2005/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća 2005/68/EZ od 16. studenoga 2005. o reosiguranju (32). Međutim, u vezi ustanova za dodjelu strukovnih mirovina, djelovanje Nadzornog tijela ne bi trebalo dovesti u pitanje nacionalno socijalno i radno pravo.
(18)
Postojeće zakonodavstvo Unije koje uređuje područje obuhvaćeno ovom Uredbom, također uključuje odgovarajuće dijelove Direktive 2005/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. listopada 2005. o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca i financiranja terorizma (33), i Direktive 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. rujna 2002. o oglašavanju na daljinu financijskih usluga za potrošače (34).
(19)
Poželjno je da Nadzorno tijelo doprinese procjeni potrebe za europskom mrežom nacionalnih sustava jamstava u osiguranju koja je na odgovarajući način financirana i u dovoljnoj mjeri usklađena.
(20)
U skladu s Izjavom (br. 39) o članku 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), priloženom Završnom aktu Međuvladine konferencije koja je usvojila Ugovor iz Lisabona, priprema regulatornih tehničkih standarda zahtijeva pomoć tehničkog stručnog znanja u obliku specifičnom za područje financijskih usluga. Potrebno je omogućiti Nadzornom tijelu pružanje također i takvog stručnog znanja obzirom na standarde ili dijelove standarda koji se ne temelje na nacrtu tehničkih standarda pripremljenih od strane samog Nadzornog tijela.
(21)
Postoji potreba za uvođenjem učinkovitog instrumenta za uspostavu usklađenih regulatornih tehničkih standarda u području financijskih usluga kako bi se, također i preko jedinstvenih propisa, osigurala jedinstvena pravila igre za sve i odgovarajuća zaštita osiguranika, sudionika sustava mirovinskog osiguranja i korisnika diljem Unije. Kao tijelo s visoko specijaliziranim stručnim znanjem, učinkovito je i prikladno u području utvrđenom pravom Unije, povjeriti Nadzornom tijelu pripremu nacrta regulatornih tehničkih standarda, koji ne uključuju izbore politika.
(22)
Komisija bi trebala odobriti navedene nacrte regulatornih tehničkih standarda putem delegiranih akata na temelju članka 290. UFEU-a, kako bi im dala pravno obvezujući učinak. Oni bi trebali podlijegati izmjenama samo u vrlo ograničenim i iznimnim okolnostima, budući da je Nadzorno tijelo činilac koji je u bliskoj suradnji s financijskim tržištima i ima najbolja saznanja o njihovom svakodnevnom funkcioniranju. Nacrt regulatornih tehničkih standarda podlijegao bi izmjenama u slučaju da je nespojiv s pravom Unije, da ne poštuje načelo proporcionalnosti ili da je u suprotnosti s temeljnim načelima unutarnjeg tržišta za financijske usluge, u skladu s pravnom stečevinom Unije u području financijskih usluga. Komisija ne bi trebala promijeniti sadržaj nacrta regulatornih tehničkih standarda koje je pripremilo Nadzorno tijelo bez prethodne koordinacije s Nadzornim tijelom. Kako bi se osigurao nesmetan i žuran postupak donošenja ovih standarda, odluka Komisije kojom se odobrava nacrt regulatornih tehničkih standarda trebala bi podlijegati vremenskom roku.
(23)
S obzirom na tehničko stručno znanje Nadzornog tijela u područjima u kojima bi trebalo razvijati regulatorne tehničke standarde, trebala bi se primiti na znanje iskazana namjera Komisije da se, u pravilu, oslanja na nacrt regulatornih tehničkih standarda dostavljenih od strane Nadzornog tijela radi donošenja odgovarajućih delegiranih akata. Međutim, u slučajevima kad Nadzorno tijelo ne dostavi nacrt regulatornih tehničkih standarda unutar vremenskog roka utvrđenog odgovarajućim zakonodavnim aktom, treba se osigurati da se rezultat izvršavanja delegiranih ovlasti uistinu ostvaruje i održava učinkovitost procesa odlučivanja. Komisija bi stoga, u takvim slučajevima, trebala biti ovlaštena donositi regulatorne tehničke standarde ako izostane nacrt Nadzornog tijela.
(24)
Komisija bi također trebala biti ovlaštena za usvajanje provedbenih tehničkih standarda primjenom provedbenih akata na temelju članka 291. UFEU-a.
(25)
U područjima koja nisu obuhvaćena regulatornim ili provedbenim tehničkim standardima, Nadzorno tijelo bi trebalo imati ovlasti za izdavanje smjernica i preporuka o primjeni prava Unije. Kako bi se osigurala transparentnost i jačanje poštovanja ovih smjernica i preporuka od strane nacionalnih nadzornih tijela, Nadzorno bi tijelo trebalo moći objaviti razloge nepoštovanja navedenih smjernica i preporuka od strane nadzornih tijela.
(26)
Osiguranje ispravne i cjelovite primjene prava Unije osnovni je preduvjet za integritet, transparentnost, učinkovitost i uredno funkcioniranje financijskih tržišta, stabilnost financijskog sustava i za neutralne uvjete natjecanja za financijske institucije u Uniji. Stoga bi trebalo uspostaviti mehanizam, kojim bi se Nadzorno tijelo suočilo sa slučajevima neprimjene ili nepravilne primjene prava Unije, što dovodi do njegovog kršenja. Taj bi se mehanizam trebao primijeniti na područja za koja pravo Unije utvrđuje jasne i bezuvjetne obveze.
(27)
Kako bi se omogućio razmjeran odgovor na slučajeve nepravilne ili nedovoljne primjene prava Unije, trebao bi se primjenjivati mehanizam u tri faze. Najprije bi Nadzorno tijelo trebalo biti ovlašteno za istraživanje navodne nepravilne ili nedovoljne primjene obveza iz prava Unije od strane nacionalnih nadležnih tijela u njihovoj nadzornoj praksi, što je zaključeno preporukom. Kao drugo, kad nadležno nacionalno tijelo ne poštuje preporuku, Komisija bi trebala biti ovlaštena izdati formalno mišljenje, vodeći računa o preporuci Nadzornog tijela, kojom se od nadležnog tijela traži poduzimanje djelovanja potrebnih za usklađenost s pravom Unije.
(28)
Kao treće, kako bi se prevladale iznimne situacije dugotrajnog nedjelovanja dotičnog nadležnog tijela, Nadzorno bi tijelo trebalo biti ovlašteno da, kao krajnje sredstvo, donosi odluke upućene pojedinim financijskim institucijama. Ove ovlasti trebale bi biti ograničene na iznimne okolnosti u kojima nadležno tijelo ne postupa u skladu s njemu upućenim formalnim mišljenjem, a u kojem se izravno primjenjuje pravo Unije na financijske institucije na temelju postojećih ili budućih propisa Unije.
(29)
Ozbiljne prijetnje za uredno funkcioniranje i integritet financijskih tržišta ili za stabilnost financijskog sustava u Uniji zahtijevaju brz i usklađen odgovor na razini Unije. Nadzorno bi tijelo stoga trebalo moći zahtijevati od nacionalnih nadzornih tijela da poduzmu posebne mjere kako bi otklonila izvanredno stanje. Vijeću bi trebalo dati ovlaštenje za određivanje postojanja izvanrednog stanja, slijedom zahtjeva bilo koje ESA-e, Komisije ili ESRB-a.
(30)
Nadzorno bi tijelo također trebalo imati mogućnost zatražiti nacionalna nadzorna tijela da poduzmu posebna djelovanja kako bi se otklonilo izvanredno stanje. Djelovanje koje u vezi s tim poduzme Nadzorno tijelo, ne bi trebalo dovesti u pitanje ovlasti Komisije, da na temelju članka 258. UFEU-a pokrene postupak zbog povrede protiv države članice tog nadzornog tijela radi njegovog propusta da poduzme takvo djelovanje i ne bi trebalo dovesti u pitanje pravo Komisije, da u takvim okolnostima zahtijeva privremene mjere u skladu s poslovnikom Suda Europske unije. Nadalje, ne bi trebalo dovesti u pitanje odgovornost koju bi država članica mogla snositi, u skladu sa sudskom praksom Suda Europske unije, ako njena nadzorna tijela ne poduzmu djelovanja koje zahtijeva Nadzorno tijelo.
(31)
Kako bi se osigurao učinkovit i djelotvoran nadzor te na uravnotežen način uzela u obzir stajališta nadležnih tijela u različitim državama članicama, Nadzorno bi tijelo trebalo moći riješiti neslaganja u prekograničnim situacijama između navedenih nadležnih tijela s obvezujućim učinkom, uključujući i ona unutar kolegija nadzornih tijela. Trebalo bi se predvidjeti faza mirenja tijekom koje nadležna tijela mogu postići dogovor. Nadležnost Nadzornog tijela trebalo bi obuhvatiti neslaganja u pogledu postupka ili sadržaja djelovanja ili nedjelovanja nadležnog tijela države članice u slučajevima koji su navedeni u pravno obvezujućim aktima Unije iz ove Uredbe. U toj situaciji, jedno od uključenih nadzornih tijela trebalo bi biti ovlašteno uputiti pitanje Nadzornom tijelu koje bi trebalo postupiti u skladu s ovom Uredbom. Nadzorno bi tijelo trebalo biti ovlašteno zatražiti od dotičnih nadležnih tijela poduzimanje posebnog djelovanja ili suzdržavanje od djelovanja kako bi se riješilo pitanje, u svrhu osiguranja usklađenosti s pravom Unije s obvezujućim učinkom za dotična nadležna tijela. Ako nadležno tijelo ne poštuje odluku o rješenju spora koja mu je upućena, Nadzorno bi tijelo trebalo biti ovlašteno za donošenje odluka koje su izravno upućene financijskoj instituciji u području prava Unije koje se izravno primjenjuje na njih. Ovlasti za donošenje takvih odluka trebale bi se primjenjivati samo kao krajnje sredstvo te samo kako bi se osigurala pravilna i dosljedna primjena prava Unije. U slučajevima kad relevantno zakonodavstvo Unije dodjeljuje diskreciju nadležnim tijelima država članica, odluke koje donosi Nadzorno tijelo ne mogu zamijeniti ostvarivanja te diskrecije u skladu s pravom Unije.
(32)
Kriza je pokazala da je sadašnji sustav suradnje između nacionalnih nadležnih tijela čije su ovlasti ograničene na pojedine države članice nedostatan što se tiče financijskih institucija koje posluju prekogranično.
(33)
Skupine stručnjaka koje su osnovale države članice kako bi ispitale uzroke krize i dale prijedloge za poboljšanje uređenja i nadzora financijskog sektora, potvrdile su da sadašnji postupci nisu pouzdana osnova za buduće uređenje i nadzor prekograničnih financijskih institucija u Uniji.
(34)
Kako se navodi u izvješću de Larosière, „[i] u suštini, imamo dvije mogućnosti: prva je rješenje ‚chacun pour soi’, odnosno osiromašivanje susjeda ili druga koja je pojačana, pragmatična i razumna europska suradnja u korist svih kako bi se očuvalo otvoreno svjetsko gospodarstvo. To će donijeti nesumnjive ekonomske dobitke”.
(35)
Kolegiji nadzornih tijela imaju važnu ulogu u učinkovitom, djelotvornom i dosljednom nadzoru financijskih institucija koje posluju prekogranično. Nadzorno bi tijelo trebalo doprinijeti promicanju i praćenju učinkovitog, djelotvornog i dosljednog funkcioniranja kolegija nadzornih tijela i, u tom pogledu, imati vodeću ulogu u osiguranju dosljednog i usklađenog funkcioniranja kolegija nadzornih tijela za prekogranične financijske institucije diljem Unije. Stoga Nadzorno bi tijelo trebalo imati potpuno pravo sudjelovanja na kolegijima nadzornih tijela s ciljem racionalizacije funkcioniranja i procesa razmjene informacija na kolegijima nadzornih tijela te poticanja konvergencije i dosljednosti na svim kolegijima prilikom primjene prava Unije. Kako se navodi u izvješću de Larosière „potrebno je izbjegavati poremećaje u tržišnom natjecanju i regulatorne arbitraže koje proizlaze iz različitih nadzornih praksi, jer imaju potencijal potkopati financijsku stabilnost - između ostalog, potičući prelazak financijske aktivnosti u države s blažim nadzorom. Nadzorni sustav trebao bi biti percipiran kao pravedan i uravnotežen.”.
(36)
Konvergencija je u područjima sprečavanja, upravljanja i rješavanja krize, uključujući mehanizme financiranja, potrebna kako bi se osiguralo da javna tijela mogu riješiti nelikvidne financijske institucije uz minimalan učinak stečajeva na financijski sustav, oslanjanje na sredstva poreznih obveznika za saniranje društava za osiguranje ili reosiguranje i korištenje sredstava javnog sektora, ograničavanje štete za gospodarstvo i usklađivanje primjene nacionalnih mjera za rješavanje. U tom smislu, Komisija bi trebala moći zatražiti od Nadzornog tijela da doprinese procjeni iz članka 242. Direktive 2009/138/EZ, posebno u pogledu suradnje nadzornih tijela u okviru kolegija nadzornih tijela i njegovog funkcioniranja; nadzornih praksi koje se odnose na određivanje kapitalnih dodataka; procjene koristi od pojačanoga grupnog nadzora i upravljanja kapitalom u grupi društava za osiguranje ili reosiguranje, uključujući moguće mjere za poboljšanje pouzdanog prekograničnog upravljanja grupa osiguravatelja, posebno koji se odnose na rizike i imovinu; i izvještavanje o bilo kojim novim kretanjima i napretku koji se odnose na niz usklađenih nacionalnih mjera za upravljanje krizom, uključujući postojanje potrebe za sustavom usklađenih i vjerodostojnih mehanizama financiranja, s odgovarajućim instrumentima financiranja.
(37)
U sadašnjem preispitivanju Direktive 94/19/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 1994. o sustavima depozitnih jamstava (35) i Direktive 97/9/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 3. ožujka 1997. o sustavima za zaštitu ulagača (36), konstatirana je namjera Komisije da posveti posebnu pozornost potrebi osiguranja daljnjeg usklađivanja u cijeloj Uniji. U sektoru osiguranja, također je konstatirana namjera Komisije da ispita mogućnost uvođenja propisa Unije za zaštitu osiguranika u slučaju nelikvidnosti društva za osiguranje. ESA bi trebala imati važnu ulogu u tim područjima i trebala bi joj biti dodijeljena odgovarajuća ovlaštenja u vezi europske mreže nacionalnih sustava jamstava u osiguranju.
(38)
Delegiranje zadaća i odgovornosti može biti koristan instrument za funkcioniranje mreže nadzornih tijela kako bi se smanjilo udvostručavanje nadzornih zadaća, potakla suradnja i time racionalizirao postupak nadzora te smanjio teret nametnut financijskim institucijama. Stoga bi ova Uredba trebala osigurati jasnu pravnu osnovu za takvo delegiranje. Poštujući opće pravilo da bi delegiranje trebalo biti dozvoljeno, države bi članice također trebale uvesti posebne uvjete za delegiranje odgovornosti, na primjer, u vezi informacija i obavijesti o modalitetima delegiranja. Delegiranje zadaća znači, da zadaće obavlja Nadzorno tijelo ili nacionalno nadzorno tijelo koje nije odgovorno nadležno tijelo, dok odgovornost za odluke o nadzoru ostaje na delegirajućem tijelu. Delegiranjem odgovornosti, Nadzorno tijelo ili nacionalno nadzorno tijelo (delegat) trebalo bi imati mogućnost odlučiti o određenom pitanju u vezi nadzora umjesto delegirajućeg tijela. Delegiranja bi trebala biti uređena po načelu dodjele odgovornosti za nadzor nadzornom tijelu koje je na najboljem mjestu za poduzimanje mjera na tom području. Preraspodjela odgovornosti bi bila primjerena, na primjer, zbog ekonomija razmjera ili opsega, usklađenosti pri grupnom nadzoru i optimalne upotrebe tehničkog stručnog znanja među nacionalnim nadzornim tijelima. Delegirajuće tijelo i druga nadležna tijela, trebala bi priznati odluke delegata kao odlučujuće, ako su te odluke unutar djelokruga delegiranja. Relevantno bi zakonodavstvo Unije moglo dalje odrediti načela za preraspodjelu odgovornosti na temelju sporazuma.ndatului delegării. Legislația relevantă a Uniunii ar putea oferi mai multe precizări cu privire la principiile realocării responsabilităților printr-un acord.
Nadzorno bi tijelo svim odgovarajućim sredstvima trebalo omogućiti i pratiti sporazume o delegiranju između nacionalnih nadzornih tijela. Ono bi trebalo biti unaprijed obaviješteno o predviđenim sporazumima o delegiranju kako bi, prema potrebi, moglo dati mišljenje. Nadzorno bi tijelo trebalo centralizirati objavljivanje takvih sporazuma, kako bi se osigurao pravovremen, transparentan i jednostavan pristup informacijama o sporazumima za sve zainteresirane strane. Ono bi trebalo utvrditi i dostaviti najbolje prakse koje se odnose na delegiranje i sporazume o delegiranju.
(39)
Nadzorno bi tijelo trebalo aktivno podupirati konvergenciju nadzora diljem Unije s ciljem uspostave zajedničke kulture nadzora.
(40)
Stručna preispitivanja su učinkovito i djelotvorno sredstvo za poticanje usklađenosti u mreži financijskih nadzornih tijela. Stoga bi Nadzorno tijelo trebalo razviti metodološki okvir za takva preispitivanja i redovito ih provoditi. Preispitivanja se ne bi trebala usredotočiti samo na konvergenciju nadzornih praksi već i na sposobnost nadzornih tijela da prilikom nadzora ostvare visokokvalitetne rezultate kao i na neovisnost tih nadležnih tijela. Rezultat stručnog preispitivanja bi trebao biti javno objavljen, uz suglasnost nadležnog tijela koji podliježe pregledu. Također bi trebalo utvrditi i objaviti najbolje prakse.
(41)
Nadzorno bi tijelo trebalo aktivno promicati usklađen odgovor Unije u vezi s nadzorom, posebno kako bi se osiguralo uredno funkcioniranje i cjelovitost financijskih tržišta te stabilnost financijskog sustava u Uniji. Uz ovlaštenja za djelovanje u kriznim situacijama, Nadzornom bi tijelu stoga trebalo povjeriti opću funkciju koordinacije u okviru ESFS-a. Postupci Nadzornog tijela trebali bi biti posebno usredotočeni na nesmetan tijek svih relevantnih informacija između nadležnih tijela.
(42)
Kako bi se zaštitila financijska stabilnost potrebno je u ranoj fazi utvrditi trendove, moguće rizike i osjetljivosti na mikrobonitetnoj razini u prekograničnom i međusektorskom kontekstu. Nadzorno bi tijelo trebalo pratiti i procijeniti takva kretanja u okviru svoje nadležnosti i, prema potrebi, obavijestiti Europski parlament, Vijeće, Komisiju, druga europska nadzorna tijela i ESRB, na redovitoj i, prema potrebi, ad hoc osnovi. Nadzorno bi tijelo također trebalo u suradnji s ESRB-om pokrenuti i koordinirati testiranja otpornosti na stres na razini Unije kako bi se ocijenila otpornost financijskih institucija na nepovoljna tržišna kretanja te osigurati da se na nacionalnoj razini na takva testiranja primjenjuje što je moguće dosljednija metodologija. Radi ispravnog obavljanja svojih poslova, Nadzorno bi tijelo trebalo provesti ekonomske analize tržišta i učinke mogućih tržišnih kretanja.
(43)
S obzirom na globalizaciju financijskih usluga i povećani značaj međunarodnih standarda, Nadzorno bi tijelo trebalo poticati dijalog i suradnju s nadzornim tijelima izvan Unije. Trebalo bi biti ovlašteno za uspostavu kontakata i zaključivanje administrativnih dogovora s nadzornim tijelima i upravama trećih zemalja i s međunarodnim organizacijama, uz potpuno poštovanje postojećih uloga i nadležnosti država članica i institucija Unije. Sudjelovanje u radu Nadzornog tijela trebalo bi biti otvoreno zemljama koje su zaključile sporazume s Unijom, čime su usvojile i primjenjuju pravo Unije, a Nadzorno bi tijelo trebalo imati mogućnost surađivati s trećim zemljama koje primjenjuju zakonodavstvo koje je priznato kao ekvivalentno zakonodavstvu Unije.
(44)
Nadzorno bi tijelo trebalo služiti kao neovisno savjetodavno tijelo Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije u području svoje nadležnosti. Ne dovodeći u pitanje nadležnosti dotičnih nadležnih tijela, Nadzorno bi tijelo trebalo imati mogućnost dostaviti svoje mišljenje o bonitetnoj procjeni spajanja i preuzimanja na temelju Direktive 92/49/EEZ i direktiva 2002/83/EZ i 2005/68/EZ, kako su izmijenjene Direktivom 2007/44/EZ (37), u onim slučajevima u kojima navedena Direktiva zahtijeva savjetovanje između nadležnih tijela iz dvije ili više država članica.
(45)
Za učinkovito obavljanje svojih zadaća Nadzorno bi tijelo trebalo imati pravo zatražiti sve potrebne informacije. Kako bi se izbjeglo udvostručavanje obveza izvještavanja za financijske institucije, ove informacije bi uobičajeno trebala dostavljati nacionalna nadzorna tijela koja su najbliža financijskim tržištima i institucijama, a trebalo bi voditi računa o već postojećim statističkim podacima. Međutim, kao krajnje sredstvo, Nadzorno bi tijelo trebalo imati mogućnost uputiti propisno opravdan i obrazložen zahtjev za informacijama izravno financijskoj instituciji, u slučaju kad nacionalno nadležno tijelo ne dostavlja ili ne može pravovremeno dostaviti takve informacije. Nadležna bi tijela država članica trebala biti obvezna pomoći Nadzornom tijelu prilikom izvršavanja takvih izravnih zahtjeva. U tom kontekstu, ključan je rad na zajedničkim obrascima izvještavanja. Mjere za prikupljanje informacija ne smiju dovesti u pitanje pravni okvir Europskog statističkog sustava i Europskog sustava središnjih banaka u tom području. Stoga ova Uredba ne bi trebala dovesti u pitanje ni Uredbu (EZ) br. 223/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2009. o europskoj statistici (38) kao ni Uredbu Vijeća (EZ) br. 2533/98 od 23. studenoga 1998. o prikupljanju statističkih podataka od strane Europske središnje banke (39).
(46)
Bliska suradnja između Nadzornog tijela i ESRB-a nužna je za postizanje potpune učinkovitosti funkcioniranja ESRB-a te nastavno postupanje vezano uz njegova upozorenja i preporuke. Nadzorno tijelo i ESRB trebali bi dijeliti sve relevantne informacije. Podatke koji se odnose na pojedina društva trebalo bi dostavljati samo na temelju obrazloženog zahtjeva. Po primitku upozorenja ili preporuke koju je ESRB uputio Nadzornom tijelu ili nacionalnom nadzornom tijelu, Nadzorno bi tijelo trebalo osigurati nastavno postupanje, prema potrebi.
(47)
Nadzorno bi se tijelo trebalo posavjetovati sa zainteresiranim stranama o regulatornim ili provedbenim tehničkim standardima, smjernicama i preporukama te im dati razumnu mogućnost da dostave primjedbe o predloženim mjerama. Prije donošenja nacrta regulatornih ili provedbenih tehničkih standarda, smjernica i preporuka, Nadzorno bi tijelo trebalo provesti studiju učinka. Zbog učinkovitosti, za tu namjenu trebalo bi koristiti interesnu skupinu za osiguranje i reosiguranje i interesnu skupinu za strukovno mirovinsko osiguranje koje bi, u uravnoteženim omjerima i na odgovarajući način, trebale predstavljati mjerodavne financijske institucije koje djeluju u Uniji, koje predstavljaju različite poslovne modele i različite veličine financijskih institucija i poduzeća, malih i srednjih poduzeća (MSP-i), sindikata, znanstvenika, potrošača, drugih privatnih korisnika ovih financijskih institucija i predstavnike relevantnih profesionalnih udruga. Ove interesne skupine trebale bi raditi kao veza s drugim korisničkim skupinama u području financijskih usluga koje je uspostavila Komisija ili su uspostavljene zakonodavstvom Unije.
(48)
Članovi interesnih skupina koji predstavljaju neprofitne organizacije ili znanstvenike, trebali bi primati odgovarajuću naknadu kako bi se omogućilo osobama koje ne raspolažu velikim financijskim sredstvima niti su predstavnici sektora da u potpunosti sudjeluju u raspravama o financijskim propisima.
(49
Nadzorno tijelo trebalo bi se posavjetovati s interesnim skupinama koje bi trebale moći dostaviti mišljenja i savjete Nadzornom tijelu o pitanjima koja se odnose na neobveznu primjenu za institucije koje su obuhvaćene Direktivom 2002/83/EZ ili Direktivom 2003/41/EZ.
(50)
Države članice imaju ključnu odgovornost za osiguranje usklađenog upravljanja krizom i za očuvanje financijske stabilnosti u kriznim situacijama, posebno u vezi sa stabiliziranjem i rješavanjem pojedinih nelikvidnih financijskih institucija. Odluke Nadzornog tijela u kriznim situacijama ili situacijama rješavanja spora koje utječu na stabilnost financijske institucije ne bi trebale utjecati na fiskalnu odgovornost država članica. Trebalo bi uspostaviti mehanizam kojim bi se države članice mogle pozvati na ovu zaštitnu odredbu i u konačnoj instanci obratiti se Vijeću zbog donošenja odluke. Međutim, ovaj se zaštitni mehanizam ne smije zloupotrijebiti, posebno u odnosu na odluke koje donese Nadzorno tijelo koje nemaju značajan ili konkretan fiskalni utjecaj, kao što je to smanjenje prihoda koje je povezano s privremenom zabranom posebnih djelatnosti ili proizvoda radi zaštite potrošača. Prilikom donošenja odluke na temelju zaštitnog mehanizma, Vijeće bi trebalo glasati u skladu s načelom prema kome svaki član ima jedan glas. Primjereno je Vijeću dodijeliti ulogu u ovom pitanju, s obzirom na posebne odgovornosti država članica s tim u vezi. S obzirom na osjetljivost pitanja, trebalo bi osigurati mjere stroge povjerljivosti.
(51)
U postupcima odlučivanja Nadzorno bi tijelo trebalo biti obvezano pravilima i općim načelima Unije o prikladnom postupku i transparentnosti. Trebalo bi u potpunosti poštovati pravo primatelja odluka nadzornog tijela da budu saslušani. Akti Nadzornog tijela trebali bi biti sastavni dio prava Unije.
(52)
Odbor nadzornika, sastavljen od rukovoditelja relevantnih nadležnih tijela svake države članice, kojim predsjedava predsjednik Nadzornog tijela, trebao bi biti glavno tijelo odlučivanja Nadzornog tijela. Predstavnici Komisije, ESRB-a, Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) i Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala) bi trebali sudjelovati kao promatrači. Članovi odbora nadzornika bi trebali djelovati neovisno i samo u interesu Unije.
(53)
U pravilu, Odbor nadzornika trebao bi donositi odluke običnom većinom, u skladu s načelom prema kojem svaki član ima jedan glas. Međutim, za akte opće naravi, uključujući one koji se odnose na regulatorne i provedbene tehničke standarde, smjernice i preporuke, za proračunska pitanja kao i u vezi zahtjeva država članica za ponovnim razmatranjem odluke Nadzornog tijela o privremenoj zabrani ili ograničenju određene financijske aktivnosti, primjereno je primijeniti pravila o glasovanju kvalificiranom većinom, kako je utvrđeno u članku 16. stavku 4. Ugovora o Europski uniji i Protokolu (br. 36) o prijelaznim odredbama priloženih Ugovoru o Europski uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije. Slučajeve koji se odnose na rješavanje sporova između nacionalnih nadzornih tijela trebalo bi ispitati uže, objektivno radno tijelo, sastavljeno od članova koji nisu ni predstavnici nadležnih tijela koje su strane u sporu niti imaju bilo kakav interes u sukobu ili izravne veze s dotičnim nadležnim tijelima. Sastav radnog tijela trebao bi biti uravnotežen na odgovarajući način. Odluku koju donese radno tijelo trebao bi odobriti Odbor nadzornika običnom većinom u skladu s načelom prema kojem svaki član ima jedan glas. Međutim, u odnosu na odluke koje donese konsolidacijsko nadzorno tijelo, odluke koje predloži radno tijelo, mogli bi odbaciti članovi koji predstavljaju blokirajuću manjinu glasova kako je određeno u članku 16. stavku 4. Ugovora o Europskoj uniji i članku 3. Protokola (br. 36) o prijelaznim odredbama.
(54)
Upravljački odbor sastavljen od predsjednika Nadzornog tijela, predstavnika nacionalnih nadzornih tijela i Komisije trebao bi osigurati da Nadzorno tijelo obavlja svoju misiju i izvršava zadaće koje su joj dodijeljene. Upravljačkom odboru trebalo bi povjeriti potrebna ovlaštenja, između ostalog, za predlaganje godišnjeg i višegodišnjeg programa rada, ostvarivanje određenih proračunskih ovlaštenja, donošenje plana kadrovske politike Nadzornog tijela, donošenja posebnih odredbi o pravu pristupa dokumentima i prijedloga godišnjeg izvješća.
(55)
Nadzorno tijelo trebao bi zastupati predsjednik s punim radnim vremenom, kojeg imenuje Odbor nadzornika na temelju postignuća, vještina i poznavanja financijskih institucija i tržišta te iskustva važnog za financijski nadzor i uređenje, nakon otvorenog postupka odabira, kojeg uz pomoć Komisije, organizira i provodi Odbor nadzornika. Za imenovanje prvog predsjednika Nadzornog tijela Komisija bi trebala, između ostalog, sastaviti uži izbor kandidata na temelju postignuća, vještina, poznavanja financijskih institucija i tržišta te iskustva važnog za financijski nadzor i uređenje. Za naknadna imenovanja, u izvješću koje je potrebno uspostaviti u skladu s ovom Uredbom, trebalo bi preispitati mogućnost da Komisija sastavlja uži izbor. Prije nego što odabrana osoba preuzme svoje dužnosti a najkasnije mjesec dana nakon što ju je odabrao Odbor nadzornika, Europski parlament trebao bi imati pravo, nakon što je saslušao odabranu osobu, suprotstaviti se njenom imenovanju.
(56)
Upravljanje Nadzornim tijelom trebalo bi povjeriti izvršnom direktoru koji bi trebao imati pravo sudjelovati na sastancima Odbora nadzornika i upravljačkog odbora, bez prava glasa.
(57)
Kako bi se osigurala međusektorska usklađenost u aktivnostima ESA-e, one bi se trebale blisko uskladiti preko Zajedničkog odbora i, kada je to potrebno, postići zajednička stajališta. Zajednički bi odbor trebao usklađivati funkcije ESA-e u vezi s financijskim konglomeratima i drugim međusektorskim pitanjima. Prema potrebi, dotična nadležna bi Europska nadzorna tijela trebala usporedno donijeti akte koji spadaju u područje nadležnosti Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) ili Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala). Zajedničkim bi odborom trebao predsjedati predsjednik svih ESA-a tijekom 12-mjesečnog mandata na temelju rotacije. Predsjednik Zajedničkog odbora trebao bi biti potpredsjednik ESRB-a. Zajednički odbor trebao bi imati odgovarajuće osoblje koje osiguravaju ESA-u, kako bi se omogućila neformalna razmjena informacija te razvoj zajedničke kulture na području nadzora u ESA-i.
(58)
Potrebno je osigurati da se stranke na koje utječe odluka koju usvoji Nadzorno tijelo, mogu poslužiti potrebnim pravnim lijekovima. Za učinkovitu zaštitu prava stranaka i zbog uštede postupanja, u slučaju kad Nadzorno tijelo ima ovlaštenja za donošenje odluka, strankama bi trebalo dati pravo da ulože žalbu Žalbenom vijeću. Zbog učinkovitosti i dosljednosti, Žalbeno vijeće trebalo biti zajedničko tijelo ESA-e, neovisno od njihovih administrativnih i regulatornih struktura. Protiv odluka Žalbenog vijeća može se uložiti žalba Sudu Europske unije.
(59)
Kako bi mu se zajamčila potpuna samostalnost i neovisnost, Nadzornom tijelu trebalo bi odobriti samostalni proračun s prihodima uglavnom iz obveznih doprinosa nacionalnih nadzornih tijela i iz općeg proračuna Europske unije. Financiranje Nadzornog tijela od strane Unije podliježe sporazumu iz točke 47. Međuinstitucionalnog sporazuma od 17. svibnja 2006. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini i pouzdanom financijskom upravljanju (40). Trebalo bi primjenjivati proračunski postupak Unije. Reviziju računa trebao bi provesti Revizorski sud. Cjelokupan postupak podliježe postupku razrješenja.
(60)
Na Nadzorno tijelo se primjenjuje Uredba (EZ) br. 1073/1999 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. svibnja 1999. o istragama koje vodi Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) (41) Nadzorno bi tijelo također trebalo pristupiti Međuinstitucionalnom sporazumu od 25. svibnja 1999. između Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije i Komisije Europskih zajednica o unutarnjim istragama Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) (42).
(61)
Kako bi se osigurali otvoreni i transparentni uvjeti zapošljavanja i jednako postupanje prema zaposlenicima, na osoblje bi se Nadzornog tijela trebao primjenjivati Pravilnik o osoblju za dužnosnike i uvjeti zaposlenja ostalih službenika Europskih zajednica (43).
(62)
Nužno je zaštiti poslovne tajne i druge povjerljive informacije. Povjerljivost informacija koje su dostupne Nadzornom tijelu i razmjena unutar mreže trebale bi podlijegati strogim i učinkovitim pravilima povjerljivosti.
(63)
Za obradu osobnih podataka, za potrebe ove Uredbe, u cijelosti se primjenjuje Direktiva 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (44) te Uredba (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom protoku takvih podataka (45)
(64)
Kako bi se osiguralo transparentno djelovanje Nadzornog tijela, na Nadzorno bi se tijelo trebala primjenjivati Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (46).
(65)
Trebalo bi omogućiti trećim zemljama sudjelovanje u radu Nadzornog tijela u skladu s odgovarajućim sporazumima koje zaključi Unija.
(66)
Budući da ciljeve ove Uredbe, naime poboljšanje funkcioniranja unutarnjeg tržišta osiguranjem visoke, učinkovite i usklađene razine bonitetnog uređenja i nadzora, zaštitu osiguranika, sudionika sustava mirovinskog osiguranja i drugih korisnika, zaštitu cjelovitosti, učinkovitosti i urednog funkcioniranja financijskih tržišta, održavanje stabilnosti financijskog sustava i jačanje međunarodne nadzorne suradnje, države članice ne mogu dostatno ostvariti, nego se oni zbog razmjera djelovanja, mogu na bolji način ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti određenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti određenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi okvire potrebne za ostvarivanje tih ciljeva.
(67)
Nadzorno bi tijelo trebalo preuzeti sve sadašnje zadaće i ovlaštenja Odbora europskih nadzornih tijela za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje, stoga bi trebalo staviti izvan snage Odluku Komisije 2009/79/EZ na dan osnivanja Nadzornog tijela i u skladu s tim izmijeniti Odluku br. 716/2009/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o uspostavi programa Zajednice za podupiranje posebnih aktivnosti u području financijskih usluga, financijskog izvještavanja i revizije (47) S obzirom na postojeće strukture i poslove Odbora europskih nadzornih tijela za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje, važno je osigurati vrlo blisku suradnju između Odbora europskih nadzornih tijela za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje i Komisije prilikom uspostave odgovarajućih prijelaznih mehanizama kako bi se osiguralo da razdoblje tijekom kojeg je Komisija odgovorna za administrativnu uspostavu i početno administrativno djelovanje Nadzornog tijela bude što kraće.
(68)
Primjereno je odrediti vremenski rok za primjenu ove Uredbe kako bi se osigurala odgovarajuća priprema Nadzornog tijela za početak djelovanja i nesmetan prijelaz s Odbora europskih nadzornih tijela za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje. Nadzorno bi se tijelo trebalo financirati na odgovarajući način. Njega bi barem na početku trebalo financirati s 40 % sredstava Unije, a 60 % preko doprinosa država članica u skladu s ponderiranjem glasova iz članka 3. stavka 3. Protokola (br. 36) o prijelaznim odredbama.
(69)
Kako bi se omogućilo osnivanje Nadzornog tijela 1. siječnja 2011., ova bi Uredba trebala stupiti na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
OSNIVANJE I PRAVNI STATUS
Članak 1.
Osnivanje i područje djelovanja
1. Ovom se Uredbom osniva Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje (dalje u tekstu Nadzorno tijelo).
2. Nadzorno tijelo djeluje u okviru ovlaštenja dodijeljenih ovom Uredbom te unutar područja primjene Direktive 2009/138/EZ s iznimkom glave IV. navedene Direktive, direktiva 2002/92/EZ, 2003/41/EZ, 2002/87/EZ, 64/225/EEZ, 73/239/EEZ, 73/240/EEZ, 76/580/EEZ, 78/473/EEZ, 84/641/EEZ, 87/344/EEZ, 88/357/EEZ, 92/49/EEZ, 98/78/EZ, 2001/17/EZ, 2002/83/EZ i 2005/68/EZ i, u mjeri u kojoj se ovi akti primjenjuju na društva za osiguranje, društva za reosiguranje, institucije za strukovno mirovinsko osiguranje, posrednike u osiguranju, u okviru relevantnih dijelova Direktive 2005/60/EZ i Direktive 2002/65/EZ, uključujući sve direktive, uredbe i odluke koje se temelje na navedenim aktima, te u okviru bilo kojeg daljnjeg pravno obvezujućeg akta Unije kojim se Nadzornom tijelu dodjeljuju zadaće.
3. Nadzorno tijelo također djeluje u području aktivnosti društava za osiguranje, društava za reosiguranje, financijskih konglomerata, institucija za strukovno mirovinsko osiguranje i posrednika u osiguranju, u vezi s pitanjima koja nisu izravno obuhvaćena aktima iz stavka 2., uključujući pitanja korporativnog upravljanja, revizije i financijskog izvještavanja, pod uvjetom da su takve mjere Nadzornog tijela nužne za osiguranje učinkovite i dosljedne primjene navedenih akata.
4. U odnosu na institucije za strukovno mirovinsko osiguranje, Nadzorno tijelo djeluje ne dovodeći u pitanje nacionalno socijalno i radno pravo.
5. Odredbe ove Uredbe ne dovode u pitanje ovlaštenja Komisije, posebno na temelju članka 258. UFEU-a, da osigura usklađenost s pravom Unije.
6. Cilj Nadzornog tijela je zaštititi javne interese dajući doprinos kratkoročnoj, srednjoročnoj i dugoročnoj stabilnosti i učinkovitosti financijskog sustava za gospodarstvo Unije, njene državljane i poduzeća. Nadzorno tijelo doprinosi:
(a)
poboljšanju funkcioniranja unutarnjeg tržišta, što posebno uključuje pouzdanu, učinkovitu i dosljednu razinu uređenja i nadzora;
(b)
osiguranju cjelovitosti, transparentnosti, učinkovitosti i urednom funkcioniranju financijskih tržišta;
(c)
jačanju međunarodne usklađenosti nadzora;
(d)
sprečavanju regulatorne arbitraže i promicanju jednakih uvjeta tržišnog natjecanja;
(e)
osiguranju, da se preuzimanje rizika u vezi s osiguranjem, reosiguranjem i strukovnim mirovinskim osiguranjem uređuje i nadzire na odgovarajući način; te
(f)
poboljšanju zaštite potrošača.
U tu svrhu Nadzorno tijelo doprinosi osiguranju dosljedne, učinkovite i djelotvorne primjene akata iz stavka 2., promiče nadzornu konvergenciju, daje mišljenja Europskom parlamentu, Vijeću i Komisiji, te provodi ekonomske analize tržišta kako bi se promicalo postizanje ciljeva Nadzornog tijela.
Prilikom izvršavanja zadaća koje su mu dodijeljene ovom Uredbom, Nadzorno tijelo posvećuje posebnu pažnju svakom mogućem sistemskom riziku koji predstavljaju financijske institucije, čija propast može narušiti djelovanje financijskog sustava ili realnoga gospodarstva.
Pri obavljanju svojih zadaća Nadzorno tijelo djeluje neovisno i objektivno te isključivo u interesu Unije.
Članak 2.
Europski sustav financijskog nadzora
1. Nadzorno tijelo čini dio Europskog sustava financijskog nadzora (ESFS). Glavni cilj ESFS-a je osiguranje odgovarajuće provedbe pravila primjenjivih na financijski sektor kako bi se očuvala financijska stabilnost i osiguralo povjerenje u financijski sustav u cjelini, a korisnicima financijskih usluga osigurala dovoljna zaštita.
2. ESFS sastoji se od:
(a)
Europskog odbora za sistemske rizike (ESRB), za potrebe zadaća kako je utvrđeno Uredbom (EU) br. 1092/2010 i ovom Uredbom;
(b)
Nadzornog tijela;
(c)
Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo), osnovanog Uredbom (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (48);
(d)
Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala), osnovanog Uredbom (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (49);
(e)
Zajedničkog odbora Europskih nadzornih tijela (dalje u tekstu Zajednički odbor) za potrebe obavljanja zadaća iz članaka 54. do 57. ove Uredbe, Uredbe (EU) br. 1093/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010;
(f)
nadležnih ili nadzornih tijela država članica, kako su utvrđena u aktima Unije iz članka 1. stavka 2. ove Uredbe, Uredbe (EU) br. 1093/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010.
3. Nadzorno tijelo putem Zajedničkog odbora redovito i blisko surađuje s ESRB-om kao i s Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) i Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala), osiguranjem međusektorske usklađenosti rada i postizanjem zajedničkih stajališta u području nadzora financijskih konglomerata i u pogledu drugih međusektorskih pitanja.
4. U skladu s načelom lojalne suradnje na temelju članka 4. stavka 3. Ugovora o Europskoj uniji, partneri ESFS-a surađuju s povjerenjem i s potpunim uzajamnim poštovanjem, posebno prilikom osiguranja toka odgovarajućih i pouzdanih informacija među njima.
5. Ova nadzorna tijela koja su partneri ESFS-a imaju obvezu nadzirati financijske institucije, koje djeluju u Uniji, u skladu s aktima iz članka 1. stavka 2.
Članak 3.
Odgovornost nadležnih tijela
Nadležna tijela iz članka 2. stavka 2. točaka (a) do (d) odgovorna su Europskom parlamentu i Vijeću.
Članak 4.
Značenje pojmova
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„financijske institucije” znači društva, subjekti i fizičke i pravne osobe koje podliježu bilo kojem od zakonodavnih akata iz članka 1. stavka 2. U odnosu na Direktivu 2005/60/EZ „financijske institucije” znači samo društva za osiguranje i posrednike u osiguranju, kako je utvrđeno u navedenoj Direktivi;
2.
„nadležna tijela” znači:
i.
nadzorna tijela, kako su utvrđena u Direktivi 2009/138/EZ, i nadležna tijela, kako su utvrđena u direktivama 2003/41/EZ i 2002/92/EZ;
ii.
u odnosu na direktive 2002/65/EZ i 2005/60/EZ nadležna tijela za osiguranje poštovanja zahtjeva iz navedenih direktiva od strane financijskih institucija, kako je to utvrđeno u točki 1.
Članak 5.
Pravni status
1. Nadzorno tijelo je tijelo Unije s pravnom osobnošću.
2. Nadzorno tijelo u svakoj državi članici ima najširu pravnu i poslovnu sposobnost koja se priznaje pravnim osobama na temelju nacionalnog prava. Ona može, posebno, stjecati ili prodavati pokretnu i nepokretnu imovinu te biti stranka u sudskom postupku.
3. Nadzorno tijelo zastupa predsjednik.
Članak 6.
Sastav
Nadzorno tijelo se sastoji od:
1.
Odbora nadzornika, koji izvršava zadaće iz članka 43.;
2.
upravljačkog odbora, koji izvršava zadaće iz članka 47.;
3.
predsjednika, koji izvršava zadaće iz članka 48.;
4.
izvršnog direktora, koji izvršava zadaće iz članka 53.;
5.
Žalbenog vijeća koje izvršava zadaće iz članka 60.
Članak 7.
Sjedište
Sjedište Nadzornog tijela je u Frankfurtu na Majni.
POGLAVLJE II.
ZADAĆE I OVLASTI NADZORNOG TIJELA
Članak 8.
Zadaće i ovlasti Nadzornog tijela
1. Nadzorno tijelo ima sljedeće zadaće:
(a)
doprinositi uspostavi visokokvalitetnih zajedničkih regulatornih i nadzornih standarda i praksi, posebno davanjem mišljenja institucijama Unije te razvojem smjernica, preporuka i nacrta regulatornih i provedbenih tehničkih standarda koji se temelje na zakonodavnim aktima iz članka 1. stavka 2.;
(b)
doprinositi dosljednoj primjeni pravno obvezujućih akata Unije, posebno doprinoseći zajedničkoj nadzornoj kulturi, osiguranjem dosljedne, učinkovite i djelotvorne primjene akata iz članka 1. stavka 2., sprečavanjem regulatorne arbitraže, posredovanjem i rješavanjem sporova između nadležnih tijela, osiguranjem učinkovitog i dosljednog nadzora financijskih institucija, osiguranjem usklađenog funkcioniranja kolegija nadzornih tijela i donošenjem mjera, između ostalog, u kriznim situacijama;
(c)
poticati i omogućavati delegiranje zadaća i odgovornosti između nadležnih tijela;
(d)
blisko surađivati s ESRB-om, posebno pružanjem informacija ESRB-u koje su potrebne za obavljanje njegovih zadaća te osiguranjem primjerenog nastavnog postupanja upozorenja i preporuka ESRB-a;
(e)
organizirati i provoditi analize stručnog pregleda nadležnih tijela, uključujući izdavanje smjernica i preporuka te utvrđivanje najboljih praksi, kako bi se ojačala dosljednost u rezultatima nadzora;
(f)
u okviru svoje nadležnosti, pratiti i procjenjivati tržišna kretanja;
(g)
provoditi ekonomske analize tržišta radi obavješćivanja o ispunjavanju funkcija Nadzornog tijela;
(h)
podupirati zaštitu osiguranika, sudionika i korisnika sustava mirovinskog osiguranja;
(i)
doprinositi dosljednom i usklađenom djelovanju kolegija nadzornih tijela, praćenju, procjenjivanju i mjerenju sistemskog rizika, razvoju i usklađivanju planova oporavka i rješavanja, osiguranjem visoke razine zaštite osiguranicima, korisnicima u cijeloj Uniji, u skladu s člancima 21. do 26.;
(j)
ispunjavati sve ostale posebne zadaće predviđene ovom Uredbom ili drugih zakonodavnim aktima;
(k)
na svojoj internetskoj stranici objavljivati i redovito ažurirati informacije u vezi s područjem svojega djelovanja, posebno, u okviru svojih nadležnosti, o registriranim financijskim institucijama, kako bi osiguralo da su informacije lako dostupne javnosti;
(l)
od Odbora europskih nadzornih tijela za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje (CEIOPS) prema potrebi preuzimati sve postojeće i tekuće zadaće.
2. Radi ostvarivanja svojih zadaća iz stavka 1., Nadzorno tijelo ima ovlasti, predviđene ovom Uredbom, posebno za:
(a)
razvoj nacrta regulatornih tehničkih standarda u posebnim slučajevima iz članka 10.;
(b)
razvoj nacrta provedbenih tehničkih standarda u posebnim slučajevima iz članka 15.;
(c)
izdavanje smjernica i preporuka, kako je utvrđeno u članku 16.;
(d)
izdavanje preporuka u posebnim slučajevima iz članka 17. stavka 3.;
(e)
donošenje pojedinih odluka upućenih nadležnim tijelima u posebnim slučajevima iz članka 18. stavka 3. i članka 19. stavka 3.;
(f)
u slučajevima koji se odnose na izravno primjenjivo pravo Unije, donošenje pojedinih odluka koje su upućene financijskim institucijama u posebnim slučajevima iz članka 17. stavka 6., iz članka 18. stavka 4. i iz članka 19. stavka 4.;
(g)
izdavanje mišljenja za Europski parlament, Vijeće ili Komisiju, kako je predviđeno člankom 34.;
(h)
prikupljanje potrebnih informacija o financijskim institucijama, kako je predviđeno člankom 35.;
(i)
razvijanje zajedničkih metodologija za ocjenu učinka karakteristika proizvoda i postupaka distribucije na financijsko stanje institucija i zaštitu potrošača;
(j)
osiguranje središnje pristupačne baze podataka o registriranim financijskim institucijama u području svoje nadležnosti, u slučajevima kada je tako navedeno u aktima iz članka 1. stavka 2.
Članak 9.
Zadaće povezane sa zaštitom potrošača i financijskim aktivnostima
1. Nadzorno tijelo preuzima vodeću ulogu u promicanju transparentnosti, jednostavnosti i pravednosti na tržištu za financijske proizvode ili usluge namijenjene potrošačima na cijelom unutarnjem tržištu, uključujući:
(a)
prikupljanje, analiziranje i izvješćivanje o potrošačkim trendovima;
(b)
preispitivanje i usklađivanje financijskog opismenjavanja i obrazovne inicijative nadležnih tijela;
(c)
razvoj standarda osposobljavanja za sektor; i
(d)
doprinos razvoju zajedničkih pravila o objavljivanju.
2. Nadzorno tijelo prati nove i postojeće financijske aktivnosti i može usvajati smjernice i preporuke s ciljem promicanja sigurnosti i pouzdanosti tržišta te konvergencije regulatornih praksi.
3. Nadzorno tijelo također može izdati upozorenja u slučaju da financijske aktivnosti predstavljaju ozbiljnu prijetnju za ciljeve utvrđene u članku 1. stavku 6.
4. Nadzorno tijelo osniva, kao sastavni dio Nadzornog tijela, Odbor za financijske inovacije koji povezuje sva odgovarajuća nadležna nacionalna nadzorna tijela u svrhu postizanja usklađenog pristupa regulatornom i nadzornom postupanju s novim ili inovativnim financijskim aktivnostima i davanja savjeta Nadzornom tijelu, koji se podnose Europskom parlamentu, Vijeću i Komisiji.
5. Nadzorno tijelo može privremeno zabraniti ili ograničiti određene financijske aktivnosti koje ugrožavaju uredno funkcioniranje i cjelovitost financijskih tržišta ili stabilnost cijelog ili dijela financijskog sustava u Uniji, u slučajevima i pod uvjetima i u uvjetima utvrđenima u zakonodavnim aktima iz članka 1. stavka 2. ili, ako je potrebno, u slučaju krizne situacije u skladu i na temelju uvjeta utvrđenih člankom 18.
Nadzorno tijelo preispituje odluke iz prvog podstavka u odgovarajućim vremenskim razmacima, a najmanje svaka tri mjeseca. Ako se odluka ne obnovi nakon tromjesečnog razdoblja, ona automatski istječe.
Država članica može zatražiti od Nadzornog tijela preispitivanje svoje odluke. U tom slučaju Nadzorno tijelo, u skladu s postupkom određenim u članku 44. stavku 1., drugom podstavku, donosi odluku o zadržavanju svoje odluke.
Nadzorno tijelo može također ocijeniti potrebu za zabranom ili ograničenjem određenih vrsta financijskih aktivnosti i, kad postoji takva potreba, obavješćuje Komisiju, kako bi se olakšalo usvajanje bilo koje takve zabrane ili ograničenja.
Članak 10.
Regulatorni tehnički standardi
1. Kad Europski parlament i Vijeće delegiraju Komisiji ovlaštenja za usvajanje regulatornih tehničkih standarda putem delegiranih akata na temelju članka 290. UFEU-a kako bi se osiguralo dosljedno usklađivanje u područjima koja su izričito navedena u zakonodavnim aktima iz članka 1. stavka 2., Nadzorno tijelo može razviti nacrt regulatornih tehničkih standarda. Nadzorno tijelo dostavlja svoj nacrt standarda Komisiji na prihvaćanje.
Regulatorni tehnički standardi su tehnički standardi, ne podrazumijevaju strateške ili političke odluke, a njihov sadržaj je ograničen zakonodavnim aktima na kojima se temelje.
Prije nego što ih podnese Komisiji, Nadzorno tijelo provodi otvorena javna savjetovanja o nacrtu regulatornih tehničkih standarda i analizira moguće povezane troškove i koristi, osim ako su takva savjetovanja i analize nerazmjerni u odnosu na opseg i učinak dotičnog nacrta regulatornih tehničkih standarda ili s obzirom na posebnu žurnost predmeta. Nadzorno tijelo također traži mišljenje odgovarajuće interesne skupine iz članka 37.
Kad Nadzorno tijelo podnosi nacrt regulatornog tehničkog standarda, Komisija ga odmah prosljeđuje Europskom parlamentu i Vijeću.
U roku od tri mjeseca od primitka nacrta regulatornog tehničkog standarda, Komisija donosi odluku o njegovom prihvaćanju. Komisija može prihvatiti nacrt regulatornih tehničkih standarda i samo djelomično, ili uz izmjene, kad to zahtijevaju interesi Unije.
U slučaju kad Komisija ne namjerava prihvatiti nacrt regulatornog tehničkog standarda ili ga namjerava prihvatiti samo djelomično ili s izmjenama, dužna je vratiti nacrt regulatornog tehničkog standarda Nadzornom tijelu, uz obrazloženje neprihvaćanja ili, ovisno o slučaju, objašnjenje razloga za izmjene. Nadzorno tijelo može izmijeniti nacrt regulatornog tehničkog standarda u roku od šest tjedana na temelju predloženih izmjena Komisije i ponovno ga podnijeti Komisiji u obliku formalnog mišljenja. Nadzorno tijelo šalje kopiju formalnog mišljenja Europskom parlamentu i Vijeću.
Ako po isteku toga šestotjednog razdoblja Nadzorno tijelo ne podnese izmijenjeni nacrt regulatornog tehničkog standarda ili podnese nacrt regulatornog tehničkog standarda koji nije izmijenjen na način koji je u skladu s predloženim izmjenama, Komisija može usvojiti regulatorni tehnički standard s izmjenama za koje smatra relevantnim ili ga može odbiti.
Komisija ne smije mijenjati sadržaj nacrta regulatornog tehničkog standarda koji je pripremilo Nadzorno tijelo, bez prethodne koordinacije s Nadzornim tijelom, kako je određeno u ovom članku.
2. Kad Nadzorno tijelo nije podnijelo nacrt regulatornog tehničkog standarda u roku utvrđenom u zakonodavnim aktima iz članka 1. stavka 2., Komisija može zatražiti takav nacrt u novom vremenskom roku.
3. Samo u slučaju kad Nadzorno tijelo ne podnese nacrt regulatornog tehničkog standarda Komisiji unutar rokova u skladu sa stavkom 2., Komisija može donijeti regulatorni tehnički standard putem delegiranog akta bez nacrta Nadzornog tijela.
Komisija provodi otvorena javna savjetovanja o nacrtu regulatornih tehničkih standarda i analizira moguće povezane troškove i koristi, osim ako su takva savjetovanja i analize nerazmjerni u odnosu na opseg i učinak dotičnog nacrta regulatornih tehničkih standarda i s obzirom na posebnu žurnost predmeta. Komisija također traži mišljenje odgovarajuće interesne skupine iz članka 37.
Komisija odmah prosljeđuje nacrt regulatornog tehničkog standarda Europskom parlamentu i Vijeću.
Komisija šalje nacrt regulatornog tehničkog standarda Nadzornom tijelu. Nadzorno tijelo može izmijeniti nacrt regulatornog tehničkog standarda u roku od šest tjedana i podnijeti ga Komisiji u obliku formalnog mišljenja. Nadzorno tijelo šalje kopiju formalnog mišljenja Europskom parlamentu i Vijeću.
Ako po isteku toga šestotjednog razdoblja iz četvrtog podstavka, Nadzorno tijelo ne podnese izmijenjeni nacrt regulatornog tehničkog standarda, Komisija može usvojiti regulatorni tehnički standard.
Ako je Nadzorno tijelo podnijelo izmijenjeni nacrt regulatornog tehničkog standarda u roku od šest tjedana, Komisija može izmijeniti nacrt regulatornog tehničkog standarda na temelju predloženih izmjena Nadzornog tijela, ili donijeti regulatorni tehnički standard s izmjenama za koje smatra relevantnim. Komisija ne smije mijenjati sadržaj nacrta regulatornog tehničkog standarda koji je pripremilo Nadzorno tijelo, bez prethodne koordinacije s Nadzornim tijelom, kako je određeno u ovom članku.
4. Regulatorni tehnički standardi donose se putem uredaba ili odluka. Oni se objavljuju u Službenom listu Europske Unije, a stupaju na snagu na dan koji je u njima naveden.
Članak 11.
Izvršavanje delegiranja
1. Ovlaštenje za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz članka 10. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od četiri godine od 16. prosinca 2010. Komisija sastavlja izvješće u vezi s delegiranim ovlaštenjem najkasnije šest mjeseci prije isteka četverogodišnjeg razdoblja. Delegiranje ovlasti automatski se produžuje na razdoblja jednakog trajanja, osim ako Europski parlament ili Vijeće opozovu ovlaštenje u skladu s člankom 14.
2. Čim Komisija usvoji regulatorni tehnički standard, o tome istodobno obavješćuje Europski parlament i Vijeće.
3. Ovlaštenje za usvajanje regulatornih tehničkih standarda dodjeljuje se Komisiji ovisno o uvjetima utvrđenima u člancima 12. do 14.
Članak 12.
Opoziv delegiranja
1. Europski parlament ili Vijeće mogu u bilo kojem trenutku opozvati delegiranje ovlasti iz članka 10.
2. Institucija koja je počela unutarnji postupak u svrhu razmatranja moguće odluke o opozivu delegiranja ovlaštenja, nastoji o tome obavijestiti drugu instituciju i Komisiju, u razumnom roku prije donošenja konačne odluke, navodeći delegiranu ovlast koja bi mogla podlijegati opozivu.
3. Odlukom o opozivu okončava se delegiranje ovlasti navedeno u toj odluci. Ona stupa na snagu bez odgode ili kasnijeg dana koji je naveden u njoj. Odluka ne utječe na valjanost regulatornih tehničkih standarda koji su već na snazi. Ona se objavljuje u Službenom listu Europske unije.
Članak 13.
Prigovori na regulatorne tehničke standarde
1. Europski parlament ili Vijeće mogu staviti prigovor na regulatorni tehnički standard u roku od tri mjeseca od dana obavijesti o regulatornom tehničkom standardu koji je usvojila Komisija. Na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća ovo se razdoblje produžuje za tri mjeseca.
Kad Komisija donosi regulatorni tehnički standard koji je jednak nacrtu regulatornog tehničkog standarda koji je podnijelo Nadzorno tijelo, razdoblje tijekom kojega Europski parlament i Vijeće mogu staviti prigovor iznosi mjesec dana od dana obavijesti. Na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća ovo se razdoblje produžuje za jedan mjesec.
2. Ako po isteku razdoblja iz stavka 1. ni Europski parlament niti Vijeće ne stave prigovor na regulatorni tehnički standard, on se objavljuje u Službenom listu Europske unije i stupa na snagu na dan koji je u njemu naveden. Regulatorni tehnički standard može se objaviti u Službenom listu Europske unije i stupiti na snagu prije isteka navedenog razdoblja ako su i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju o svojoj namjeri da neće staviti prigovor.
3. Ako Europski parlament ili Vijeće stave prigovor na tehnički standard u roku iz stavka 1., akt ne stupa na snagu. Institucija koja stavi prigovor u skladu s člankom 296. UFEU-a navodi razloge zbog kojih stavlja prigovor.
Članak 14.
Neprihvaćanje ili izmjena nacrta regulatornih tehničkih standarda
1. Ako Komisija ne prihvati nacrt regulatornog tehničkog standarda ili ga izmijeni u skladu s člankom 10., Komisija o tome obavješćuje Nadzorno tijelo, Europski parlament i Vijeće te navodi razloge za navedeno.
2. Kada je to potrebno, Europski parlament ili Vijeće mogu pozvati odgovornog povjerenika, zajedno s predsjedavajućim Nadzornog tijela, u roku od mjesec dana od obavijesti iz stavka 1., na ad hoc sastanak nadležnog odbora Europskog parlamenta ili Vijeća kako bi predstavili ili objasnili razlike stajališta.
Članak 15.
Provedbeni tehnički standardi
1. Nadzorno tijelo može razviti provedbene tehničke standarde putem provedbenih akata na temelju članka 291. UFEU-a u područjima koja su posebno navedena u zakonodavnim aktima iz članka 1. stavka 2. Provedbeni tehnički standardi su tehnički standardi, koji ne podrazumijevaju strateške ili političke odluke, a njihov sadržaj je određivanje uvjeta za primjenu navedenih akata. Nadzorno tijelo podnosi nacrt provedbenih tehničkih standarda Komisiji na prihvaćanje.
Prije nego što podnese nacrt provedbenih tehničkih standarda Komisiji, Nadzorno tijelo provodi otvorena javna savjetovanja i analizira moguće tim povezane troškove i koristi, osim ako su takva savjetovanja i analize nerazmjerni u odnosu na opseg i učinak dotičnog nacrta provedbenog tehničkog standarda ili s obzirom na posebnu žurnost predmeta. Nadzorno tijelo također traži mišljenje odgovarajuće interesne skupine iz članka 37.
Kad Nadzorno tijelo podnosi nacrt provedbenog tehničkog standarda, Komisija ga odmah prosljeđuje Europskom parlamentu i Vijeću.
U roku od tri mjeseca od primitka nacrta provedbenog tehničkog standarda Komisija donosi odluku o njegovom prihvaćanju. Komisija može produžiti to razdoblje za jedan mjesec. Komisija može prihvatiti nacrt provedbenih tehničkih standarda i samo djelomično, ili uz izmjene, kad to zahtijevaju interesi Unije.
U slučaju kad Komisija ne namjerava prihvatiti nacrt provedbenog tehničkog standarda ili ga namjerava prihvatiti samo djelomično ili s izmjenama, šalje ga nazad Nadzornom tijelu, uz obrazloženje neprihvaćanja ili, ovisno o slučaju, objašnjenje razloga za izmjene. Nadzorno tijelo može izmijeniti nacrt provedbenog tehničkog standarda u roku od šest tjedana na temelju predloženih izmjena Komisije i ponovno ga podnijeti Komisiji u obliku formalnog mišljenja. Nadzorno tijelo šalje kopiju svoga formalnog mišljenja Europskom parlamentu i Vijeću.
Ako po isteku tog šestotjednog razdoblja iz petog podstavka, Nadzorno tijelo ne podnese izmijenjeni nacrt provedbenog tehničkog standarda ili podnese nacrt provedbenog tehničkog standarda koji nije izmijenjen na način koji je u skladu s predloženim izmjenama, Komisija može usvojiti provedbeni tehnički standard s izmjenama koje smatra relevantnim ili ga može odbiti.
Komisija ne mijenja sadržaj nacrta provedbenog tehničkog standarda koji je pripremilo Nadzorno tijelo bez prethodne koordinacije s Nadzornim tijelom, kako je određeno u ovom članku.
2. U slučajevima kad Nadzorno tijelo ne podnese nacrt provedbenog tehničkog standarda u vremenskom roku utvrđenom u zakonodavnim aktima iz članka 1. stavka 2., Komisija može zatražiti takav nacrt u novom roku.
3. Samo u slučaju kad Nadzorno tijelo nije podnijelo nacrt provedbenog tehničkog standarda Komisiji unutar roka u skladu sa stavkom 2., Komisija može donijeti provedbeni tehnički standard putem provedbenog akta bez nacrta Nadzornog tijela.
Komisija provodi otvorena javna savjetovanja o nacrtu provedbenih tehničkih standarda i analizira moguće povezane troškove i koristi, osim ako su takva savjetovanja i analize nerazmjerni u odnosu na opseg i učinak dotičnog nacrta provedbenih tehničkih standarda ili s obzirom na posebnu žurnost predmeta. Komisija također traži mišljenje odgovarajuće interesne skupine iz članka 37.
Komisija odmah prosljeđuje nacrt provedbenog tehničkog standarda Europskom parlamentu i Vijeću.
Komisija šalje nacrt provedbenog tehničkog standarda Nadzornom tijelu. Nadzorno tijelo može izmijeniti nacrt provedbenog tehničkog standarda u roku od šest tjedana i podnijeti ga Komisiji u obliku formalnog mišljenja. Nadzorno tijelo dostavlja kopiju formalnog mišljenja Europskom parlamentu i Vijeću.
Ako po isteku šestotjednog razdoblja iz četvrtog podstavka, Nadzorno tijelo ne podnese izmijenjeni nacrt provedbenog tehničkog standarda, Komisija može usvojiti provedbeni tehnički standard.
Ako je Nadzorno tijelo podnijelo izmijenjeni nacrt provedbenog tehničkog standarda u roku od šest tjedana, Komisija može izmijeniti nacrt provedbenog tehničkog standarda na temelju predloženih izmjena Nadzornog tijela ili usvojiti provedbeni tehnički standard s izmjenama koje smatra relevantnim.
Komisija ne mijenja sadržaj nacrta provedbenog tehničkog standarda koji je pripremilo Nadzorno tijelo, bez prethodne koordinacije s Nadzornim tijelom, kako je određeno u ovom članku.
4. Provedbeni tehnički standardi donose se putem uredaba ili odluka. Oni se objavljuju u Službenom listu Europske Unije, a stupaju na snagu na dan koji je u njima naveden.
Članak 16.
Smjernice i preporuke
1. S ciljem uspostave dosljednih, učinkovitih i djelotvornih nadzornih praksi u okviru ESFS-a, te osiguranja zajedničke, jedinstvene i dosljedne primjene prava Unije, Nadzorno tijelo izdaje smjernice i preporuke upućene nadležnim tijelima ili financijskim institucijama.
2. Nadzorno tijelo, ako je potrebno, provodi otvorena javna savjetovanja o smjernicama i preporukama i analizira moguće povezane troškove i koristi. Takva savjetovanja i analize razmjerni su obzirom na opseg, narav i učinak smjernica ili preporuka. Nadzorno tijelo također, ako je potrebno, traži mišljenje ili savjete odgovarajuće interesne skupine iz članka 37.
3. Nadležna tijela i financijske institucije ulažu sve napore kako bi poštovali navedene smjernice i preporuke.
Svako nadležno tijelo u roku od dva mjeseca od izdavanja smjernice ili preporuke, potvrđuje poštovanje ili namjeru o poštovanju navedene smjernice ili preporuke. U slučaju da ih nadležno tijelo ne poštuje ili ih ne namjerava poštovati, ono o tome obavješćuje Nadzorno tijelo, navodeći svoje razloge.
Nadzorno tijelo objavljuje činjenicu da nadležno tijelo ne poštuje ili da ne namjerava poštovati tu smjernicu ili preporuku. Nadzorno tijelo također može donijeti odluku, na pojedinačnoj osnovi, o objavljivanju razloga koje je dostavilo nadležno tijelo u vezi s nepoštovanjem te smjernice ili preporuke. Nadležno tijelo takvoj objavi prima prethodnu obavijest.
Ako to zahtijeva smjernica ili preporuka, financijske institucije jasno i na podroban način izvješćuju o poštovanju navedene smjernice ili preporuke.
4. U izvješću iz članka 43. stavka 5. Nadzorno tijelo obavješćuje Europski parlament, Vijeće i Komisiju o izdanim smjernicama i preporukama, navodeći nadležno tijelo koje im nije udovoljilo i izloživši ukratko kako Nadzorno tijelo namjerava osigurati poštovanje preporuka i smjernica od strane dotičnog nadležnog tijela ubuduće.
Članak 17.
Kršenje prava Unije
1. U slučaju da nadležno tijelo nije primijenilo akte iz članka 1. stavka 2. ili ih je primijenilo na način koji predstavlja kršenje prava Unije, uključujući regulatorne tehničke standarde i provedbene tehničke standarde utvrđene u skladu s člancima 10. do 15., posebno ako nije osiguralo da neka od financijskih institucija ispunjava zahtjeve utvrđene u navedenim aktima, Nadzorno tijelo postupa u skladu s ovlaštenjima iz stavaka 2., 3. i 6. ovog članka.
2. Nadzorno tijelo može istražiti navodno kršenje ili neprimjenu prava Unije, na zahtjev jednog ili više nadležnih tijela, Europskog parlamenta, Vijeća, Komisije ili odgovarajuće interesne skupine ili na vlastitu inicijativu, a nakon što je obavijestila dotično nadležno tijelo.
Ne dovodeći u pitanje ovlaštenja utvrđena člankom 35., nadležno tijelo, bez odlaganja, dostavlja Nadzornom tijelu sve informacije koje smatra neophodnim za njenu istragu.
3. Nadzorno tijelo može, najkasnije u roku od dva mjeseca od početka svoje istrage, uputiti preporuku dotičnom nadležnom tijelu, navodeći mjere koje su potrebne za usklađivanje s pravom Unije.
U roku od deset radnih dana od primitka preporuke, nadležno tijelo obavješćuje Nadzorno tijelo o koracima koje je poduzelo ili koje namjerava poduzeti kako bi osiguralo usklađenost s pravom Unije.
4. U slučaju da nadležno tijelo nije postupilo u skladu s pravom Unije u roku od mjesec dana od primitka preporuke Agencije, Komisija može, nakon što ju je obavijestilo Nadzorno tijelo ili na vlastitu inicijativu, izdati formalno mišljenje kojim od nadležnog tijela traži poduzimanje potrebnih mjera radi usklađivanja s pravom Unije. Formalno mišljenje Komisije vodi računa o preporuci Nadzornog tijela.
Komisija izdaje takvo formalno mišljenje najkasnije u roku od tri mjeseca nakon donošenja preporuke. Komisija može produžiti ovo razdoblje za mjesec dana.
Nadzorno tijelo i nadležno tijelo dostavljaju Komisiji sve potrebne informacije.
5. U roku od deset radnih dana od primitka formalnog mišljenja iz stavka 4., nadležno tijelo obavješćuje Komisiju i Nadzorno tijelo o koracima koje je poduzelo ili namjerava poduzeti kako bi osiguralo poštovanje formalnog mišljenja.
6. Ne dovodeći u pitanje ovlasti Komisije na temelju članka 258. UFEU-a, u slučaju kad nadležno tijelo ne poštuje formalno mišljenje iz stavka 4. u roku određenom u navedenom stavku i kad je takvo nepoštovanje potrebno pravovremeno otkloniti radi održavanja i ponovne uspostave neutralnih uvjeta tržišnog natjecanja ili osiguranja urednog funkcioniranja i cjelovitosti financijskog sustava, u slučaju kad su relevantni zahtjevi akata iz članka 1. stavka 2. izravno primjenljivi na financijske institucije, Nadzorno tijelo može donijeti pojedinačne odluke upućene financijskoj instituciji, kojima zahtijeva potrebno djelovanje za poštovanje svojih obveza na temelju prava Unije, uključujući prekid bilo koje prakse.
Odluka Nadzornog tijela u skladu je s formalnim mišljenjem koje je na temelju stavka 4. izdala Komisija.
7. Odluke donesene na temelju stavka 6. imaju prednost pred bilo kojom odlukom koje je prethodno donijelo nadležno tijelo o istom pitanju.
Prilikom poduzimanja djelovanja u vezi s pitanjima koja podliježu formalnom mišljenju na temelju stavka 4. ili odluci na temelju stavka 6., nadležna tijela poštuju formalno mišljenje ili odluku, ovisno o slučaju.
8. U izvješću iz članka 43. stavka 5. Nadzorno tijelo navodi nadležna tijela i financijske institucije koji nisu postupili u skladu s formalnim mišljenjima ili odlukama iz stavaka 4. i 6. ovog članka.
Članak 18.
Djelovanje u hitnim situacijama
1. U slučaju nepovoljnih kretanja koja mogu ozbiljno ugroziti pravilno funkcioniranje i cjelovitost financijskih tržišta ili stabilnost cjelokupnog ili dijela financijskog sustava u Uniji, Nadzorno tijelo aktivno omogućuje i, ako se smatra potrebnim, koordinira sva djelovanja od strane odgovarajućih nacionalnih nadležnih nadzornih tijela.
Kako bi moglo obavljati tu ulogu omogućavanja i koordinacije, Nadzorno je tijelo u potpunosti obaviješteno o svim odgovarajućim kretanjima i pozvano od strane relevantnih nacionalnih nadležnih nadzornih tijela na sudjelovanje kao promatrač na svim relevantnim susretima.
2. Vijeće, u savjetovanju s Komisijom i ESRB-om te, kada je to potrebno, s ESA-om, i na zahtjev Nadzornog tijela, Komisije ili ESRB-a, može donijeti odluku upućenu Nadzornom tijelu, u kojoj određuje postojanje krizne situacije za potrebe ove Uredbe. Vijeće preispituje tu odluku u odgovarajućim vremenskim razmacima, a najmanje jednom mjesečno. Ako se odluka ne obnovi na završetku jednomjesečnog razdoblja, ona automatski istječe. Vijeće može u svakom trenutku objaviti prestanak krizne situacije.
Ako ESRB ili Nadzorno tijelo smatraju da može doći do krizne situacije, izdaju povjerljivu preporuku upućenu Vijeću, te mu dostavljaju procjenu situacije. Vijeće zatim procjenjuje potrebu za sazivanjem sastanka. U tom postupku jamči se dužna pažnja u vezi povjerljivosti.
Ako Vijeće odredi postojanje krizne situacije, ono pravovremeno obavješćuje Europski parlament i Komisiju.
3. U slučaju kad je Vijeće donijelo odluku na temelju stavka 2., a u iznimnim okolnostima kad je potrebno usklađeno djelovanje nacionalnih nadležnih tijela kako bi se odgovorilo na nepovoljna kretanja koja mogu ugroziti uredno funkcioniranje i cjelovitost financijskih tržišta ili stabilnost cjelokupnog ili dijela financijskog sustava u Uniji, Nadzorno tijelo može donijeti pojedinačne odluke kojima od nadležnih tijela traži poduzimanje potrebnih mjera u skladu sa zakonodavstvom iz članka 1. stavka 2. radi rješavanja bilo kojih takvih kretanja osiguravanjem ispunjavanja zahtjeva utvrđenih u navedenom zakonodavstvu od strane financijskih institucija i nadležnih tijela.
4. Ne dovodeći u pitanje ovlasti Komisije na temelju članka 258. UFEU-a, u slučaju kad nadležno tijelo ne poštuje odluku Nadzornog tijela iz stavka 3. u roku određenom u toj odluci, Nadzorno tijelo može, u slučaju kad su odgovarajući zahtjevi utvrđeni u zakonodavnim aktima iz članka 1. stavka 2. uključujući regulatorne tehničke standarde i provedbene tehničke standarde koji su doneseni u skladu s tim aktima, izravno primjenjivi na financijske institucije, donijeti pojedinačnu odluku upućenu financijskoj instituciji, kojom traži potrebno djelovanje za poštovanje obveza u skladu s tim zakonodavstvom, uključujući prekid bilo koje prakse. Ovo se primjenjuje samo u situacijama u kojima nadležno tijelo ne primjenjuje zakonodavne akte iz članka 1. stavka 2., uključujući regulatorne tehničke standarde i provedbene tehničke standarde koji su doneseni u skladu s tim aktima, ili ih primjenjuje na način koji se čini očitim kršenjem tih akata i kad je potrebno hitno otklanjanje kako bi se ponovno uspostavilo uredno funkcioniranje i cjelovitost financijskih tržišta ili stabilnost cjelokupnog ili dijela financijskog sustava u Uniji.
5. Odluke donesene na temelju stavka 4., imaju prednost pred bilo kojom odlukom koju je prethodno donijelo nadležno tijelo o istom pitanju.
Svako djelovanje nadležnog tijela u vezi s pitanjima koja podliježu odluci u skladu sa stavkom 3. ili 4. u skladu je s tim odlukama.
Članak 19.
Rješavanje nesuglasica između nadležnih tijela u prekograničnim situacijama
1. Ne dovodeći u pitanje ovlasti utvrđene u članku 17., u slučaju kad se nadležno tijelo ne slaže s postupkom ili sadržajem djelovanja ili nepostupanjem nadležnog tijela druge države članice, u slučajevima određenim u aktima iz članka 1. stavka 2., Nadzorno tijelo, na zahtjev jednog ili više dotičnih nadležnih tijela, može pomoći tijelima u postizanju dogovora u skladu s postupkom iz stavaka 2. do 4. ovog članka.
U slučajevima određenim u zakonodavstvu iz članka 1. stavka 2., i kad se na temelju objektivnih kriterija može odrediti neslaganje između nadležnih tijela različitih država članica, Nadzorno tijelo može, na vlastitu inicijativu, pomoći tijelima u postizanju dogovora u skladu s postupkom iz stavaka 2. do 4.
2. Nadzorno tijelo određuje vremenski rok za mirenje između nadležnih tijela, vodeći računa o svim odgovarajućim rokovima, utvrđenim u aktima iz članka 1. stavka 2. te složenosti i hitnosti pitanja. U toj fazi Nadzorno tijelo djeluje kao posrednik.
3. Ako dotična nadležna tijela ne postignu dogovor u fazi mirenja iz stavka 2. Nadzorno tijelo može, u skladu s postupkom iz trećeg i četvrtoga podstavka članka 44. stavka 1. donijeti odluku u kojoj od njih traži poduzimanje posebnog djelovanja ili suzdržavanje od djelovanja kako bi se riješilo pitanje, uz obvezujući učinak za dotična nadležna tijela, kako bi se osigurala usklađenost s pravom Unije.
4. Ne dovodeći u pitanje ovlasti Komisije na temelju članka 258. UFEU-a, kad nadležna tijela ne poštuju odluku Nadzornog tijela i time ne osiguraju da financijska institucija ispunjava zahtjeve koji se na nju izravno primjenjuju na temelju akata iz članka 1. stavka 2. Nadzorno tijelo može donijeti pojedinačnu odluku upućenu financijskoj instituciji kojom traži potrebno djelovanje za poštivanje obveza na temelju prava Unije, uključujući prekid bilo koje prakse.
5. Odluke donesene na temelju stavka 4., imaju prednost pred bilo kojom odlukom koju je prethodno donijelo nadležno tijelo o istom pitanju. Svako djelovanje koje nadležna tijela donesu u vezi s činjenicama koje podliježu odluci u skladu sa stavkom 3. ili 4. usklađene su s tim odlukama.
6. U izvješću iz članka 50. stavka 2., predsjednik Nadzornog tijela navodi prirodu i vrstu neslaganja između nadležnih tijela, postignute dogovore i odluke donesene za rješavanje takvih neslaganja.
Članak 20.
Rješavanje međusektorskih neslaganja između nadležnih tijela
Zajednički odbor, u skladu s postupkom utvrđenim u članku 19. i članku 56., rješava međusektorska neslaganja koje mogu nastati između nadležnih tijela kako je to utvrđeno člankom 4. točkom 2. ove Uredbe, Uredbe (EU) br. 1093/2010, odnosno Uredbe (EU) br. 1095/2010.
Članak 21.
Kolegij nadzornih tijela
1. Nadzorno tijelo doprinosi promicanju i praćenju učinkovitog, djelotvornog i usklađenog funkcioniranja kolegija nadzornih tijela iz Direktive 2009/138/EZ, te podupire koherentnost primjene prava Unije kolegija nadzornih tijela. Radi približavanja najbolje nadzorne prakse, zaposlenici Nadzornog tijela mogu sudjelovati u aktivnostima kolegija nadzornih tijela, uključujući ispitivanja na licu mjesta koja zajednički provode dva ili više nadležnih tijela.
2. Nadzorno tijelo ima vodeću ulogu u osiguranju dosljednog i koherentnog funkcioniranja kolegija nadzornih tijela za prekogranične institucije u Uniji, vodeći računa o sistemskom riziku koji predstavljaju financijske institucije iz članka 23.
Za potrebe ovog stavka i stavka 1. ovog članka, Nadzorno se tijelo smatra „nadležnim tijelom” u smislu odgovarajućeg zakonodavstva.
Nadzorno tijelo može:
(a)
prikupljati i dijeliti sve relevantne informacije u suradnji s nadležnim tijelima za omogućavanje rada kolegija i uspostaviti i upravljati središnjim sustavom, kako bi se nadležnim tijelima i kolegiju omogućio pristup navedenim informacijama;
(b)
pokrenuti i usklađivati testiranja otpornosti na stres na razini Unije u skladu s člankom 32. kako bi se ocijenila otpornost financijskih institucija, posebno sistemski rizik koji predstavljaju financijske institucije iz članka 23., na nepovoljna tržišna kretanja i procijenila mogućnost za povećanje sistemskog rizika u situacijama stresa, osiguravši primjenu dosljedne metodologije na nacionalnoj razini prilikom takvih testova i, kada je to potrebno, uputila preporuka nadležnom tijelu za ispravljanje problema utvrđenih prilikom testiranja otpornosti na stres;
(c)
promicati djelotvorne i učinkovite nadzorne aktivnosti, uključujući procjenu rizika kojim bi financijske institucije mogle biti izložene, kako je to određeno na temelju postupka nadzornog pregleda ili u stresnim situacijama;
(d)
nadzirati, u skladu sa zadaćama i ovlastima određenih ovom Uredbom, zadaće koje obavljaju nadležna tijela; i
(e)
zahtijevati daljnja vijećanja kolegija u slučaju kada smatra da bi odluka mogla rezultirati nepravilnom primjenom prava Unije ili ne bi doprinosila objektivnoj konvergenciji nadzornih praksi. Ona može također zahtijevati od nadzornika skupine zakazivanje sastanka kolegija ili dodavanje točke dnevnog reda sastanka.
3. Nadzorno tijelo može razviti nacrt regulatornih i provedbenih tehničkih standarda kako bi osigurala jednake uvjete primjene u odnosu na odredbe koje se odnose na operativno funkcioniranje kolegija nadzornih tijela te izdati smjernice i preporuke donesene u skladu s člankom 16. radi promicanja konvergencije u nadzornom funkcioniranju i najboljih praksi koje usvoje kolegiji nadzornih tijela.
4. Nadzorno tijelo ima pravno obvezujuću ulogu posredovanja u rješavanju sporova između nadležnih tijela u skladu s postupkom iz članka 19. Nadzorno tijelo može donijeti nadzorne odluke koje su izravno primjenjive na dotične institucije u skladu s člankom 19.
Članak 22.
Opće odredbe
1. Nadzorno tijelo na odgovarajući način razmatra sistemski rizik kako je određeno Uredbom (EU) br. 1092/2010. Ono se suočava sa svakim rizikom poremećaja financijskih usluga koji:
(a)
je uzrokovan slabljenjem cjelokupnog ili dijelova financijskog sustava; i
(b)
potencijalno može proizvesti ozbiljne negativne posljedice za unutarnje tržište i realno gospodarstvo.
Nadzorno tijelo, ako je potrebno, razmatra praćenje i ocjenu sistemskog rizika, kako je razvio ESRB i samo Nadzorno tijelo, te u skladu s člankom 17. Uredbe (EU) br. 1092/2010 odgovara na upozorenja i preporuke ESRB-a.
2. Nadzorno tijelo u suradnji s ESRB-om i u skladu s člankom 23. stavkom 1. razvija zajednički pristup utvrđivanju i mjerenju sistemske važnosti, uključujući kvantitativne i kvalitativne pokazatelje, prema potrebi.
Ovi su pokazatelji presudni element prilikom utvrđivanja odgovarajućih nadzornih djelovanja. Nadzorno tijelo nadzire stupanj konvergencije prilikom utvrđivanja s ciljem promicanja zajedničkog pristupa.
3. Ne dovodeći u pitanje akte iz članka 1. stavka 2. Nadzorno tijelo, prema potrebi, sastavlja dodatne smjernice i preporuke za financijske institucije kako bi povele računa o sistemskom riziku koji predstavljaju.
Nadzorno tijelo osigurava uzimanje u obzir sistemskog rizika koji predstavljaju financijske institucije prilikom razrade nacrta regulatornih i provedbenih tehničkih standarda u područjima utvrđenim u zakonodavnim aktima iz članka 1. stavka 2.
4. Na zahtjev jednog ili više nadležnih tijela, Europskog parlamenta, Vijeća ili Komisije ili na vlastitu inicijativu, Nadzorno tijelo može provesti istragu u vezi s posebnom vrstom financijske institucije ili vrstom proizvoda ili načinom postupanja, kako bi procijenilo moguće prijetnje za stabilnost financijskog sustava i dalo odgovarajuće preporuke za djelovanje dotičnim nadležnim tijelima.
U tu svrhu, Nadzorno tijelo može koristiti ovlasti dodijeljene u skladu s ovom Uredbom, uključujući članak 35.
5. Zajednički odbor osigurava opću i međusektorsku koordinaciju aktivnosti koje se obavljaju u skladu ovim člankom.
Članak 23.
Identifikacija i mjerenje sistemskog rizika
1. Nadzorno tijelo u savjetovanju s ESRB-om razrađuje kriterije za identifikaciju i mjerenje sistemskog rizika te odgovarajući sustav testiranja otpornosti na stres koji uključuje procjenu mogućnosti povećanog sistemskog rizika koji mogu predstavljati financijske institucije u situacijama stresa.
Nadzorno tijelo razvija odgovarajući sustav testiranja otpornosti na stres kako bi pomogla u identificiranju onih financijskih institucija koje mogu predstavljati sistemski rizik. Te institucije podliježu pojačanom nadzoru i, kada je to potrebno, postupcima oporavka i rješavanja iz članka 25.
2. Nadzorno tijelo u potpunosti vodi računa o relevantnim međunarodnim pristupima prilikom razvijanja kriterija za utvrđivanje i mjerenje sistemskih rizika, koje mogu predstavljati društva za osiguranje, društva za reosiguranje i institucije za strukovno mirovinsko osiguranje, uključujući one koje su osnovali Odbor za financijsku stabilnost, Međunarodni monetarni fond, Međunarodno udruženje osiguravateljnih nadzornih tijela i Banka za međunarodne namire.
Članak 24.
Trajna sposobnost odgovaranja na sistemske rizike
1. Nadzorno tijelo osigurava da ima specijaliziranu i stalnu sposobnost za učinkovito odgovaranje na pojavu sistemskih rizika iz članaka 22. i 23., posebno u vezi s institucijama koje predstavljaju sistemski rizik.
2. Nadzorno tijelo ispunjava zadaće koje su joj dodijeljene ovom Uredbom i zakonodavstvom iz članka 1. stavka 2. i doprinosi osiguranju koherentnog i usklađenog sustava za upravljanje i rješavanje kriza u Uniji.
Članak 25.
Postupci oporavka i rješavanja
1. Nadzorno tijelo doprinosi i aktivno sudjeluje u razradi i usklađivanju učinkovitih i dosljednih planova oporavka i rješavanja, postupaka u hitnim situacijama, i preventivnih mjera za smanjivanje sistemskog učinka bilo kakve nelikvidnosti.
2. Nadzorno tijelo može utvrditi najbolje prakse usmjerene prema olakšavanju rješavanja nelikvidnih institucija, a posebno, prekograničnih skupina, na način koji izbjegava zarazu, osiguravši da su na raspolaganju odgovarajući instrumenti, uključujući dovoljno sredstava i omogućavanjem da se institucija ili grupa riješe na uredan, ekonomičan i pravovremeni način.
3. Nadzorno tijelo može razraditi regulatorne i provedbene tehničke standarde, kao što je određeno u zakonodavnim aktima iz članka 1. stavka 2. u skladu s postupkom iz članaka 10. do 15.
Članak 26.
Razvoj europske mreže nacionalnih sustava jamstava u osiguranju
Nadzorno tijelo može doprinijeti procjeni potrebe za europskom mrežom nacionalnih sustava jamstava u osiguranju koja se na odgovarajući način financira i dovoljno je usklađena.
Članak 27.
Sprečavanje, upravljanje i rješavanje kriza
Komisija može zatražiti od Nadzornog tijela doprinos procjeni iz članka 242. Direktive 2009/138/EZ, posebno u pogledu suradnje između nadzornih tijela u okviru kolegija nadzornih tijela i funkcionalnosti kolegija nadzornih tijela; nadzorne prakse vezano uz određivanje kapitalnih dodataka; procjene koristi pojačanog nadzora grupe i upravljanja kapitalom u grupi društava za osiguranje ili reosiguranje, uključujući moguće mjere za poboljšanje pouzdanog prekograničnog upravljanja osiguravateljskih grupacija, posebno u vezi s upravljanjem rizicima i imovinom; i može izvijestiti o bilo kojim novim kretanjima i napretku koji se odnose na:
(a)
usklađeni okvir za rane intervencije;
(b)
prakse prilikom centraliziranog upravljanju rizikom u grupi, i funkcioniranje unutarnjih modela grupe, uključujući testiranje otpornosti na stres;
(c)
transakcije unutar grupe i koncentracije rizika;
(d)
ponašanje učinaka diverzifikacije i koncentracije tijekom vremena;
(e)
usklađeni okvir za prenosivost imovine, postupke insolventnosti i likvidacije koji otklanja prepreke za prenosivost imovine iz relevantnog nacionalnog korporativnog prava ili prava trgovačkih društava;
(f)
jednaku razinu zaštite osiguranicima i korisnicima društava iz iste grupe, posebno u kriznim situacijama;
(g)
usklađeno i na odgovarajući način financirano rješenje na razini Unije za sustav jamstava u osiguranju.
Uzimajući u obzir točku (f), Nadzorno tijelo može također izvijestiti o bilo kojim novim razvojima i napretku o nizu usklađenih nacionalnih mehanizama za upravljanje krizom, uključujući potrebu ili drugi razlog, za sustavom usklađenih i vjerodostojnih mehanizama financiranja s odgovarajućim financijskim instrumentima.
Preispitivanje ove Uredbe, koje je predviđeno u članku 81., posebno ispituje moguće poboljšanje uloge Nadzornog tijela u okviru sprečavanja, upravljanja i rješavanja krize.
Članak 28.
Delegiranje zadaća i odgovornosti
1. Nadležna tijela mogu, uz suglasnost delegata, delegirati zadaće i odgovornosti na Nadzorno tijelo ili druga nadležna tijela, pridržavajući se uvjeta iz ovog članka. Države članice mogu odrediti posebne postupke u pogledu prijenosa odgovornosti, koje je potrebno ispuniti prije nego što njihova nadležna tijela zaključe takve sporazume o delegiranju i mogu ograničiti opseg delegiranja na ono što je potrebno za učinkovit nadzor prekograničnih financijskih institucija ili grupa.
2. Nadzorno tijelo potiče i omogućava delegiranje zadaća i odgovornosti između nadležnih tijela utvrđujući one zadaće i odgovornosti koje se mogu delegirati ili zajednički izvršavati i promičući najbolje prakse.
3. Delegiranje odgovornosti dovodi do preraspodjela nadležnosti, utvrđenih u aktima iz članka 1. stavka 2. Postupak, izvršenje i administrativno i sudsko preispitivanje koji se odnose na delegirane odgovornosti uređuju se pravom tijela delegata.
4. Nadležna tijela obavješćuju Nadzorno tijelo o sporazumima o delegiranju koje namjeravaju sklopiti. Ona stavljaju sporazume na snagu najranije mjesec dana nakon što su obavijestili Nadzorno tijelo.
Nadzorno tijelo može dati mišljenje o planiranom sporazumu u roku od mjesec dana od primitka te informacije.
Nadzorno tijelo objavljuje, putem odgovarajućih sredstava, svaki sporazum o delegiranju koji zaključe nadležna tijela kako bi osigurala primjerenu obaviještenost svih dotičnih strana.
Članak 29.
Zajednička kultura na području nadzora
1. Nadzorno tijelo ima aktivnu ulogu u stvaranju zajedničke kulture Unije u području nadzora i dosljednih nadzornih praksi kao i u osiguranju ujednačenih postupaka i usklađenih pristupa u cijeloj Uniji. Nadzorno tijelo obavlja najmanje sljedeće aktivnosti:
(a)
pruža mišljenja nadležnim tijelima;
(b)
promiče učinkovitu bilateralnu i multilateralnu razmjenu informacija između nadležnih tijela, uz puno poštovanje važećih odredaba o povjerljivosti i zaštiti podataka predviđenih odgovarajućim zakonodavstvom Unije;
(c)
doprinosi razvoju visokokvalitetnih i jedinstvenih nadzornih standarda, uključujući standarde u vezi s izvješćivanjem i međunarodne računovodstvene standarde u skladu s člankom 1. stavkom 3.;
(d)
preispituje primjenu odgovarajućih regulatornih i provedbenih tehničkih standarda koje donosi Komisija te smjernice i preporuke koje izda Nadzorno tijelo te, prema potrebi, predlaže izmjene; i
(e)
uspostavlja sektorske i međusektorske programe osposobljavanja, omogućuje razmjene osoblja i potiče nadležna tijela na pojačano korištenje programa upućivanja zaposlenika i ostalih alata.
2. Nadzorno tijelo može, prema potrebi, razviti nove praktične instrumente i konvergencijske alate radi promicanja zajedničkih nadzornih pristupa i praksi.
Članak 30.
Stručna preispitivanja nadležnih tijela
1. Nadzorno tijelo periodično organizira i provodi stručna preispitivanja nekih ili svih aktivnosti nadležnih tijela kako bi dalje ojačala dosljednost rezultata nadzora. U tu svrhu, Nadzorno tijelo razvija metode kako bi omogućila objektivne procjene i usporedbe između preispitanih tijela. Prilikom provođenja stručnog preispitivanja, uzimaju se u obzir postojeće informacije i već izvršene procjene u vezi s dotičnim nadležnim tijelom.
2. Stručna preispitivanja, uključuju procjenu, ali se ne ograničavaju na:
(a)
primjerenost sredstava i upravljačke mehanizme nadležnog tijela, posebno obzirom na učinkovitu primjenu regulatornih tehničkih standarda i provedbenih tehničkih standarda iz članaka 10. do 15. te akata iz članka 1. stavka 2. i na sposobnost odgovora na tržišna kretanja;
(b)
stupanj postignute konvergencije u primjeni prava Unije i nadzornih praksi, uključujući regulatorne tehničke standarde i provedbene tehničke standarde, smjernice i preporuke, usvojene na temelju članaka 10. do 16., te mjere do koje nadzorna praksa ostvaruje ciljeve određene pravom Unije;
(c)
najbolje prakse koje razrade neka nadležna tijela čija bi primjena mogla biti od koristi drugim nadležnim tijelima;
(d)
učinkovitost i stupanj postignute konvergencije u izvršenju odredaba koje su usvojene u provedbi prava Unije, uključujući administrativne mjere i sankcije, uvedene protiv odgovornih osoba ako navedene odredbe nisu poštovane.
3. Na temelju stručnog preispitivanja, Nadzorno tijelo može izdati smjernice i preporuke u skladu s člankom 16. Nadležna tijela u skladu s člankom 16. stavkom 3. nastoje slijediti navedene smjernice i preporuke. Nadzorno tijelo, prilikom razrade nacrta regulatornih ili provedbenih tehničkih standarda u skladu s člancima 10. do 15., uzima u obzir rezultate stručnog pregleda.
4. Nadzorno tijelo dužno je učiniti javno dostupnim najbolje prakse utvrđene tijekom stručnih preispitivanja. Dodatno, svi ostali rezultati stručnog preispitivanja mogu se javno objaviti, što podliježe suglasnosti nadležnog tijela koje je predmet stručnog preispitivanja.
Članak 31.
Koordinacijska funkcija
Nadzorno tijelo ispunjava opću ulogu koordinacije nadležnih tijela, posebno u situacijama kad bi nepovoljna kretanja mogla ugroziti uredno funkcioniranje i cjelovitost financijskih tržišta ili stabilnost financijskog sustava u Uniji.
Nadzorno tijelo promiče usklađen odgovor Unije, između ostalog:
(a)
omogućavanjem razmjene informacija između nadležnih tijela;
(b)
određivanjem opsega i, kada je to moguće i primjereno, provjerom pouzdanosti informacija koje bi trebalo staviti na raspolaganje svim dotičnim nadležnim tijelima;
(c)
na dovodeći u pitanje članak 19. provedbom neobvezujućeg posredovanja na zahtjev nadležnih tijela ili na vlastitu inicijativu;
(d)
obavješćivanjem ESRB-a bez odgađanja o svakoj mogućoj kriznoj situaciji;
(e)
donošenjem svim odgovarajućih mjera u slučaju kretanja koja mogu ugroziti funkcioniranje financijskih tržišta, s ciljem omogućavanja usklađivanja djelovanja poduzetih od strane relevantnog nadležnog tijela;
(f)
centraliziranjem informacija primljenih u skladu s člancima 21. i 35. kao posljedice regulatornih obveza izvješćivanja o institucijama aktivnim u više od jedne države članice. Nadzorno tijelo dijeli te informacije s drugim dotičnim nadležnim tijelima.
Članak 32.
Procjena tržišnih kretanja
1. Nadzorno tijelo, u području svoje nadležnosti, prati i procjenjuje tržišna kretanja te, kada je to potrebno, obavješćuje Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala), ESRB te Europski parlament, Vijeće i Komisiju o relevantnim mikrobonitetnim trendovima, mogućim rizicima i osjetljivostima. Nadzorno tijelo u svoje procjene uključuje ekonomsku analizu tržišta na kojima djeluju financijske institucije i procjenu učinka mogućih tržišnih kretanja na takve institucije.
2. Nadzorno tijelo, u suradnji s ESRB-om pokreće i koordinira na razini Unije procjene otpornosti financijskih institucija na nepovoljna tržišna kretanja. S tim ciljem, ona za korištenje od strane nadležnih tijela razvija sljedeće:
(a)
zajedničke metodologije za procjenu učinka ekonomskih scenarija na financijsko stanje institucija;
(b)
zajedničke pristupe komunikacije rezultata tih procjena o otpornosti financijskih institucija;
(c)
zajedničke metodologije za procjenu učinka posebnih proizvoda ili postupaka distribucije na financijski položaj institucije i na osiguranike, sudionike mirovinskog sustava, korisnike i informacije o klijentima.
3. Ne dovodeći u pitanje zadaće ESRB-a određene Uredbom (EU) br. 1092/2010, Nadzorno tijelo, najmanje jednom godišnje, a i češće ako je potrebno, daje procjene Europskom parlamentu, Vijeću, Komisiji i ESRB-u o trendovima, mogućim rizicima i osjetljivostima u području svoje nadležnosti.
Nadzorno tijelo u navedene procjene uključuje klasifikaciju glavnih rizika i osjetljivosti te, kada je potrebno, preporučuje preventivne ili popravne mjere.
4. Nadzorno tijelo osigurava primjereno obuhvaćanje međusektorskih razvoja, rizika i osjetljivosti, blisko surađujući s Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) te Europskim nadzornim tijelom Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala) preko Zajedničkog odbora.
Članak 33.
Međunarodni odnosi
1. Ne dovodeći u pitanje odgovarajuće nadležnosti država članica i institucija Unije, Nadzorno tijelo može uspostavljati kontakte i zaključivati administrativne dogovore s nadzornim tijelima, međunarodnim organizacijama i upravama trećih zemalja. Ovi dogovori ne stvaraju pravne obveze u odnosu na Uniju i njene države članice, niti sprečavaju države članice i njihova nadležna tijela da zaključe bilateralne ili multilateralne dogovore s trećim zemljama.
2. Nadzorno tijelo pomaže u pripremi odluka o ekvivalentnosti koje se odnose na nadzorne režime u trećim zemljama u skladu s aktima iz članka 1. stavka 2.
3. U izvješću iz članka 43. stavka 5., Nadzorno tijelo navodi administrativne dogovore, usuglašene s međunarodnim organizacijama ili upravama u trećim zemljama i pruženu pomoć u pripremi odluka o ekvivalentnosti.
Članak 34.
Druge zadaće
1. Na zahtjev Europskog parlamenta, Vijeća ili Komisije ili na vlastitu inicijativu, Nadzorno tijelo može davati mišljenja Europskom parlamentu, Vijeću i Komisiji o svim pitanjima koja su povezana s njegovim područjem nadležnosti.
2. U vezi s bonitetnim procjenama spajanja i preuzimanja obuhvaćenih Direktivom 92/49/EEZ i direktivama 2002/83/EZ i 2005/68/EZ, kako su izmijenjene Direktivom 2007/44/EZ, a za koje se, u skladu s navedenim direktivama, zahtijeva savjetovanje između nadležnih tijela dvije ili više država članica, Nadzorno tijelo može, na zahtjev jednog od dotičnih nadležnih tijela, izdati i objaviti mišljenje o bonitetnoj procjeni, osim u vezi s kriterijima iz članka 15.b stavka 1. točke (e) Direktive 92/49/EEZ, članka 15.b stavka 1. točke (e) Direktive 2002/83/EZ i članka 19.a stavka 1. točke (e) Direktive 2005/68/EZ. Mišljenje se izdaje bez odlaganja, a u svakom slučaju prije završetka razdoblja procjene u skladu s Direktivom 92/49/EEZ i direktivama 2002/83/EZ i 2005/68/EZ, kako su izmijenjene Direktivom 2007/44/EZ. Članak 35. primjenjuje se u područjima, u vezi s kojima Nadzorno tijelo izdaje mišljenje.
Članak 35.
Prikupljanje informacija
1. Na zahtjev Nadzornog tijela, nadležna tijela država članica daju Nadzornom tijelu sve informacije potrebne za obavljanje zadaća koje su mu dodijeljene ovom Uredbom, pod uvjetom da imaju zakonski pristup relevantnim informacijama i da je zahtjev za informacijama potreban obzirom na prirodu predmetne dužnosti.
2. Nadzorno tijelo može također zahtijevati da mu se informacije pružaju u ponavljajućim vremenskim razmacima i na određenim obrascima. Kad je to moguće, ovi zahtjevi se podnose korištenjem zajedničkih obrazaca za izvješćivanje.
3. Na valjano utemeljen zahtjev nadležnog tijela države članice Nadzorno tijelo može dostaviti sve informacije potrebne kako bi se nadležnom tijelu omogućilo obavljanje njegovih zadaća, u skladu s obvezama čuvanja poslovne tajne, utvrđene u sektorskom zakonodavstvu i u članku 70.
4. Prije zahtjeva za informacijama u skladu s ovim člankom i kako bi se izbjeglo udvostručavanje obveza izvješćivanja Nadzorno tijelo uzima u obzir sve relevantne postojeće statističke podatke koje su izradili i objavili Europski statistički sustav i Europski sustav središnjih banaka.
5. Ako informacije nisu dostupne ili ih nadležna tijela nisu pravovremeno stavila na raspolaganje, Nadzorno tijelo može uputiti valjano utemeljen i obrazložen zahtjev drugim nadzornim tijelima, ministarstvu odgovornom za financije i ako raspolaže informacijama o bonitetu, nacionalnoj središnjoj banci ili uredu za statistiku dotične države članice.
6. Ako informacije nisu dostupne ili nisu pravovremeno stavljene na raspolaganje u skladu s stavkom 1. ili 5., Nadzorno tijelo može izravno uputiti valjano utemeljen i obrazložen zahtjev odgovarajućim financijskim institucijama. Obrazloženi zahtjev objašnjava zbog čega su potrebne informacije o odgovarajućim financijskim institucijama
Nadzorno tijelo obavješćuje mjerodavna nadležna tijela u skladu s ovim stavkom i stavkom 5.
Na zahtjev Nadzornog tijela, nadležna tijela pomažu Nadzornom tijelu u prikupljanju informacija.
7. Nadzorno tijelo može koristiti povjerljive informacije koje dobije u skladu s ovim člankom, isključivo radi obavljanja dužnosti koje su joj dodijeljene ovom Uredbom.
Članak 36.
Odnos s ESRB-om
1. Nadzorno tijelo blisko i redovito surađuje s ESRB-om.
2. Nadzorno tijelo dostavlja ESRB-u redovite i pravovremene informacije, potrebne za ostvarivanje njegovih zadaća. Svi podaci koji su potrebni za ostvarivanje zadaća, koji nisu u sažetom ili zbirnom obliku, dostavljaju se ESRB-u bez odgađanja, na osnovu obrazloženog zahtjeva, kako je to određeno u članku 15. Uredbe (EU) br. 1092/2010. Nadzorno tijelo, u suradnji s ESRB-om, ima uspostavljene interne postupke za prijenos povjerljivih informacija, posebno informacija koje se odnose na pojedine financijske institucije.
3. Nadzorno tijelo, u skladu sa stavcima 4. i 5., osigurava pravilno nastavno postupanje na upozorenja i preporuke ESRB-a iz članka 16. Uredbe (EU) br. 1092/2010.
4. Po primitku upozorenja ili preporuka ESRB-a upućenih Nadzornom tijelu, Nadzorno tijelo bez odgađanja saziva sastanak Odbora nadzornika i procjenjuje posljedice navedenih upozorenja ili preporuka za ispunjavanje svojih zadaća.
Prema relevantnom postupku odlučivanja, odlučuje o svim djelovanjima koje je potrebno poduzeti u skladu s ovlastima koja su joj dodijeljena ovom Uredbom, za suočavanje s pitanjima utvrđenima upozorenjima i preporukama.
Ako Nadzorno tijelo ne postupi po preporuci, obrazlaže ESRB-u i Vijeću razloge za nepostupanje.
5. Po primitku upozorenja ili preporuka ESRB-a, upućenih nadležnom nacionalnom nadzornom tijelu, Nadzorno tijelo, prema potrebi, koristi ovlasti dodijeljene ovom Uredbom kako bi osigurala pravovremeno nastavno postupanje.
Ako primatelj ne namjerava poštovati preporuku ESRB-a, on obavješćuje Odbor nadzornika i s njim raspravlja o razlozima svoga nepostupanja.
Nadležno tijelo uzima u obzir stajališta Odbora nadzornika, kad izvješćuje Vijeće i ESRB, u skladu s člankom 17. Uredbe (EU) br. 1092/2010.
6. Prilikom obavljanja svojih zadaća iz ove Uredbe Nadzorno tijelo u najvećoj mogućoj mjeri uzima u obzir upozorenja i preporuke ESRB-a.
Članak 37.
Interesna skupina za osiguranje i reosiguranje i interesna skupina za strukovno mirovinsko osiguranje
1. Kako bi se olakšala savjetovanja sa zainteresiranim stranama u područjima koja su bitna za zadaće Nadzornog tijela, ustanovljuje se interesna skupina za osiguranje i reosiguranje i interesna skupina za strukovno mirovinsko osiguranje (dalje u tekstu zajednički „interesne skupine”). Potrebno je zatražiti mišljenje interesnih skupina o djelovanjima poduzetim u skladu s člancima 10. do 15. o regulatornim tehničkim standardima i provedbenim tehničkim standardima i, u mjeri u kojoj se one ne odnose na pojedinačne financijske institucije, s člankom 16. o smjernicama i preporukama. Ako je djelovanja potrebno hitno poduzeti i savjetovanje postane nemoguće, čim prije se obavješćuju interesne skupine.
Interesne skupine sastaju se najmanje četiri puta godišnje. One mogu zajedno raspravljati o područjima od zajedničkog interesa i međusobno se obavješćuju o drugim pitanjima o kojima se raspravlja.
Članovi jedne interesne skupine mogu također biti članovi druge interesne skupine.
2. Interesna skupina za osiguranje i reosiguranje sastavljena je od 30 članova koji u uravnoteženim omjerima zastupaju društva za osiguranje i reosiguranje i posrednike u osiguranju koji djeluju u Uniji, predstavnike njihovih zaposlenika, kao i potrošače, korisnike usluga osiguranja i reosiguranja, predstavnike MSP-a i predstavnike relevantnih stručnih udruga. Najmanje pet članova skupine su neovisni vrhunski znanstvenici. Deset članova skupine zastupaju društva za osiguranje, društva za reosiguranje i posrednike u osiguranju, od kojih trojica zastupaju zadružne i uzajamne osiguravatelje i reosiguravatelje.
3. Interesna skupina za strukovno mirovinsko osiguranje sastavljena je od 30 članova koji u uravnoteženim omjerima zastupaju institucije za strukovno mirovinsko osiguranje koje djeluju u Uniji, predstavnike zaposlenika, predstavnike korisnika, predstavnike MSP-a i predstavnike odgovarajućih stručnih udruga. Najmanje pet članova skupine su neovisni vrhunski znanstvenici. Deset članova skupine zastupaju institucije za strukovno mirovinsko osiguranje.
4. Članove interesnih skupina, slijedom prijedloga odgovarajućih zainteresiranih strana, imenuje Odbor nadzornika. Odbor nadzornika pri odlučivanju, u najvećoj mogućoj mjeri, osigurava odgovarajuću zemljopisnu uravnoteženost i jednaku zastupljenost spolova i zastupljenost zainteresiranih strana iz cijele Unije.
5. Nadzorno tijelo pruža sve potrebne informacije, pridržavajući se obveze čuvanja poslovne tajne određene člankom 70. i osigurava odgovarajuću potporu tajništva interesnim skupinama. Za članove interesnih skupina koji zastupaju neprofitne organizacije, isključivši zastupnike sektora, osigurava se odgovarajuća naknada. Interesne skupine mogu osnovati radne skupine o tehničkim pitanjima. Mandat članova interesnih skupina traje dvije i pol godine, nakon čega se provodi novi izborni postupak.
Članovi interesnih skupina mogu biti imenovani na dva uzastopna mandata.
6. Interesne skupine mogu dostaviti mišljenja i savjete Nadzornom tijelu o pitanjima koja su povezana sa zadaćama Nadzornog tijela, s posebnim naglaskom na zadaćama određenih člancima 10. do 16., te člancima 29., 30. i 32.
7. Interesne skupine donose svoj poslovnik na temelju pristanka dvotrećinske većine svojih članova.
8. Nadzorno tijelo javno objavljuje mišljenja i savjete interesnih skupina kao i rezultate njihovog savjetovanja.
Članak 38.
Zaštitni mehanizmi
1. Nadzorno tijelo osigurava da niti jedna odluka donesena na temelju članaka 18. ili 19. ne narušava fiskalne odgovornosti država članica.
2. Ako država članica smatra da odluka donesena na temelju članka 19. stavka 3. narušava njene fiskalne odgovornosti, može obavijestiti Nadzorno tijelo i Komisiju u roku od 2 tjedna nakon obavijesti nadležnom tijelu o odluci Nadzornog tijela o neprovođenju odluke od strane nadležnog tijela.
Država članica u svojoj obavijesti jasno i točno objašnjava zbog čega i kako ta odluka narušava njene fiskalne odgovornosti.
U slučaju takve obavijesti, odluka se Nadzornog tijela suspendira.
U razdoblju od mjesec dana od obavijesti države članice, Nadzorno tijelo obavješćuje državu članicu o zadržavanju, izmjeni ili opozivu svoje odluke. Ako se odluka zadržava ili mijenja, nadzorno tijelo navodi da odluka ne utječe na fiskalne odgovornosti.
U slučaju kada Nadzorno tijelo zadržava svoju odluku, Vijeće donosi odluku o zadržavanju odluke Nadzornog tijela, većinom danih glasova, na jednom od svojih sastanaka, najkasnije u roku od dva mjeseca nakon što je Nadzorno tijelo obavijestilo državu članicu, kako je određeno u četvrtom podstavku.
U slučaju kad Vijeće, nakon što je razmotrilo pitanje, ne donese odluku o zadržavanju odluke Nadzornog tijela, u skladu s petim podstavkom, odluka se Nadzornog tijela ukida.
3. U slučaju kad država članica smatra da odluka koja je donesena na temelju članka 18. stavka 3., narušava njene fiskalne odgovornosti, ona može obavijestiti Nadzorno tijelo, Komisiju i Vijeće u roku od tri radna dana, nakon obavijesti nadležnom tijelu o odluci Nadzornog tijela, da nadležno tijelo neće provesti odluku.
Država članica u svojoj obavijesti jasno i točno objašnjava zbog čega i kako ta odluka narušava njene fiskalne odgovornosti.
U slučaju takve obavijesti, odluka se Nadzornog tijela suspendira.
U roku od deset radnih dana Vijeće saziva sastanak i donosi odluku običnom većinom svojih članova o opozivu odluke Nadzornog tijela.
U slučaju kad Vijeće, nakon što je razmotrilo pitanje, ne donese odluku o opozivu odluke Nadzornog tijela u skladu s četvrtim podstavkom, suspenzija odluke Nadzornog tijela ukida se.
4. U slučaju kad Vijeće u skladu sa stavkom 3. donese odluku da neće opozvati odluku Nadzornog tijela koja se odnosi na članak 18. stavak 3., a dotična država članica i dalje smatra da odluka Nadzornog tijela narušava njene fiskalne odgovornosti, država članica može o tome obavijestiti Komisiju i Nadzorno tijelo i zahtijevati od Vijeća ponovno ispitivanje pitanja. Dotična država članica jasno navodi razloge svog neslaganja s odlukom Vijeća.
Vijeće potvrđuje svoju izvornu odluku ili donosi novu odluku u skladu sa stavkom 3. u razdoblju od četiri tjedna nakon obavijesti iz prvog podstavka.
Vijeće može produžiti razdoblje od četiri tjedna za dodatna četiri tjedna ako tako zahtijevaju posebne okolnosti slučaja.
5. Svaka zloupotreba ovog članka, posebno u vezi s odlukom Nadzornog tijela koja nema značajan ili materijalan fiskalni utjecaj, zabranjuje se kao nespojiva s unutarnjim tržištem.
Članak 39.
Postupci odlučivanja
1. Prije donošenja odluka predviđenih u ovoj Uredbi, Nadzorno tijelo obavješćuje bilo kojeg imenovanog primatelja o svojoj namjeri donošenja odluke i određuje rok do kojeg primatelj može izložiti svoje mišljenje o tom pitanju, pri čemu se u potpunosti vodi računa o žurnosti, složenosti i mogućim posljedicama pitanja. Ovo se, s nužnim izmjenama, primjenjuje na preporuke iz članka 17. stavka 3.
2. U odlukama Nadzornog tijela navode se razlozi na kojima se one temelje.
3. Primatelji odluke Nadzornog tijela obavješćuju se o pravnim lijekovima dostupnim na temelju ove Uredbe.
4. Kad Nadzorno tijelo donese odluku na temelju članka 18. stavka 3. ili 4. ono tu odluku preispituje u odgovarajućim vremenskim razmacima.
5. Odluke koje donosi Nadzorno tijelo na temelju članaka 17., 18. ili 19., objavljuju se, a navode identitet nadležnog tijela ili dotične financijske institucije i glavni sadržaj odluke, osim ako je takva objava u sukobu sa zakonitim interesima financijskih institucija glede zaštite njihovih poslovnih tajni ili bi mogla ozbiljno ugroziti uredno funkcioniranje i cjelovitost financijskih tržišta ili stabilnost cjelokupnog ili dijela financijskog sustava Unije.
POGLAVLJE III.
ORGANIZACIJA
ODJELJAK 1.
Odbor nadzornika
Članak 40.
Sastav
1. Odbor nadzornika sastavljen je od:
(a)
predsjednika, bez prava glasa;
(b)
voditelja nacionalnog javnog tijela koje je nadležno za nadzor financijskih institucija u svakoj državi članici, koji osobno prisustvuje sastancima najmanje dva puta godišnje;
(c)
jednog predstavnika Komisije, bez prava glasa;
(d)
jednog predstavnika ESRB-a, bez prava glasa;
(e)
jednog predstavnika za svaku od dva druga Europska nadzorna tijela, bez prava glasa.
2. Odbor nadzornika redovito saziva sastanke s interesnima skupinama, najmanje dva puta godišnje.
3. Svako nadležno tijelo odgovorno je za imenovanje zamjenika na visokoj razini iz svojih redova, koji može zamijeniti člana Odbora nadzornika iz stavka 1. točke (b) ako je ta osoba spriječena prisustvovati.
4. U državama članicama u kojima je više od jednog tijela odgovorno za nadzor u skladu s ovom Uredbom, navedena nadležna tijela dogovaraju se o zajedničkom predstavniku. Međutim, kad točka predviđena za raspravu Odbora nadzornika nije u nadležnosti nacionalnog tijela koje je zastupano po članu iz stavka 1. točke (b) taj član može dovesti predstavnika iz relevantnog nacionalnog tijela, koji nema pravo glasa.
5. Odbor nadzornika može donijeti odluku o odobrenju pristupa promatračima.
Izvršni direktor može sudjelovati na sastancima Odbora nadzornika, bez prava glasa.
Članak41.
Interni odbori i radna tijela
1. Odbor nadzornika može osnovati interne odbore ili radna tijela za posebne zadaće, dodijeljene Odboru nadzornika i može osigurati delegiranje pojedinih, jasno određenih zadaća i odluka na interne odbore ili radna tijela, upravni odbor ili predsjednika.
2. Za potrebe članka 19., Odbor nadzornika saziva neovisno radno tijelo kako bi se olakšalo nepristrano rješavanje neslaganja, koje se sastoji od predsjednika i dva člana, koji nisu predstavnici nadležnih tijela u sporu i koji nemaju nikakav sukob interesa niti izravne veze s dotičnim nadležnim tijelom.
3. Pridržavajući se članka 19. stavka 2., radno tijelo predlaže odluku radi konačnog usvajanja od strane Odbora nadzornika u skladu s postupkom određenim trećim podstavkom članka 44. stavka 1.
4. Odbor nadzornika donosi poslovnik za radno tijelo iz stavka 2.
Članak 42.
Neovisnost
Predsjednik Odbora nadzornika i njegovi članovi s pravom glasa prilikom izvršavanja zadaća dodijeljenih ovom Uredbom, djeluju neovisno i objektivno, isključivo u interesu Unije u cjelini, i ne traže niti primaju naputke od institucija ili tijela Unije, bilo koje vlade države članice ili bilo kojih drugih javnih ili privatnih tijela.
Ni države članice, institucije ili tijela Unije niti bilo koje drugo javno ili privatno tijelo ne smiju nastojati utjecati na članove Odbora nadzornika prilikom obavljanja njihovih zadaća.
Članak 43.
Zadaće
1. Odbor nadzornika daje smjernice za rad Nadzornog tijela i nadležan je za donošenje odluka iz poglavlja II.
2. Odbor nadzornika donosi mišljenja, preporuke i odluke te izdaje mišljenja iz poglavlja II.
3. Odbor nadzornika imenuje predsjednika.
4. Odbor nadzornika donosi, do 30. rujna svake godine, na temelju prijedloga upravnog odbora, program rada Nadzornog odbora za sljedeću godinu i dostavlja ga na znanje Europskom parlamentu, Vijeću i Komisiji.
Program rada usvaja se ne dovodeći u pitanje godišnji proračunski postupak i objavljuje se.
5. Odbor nadzornika, na temelju prijedloga upravnog odbora usvaja godišnje izvješće o aktivnostima Nadzornog tijela, uključujući ostvarenje zadaća predsjednika, na temelju nacrta izvješća iz članka 53. stavka 7., te navedeno izvješće do 15. lipnja svake godine dostavlja Europskom parlamentu, Vijeću, Komisiji, Revizorskom sudu i Europskom gospodarskom i socijalnom odboru. Izvješće se objavljuje.
6. Odbor nadzornika donosi višegodišnji program rada Nadzornog tijela i dostavlja ga na znanje Europskom parlamentu, Vijeću i Komisiji.
Višegodišnji program rada donosi se ne dovodeći u pitanje godišnji proračunski postupak i objavljuje se.
7. Odbor nadzornika donosi proračun u skladu s člankom 63.
8. Odbor nadzornika provodi disciplinski nadzor nad predsjednikom i izvršnim direktorom i može ih razriješiti dužnosti u skladu s člankom 48. stavkom 5. ili člankom 51. stavkom 5.
Članak 44.
Odlučivanje
1. Odbor nadzornika donosi odluke običnom većinom svojih članova. Svaki član ima jedan glas.
Odstupajući od prvog podstavka ovog stavka, Odbor nadzornika u odnosu na akte navedene u člancima 10. do 16. te mjere i odluke donesene na temelju trećega podstavka članka 9. stavka 5. i poglavlja VI. donosi odluke kvalificiranom većinom svojih članova, kako je utvrđeno člankom 16. stavkom 4. Ugovora o Europskoj uniji i člankom 3. Protokola (br. 36) o prijelaznim odredbama.
U odnosu na odluke u skladu s člankom 19. stavkom 3., za odluke koje donosi nadzornik grupe, odluka koju predlaže radno tijelo smatra se prihvaćenom, ako ju odobri obična većina, osim ako ju odbace članovi koji predstavljaju blokirajuću manjinu glasova kako je utvrđeno člankom 16. stavkom 4. Ugovora o Europski uniji i člankom 3. Protokola (br. 36) o prijelaznim odredbama.
Za sve ostale odluke u skladu s člankom 19. stavkom 3., odluka koju predloži radno tijelo usvaja se običnom većinom članova Odbora nadzornika. Svaki član ima jedan glas.
2. Sastanke Odbora nadzornika saziva predsjednik na vlastitu inicijativu ili na zahtjev jedne trećine članova, a predsjeda im predsjednik.
3. Odbor nadzornika donosi i objavljuje svoj poslovnik.
4. U poslovniku se podrobno određuju postupci koji uređuju glasovanje, uključujući, kada je to potrebno, pravila koja uređuju kvorume. Članovi bez prava glasa i promatrači, uz iznimku predsjedavajućeg i izvršnog direktora, ne prisustvuju raspravama Odbora nadzornika o pojedinačnim financijskim institucijama, osim ako je drukčije predviđeno u članku 75. stavku 3. ili u aktima iz članka 1. stavka 2..
ODJELJAK 2.
Upravljački odbor
Članak 45.
Sastav
1. Upravljački odbor sastavljen je od predsjednika i šest drugih članova Odbora nadzornika, izabranih od strane i između članova Odbora nadzornika s pravom glasa.
Osim predsjednika, svaki član upravljačkog odbora ima zamjenika koji ga može zamijeniti ako je spriječen prisustvovati.
Mandat članova koje bira Odbor nadzornika, traje dvije i pol godine. Navedeni mandat može se jednom produžiti. Sastav upravljačkog odbora je uravnotežen i razmjeran, tako da odražava Uniju kao cjelinu. Mandati se preklapaju, a primjenjuje se odgovarajući sustav rotacije.
2. Odluke upravljačkog odbora donose se na temelju većine prisutnih članova. Svaki član ima jedan glas.
Izvršni direktor i predstavnik Komisije sudjeluju na sastancima upravljačkog odbora, bez prava glasa.
Predstavnik Komisije ima pravo glasa u pogledu pitanja iz članka 63.
Upravljački odbor donosi i objavljuje svoj poslovnik.
3. Sastanke upravljačkog odbora saziva predsjednik na vlastitu inicijativu ili na zahtjev najmanje jedne trećine članova, a predsjeda im predsjednik.
Upravljački odbor sastaje se prije svakog sastanka Odbora nadzornika i toliko često koliko upravljački odbor smatra potrebnim. Upravljački odbor sastaje se najmanje pet puta godišnje.
4. Članovima upravljačkog odbora, uz poštovanje odredbi poslovnika, mogu pomagati savjetnici ili stručnjaci. Članovi bez prava glasa, uz iznimku izvršnog direktora, ne prisustvuju raspravama upravljačkog odbora o pojedinim financijskim institucijama.
Članak 46.
Neovisnost
Članovi upravljačkog odbora postupaju neovisno i objektivno i isključivo u interesu Unije u cjelini, i ne traže niti primaju naputke od institucija ili tijela Unije, bilo koje vlade države članice ili bilo kojih drugih javnih ili privatnih tijela.
Ni države članice, institucije ili tijela Unije niti bilo koje drugo javno ili privatno tijelo ne smiju nastojati utjecati na članove upravljačkog odbora prilikom obavljanja njihovih zadaća.
Članak 47.
Zadaće
1. Upravljački odbor osigurava da Nadzorno tijelo izvršava svoju misiju i obavlja zadaće koje su mu dodijeljene u skladu s ovom Uredbom.
2. Upravljački odbor predlaže godišnji i višegodišnji program rada Odboru nadzornika na usvajanje.
3. Upravljački odbor izvršava svoje proračunske ovlasti u skladu s člancima 63. i 64.
4. Upravljački odbor donosi plan kadrovske politike Nadzornog tijela u skladu s člankom 68. stavkom 2., potrebne provedbene mjere za Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europskih zajednica (dalje u tekstu: Pravilnik o osoblju).
5. Upravljački odbor donosi posebne odredbe o pravima pristupa dokumentima Nadzornog tijela, u skladu s člankom 72.
6. Upravljački odbor, na temelju nacrta izvješća iz članka 53. stavka 7., predlaže Odboru nadzornika za odobrenje godišnje izvješće o aktivnostima Nadzornog tijela, uključujući i o dužnostima predsjednika.
7. Upravljački odbor donosi i objavljuje svoj poslovnik.
8. Upravljački odbor imenuje i razrješuje članove Žalbenog vijeća u skladu s člankom 58. stavcima 3. i 5.
ODJELJAK 3.
Predsjednik
Članak 48.
Imenovanje i zadaće
1. Nadzorno tijelo zastupa predsjednik, koji je neovisan stručnjak zaposlen s punim radnim vremenom.
Predsjednik je odgovoran za pripremu rada Odbora nadzornika te predsjeda sastancima Odbora nadzornika i upravljačkog odbora.
2. Nakon otvorenog postupka odabira, predsjednika imenuje Odbor nadzornika na temelju postignuća, vještina, poznavanja financijskih institucija i tržišta te iskustva relevantnog za financijski nadzor i uređenje.
Prije preuzimanja svojih dužnosti, a u roku od jednog mjeseca nakon odabira od strane Odbora nadzornika, Europski parlament također može uložiti prigovor na imenovanje odabrane osobe, nakon saslušanja kandidata odabranog od strane Odbora nadzornika.
Odbor nadzornika također bira iz redova svojih članova zamjenika koji u odsutnosti predsjednika obavlja njegove funkcije. Zamjenik se ne bira iz redova članova upravljačkog odbora.
3. Mandat predsjednika je pet godina i može se produžiti jednom.
4. Tijekom devet mjeseci koji prethode isteku petogodišnjeg mandata predsjednika, Odbor nadzornika procjenjuje:
(a)
rezultate, ostvarene u prvom mandatu i način na koji su ostvareni;
(b)
dužnosti i zahtjeve Nadzornog tijela u sljedećim godinama.
Odbor nadzornika, vodeći računa o procjeni, može jednom produžiti mandat predsjedniku, što podliježe potvrdi Europskog parlamenta.
5. Predsjednika može smijeniti s dužnosti samo Europski parlament nakon odluke Odbora nadzornika.
Predsjednik ne sprečava Odbor nadzornika u raspravljanju o pitanjima koja se odnose na predsjednika, posebno o potrebi za njegovim razrješenjem te nije uključen u rasprave u vezi s takvim pitanjem.
Članak 49.
Neovisnost
Ne dovodeći u pitanje ulogu Odbora nadzornika u vezi sa zadaćama predsjednika, predsjednik ne traži niti prima naputke od institucija ili tijela Unije, bilo koje vlade države članice ili bilo kojih drugih javnih ili privatnih tijela.
Ni države članice, institucije ili tijela Unije, niti bilo koje drugo javno ili privatno tijelo ne smiju nastojati utjecati na predsjednika pri obavljanju njegovih zadaća.
U skladu s Pravilnikom o osoblju iz članka 68., predsjednik je nakon napuštanja službe i dalje u obvezi poštovanja dužnosti časnog i suzdržanog ponašanja u pogledu prihvaćanja određenih imenovanja ili prednosti.
Članak 50.
Izvještavanje
1. Europski parlament i Vijeće mogu pozvati predsjednika ili njegovog zamjenika da daju izjavu, uz puno poštovanje njegove neovisnosti. Predsjednik daje izjavu pred Europskim parlamentom i odgovara na sva pitanja njegovih članova kad god se to od njega zahtijeva.
2. Predsjednik pisanim putem izvješćuje Europski parlament o glavnim aktivnostima Nadzornog tijela, u slučaju kad se to od njega traži, a najmanje 15 dana prije davanja izjave iz stavka 1.
3. Osim informacija iz članaka 11. do 18. te iz članaka 20. i 33. izvješće također uključuje sve bitne informacije koje traži Europski parlament na ad hoc osnovi.
ODJELJAK 4.
Izvršni direktor
Članak 51.
Imenovanje
1. Nadzornim tijelom upravlja izvršni direktor, koji je neovisan stručnjak zaposlen s punim radnim vremenom.
2. Nakon otvorenog postupka odabira, izvršnog direktora imenuje Odbor nadzornika, nakon potvrde Europskog parlamenta, na temelju postignuća, vještina, poznavanja financijskih institucija i tržišta te iskustva relevantnog za financijski nadzor i uređenje i upravljačkog iskustva.
3. Mandat izvršnog direktora je pet godina i može se produžiti jednom.
4. Tijekom devet mjeseci koji prethode isteku mandata izvršnog direktora, Odbor nadzornika procjenjuje posebno:
(a)
rezultate, ostvarene u prvom mandatu i način na koji su ostvareni;
(b)
dužnosti i zahtjeve Nadzornog tijela u sljedećim godinama.
Odbor nadzornika, vodeći računa o procjenama iz prvog podstavka, može jednom produžiti mandat izvršnom direktoru.
5. Izvršni direktor može biti razriješen dužnosti samo odlukom Odbora nadzornika.
Članak 52.
Neovisnost
Ne dovodeći u pitanje odgovarajuće uloge upravljačkog odbora i Odbora nadzornika u vezi sa zadaćama izvršnog direktora, izvršni direktor ne traži niti prima naputke od institucija ili tijela Unije, bilo koje vlade države članice ili bilo kojih drugih javnih ili privatnih tijela.
Ni države članice, institucije ili tijela Unije, niti bilo koje drugo javno ili privatno tijelo ne smiju nastojati utjecati na izvršnog direktora pri obavljanju njegovih zadaća.
U skladu s Pravilnikom o osoblju iz članka 68., izvršni direktor je nakon napuštanja službe i dalje u obvezi poštovanja dužnosti časnog i suzdržanog ponašanja u pogledu prihvaćanja određenih imenovanja ili prednosti.
Članak 53.
Zadaće
1. Izvršni direktor nadležan je za upravljanje Nadzornim tijelom i priprema rad upravljačkog odbora.
2. Izvršni direktor odgovoran je za provedbu godišnjeg plana rada Nadzornog tijela pod vodstvom Odbora nadzornika i pod kontrolom upravljačkog odbora.
3. Izvršni direktor poduzima potrebne mjere, posebno donošenje unutarnjih administrativnih uputa i objavljivanje obavijesti za osiguranje funkcioniranja Nadzornog tijela u skladu s ovom Uredbom.
4. Izvršni direktor priprema višegodišnji program rada iz članka 47. stavka 2.
5. Izvršni direktor svake godine do 30. lipnja priprema program rada za sljedeću godinu u skladu s člankom 47. stavkom 2.
6. Izvršni direktor sastavlja prednacrt proračuna Nadzornog tijela na temelju članka 63. i izvršava proračun Nadzornog tijela na temelju članka 64.
7. Izvršni direktor svake godine priprema nacrt izvješća s odjeljkom o regulatornim i nadzornim aktivnostima Nadzornog tijela te odjeljkom o financijskim i upravnim pitanjima.
8. Izvršni direktor u vezi s osobljem Nadzornog tijela, izvršava ovlasti utvrđene u članku 68. i upravlja kadrovskim pitanjima.
POGLAVLJE IV.
ZAJEDNIČKA TIJELA EUROPSKIH NADZORNIH TIJELA
ODJELJAK 1.
Zajednički odbor Europskih nadzornih tijela
Članak 54.
Osnivanje
1. Ovime se osniva Zajednički odbor Europskih nadzornih tijela.
2. Zajednički odbor služi kao forum, u kojem Nadzorno tijelo redovito i blisko surađuje te osigurava međusektorsku usklađenost s Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) i Europskim nadzornim tijekom (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala), posebno u vezi s:
-
financijskim konglomeratima,
-
računovodstvom i revizijom,
-
mikrobonitetnim analizama međusektorskih razvoja, rizika i osjetljivosti za financijsku stabilnost,
-
investicijskim proizvodima za male ulagače,
-
mjerama za borbu protiv pranja novca, i
-
razmjenom informacija s ESRB-om i razvijanjem odnosa između ESRB-a i ESA-e.
3. Zajednički odbor ima zasebno osoblje koje osiguravaju ESA-i, koje obavlja zadaće tajništva. Nadzorno tijelo doprinosi odgovarajućim sredstvima upravnim, infrastrukturnim i operativnim izdacima.
4. U slučaju kad financijska institucija obavlja višesektorsku aktivnost, Zajednički odbor rješava nesuglasice u skladu s članom 56.
Članak 55.
Sastav
1. Zajednički odbor sastavljen je od predsjednika ESA-e i, prema potrebi, predsjednika bilo kojeg pododbora osnovanog na temelju članka 57.
2. Izvršni direktor, predstavnik Komisije i ESRB-a pozivaju se na sastanke Zajedničkog odbora i svih pododbora iz članka 57. kao promatrači.
3. Predsjednik Zajedničkog odbora imenuje se prema načelu godišnje rotacije iz redova predsjednika ESA-e. Predsjednik Zajedničkog odbora je potpredsjednik ESRB-a.
4. Zajednički odbor donosi i objavljuje svoj poslovnik. U poslovniku se mogu odrediti daljnji sudionici sastanaka Zajedničkog odbora.
Zajednički odbor sastaje se najmanje jednom svaka dva mjeseca.
Članak 56.
Zajednička stajališta i zajednički akti
Nadzorno tijelo u okviru svojih zadaća iz poglavlja II., a posebno u pogledu provedbe Direktive 2002/87/EZ, prema potrebi, postiže zajednička stajališta s Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) i Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala), ovisno o slučaju.
Nadzorno tijelo usporedno s Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) i Europskim nadzornim tijelom (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala), ovisno o slučaju, donosi dokumente iz članaka 10. do 15., 17., 18. ili 19. ove Uredbe u vezi s primjenom Direktive 2002/87/EZ i bilo kojih drugih akata Unije iz članka 1. stavka 2., koji također pripadaju u područje nadležnosti Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) ili Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala).
Članak 57.
Pododbori
1. Za potrebe članka 56. u okviru Zajedničkog odbora osniva se pododbor za financijske konglomerate.
2. Ovaj pododbor sastavljen je od pojedinaca navedenih u članku 55. stavku 1. i jednog predstavnika na visokoj razini koji je imenovan iz redova postojećeg osoblja relevantnog nadležnog tijela iz svake države članice.
3. Pododbor bira predsjednika iz redova svojih članova koji je također član Zajedničkog odbora.
4. Zajednički odbor može osnovati dodatne pododbore.
ODJELJAK 2.
Žalbeno vijeće
Članak 58.
Sastav i djelovanje
1. Žalbeno vijeće je zajedničko tijelo ESA-e.
2. Žalbeno vijeće sastavljeno je od šest članova i šest zamjenika, koji su osobe velikog ugleda s dokazanim relevantnim znanjem i stručnim iskustvom, uključujući nadzorno iskustvo do dovoljno visoke razine u području bankarstva, osiguranja, strukovnog mirovinskog osiguranja, tržišta vrijednosnih papira ili drugih financijskih usluga, isključivši postojeće osoblje nadležnih tijela ili drugih nacionalnih institucija ili institucija Unije uključenih u aktivnosti Nadzornog tijela. Žalbeno vijeće ima dostatnu pravnu stručnost za davanje pravnih mišljenja o zakonitosti izvršavanja ovlasti Nadzornog tijela.
Žalbeno vijeće imenuje svoga predsjednika.
3. Upravni odbor Nadzornog tijela imenuje dva člana Žalbenog vijeća i dva zamjenika s popisa kandidata u užem izboru koje je nakon javnog poziva za iskazom interesa, objavljenom u Službenom listu Europske unije predložila Komisija, i nakon savjetovanja s Odborom nadzornika.
Ostali članovi imenuju se u skladu s Uredbom (EU) br. 1093/2010 i Uredbom (EU) br. 1095/2010.
4. Mandat članova Žalbenog vijeća je pet godina. Mandat se može jednom produžiti.
5. Član Žalbenog vijeća kojeg je imenovao upravni odbor Nadzornog tijela ne može biti razriješen dužnosti za trajanja mandata, osim ako je dokazan krivim za ozbiljan propust i upravni odbor donese odluku u tom smislu, nakon savjetovanja s Odborom nadzornika.
6. Odluke Žalbenog vijeća donose se na temelju većine od najmanje četiri od šest članova. Kad odluka koja je predmet žalbe spada u područje primjene ove Uredbe, odlučujuća većina uključuje najmanje jednog od dva člana Žalbenog vijeća koje je imenovalo Nadzorno tijelo.
7. Predsjednik saziva Žalbeno vijeće prema potrebi.
8. ESA-e osiguravaju odgovarajuću operativnu i administrativnu potporu Žalbenom vijeću preko Zajedničkog odbora.
Članak 59.
Neovisnost i nepristranost
1. Članovi Žalbenog vijeća su neovisni prilikom donošenja odluka. Nisu vezani nikakvim uputama. Ne obavljaju druge aktivnosti u vezi s Nadzornim tijelom, njegovim upravljačkim odborom ili njegovim Odborom nadzornika.
2. Članovi Žalbenog vijeća ne sudjeluju u žalbenim postupcima u kojima imaju bilo kakav osobni interes, ako su prethodno bili uključeni kao zastupnici jedne od stranka u postupku ili ako su sudjelovali u odluci koja je predmet žalbe.
3. Ako, zbog jednog od razloga iz stavaka 1. i 2. ili zbog bilo kojeg drugog razloga, član Žalbenog vijeća smatra da neki drugi član ne bi smio sudjelovati u bilo kojem žalbenom postupku, on o tome obavješćuje Žalbeno vijeće.
4. Svaka stranka žalbenog postupka može staviti prigovor na sudjelovanje nekog od članova Žalbenog vijeća na temelju razloga iz stavaka 1. i 2. ili zbog sumnje na pristranost.
Ni jedan se prigovor ne može temeljiti na državljanstvu članova, niti je dopušteno ako je stranka u žalbenom postupku, iako upoznata s razlogom stavljanja prigovora, unatoč tome poduzela postupovnu mjeru osim prigovora na sastav Žalbenog vijeća.
5. Žalbeno vijeće odlučuje o djelovanju koje treba poduzeti u slučajevima određenim u stavcima 1. i 2., bez sudjelovanja dotičnog člana.
Za potrebe donošenja odluke, dotičnog člana u Žalbenom vijeću mijenja njegov zamjenik. U slučaju kad je zamjenik u sličnoj situaciji, predsjednik imenuje zamjenu između raspoloživih zamjenika.
6. Članovi Žalbenog vijeća obvezuju se da će djelovati neovisno i u javnom interesu.
S tim ciljem, daju izjavu o preuzetim obvezama i izjavu o interesima u kojoj se navodi ili nepostojanje bilo kakvih interesa koji bi mogli štetno utjecati na njihovu neovisnost ili bilo koji izravni ili neizravni interesi za koje bi se moglo smatrati da štetno utječu na njihovu neovisnost.
Ove izjave se svake godine objavljuju u pisanom obliku.
POGLAVLJE V.
PRAVNI LIJEKOVI
Članak 60.
Žalbe
1. Bilo koja fizička ili pravna osoba, uključujući nadležna tijela, može uložiti žalbu protiv odluke Nadzornog tijela iz članaka 17., 18. i 19. ili bilo koje druge odluke koju donese Nadzorno tijelo u skladu s aktima Unije iz članka 1. stavka 2. koja je upućena toj osobi ili protiv odluke koja se, iako je u obliku odluke upućene drugoj osobi, izravno i pojedinačno odnosi na tu osobu.
2. Žalba se, zajedno s navođenjem osnova, podnosi pisanim putem Nadzornom tijelu u roku od dva mjeseca od dana obavijesti o odluci dotičnoj osobi ili, u nedostatku obavijesti, od dana kad je Nadzorno tijelo objavilo svoju odluku.
Žalbeno vijeće odlučuje o žalbi u roku od dva mjeseca nakon podnošenja žalbe.
3. Žalba koja je podnesena u skladu sa stavkom 1., nema odgodni učinak.
Međutim, ako smatra da okolnosti to zahtijevaju, Žalbeno vijeće može suspendirati primjenu osporavane odluke.
4. Ako je žalba dopuštena, Žalbeno vijeće ispituje je li osnovana. Žalbeno vijeće poziva stranke u žalbenom postupku da, unutar utvrđenih rokova, podnesu opažanja o svojim vlastitim obavijestima ili priopćenjima drugih stranaka u žalbenom postupku. Stranke u žalbenom postupku imaju pravo na usmene izjave.
5. Žalbeno vijeće može potvrditi odluku koju donese nadležno tijelo Nadzornog tijela, ili upućuje predmet nadležnom tijelu Nadzornom tijelu. To je tijelo vezano odlukom Žalbenog vijeća i to tijelo donosi izmijenjenu odluku u vezi s dotičnim predmetom.
6. Žalbeno vijeće donosi i objavljuje svoj poslovnik.
7. Nadzorno tijelo obrazlaže i objavljuje odluke koje donese Žalbeno vijeće.
Članak 61.
Postupci pred Sudom Europske unije
1. U skladu s člankom 263. UFEU-a, pred Sudom Europske unije mogu se pokrenuti postupci kojima se osporava odluka donesena od strane Žalbenog vijeća ili Nadzornog tijela, u slučaju kad ne postoji pravo žalbe pred Žalbenim vijećem.
2. Države članice i institucije Unije kao i svaka fizička ili pravna osoba mogu u skladu s člankom 263. UFEU-a pokrenuti postupak pred Sudom Europske unije protiv odluka Nadzornog tijela.
3. U slučaju kad Nadzorno tijelo ima obvezu postupiti, a ne donese nikakvu odluku, postupak za propušteno djelovanje može se pokrenuti pred Sudom Europske unije, u skladu s člankom 265. UFEU-a.
4. Od Nadzornog tijela se traži poduzimanje potrebnih mjera kako bi postupilo u skladu s presudom Suda Europske unije.
POGLAVLJE VI.
FINANCIJSKE ODREDBE
Članak 62.
Proračun Agencije
1. Prihodi Nadzornog tijela, europskog tijela u skladu s člankom 185. Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 od 25. lipnja 2002. o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (50) (dalje u tekstu: „Financijska uredba”), sastoje se posebno od bilo koje kombinacije sljedećeg:
(a)
obveznih doprinosa nacionalnih javnih tijela, nadležnih za nadzor financijskih institucija koji se uplaćuju u skladu s formulom koja se temelji na ponderiranju glasova iz članka 3. stavka 3. Protokola (br. 36) o prijelaznim odredbama. Za potrebe ovog članka, članak 3. stavak 3. Protokola (br. 36) o prijelaznim odredbama nastavlja se primjenjivati nakon roka utvrđenog u njemu, odnosno 31. listopada 2014.;
(b)
subvencija Unije iz općeg proračuna Europske unije (odjeljak o Komisiji);
(c)
naknada plaćenih Nadzornom tijelu, u slučajevima navedenim u relevantnim instrumentima prava Unije.
2. Rashodi Nadzornog tijela uključuju, najmanje, naknadu zaposlenima, administrativne troškove, troškove infrastrukture, troškove stručnog osposobljavanja i troškove poslovanja.
3. Prihodi i rashodi su uravnoteženi.
4. Za svaku financijsku godinu, koja odgovara kalendarskoj godini, pripremaju se procjene svih prihoda i rashoda Nadzornog tijela koji se iskazuju u proračunu Nadzornog tijela.
Članak 63.
Donošenje proračuna
1. Do 15. veljače svake godine, izvršni direktor izrađuje nacrt računa procjene prihoda i rashoda za sljedeću financijsku godinu i upućuje ga upravljačkom odboru i Odboru nadzornika, zajedno s planom radnih mjesta. Svake godine, Odbor nadzornika na temelju navedenog nacrta računa kojeg je izradio izvršni direktor, a odobrio upravljački odbor, izrađuje račun procjene prihoda i rashoda Nadzornog tijela za sljedeću financijsku godinu. Odbor nadzornika taj račun procjene, zajedno s prijedlogom plana radnih mjesta dostavlja Komisiji do 31. ožujka. Prije usvajanja računa procjene, upravljački odbor odobrava nacrt kojeg je pripremio izvršni direktor.
2. Komisija dostavlja račun procjene Europskom parlamentu i Vijeću (dalje u tekstu zajedno: proračunsko tijelo) zajedno s nacrtom proračuna Europske unije.
3. Komisija na temelju navedenog računa procjene unosi u nacrt proračuna Europske unije procjene koje smatra potrebnima u vezi s planom radnih mjesta i iznos subvencije za koji će se teretiti opći proračun Europske unije u skladu s člancima 313. i 314. UFEU-a.
4. Proračunsko tijelo donosi plan radnih mjesta za Nadzorno tijelo. Proračunsko tijelo odobrava proračunska sredstva subvencije za Nadzorno tijelo.
5. Proračun Nadzornog tijela donosi Odbor nadzornika. On postaje konačan nakon konačnog usvajanja općeg proračuna Europske unije. Prema potrebi, proračun se usklađuje na odgovarajući način.
6. Upravljački odbor obavješćuje proračunsko tijelo, bez odgađanja, o svojoj namjeri da provede bilo koji projekt koji bi mogao imati znatne financijske implikacije za financiranje proračuna, posebno bilo koji projekt u vezi s nekretninama, kao što je najam ili kupnja zgrada. Upravljački odbor o tome obavješćuje Komisiju. Kad jedna od podružnica proračunskog tijela namjerava izdati mišljenje, ona, u roku od dva tjedna od primitka informacija o projektu, obavješćuje Nadzorno tijelo. U slučaju izostanku odgovora Nadzorno tijelo može nastaviti s planiranim postupkom.
7. U prvoj godini rada Nadzornog tijela, koja završava 31. prosinca 2011., financiranje Nadzornog tijela od strane Unije podliježe suglasnosti proračunskog tijela, kako je predviđeno točkom 47. Međuinstitucionalnog sporazuma o proračunskoj disciplini i zdravom financijskom upravljanju.
Članak 64.
Izvršavanje i nadzor proračuna
1. Izvršni direktor djeluje kao dužnosnik za odobravanje i izvršava proračun Nadzornog tijela.
2. Računovodstveni službenik Nadzornog tijela do 1. ožujka, nakon završetka svake financijske godine, šalje računovodstvenom službeniku Komisije i Revizorskom sudu privremeni financijski izvještaj, popraćen izvješćem o proračunskom i financijskom upravljanju tijekom financijske godine. Računovodstveni službenik Nadzornog tijela također šalje izvješće o proračunskom i financijskom upravljanju članovima Odbora nadzornika, Europskom parlamentu i Vijeću do 31. ožujka sljedeće godine.
Računovodstveni službenik Komisije zatim konsolidira privremene financijske izvještaje institucija i decentraliziranih tijela u skladu s člankom 128. Financijske uredbe.
3. Nakon što primi opažanja Revizorskog suda o privremenim financijskim izvještajima Nadzornog tijela u skladu s člankom 129. Financijske uredbe, izvršni direktor, pod vlastitom odgovornošću, priprema završne financijske izvještaje Nadzornog tijela i dostavlja ih upravnom odboru radi dobivanja njegovog mišljenja.
4. Upravni odbor daje mišljenje o završnim financijskim izvještajima Nadzornog tijela.
5. Izvršni direktor dostavlja te završne financijske izvještaje zajedno s mišljenjem upravnog odbora do 1. srpnja nakon završetka financijske godine, članovima Odbora nadzornika, Europskom parlamentu, Vijeću, Komisiji i Revizorskom sudu.
6. Završni financijski izvještaji se objavljuju.
7. Izvršni direktor do 30. rujna podnosi Revizorskom sudu odgovor na njegova opažanja. Presliku toga odgovora dostavlja također upravnom odboru i Komisiji.
8. Izvršni direktor podnosi Europskom parlamentu na njegov zahtjev i u skladu s člankom 146. stavkom 3. Financijske uredbe sve podatke potrebne za neometanu primjenu postupka davanja razrješnica za pojedinu financijsku godinu.
9. Europski parlament, na preporuku Vijeća koje odlučuje kvalificiranom većinom, do 15. svibnja godine n+2 daje razrješnicu Nadzornom tijelu za izvršenje proračuna, uključujući prihode iz općeg proračuna Europske unije, a nadležnim tijelima za financijsku godinu n.
Članak 65.
Financijska pravila
Financijska pravila koja se primjenjuju na Nadzorno tijelo, donosi upravni odbor nakon savjetovanja s Komisijom. Ova pravila, ne smiju odstupati od Uredbe Komisije (EZ, Euratom) br. 2343/2002 od 19. studenoga 2002. o okvirnoj Financijskoj uredbi za tijela iz članka 185. Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (51), osim ako to zahtijevaju posebne potrebe poslovanja za funkcioniranje Nadzornog tijela i samo uz prethodnu suglasnost Komisije.
Članak 66.
Mjere za borbu protiv prijevara
1. S ciljem suzbijanja prijevara, korupcije i bilo koje druge nezakonite aktivnosti, na Nadzorno tijelo se bez ikakvog ograničenja primjenjuje Uredba (EZ) br. 1073/1999.
2. Nadzorno tijelo pristupa Međuinstitucionalnom sporazumu o internim istragama OLAF-a i odmah donosi odgovarajuće odredbe za sve zaposlenike Nadzornog tijela.
3. Odluke o financiranju te sporazumi i provedbeni instrumenti koji iz njih proizlaze izričito određuju da Revizorski sud i OLAF mogu, u slučaju potrebe, provesti provjere na licu mjesta korisnika novčanih sredstava koja je isplatilo Nadzorno tijelo kao i osoblja odgovornog za njihovu dodjelu.
POGLAVLJE VII.
OPĆE ODREDBE
Članak 67.
Povlastice i imuniteti
Protokol (br. 7) o povlasticama i imunitetima Europske unije koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i UFEU-u, primjenjuje se na Nadzorno tijelo i njegovo osoblje.
Članak 68.
Osoblje
1. Na osoblje Nadzornog tijela, uključujući njegovog izvršnog direktora i predsjednika, primjenjuje se Pravilnik o osoblju za dužnosnike i uvjeti zaposlenja ostalih službenika i pravila koja su zajednički donijele institucije Unije s ciljem njihove primjene.
2. Upravni odbor u suglasnosti s Komisijom donosi sve potrebne provedbene mjere u skladu s pravilima predviđenim u članku 110. Pravilnika o osoblju.
3. U odnosu na svoje osoblje, Nadzorno tijelo izvršava ovlasti koje su Pravilnikom o osoblju dodijeljene tijelu za imenovanje i koje su Uvjetima zapošljavanja ostalih službenika dodijeljene tijelu koje je ovlašteno za zaključivanje ugovora.
4. Upravni odbor može donijeti odredbe na temelju kojih se nacionalnim stručnjacima iz država članica omogućuje upućivanje u Nadzorno tijelo.
Članak 69.
Odgovornost Nadzornog tijela
1. U slučaju izvanugovorne odgovornosti, Nadzorno tijelo, u skladu s općim načelima koja su zajednička zakonodavstvima država članica, naknađuje svaku štetu koju je samo prouzročilo ili njeno osoblje prilikom obavljanja svojih zadaća. Sud Europske unije je nadležan za sve sporove u vezi s rješavanjem takve štete.
2. Osobna financijska i disciplinska odgovornost osoblja Nadzornog tijela prema Nadzornom tijelu uređena je relevantnim odredbama koje se primjenjuju na osoblje Nadzornog tijela.
Članak 70.
Obveza čuvanja poslovne tajne
1. Članovi Odbora nadzornika i upravnog odbora, izvršni direktor i zaposlenici Nadzornog tijela, uključujući dužnosnike koje su države članice privremeno dodijelile i sve ostale osobe koje obavljaju zadaće za Nadzorno tijelo na ugovornoj osnovi, podliježu zahtjevima čuvanja poslovne tajne u skladu s člankom 339. UFEU-a i odgovarajućim odredbama zakonodavstva Unije, čak i nakon prestanka njihovih dužnosti.
Na njih se primjenjuje članak 16. Pravilnika o osoblju.
U skladu s Pravilnikom o osoblju, osoblje je po napuštanju službe i dalje u obvezi poštovanja dužnosti časnog i suzdržanog ponašanja u pogledu prihvaćanja određenih imenovanja ili povlastica.
Ni države članice, institucije ili tijela Unije, niti bilo koje drugo javno ili privatno tijelo ne smiju nastojati utjecati na članove osoblja pri obavljanju njegovih zadaća.
2. Ne dovodeći u pitanje slučajeve obuhvaćene kaznenim pravom, nikakve povjerljive informacije koje prime osobe iz stavka 1. tijekom obavljanja svojih dužnosti, ne smiju se otkriti ni jednoj osobi niti bilo kojem tijelu, osim u sažetom i zbirnom obliku tako da se pojedina financijska institucija ne može prepoznati.
Nadalje obveza iz stavka 1. i prvog podstavka ovog stavka ne sprečava Nadzorno tijelo i nacionalna nadzorna tijela u korištenju informacija za provedbu akata iz članka 1. stavka 2. i posebno u pravnim postupcima za donošenje odluka.
3. Stavci 1. i 2. ne sprečavaju Nadzorno tijelo u razmjeni informacija s nadležnim tijelima u skladu s ovom Uredbom i drugim zakonodavstvom Unije koje se primjenjuje na financijske institucije.
Navedene informacije podliježu uvjetima čuvanja poslovne tajne iz stavaka 1. i 2. U svom internom poslovniku Nadzorno tijelo propisuje praktične postupke za provođenje pravila o povjerljivosti iz stavaka 1. i 2.
4. Nadzorno tijelo primjenjuje Odluku Komisije 2001/844/EZ, EZUČ, Euratom od 29. studenoga 2001. o izmjeni njezina unutarnjeg Poslovnika (52).
Članak 71.
Zaštita podataka
Ova Uredba ne dovodi u pitanje obveze država članica u vezi s obradom osobnih podataka na temelju Direktive 95/46/EZ ili obveze Nadzornog tijela u vezi s obradom osobnih podataka na temelju Uredbe (EZ) br. 45/2001 prilikom ispunjavanja svojih odgovornosti.
Članak 72.
Pristup dokumentima
1. Na dokumente koje vodi Nadzorno tijelo, primjenjuje se Uredba (EZ) br. 1049/2001.
2. Upravni odbor do 31. svibnja 2011. donosi praktične mjere za primjenu Uredbe (EZ) br. 1049/2001.
3. Odluke koje donese Nadzorno tijelo u skladu s člankom 8. Uredbe (EZ) br. 1049/2001, mogu biti predmetom pritužbe upućene Europskom ombudsmanu ili postupka pred Sudom Europske unije, nakon žalbe upućene Žalbenom vijeću, ovisno o slučaju, u skladu s uvjetima iz članaka 228. i 263. UFEU-a.
Članak 73.
Uređivanje pitanja jezika
1. Na Nadzorno se tijelo primjenjuje Uredba Vijeća br. 1. o određivanju jezika koji će se koristiti u Europskoj ekonomskoj zajednici (53).
2. Upravni odbor odlučuje o unutarnjem uređivanju pitanja jezika za Nadzorno tijelo.
3. Prevoditeljske usluge koje se traže za funkcioniranje Nadzornog tijela, osigurava Centar za prevođenje za tijela Europske unije.
Članak 74.
Sporazum o sjedištu
Potrebni dogovori u vezi smještaja koji treba osigurati za Nadzorno tijelo u državi članici u kojoj se nalazi njeno sjedište, a opremu treba staviti na raspolaganje ta država članica, kao i posebna pravila koja se primjenjuju u toj državi članici na izvršnog direktora, članove upravljačkog odbora, osoblje Nadzornog tijela i članove njihovih obitelji utvrđuju se u sporazumu o sjedištu između Nadzornog tijela i te države članice koji se zaključuje nakon dobivanja suglasnosti upravljačkog odbora.
Navedena država članica pruža najbolje moguće uvjete kako bi osigurala pravilno funkcioniranje Nadzornog tijela, uključujući višejezično, europski orijentirano školovanje i odgovarajuću prometnu povezanost.
Članak 75.
Sudjelovanje trećih zemalja
1. Sudjelovanje u radu Nadzornog tijela otvoreno je za treće zemlje koje su zaključile sporazume s Unijom, koje su donijele i primjenjuju pravo Unije u područjima nadležnosti Nadzornog tijela, kako je navedeno u članku 1. stavku 2.
2. Nadzorno tijelo može surađivati sa zemljama iz stavka 1. koje primjenjuju zakonodavstvo koje je priznato kao istovjetno, u područjima nadležnosti Nadzornog tijela, iz članka 1. stavka 2., kako je predviđeno međunarodnim sporazumima koje je zaključila Unija u skladu s člankom 216. UFEU-a.
U skladu s relevantnim odredbama sporazuma iz stavaka 1. i 2. zaključuju se dogovori u kojima se navode posebno, priroda, opseg i proceduralni aspekti uključivanja zemalja iz stavka 1. u rad Nadzornog tijela, uključujući odredbe koje se odnose na financijske doprinose i osoblje. Oni mogu predvidjeti zastupanje u Odboru nadzornika u ulozi promatrača, ali osiguravaju da ove zemlje ne sudjeluju u bilo kakvim raspravama u vezi s pojedinom financijskom institucijom, osim kad postoji izravan interes.
POGLAVLJE VIII.
PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 76.
Pripremne radnje
1. Nakon stupanja na snagu ove Uredbe, a prije osnivanja Nadzornog tijela, CEIOPS djeluje u uskoj suradnji s Komisijom kako bi se pripremila zamjena CEIOPS-a Nadzornim tijelom.
2. Nakon što je Nadzorno tijelo osnovano, Komisija je odgovorna za administrativnu uspostavu i početno administrativno poslovanje Nadzornog tijela, dok Nadzorno tijelo ne imenuje izvršnog direktora.
Za tu namjenu, dok izvršni direktor ne stupi na dužnosti nakon što ga je imenovao Odbor nadzornika u skladu s člankom 51., Komisija može privremeno dodijeliti jednog dužnosnika kako bi ispunjavao funkcije izvršnog direktora. Ovo razdoblje može se ograničiti na vrijeme koje je potrebno za imenovanje izvršnog direktora Nadzornog tijela.
Privremeni izvršni direktor može odobriti sva plaćanja obuhvaćena odobrenim sredstvima koja su predviđena u proračunu Nadzornog tijela, nakon što ih je odobrio upravni odbor i može zaključivati ugovore, uključujući ugovore sa zaposlenicima nakon donošenja plana radnih mjesta Nadzornog tijela.
3. Stavci 1. i 2. ne dovode u pitanje ovlasti Odbora supervizora i upravnog odbora.
4. Nadzorno tijelo je pravni slijednik CEIOPS-a. Do dana osnivanja Nadzornog tijela, sva imovina i obveze CEIOPS-a i sve njegove aktivnosti koje su u tijeku, automatski se prenose na Nadzorno tijelo. CEIOPS sastavlja izvještaj u kojem prikazuje svoje zaključno stanje imovine i obveza na dan prijenosa. Navedeni izvještaj revidiraju i odobravaju CEIOPS i Komisija.
Članak 77.
Prijelazne odredbe o osoblju
1. Odstupajući od članka 68. svi ugovori o radu i ugovori o privremenom premještaju zaposlenika koje je zaključio CEIOPS ili njegovo tajništvo, a koji su na snazi 1. siječnja 2011., biti će prihvaćeni do datuma njihovog isteka. Oni se ne mogu produžiti.
2. Svim ugovornim zaposlenicima iz stavka 1., ponudit će se mogućnost zaključivanja ugovora za privremene djelatnike iz članka 2(a) Uvjeta zaposlenja drugih službenika za različite razrede, kako je predviđeno u planu radnih mjesta Nadzornog tijela.
Prilikom stupanja na snagu ove Uredbe, tijelo ovlašteno za zaključivanje ugovora dužno je provesti unutarnji postupak odabira koji je ograničen na osoblje koje ima ugovore s CEIOPS-om ili njegovim tajništvom, kako bi se provjerila sposobnost, učinkovitost i integritet osoba koje će se zaposliti. Pri unutarnjem postupku odabira u cijelosti se uzimaju u obzir vještine i iskustvo pokazano tijekom rada pojedinaca prije zaposlenja.
3. Ovisno o vrsti i razini dužnosti koje je potrebno obavljati, uspješnim kandidatima nude se ugovori za privremene djelatnike čije trajanje odgovara najmanje razdoblju koje je preostalo na temelju prethodnog ugovora.
4. Relevantno nacionalno pravo koje se odnosi na ugovore o radu i ostali odgovarajući instrumenti i dalje će vrijediti za zaposlenike koji imaju prethodne ugovore koji odluče da se neće prijaviti za ugovore za privremene službenike ili kojima nisu ponuđeni ugovori za privremene službenike u skladu sa stavkom 2.
Članak 78.
Nacionalne odredbe
Države članice donose odredbe koje su primjerene za osiguranje učinkovite primjene ove Uredbe.
Članak 79.
Izmjene
Ovim se mijenja Odluka br. 716/2009/EZ utoliko što se CEIOPS uklanja s popisa korisnika iz odjeljka B Priloga navedenoj Odluci.
Članak 80.
Stavljanje izvan snage
Ovim se stavlja izvan snage Odluka Komisije 2009/79/EZ o osnivanju CEIOPS-a s učinkom od 1. siječnja 2011.
Članak 81.
Preispitivanje
1. Do 2. siječnja 2014. i svake tri godine nakon toga, Komisija objavljuje opće izvješće o iskustvu stečenom na temelju djelovanja Nadzornog tijela i postupcima utvrđenim ovom Uredbom. U tom izvješću, između ostalog, procjenjuje se:
(a)
konvergencija koju su postigla nadležna tijela u nadzornim praksama,
i.
konvergencija u funkcionalnoj neovisnosti nadležnih tijela i u standardima koji su jednaki korporativnom upravljanju;
ii.
nepristranost, objektivnost i samostalnost Nadzornog tijela;
(b)
funkcioniranje kolegija nadzornih tijela;
(c)
napredak ostvaren prema konvergenciji u području sprečavanja krize, upravljanja i rješavanja, uključujući mehanizme financiranja Unije;
(d)
uloga Nadzornog tijela u pogledu sistemskog rizika;
(e)
primjena zaštitne odredbe utvrđene u članku 38.;
(f)
primjena obvezujuće posredničke uloge, utvrđene u članku 19.
2. Izvješće iz stavka 1. također ispituje je li:
(a)
primjereno nastaviti odvojeni nadzor bankarstva, osiguranja, strukovnog mirovinskog osiguranja i tržišta vrijednosnih papira i financijskih tržišta;
(b)
primjereno poduzeti bonitetni nadzor i nadzirati poslovanje odvojeno ili od strane istog supervizora;
(c)
primjereno pojednostavniti ili osnažiti strukturu ESFS-a kako bi se ojačala povezanost između makro i mikro razina i između ESA-a;
(d)
razvoj ESFS-a usklađen s globalnim razvojem;
(e)
unutar ESFS-a dovoljno raznovrsnosti i izvrsnosti;
(f)
odgovornost i transparentnost u vezi sa zahtjevima objavljivanja primjerni;
(g)
sredstva Nadzornog tijela dostatna za izvršavanje njenih zadaća;
(h)
primjerno zadržati sjedište Nadzornog tijela ili je primjereno ujediniti ESA-e u jedno sjedište kako bi se poboljšala njihova međusobna usklađenost.
3. U vezi s pitanjem izravnog nadzora institucija ili infrastruktura koje su paneuropskog dosega, vodeći pritom računa o tržišnim kretanjima, Komisija priprema godišnje izvješće o primjerenosti povjeravanja daljnje odgovornosti Nadzornom tijelu za nadzor u tom području.
4. Izvješće i svi priloženi prijedlozi, prema potrebi, dostavljaju se Europskom parlamentu i Vijeću.
Članak 82.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2011., uz izuzetak članka 76. i članka 77. stavaka 1. i 2. koji se primjenjuju od dana njezinog stupanja na snagu.
Nadzorno tijelo osniva se 1. siječnja 2011.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 24. studenoga 2010.