РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 578/2010 НА КОМИСИЯТА
от 29 юни 2010 година
за прилагане на Регламент (ЕО) № 1216/2009 на Съвета относно режима на възстановяванията при износ за определени селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, и относно критериите за определяне на размера на тези възстановявания
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1216/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за определяне на търговския режим, приложим за някои стоки, получени от преработката на селскостопански продукти (1), и по-специално член 8, параграф 3, първа алинея от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 1043/2005 на Комисията от 30 юни 2005 г. за прилагане на Регламент (ЕО) № 3448/93 на Съвета относно системата за възстановяване на средства при износа на някои селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, както и на критериите за определяне размера на такова възстановяване (2), е бил съществено изменян няколко пъти. Тъй като отново са необходими изменения, той следва да бъде заменен.
(2)
В Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (3) е предвидено в степента, в която това е необходимо, за да се даде възможност определени селскостопански продукти да бъдат изнасяни под формата на определени преработени стоки, които не са включени в приложение I към Договора, на базата на котировките или цените на тези продукти на световните пазари, разликата между тези котировки или цени и цените в Съюза да може да бъде възстановявана при износ. Поради това възстановяванията за всички тези селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, следва да подлежат на общи правила.
(3)
За гарантиране на еднаквото прилагане на разпоредбите от Регламент (ЕО) № 1234/2007, касаещи възстановяванията при износ, възстановяването не следва да се предоставя за стоки от трети държави, използвани за производството на стоки, които се изнасят, след като са били в свободно обращение в Съюза.
(4)
Възстановяванията при износ следва да се изплащат за стоки, които са получени директно от основни продукти, от продукти, получени в резултат на преработката на основни продукти, и от продукти, приравнени към една от тези категории. За всеки един от тези случаи следва да се установи методът за определяне на размера на възстановяването при износ.
(5)
Регламент (ЕО) № 612/2009 на Комисията от 7 юли 2009 г. за установяване на общи подробни правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ на земеделски продукти (4) и Регламент (ЕИО) № 2220/85 на Комисията от 22 юли 1985 г. за определяне на общи подробни правила за прилагане на системата от гаранции за селскостопанските продукти (5) се прилагат като цяло за стоките, които не са включени в приложение I към Договора. Затова е необходимо да се уточни начинът, по който някои разпоредби от тези регламенти се прилагат.
(6)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 1670/2006 на Комисията от 10 ноември 2006 г. за определяне на някои подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1784/2003 на Съвета във връзка с определянето и предоставянето на коригирани възстановявания по отношение на зърнени култури, изнасяни под формата на някои спиртни напитки (6), ставката на възстановяването при износ трябва да бъде тази, която се прилага в деня, в който зърнените култури са поставени под контрол за производството на спиртни напитки. Поради това поставянето на зърнените култури под митнически контрол за производството на спиртни напитки, посочени в член 2 от Регламент (ЕО) № 1670/2006, следва да се счита за равностойно на износ за целите на възстановяванията при износ.
(7)
Счита се, че спиртните напитки не са така чувствителни спрямо цените на използваните за производството им селскостопански продукти, както останалите стоки. Въпреки това в протокол 19 към Акта за присъединяване на Обединеното кралство, Ирландия и Дания е предвидено да се вземе решение за необходимите мерки, които да улеснят използването на зърнени култури от Съюза в производството на спиртни напитки, получавани от такива култури.
(8)
Много стоки, произвеждани от предприятията при ясно определени технически условия и с постоянни характеристики и качество, са предмет на редовен износ. За улеснение на формалностите при износ за подобни стоки следва да се приеме опростена процедура, при която производителят да представя на компетентните органи счетената от тях за необходима информация за условията на производството на стоките. Когато количествата на селскостопанските продукти, които действително са използвани в производството на изнесените стоки, са регистрирани от компетентните органи, следва да се включи разпоредба за ежегодно потвърждение на тази регистрация, за да се намалят рисковете, свързани с непредставянето на информацията за промените в тези количества.
(9)
Много селскостопански продукти са зависими от променливи природни и сезонни условия. В резултат на това съдържанието на селскостопански продукти в изнасяните стоки може да варира. Поради тази причина размерът на възстановяването следва да се определя на базата на действително използваното за производството на изнасяните стоки количество селскостопански продукти. Въпреки това за улеснение на административните дейности размерът на възстановяването за определени стоки с опростен и относително постоянен състав следва да се определя на базата на фиксирани количества на селскостопански продукти.
(10)
За да отговарят на условията за възстановяване, използваните селскостопански продукти и, по-специално, произведените от такива продукти стоки трябва да бъдат изнесени. Всяко изключение от това правило следва да се тълкува рестриктивно. Въпреки това по време на процеса на производството на стоките производителите могат да понесат загуби на суровини, за които са заплатени цените на Съюза, докато загубите, понесени от установените извън Съюза производители, са ограничени до цените на тези суровини на световните пазари. В допълнение към това в процеса на производството се получават и някои странични продукти, които се различават значително като стойност от главните продукти. В някои случаи тези странични продукти могат да бъдат използвани само като храна за животни. Поради това е необходимо да се установят общи правила за определяне на концепцията за количеството продукти, действително използвани в процеса на производството на продуктите за износ.
(11)
За целите на член 8, параграф 3, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1216/2009 е необходимо да се предвиди, че възстановяванията за основни продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I, се определят за същия период като този за селскостопанските продукти, изнасяни в непреработен вид. Необходимо е обаче да се предвиди възможност за дерогация от това правило при обстоятелства на смущения на пазара, които трябва да бъдат определени в съответствие с процедурата по член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1216/2009.
(12)
При определяне на ставката на възстановяването за основни или приравнени към тях продукти следва да се отчитат помощите или другите мерки със сходен ефект, които са приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
(13)
За целите на определянето на възстановяванията при износ нишестето от картофи се приравнява към скорбялата от царевица. Въпреки това следва да се предвиди възможност да се определя специфична ставка на възстановяването при износ на нишесте от картофи при ситуации на пазара, при които цената му е значително по-ниска от тази на скорбялата от царевица.
(14)
В съответствие с член 162, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 възстановяванията, предоставени при износ на селскостопански продукти, включени в стоки, които не са обхванати от приложение I към Договора, не могат да надвишават възстановяванията, които биха били дължими за същите продукти при износ в непреработен вид. Това следва да се има предвид при установяване на ставките на възстановяването и при определяне на правилата за приравняването.
(15)
Някои стоки със сходни характеристики могат да са получени чрез различни техники от различни основни материали. От износителите следва да се изисква да определят естеството на основните материали и да направят определени заявления по отношение на производствения процес, когато подобна информация е необходима за определяне на правото на възстановяване или на съответната ставка на възстановяването, която следва да се прилага.
(16)
При изчисляване на количествата селскостопански продукти, които действително са използвани в случаите на производство на нишестета и скорбяла и някои сиропи от глюкоза и малтодекстрин, е целесъобразно да се отчита съдържанието на сухо вещество.
(17)
Следва да се предвиди възможност за диференциране на възстановяването за определени селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, в зависимост от местоназначението, когато търговското положение в световен план, специфичните изисквания на някои пазари или международните търговски споразумения го налагат.
(18)
С оглед на управлението на размерите на възстановяванията, които могат да бъдат предоставени в течение на една бюджетна година за определени селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, следва да се разреши определяне на различни ставки на възстановяването при износ, със или без предварително фиксиране на ставката на възстановяването на базата на развитието на пазара на Съюза и световните пазари.
(19)
Размерът на възстановяването, което може да бъде предоставено в рамките на дадена бюджетна година, е ограничен от международните ангажименти на Съюза. Следва да се направи възможен износът на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, при предварително известни условия. По-специално следва да е възможно стопанските субекти да имат гаранция, че този износ е допустим за възстановявания в съответствие с ангажиментите на Съюза. Когато такава гаранция не може повече да бъде предоставена, износителите следва да бъдат информирани достатъчно рано. Издаването на удостоверения за възстановяване позволява да се проследяват заявленията за възстановяване и да се гарантира на титулярите, че те ще могат да се възползват от възстановяването до размера, за който е издадено удостоверението, при условие че отговарят на останалите условия за възстановяването, установени в правилата на Съюза.
(20)
Следва да се установят мерки за управлението на режима на удостоверенията за възстановяване. По-специално следва да се предвиди възможност за прилагане на редукционен коефициент в случаите, когато размерите, за които са подадени заявления за удостоверения за възстановяване, надхвърлят наличните суми. При определени обстоятелства следва да се предвиди възможност за временното преустановяване на издаването на удостоверения за възстановяване.
(21)
Удостоверенията за възстановяване служат за гарантиране на спазването на поетите от Съюза международни ангажименти. Също така те позволяват предварително да бъде фиксиран размерът на възстановяването, което може да бъде предоставяно за селскостопански продукти, използвани в производството на стоки, изнасяни за трети държави. Тази цел се различава в някои отношения от целите на лицензиите за износ, издавани за изнасяни в непреработен вид основни продукти, които са предмет на международни договорености с количествени ограничения. Поради тази причина е необходимо да се определи кои общи разпоредби, приложими за селскостопанските лицензии и сертификати, понастоящем установени с Регламент (ЕО) № 376/2008 на Комисията от 23 април 2008 г. за определяне на общи подробни правила за прилагане на режима на лицензии за внос и износ и сертификати за предварително фиксиране за селскостопанските продукти (7), не следва да се прилагат по отношение на удостоверенията за възстановяване.
(22)
В по-голямата си част ставките на възстановяването се определят или променят в четвъртък. Необходимо е да се намали опасността от подаването със спекулативна цел на заявления за предварително фиксиране по отношение на продукти. Поради това, когато заявлението за предварително фиксиране е подадено в четвъртък, то ще се счита за подадено на следващия работен ден.
(23)
Ставките на възстановяването за различни основни продукти, включени в стоки, които не са посочени в приложение I, следва да бъдат едновременно фиксирани предварително, за да се улесни функционирането на режима на възстановяванията при износ от страна на държавите-членки.
(24)
Възможно е да се подават заявления за удостоверения за суми, които са по-големи от онези, които могат да бъдат предоставени. Поради тази причина бюджетната година следва да се раздели на периоди така, че удостоверенията да могат да бъдат издавани както на стопанските субекти, които изнасят в края на бюджетната година, така и на онези, които изнасят в началото на бюджетната година. Когато е целесъобразно, за всички заявени суми през определен период от време следва да се приложи редукционен коефициент.
(25)
Ако заявленията за удостоверения за възстановяване, получени за отделен транш, са за по-малка сума, отколкото наличната сума за същия този транш, следва да се разреши на стопанските субекти да подават заявления за удостоверения за възстановяване на седмична база във връзка с оставащата налична сума за този транш.
(26)
Необходимо е да се определи как следва да се прилагат относно удостоверенията за възстановяване някои разпоредби на Регламент (ЕО) № 376/2008, свързани със сертификатите за предварително фиксиране на възстановяването при износ във връзка с тръжна процедура, публикувана в трета държава вносител.
(27)
Следва да бъдат определени условия за освобождаването на гаранцията, която се представя за удостоверенията за възстановяване. Тези условия следва да включват задълженията, които се считат за главно изискване и за които се представя гаранцията, както и доказателствата, които трябва да се представят за доказване на изпълнението на задълженията.
(28)
Повечето износители получават годишно под 100 000 EUR от възстановявания. Като цяло този износ е от незначително икономическо значение и представлява само малка част от общото количество възстановявания, предоставяни за селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора. Поради това в тези случаи следва да се предвиди възможност за освобождаване на малките износители от изискването за представяне на удостоверение. В интерес на опростяването, при определени обстоятелства те следва да имат правото да използват удостоверенията за възстановяване, без да губят статута си на малък износител. Въпреки това, за да се избегне злоупотребата с тази възможност, е необходимо прилагането на това освобождаване да се ограничи само за държавата-членка, в която е установен малкият износител.
(29)
Следва да бъдат установени мерки за мониторинга, основани на принципа, че при всеки износ на стоки износителят декларира пред компетентните органи количествата продукти, използвани за производството на изнасяните стоки. Компетентните органи следва да предприемат считаните от тях за необходими мерки за проверка на точността на тези декларации.
(30)
Възможно е органите, които отговарят за проверката на декларацията на износителите, да не разполагат с достатъчно доказателства, за да могат да приемат декларацията за използваните количества, дори когато тя се базира на химически анализ. Вероятността от възникването на подобни ситуации е особено голяма, когато изнасяните стоки са произведени в държава-членка, различна от държавата-членка износител. Поради това компетентните органи на държавата-членка износител следва да могат да получат, ако е необходимо, директно от компетентните органи на другите държави-членки цялата информация, която последните са в състояние да получат за условията на производството на стоките.
(31)
След консултации с компетентните органи в държавата-членка, в която са произведени стоките, на стопанските субекти следва да се разреши да подават опростена декларация за използваните продукти под формата на обобщени количества от тези продукти, при условие че те водят подробен отчет на използваните продукти и го представят на разположение на тези органи.
(32)
Износителят не винаги знае точните количества на използваните селскостопански продукти, за които той може да иска възстановяване, особено когато той не е производителят. Поради това износителят не винаги може да декларира тези количества. С оглед на предходното е необходимо да се предвиди алтернативен метод за изчисляване на възстановяването, което съответният субект може да поиска, като той се ограничи до някои стоки на основата на техния химичен анализ и като се използва създадена за целта таблица.
(33)
В съответствие с член 28 от Регламент (ЕО) № 612/2009 не се предоставя възстановяване за продукти, които не са с добро и задоволително пазарно качество в деня на приемането на декларацията за износ. За да се гарантира, че това правило се прилага по еднакъв начин, следва да се внесе яснота, че за възстановяването за определени продукти от животински произход, обхванати от Регламент (ЕО) № 852/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно хигиената на храните (8) и от Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно определяне на специфични хигиенни правила за храните от животински произход (9) и които са посочени в приложение II към настоящия регламент, тези продукти от животински произход следва да бъдат подготвени в съответствие с изискванията на тези регламенти и да са с необходимата здравна маркировка.
(34)
От основно значение е да се създаде възможност Комисията да извършва достатъчно добър мониторинг на мерките, приети по отношение на предоставените възстановявания при износ. Поради това компетентните органи на държавите-членки следва да предоставят на Комисията определена статистическа информация. Следва да се определят форматът и обхватът на тази информация.
(35)
В съответствие с член 12, параграфи 1 и 4 от Регламент (ЕО) № 612/2009 съставките, различни от захарните продукти, посочени в член 162, параграф 1, буква а), точка iii) и буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, за които може да бъде предоставено възстановяване при износ, трябва да бъдат с произход от Съюза. Поради това следва да се установят мерките за изпълнението на това изискване.
(36)
Обемът на заявленията, по отношение на които са предоставени възстановявания в съответствие с този регламент, е голям. Повечето стоки, за които се подават тези заявления, са произвеждани при ясно определени технически условия, имат постоянни характеристики и качество, редовно са изнасяни и имат производствени формули, които са били регистрирани и утвърдени от компетентните органи. Предвид тези обстоятелства и с оглед на опростяване на административните дейности при предоставяне на възстановяванията при износ съгласно настоящия регламент е целесъобразно да се приемат специални разпоредби, за да се предостави по-голяма гъвкавост за държавите-членки при прилагането на член 24 от Регламент (ЕО) № 612/2009, доколкото това се отнася до праговете, под които държавите-членки могат да освободят стопанските субекти от задължението за представяне на изискваното доказателство, с изключение на документа за транспорт.
(37)
Целесъобразно е да се осигури еднакво прилагане в рамките на Съюза на разпоредбите за възстановяванията за стоките, които не са включени в приложение I към Договора. За тази цел всяка държава-членка следва да информира Комисията за мерките за мониторинг, които се прилагат на нейна територия за различните видове изнасяни стоки.
(38)
Следва да се предвиди достатъчен период от време за преминаване от административните изисквания за удостоверенията за възстановяване по силата на Регламент (ЕО) № 1043/2005 към административните изисквания, предвидени в настоящия регламент. Следователно, настоящият регламент следва да се прилага за удостоверенията, за които са подадени заявления от първата дата на първия период за подаване на бюджетен период 2011 г. и да влезе в сила на тази дата.
(39)
Предвидените в настоящия регламент мерки са в съответствие със становището на Управителния комитет по хоризонталните въпроси, касаещи търговията с преработени селскостопански продукти, които не са включени в приложение I към Договора,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
1. С настоящия регламент се определят правилата за прилагане на Регламент (ЕО) № 1216/2009 относно режима на възстановяванията при износ, установен съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Той се прилага за износа на основните продукти, на продуктите, получени от преработката на такива основни продукти, или на продуктите, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3 от настоящия регламент, когато тези продукти се изнасят под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, но са посочени в части I-V от приложение ХХ към Регламент (ЕО) № 1234/2007 и в приложение II към настоящия регламент.
2. Възстановяването при износ съгласно параграф 1 не се предоставя за стоки, които са били допуснати за свободно обращение съгласно член 29 от Договора и са били реекспортирани.
За такива стоки не се предоставя възстановяване, когато се изнасят след преработка или когато са включени в други стоки.
3. С изключение на житните растения, не се предоставя възстановяване за продуктите, използвани за производството на алкохол, съдържащ се в спиртните напитки, посочени в приложение II и включени в код по КН 2208.
Член 2
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„бюджетен период“ означава периодът от 1 октомври на дадена година до 30 септември на следващата година;
б)
„бюджетна година“ означава периодът от 16 октомври на дадена година до 15 октомври на следващата година;
в)
„основни продукти“ означават продуктите, които са посочени в приложение I към настоящия регламент;
г)
„съставки“ означават основните продукти, продуктите, получени от преработката на такива основни продукти, или продуктите, приравнени към една от тези две категории, които са използвани в производството на стоките и са посочени в член 162, параграф 1, буква а), точки i), ii), iii), v) и vii) и буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
д)
„стоки“ означават продуктите, които не са включени в приложение I към Договора, но които са посочени в части I-V от приложение ХХ към Регламент (ЕО) № 1234/2007 и в приложение II към настоящия регламент;
е)
„споразумението“ означава Споразумението за селското стопанство, сключено по време на Уругвайския кръг на многостранните търговски преговори;
ж)
„хранителна помощ“ означава операции за предоставяне на хранителни помощи, отговарящи на условията по член 10, параграф 4 от споразумението;
з)
„отпадъци“ означават продукти от производствения процес, чийто състав е отчетливо различен от този на действително изнасяните стоки и които не могат да бъдат пуснати на пазара;
и)
„странични продукти“ означават продуктите или стоките, получени в хода на производствения процес, чиито състав или характеристики са различни от тези на действително изнасяните стоки и които могат да бъдат пуснати на пазара;
й)
„загуби“ означават количествата продукти или стоки, получени в резултат на производствения процес от етапа, на който селскостопанските продукти се използват в непреработен вид в производството, които са различни от количествата на действително изнасяните стоки и от отпадъците и страничните продукти, и които не могат да бъдат пуснати на пазара.
2. За целите на букви з), и) и й) от параграф 1 продуктите, получени в хода на производствения процес, чийто състав е различен от този на действително изнасяните стоки, които се продават срещу заплащане, което покрива изключително само разходите по тяхното унищожаване, не се считат за пуснати на пазара.
За целите на буква й) от параграф 1 продуктите или стоките, получени в резултат на производствения процес, които могат да бъдат използвани единствено като храни за животни, независимо дали това става срещу заплащане, се приравняват на загуби.
Член 3
1. Нишестето от картофи, включено в код по КН 1108 13 00, получено директно от картофи, като се изключат вторичните продукти, се приравнява към продукта, получен от преработката на царевица.
2. Суроватката, включена в кодове по КН 0404 10 48 до 0404 10 62, неконцентрирана, дори замразена, се приравнява към суроватката на прах, включена в приложение I (наричана по-нататък „продуктова група 1“).
3. Следните продукти се приравняват към мляко на прах със съдържание на мазнини, което не надвишава 1,5 %, както са посочени в приложение I (наричани по-нататък „продуктова група 2“):
а)
мляко и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 90 51 и 0404 90 21, неконцентрирани, без прибавка на захар или други подсладители, дори замразени, с тегловно съдържание на млечни мазнини, непревишаващо 0,1 %;
б)
мляко и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 90 11 и 0404 90 21, на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, непревишаващо 1,5 %.
4. Следните продукти се приравняват към мляко на прах със съдържание на мазнини от 26 %, както са изброени в приложение I (наричани по-нататък „продуктова група 3“):
а)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 и 0404 90 23, неконцентрирани, без прибавка на захар или други подсладители, дори замразени, с тегловно съдържание на млечни мазнини, превишаващо 0,1 %, но непревишаващо 6 %;
б)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 и 0404 90 29, на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, превишаващо 1,5 %, но по-малко от 45 %.
5. Следните продукти се приравняват към продуктова група 6:
а)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 и 0404 90 29, неконцентрирани, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, превишаващо 6 %;
б)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 19, 0403 90 19 и 0404 90 29, на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, което не е по-малко от 45 %;
в)
масло и други млечни мазнини с тегловно съдържание на млечни мазнини, различно от 82 %, но не по-малко от 62 %, включени в кодове по КН 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10, 0405 90 90.
6. Млякото, сметаната и млечните продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11 до 0403 10 19, 0403 90 51 до 0403 90 59 и 0404 90 21 до 0404 90 29, концентрирани, различни от тези на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители и с тегловно съдържание на мазнини, се приравняват към продуктова група 2, доколкото се касае за несъдържащата мазнини част на съдържанието на сухото вещество на съответния продукт. Когато се отнася за съдържащата млечни мазнини част на съответния продукт, той се приравнява към продуктова група 6.
Първа алинея се прилага също за сирене и извара.
7. Олющеният ориз, включен в код по КН 1006 20, и полубланшираният ориз, включен в кодове по КН 1006 30 21 до 1006 30 48, се приравнява към бланширания (избеления) ориз, включен в кодове по КН 1006 30 61 до 1006 30 98.
8. Следните продукти се приравняват към бяла захар, включена в код по КН 1701 99 10, когато се изнасят в непреработен вид и когато отговарят на условията за възстановяване, определени в Регламент (ЕО) № 1234/2007 и Регламент (ЕО) № 951/2006 на Комисията (10):
а)
сурова захар от захарно цвекло или захарна тръстика, включена в кодове по КН 1701 11 90 или 1701 12 90 и със съдържание в сухо състояние на най-малко 92 тегловни процента захароза, определено по поляриметричен метод;
б)
захар, включена в кодове по КН 1701 91 00 или 1701 99 90;
в)
продуктите, посочени в част III, буква в) от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, с изключение на смесите, получени частично от използването на продукти, включени в част I от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007;
г)
продуктите, посочени в част III, букви г) и ж) от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, с изключение на смесите, получени частично от използването на продукти, включени в приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Член 4
В допълнение към разпоредбите на настоящия регламент се прилагат и разпоредбите на Регламент (ЕО) № 612/2009 и Регламент (ЕИО) № 2220/85, освен когато член 39, параграф 4 и член 50 от настоящия регламент предвиждат друго.
ГЛАВА II
ВЪЗСТАНОВЯВАНИЯ ПРИ ИЗНОС
РАЗДЕЛ 1
Метод на изчисляване
Член 5
1. Размерът на възстановяването, предоставяно за количеството, определено съгласно раздел 2, за всеки от основните продукти, които са изнасяни под формата на същия вид стоки, се получава, като това количество се умножи по ставката на възстановяването за основния продукт, изчислена за единица тегло съгласно раздел 3.
2. Когато съгласно член 15, параграф 2 за даден основен продукт са определени различни ставки на възстановяването, за всяко от количествата от основния продукт, за които се прилага различна ставка на възстановяването, се изчислява отделен размер.
3. Когато стоки се използват за производството на изнасяните стоки, ставката на възстановяването, която трябва да се използва при изчисляване на размера за всеки от основните продукти, на размера за продуктите, получени от тяхната преработка, или на размера за продуктите, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3, които са използвани за производството на изнасяните стоки, е ставката на възстановяването, която се прилага, когато първите стоки са изнесени в непреработен вид.
РАЗДЕЛ 2
Референтно количество
Член 6
Количеството на всеки от основните продукти, което се взема като база за изчисляването на размера на възстановяването по отношение на стоките, наричано по-нататък „референтното количество“, се определя съгласно членове 7, 8 и 9, освен в случаите, когато има позоваване на приложение III или когато се прилага член 47, параграф 2.
Член 7
В случай на използване на основен продукт в непреработен вид или на приравнен продукт референтното количество е действително използваното количество в производството на изнесените стоки, като се вземат под внимание коефициентите на превръщане, определени в приложение VII.
Член 8
1. В случай на използване на продукт, който е включен в член 1, параграф 1, буква а) и в част I от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007 или в член 1, параграф 1, буква б) и част II от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, референтното количество е действително използваното количество в производството на изнасяните стоки, коригирано така, че да съответства на количество от основния продукт, като се прилагат коефициентите, определени в приложение V към настоящия регламент, когато за съответния продукт важи едно от следните условия:
а)
продуктът е получен от преработката на основен продукт или на продукт, приравнен към основния продукт;
б)
продуктът е приравнен към продукт, получен от преработката на основен продукт;
в)
продуктът е получен от преработката на продукт, приравнен към продукт, получен от преработката на основен продукт.
2. Чрез дерогация от параграф 1 референтното количество за спиртни напитки на основата на житни растения, включени в спиртните напитки с код по КН 2208, е 3,4 kg ечемик за обемен процент алкохол, добит от житни растения, за всеки хектолитър изнесена спиртна напитка.
Член 9
1. При спазване на разпоредбите на член 11 в случаите, когато се използва един от следващите продукти, референтното количество за всеки от основните продукти е равно на количеството, определено от компетентните органи съгласно член 45:
а)
продукт, който не е включен в приложение I към Договора, получен от преработката на продукт, посочен в член 7 или 8 от настоящия регламент;
б)
продукт, получен от смес или от преработката на няколко продукта от посочените в член 7 или 8, или на продукти от посочените в буква а) от настоящата алинея.
Референтното количество се определя на базата на количеството продукт, което действително е използвано за производството на изнасяните стоки.
За целите на изчисляването на това количество се прилагат коефициентите на превръщане, посочени в приложение VII, или специалните правила за изчисляване, съотношенията за еквивалентност и коефициентите по член 8.
2. Чрез дерогация от параграф 1 за спиртни напитки на основата на житни растения, включени в спиртните напитки с код по КН 2208, референтното количество е 3,4 kg ечемик за обемен процент алкохол, добит от житни растения, за всеки хектолитър изнесена спиртна напитка.
Член 10
1. За целите на членове 6 до 9 продуктите, използвани в непреработен вид за производството на изнасяните стоки, се считат за действително използвани.
2. Когато по време на един от етапите на производство на тези стоки даден основен продукт се преработва в друг по-сложен основен продукт и се използва на по-късен етап в производството, за действително използван се счита само последният основен продукт.
3. Количествата действително използвани продукти по смисъла на параграф 1 се определят за всеки вид изнасяна стока.
4. Чрез дерогация от параграфи 1, 2 и 3 в случаите на редовен износ на стоки, произвеждани от дадено предприятие при ясно определени технически условия и с постоянни характеристики и качество, по споразумение с компетентните органи тези количествата могат да бъдат определени от производствената формула на стоките или от средните количества продукт, използвани в продължение на определен период за производството на дадено количество от тези стоки. Така определените количества продукти трябва да останат като база за изчисленията до внасянето на евентуални изменения в условията, при които се произвеждат стоките.
Така определените количества на продуктите се потвърждават най-малко веднъж годишно, освен в случаите, когато е налице официално разрешение от страна на компетентния орган.
Член 11
1. По отношение на стоките, посочени в приложение III, референтното количество в килограми от основния продукт на 100 kg стоки трябва да отговаря на указаното в същото приложение срещу всяка от тези стоки.
Въпреки това в случаите на пресни макаронени изделия количествата на основните продукти, посочени в приложение III, се намаляват до едно еквивалентно количество сухи макаронени изделия, като за целта тези количества се умножават по процента на сухия екстракт на макаронените изделия и след това се разделят на 88.
2. Когато стоките по приложение III са произведени отчасти от продукти, за които изплащането на възстановяване при износ е предмет на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1234/2007, и отчасти от други продукти, референтното количество по отношение на първите продукти се определя съгласно членове 6 до 10.
Член 12
1. За целите на определянето на количествата действително използвани селскостопански продукти се прилагат параграфи 2 и 3.
2. Всички селскостопански продукти, използвани по смисъла на член 10, за които се дава право на възстановяване и които се губят в нормалния ход на производствения процес под формата на пара или дим или чрез превръщането им в невъзстановимо прахообразно състояние или в пепел, са допустими за възстановяване по отношение на всички използвани количества.
3. Което и да е количество стоки, което не е действително изнесено, не е допустимо за възстановяване по отношение на количествата на действително използваните селскостопански продукти.
Когато тези стоки имат същия състав като действително изнесените, може да се приложи pro rata намаление на количествата действително използвани за тяхното производство селскостопански продукти.
Член 13
1. Чрез дерогация от разпоредбите на член 12, параграф 3 загуби в размер на 2 % или по-малко в тегловно изражение, които са обичайни за производството на стоките, са допустими за предоставяне на възстановявания.
Прагът от 2 % се изчислява като частта от теглото на сухото вещество на всички използвани суровини, след като се извадят количествата, посочени в член 12, параграф 2, спрямо теглото на сухото вещество на действително изнесените стоки, или като се използва друг метод за изчисляване, подходящ с оглед на условията на производството на стоките.
2. Когато обичайните за производството на стоките загуби надхвърлят 2 %, загубите над тази стойност не са допустими за възстановявания по отношение на действително използваните количества селскостопански продукти. Въпреки това компетентните органи в държавите-членки могат да приемат по-големи загуби, ако те са счетени за обосновани. Държавите-членки уведомят Комисията за случаите, в които компетентните органи признават по-големите загуби, както и за аргументите за признаването им.
3. Допустими за предоставяне на възстановяване са количествата действително използвани селскостопански продукти, включени в отпадъците.
4. В случаите, когато се получават странични продукти, действително използваните селскостопански продукти се разпределят съответно спрямо изнесените стоки и страничните продукти.
РАЗДЕЛ 3
Ставки на възстановяването
Член 14
1. Ставката на възстановяването за основните продукти, посочени в приложение I към настоящия регламент и изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, както е предвидено в член 164 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се фиксира от Комисията на 100 kg основен продукт за същия период като този за възстановяванията за продуктите, изнасяни в непреработен вид.
2. Чрез дерогация от параграф 1 възстановяването може да бъде фиксирано съобразно друг график, определен в съответствие с процедурата по член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1216/2009.
Член 15
1. Ставката на възстановяването се определя от Комисията с оглед на следното:
а)
средните разходи на предприятията от преработвателната промишленост за набавяне на основните продукти от пазара на Съюза и цените на световния пазар;
б)
нивото на възстановяването при износ на преработени селскостопански продукти, включени в приложение I към Договора, които са произведени при сходни условия;
в)
необходимостта да се осигурят равни условия на конкуренция между предприятията от тази промишленост, използващи продукти, които са произведени в рамките на Съюза, и тези, които използват продукти от трети държави по режима на активно усъвършенстване;
г)
от една страна, тенденциите по отношение на бюджетните разходи, а от друга - тенденциите относно пазарните цени за основните продукти в Съюза и на световния пазар;
д)
спазване на ограниченията, произтичащи от споразуменията, сключени съгласно член 218 от Договора.
2. При определяне на ставките на възстановяването се вземат предвид, когато е целесъобразно, помощите или другите мерки с еквивалентен ефект, прилагани във всички държави-членки, приложими по отношение на основните продукти или на приравнените продукти съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
3. Възстановяванията при износ на селскостопански продукти, включени в стоки, които не са обхванати от приложение I към Договора, не могат да надвишават възстановяванията, дължими за същите продукти при износ в непреработен вид.
Член 16
1. При нишесте от картофи, включено в код по КН 1108 13 00, ставката на възстановяването се определя отделно, в еквивалент на царевица, съгласно процедурата по член 195, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, като се прилагат критериите, посочени в член 15, параграф 1 от настоящия регламент. Използваните количества нишесте от картофи се превръщат в еквивалентно количество царевица съгласно член 8 от настоящия регламент.
2. При смеси с D-глюцитол (сорбитол), включени в кодове по КН 2905 44 и 3824 60, когато съответната страна не изготви декларацията по член 45 с информацията, изисквана по силата на член 48, параграф 1, буква г), или когато съответната страна не представи достатъчно документация в подкрепа на своята декларация, ставката на възстановяването за тези смеси е равна на определената за основния продукт, за който се прилага най-ниската ставка на възстановяването.
Член 17
1. Възстановяванията за скорбяла и нишесте, включени в кодове по КН 1108 11 00 до 1108 19 90, или за продуктите, посочени в част I, буква г) на приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, получени от преработката на тази скорбяла и нишесте, се отпуска само при представянето на декларация от доставчика на тези продукти, с която се удостоверява, че те са произведени директно от житни растения, картофи или ориз и е изключена всякаква употреба на вторични продукти в резултат на производството на други селскостопански продукти или стоки.
2. Декларацията по параграф 1 се прилага за всички доставки от същия производител до момента на нейното отменяне. Тя се проверява съгласно член 45.
Член 18
1. Когато съдържанието на сухото вещество на нишестето от картофи, приравнено към скорбялата от царевица по силата на член 3, параграф 1, е 80 % или повече, ставката на възстановяването при износ е равна на определената съгласно член 14. Когато съдържанието на сухото вещество е под 80 %, ставката на възстановяването се равнява на определената съгласно член 14, умножена по 1/80-та от действителния процент на сухото вещество.
За всички останали видове нишесте и скорбяла със съдържание на сухо вещество от 87 % или повече ставката на възстановяването при износ е равна на определената съгласно член 14. Когато съдържанието на сухото вещество е под 87 %, ставката на възстановяването е тази, която е определена съгласно член 14, умножена по 1/87-а от действителния процент на сухото вещество.
2. Когато съдържанието на сухото вещество в сиропите от глюкоза или малтодекстрин, включени в кодове по КН 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50 или 2106 90 55, е 78 % или повече, ставката на възстановяването при износ е равна на тази, която е определена съгласно член 14. Когато съдържанието на сухото вещество в тези сиропи е под 78 %, ставката на възстановяването е тази, която е определена съгласно член 14, умножена по 1/78-а от действителния процент на сухото вещество.
3. За целите на параграф 1 съдържанието на сухо вещество в нишестето и скорбялата се определя по метода, посочен в приложение IV към Регламент (ЕО) № 687/2008 на Комисията (11), а съдържанието на сухо вещество в сиропите от глюкоза или малтодекстрин се определя по метод 2, посочен в приложение II към Директива 79/796/ЕИО на Комисията (12), или по друг подходящ метод за анализ, който дава най-малкото същата сигурност.
4. При подаване на декларацията по член 45, заявителят декларира съдържанието на сухо вещество в използваното нишесте и скорбяла или сиропи от глюкоза или малтодекстрин.
Член 19
1. Възстановяванията за казеини, включени в код по КН 3501 10, на казеинати, включени в код по КН 3501 90 90, или на яйчен албумин, включен в кодове по КН 3502 11 90 и 3502 19 90, изнасяни в непреработен вид, могат да бъдат диференцирани според местоназначението, когато това се налага поради една от следните причини:
а)
ситуацията на световните пазари по отношение на търговията с тези стоки;
б)
специфичните изисквания на някои пазари;
в)
международни търговски споразумения.
2. Ставката на възстановяването за стоките, включени в кодове по КН 1902 11 00, 1902 19 и 1902 40 10, може да бъде диференцирана според местоназначението им.
3. Възстановяването може да варира според това, дали то е било предварително фиксирано съгласно член 26.
Член 20
1. Ставката на възстановяването е тази, която се прилага в деня, в който се изнасят стоките, с изключение на следните случаи:
а)
когато е подадено заявление съгласно член 26 за предварително фиксиране на ставката на възстановяването;
б)
когато е подадено заявление съгласно член 37, параграф 2 и ставката на възстановяването е предварително фиксирана в деня, когато е подадено заявлението за удостоверение за възстановяване.
2. Когато се прилага режимът на предварително фиксиране на ставката на възстановяването, за стоките, изнесени на по-късна дата в рамките на периода на валидност на удостоверението за възстановяване съгласно член 35, параграф 2, се прилага ставката, която е валидна в деня на подаване на заявлението за предварително фиксиране.
При преработени продукти от житни растения и ориз ставката на възстановяването се коригира, като се спазват същите правила както за предварителното фиксиране на възстановяванията за основни продукти, изнасяни в непреработен вид, но като се използват коефициентите на превръщане, определени в приложение V.
3. Извлеченията от удостоверения за възстановяване по смисъла на Регламент (ЕО) № 376/2008 не подлежат на предварително фиксиране отделно от удостоверенията, от които те са взети.
ГЛАВА III
УДОСТОВЕРЕНИЯ ЗА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
РАЗДЕЛ 1
Общи разпоредби
Член 21
1. Държавите-членки издават на заявителите, независимо от мястото на установяването им в Съюза, удостоверения за възстановяване, които са валидни за цялата територия на Съюза.
Удостоверенията за възстановяване гарантират изплащането на възстановяването, при условие че са спазени условията, посочени в глава V. Тези условия могат да включват предварително фиксиране на ставката на възстановяването. Удостоверенията са валидни само в рамките на един бюджетен период.
2. Възстановяванията при износ на основни продукти под формата на стоки, включени в списъка на приложение II към настоящия регламент, или на житни растения, поставени под митнически контрол за производството на спиртни напитки, посочени в член 2 от Регламент (ЕО) № 1670/2006, се извършват срещу представено удостоверение за възстановяване, издадено съгласно член 24 от настоящия регламент.
Житните растения, посочени в първа алинея, се считат за изнесени.
Първа алинея не се прилага за доставките, посочени в член 4, параграф 1, втора алинея, трето тире и в член 33, параграф 1, член 37, параграф 1, член 41, параграф 1 и член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009, нито за износа, посочен в глава IV от настоящия регламент.
3. За възстановяванията по режима на предварително фиксиране, предвиден в член 20, параграф 2, е необходимо да се представи удостоверение за възстановяване, показващо предварително фиксираната ставка на възстановяването.
Член 22
1. За посочените в настоящия регламент удостоверения за възстановяване се прилага Регламент (ЕО) № 376/2008.
2. Разпоредбите, предвидени в Регламент (ЕО) № 376/2008, за правата и задълженията, произтичащи от удостоверенията за възстановяване, изразени като количества, се прилагат mutatis mutandis за правата и задълженията, произтичащи от удостоверенията за възстановяване по настоящия регламент за сумите в евро, като се вземат под внимание разпоредбите по приложение VI към настоящия регламент.
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2 от настоящия член, член 7, параграфи 2 и 4, членове 8, 11 и 13, член 17, параграф 1, членове 20, 23, 31, 32 и 34, член 35, параграф 6 и членове 41, 45, 46 и 48 от Регламент (ЕО) № 376/2008 не се прилагат за удостоверенията за възстановяване, посочени в настоящия регламент.
4. За целите на членове 39 и 40 от Регламент (ЕО) № 376/2008 срокът на валидност на удостоверенията, които са валидни до 30 септември, не може да бъде удължен.
В такива случаи за всички незаявени суми удостоверението се анулира поради непреодолима сила и съответната гаранция се освобождава.
Член 23
1. С изключение на заявленията за операции за предоставяне на хранителни помощи съгласно член 36, заявленията за удостоверения за възстановяване са валидни само когато е представена гаранция в размер на 10 % от стойността, за която се подава заявление при условията, предвидени в член 14 от Регламент (ЕО) № 376/2008.
2. Гаранцията се освобождава съгласно условията, предвидени в член 40 от настоящия регламент.
Член 24
1. Заявлението за удостоверение за възстановяване и самото удостоверение за възстановяване се изготвят на базата на образеца „Лицензия за износ или сертификат за предварително фиксиране“, определен в приложение I към Регламент (ЕО) № 376/2008, и в тях се посочва сумата в евро.
Тези документи се попълват съгласно указанията, дадени в приложение VI към настоящия регламент.
2. Когато заявителят не възнамерява да извършва износ от държава-членка, различна от тази, в която подава заявление за удостоверение за възстановяване, компетентният орган може да запази това удостоверение за възстановяване, по-специално в електронна форма. В този случай компетентният орган информира заявителя, че неговото удостоверение за възстановяване е регистрирано и му предоставя информацията, посочена на копието за титуляря на удостоверението за възстановяване, наричано по-нататък „копие № 1“. Копието на удостоверението за възстановяване, което е предназначено за издаващия орган, наричано по-нататък „копие № 2“, не се издава.
Компетентният орган записва цялата информация от удостоверенията за възстановяване, посочена в раздели III и IV от приложение VI, и сумите, посочени в удостоверението.
Член 25
1. Произтичащите от удостоверенията задължения не могат да бъдат прехвърляни. Правата, които произтичат от удостоверенията, могат да бъдат прехвърляни от техните титуляри през срока на валидността им, при условие че произтичащите от всяко удостоверение или от извлечения от него права се прехвърлят само на един правоприемник. Това прехвърляне на права касае сумите, които все още не са вписани в удостоверението или извлечението.
2. Правоприемниците не могат да прехвърлят на свой ред правата си, но могат да ги прехвърлят обратно на титуляря. Прехвърлянията обратно на титуляря се отнасят до сумите, които все още не са вписани в удостоверението или извлечението. В такива случаи един от текстовете, изброени в приложение VIII, се вписва от издаващия орган в клетка 6 от удостоверението.
3. При искане за прехвърляне на правата от титуляря или при прехвърляне на правата от правоприемника обратно към титуляря, издаващият орган или определената от всяка държава-членка агенция(и), вписват следния текст в удостоверението или, при целесъобразност, в извлечението от него:
а)
името и адреса на правоприемника, така както са посочени съгласно изискванията по параграф 1, или текста по параграф 2;
б)
датата на прехвърляне на правото на правоприемника или на обратното прехвърляне към титуляря, заверена с печата на органа или агенцията.
4. Прехвърлянето на правата от титуляря на правоприемника или прехвърлянето на правата от правоприемника обратно към титуляря влиза в сила от датата на вписването по параграф 3, буква б).
Член 26
1. Заявленията за предварително фиксиране на ставките на възстановяването се отнасят за всички приложими ставки на възстановяването.
2. Заявлението за предварително фиксиране може да бъде подадено както в момента на подаване на заявлението за издаване на удостоверение за възстановяване, така и по всяко време след датата на предоставяне на удостоверението за възстановяване.
3. Заявленията за предварително фиксиране се подават съгласно раздел II от приложение VI, като се използва образецът по приложение I към Регламент (ЕО) № 376/2008. Предварителното фиксиране не се прилага за износ, осъществен преди датата на подаване на заявлението.
4. Подадените в четвъртък заявления за предварително фиксиране се считат за подадени на следващия работен ден.
Член 27
1. Титулярят на удостоверението за възстановяване може да изиска извлечение от него, което се изготвя по образеца, определен в приложение I към Регламент (ЕО) № 376/2008. Заявлението трябва да съдържа информацията по точка 3, раздел II от приложение VI към настоящия регламент.
Сумата, за която се иска извлечението, се вписва в оригиналното удостоверение.
2. Без да се засягат разпоредбите, предвидени в член 9 от Регламент (ЕО) № 376/2008, от удостоверенията, регистрирани като валидни в една държава-членка, могат да се правят извлечения с валидност за целия Съюз.
Член 28
1. Всеки износител попълва специално заявление за изплащане по смисъла на член 46 от Регламент (ЕО) № 612/2009. То се подава пред органа, отговарящ за изплащането, като се придружава от съответните удостоверения, освен при регистриране на удостоверенията, както е предвидено в член 24, параграф 2 от настоящия регламент или при износ, който не е обхванат от удостоверенията за възстановяване.
Компетентният орган може да счете, че специалното заявление не е документът за изплащането по член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 612/2009.
Компетентният орган може да счете, че специалното заявление е декларацията за износ по смисъла на член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009. В този случай датата, на която органът, отговарящ за изплащането съгласно параграф 2 от настоящия член, е получил специалното заявление, е датата, на която този орган е получил декларацията за износ. Във всички останали случаи специалното заявление трябва да съдържа информацията от декларацията за износ, включително референтният ѝ номер.
2. Органът, отговарящ за изплащането, определя размера на сумата на базата на съдържащата се в специалното заявление информация, като взема за основа единствено количеството и естеството на изнесения основен продукт(и) и приложимата ставка(и) на възстановяването. Данните се посочват ясно в декларацията за износ.
Органът, отговарящ за изплащането, вписва тази сума в удостоверението за възстановяване в срок шест месеца от датата на получаване на специалното заявление.
Удостоверенията се изготвят върху задната страна на копие № 1. В клетки 28, 29 и 30 се вписва сумата в евро, а не количеството.
Трета алинея се прилага mutatis mutandis за удостоверения, които се съхраняват в електронен формат.
3. След изготвянето, ако удостоверението за възстановяване не е регистрирано, както е предвидено в член 24, параграф 2 от настоящия регламент, копие № 1 на удостоверението се връща на титуляря или се съхранява от разплащателния орган по искане на износителя.
4. Задържаната гаранция по отношение на сумата, която е определена в удостоверението за възстановяване за изнесените стоки, може да бъде освободена или прехвърлена за гарантиране на авансовото изплащане на възстановяването съгласно глава 2 от дял II на Регламент (ЕО) № 612/2009.
Член 29
1. Заявленията за удостоверения за възстановяване, издавани за един бюджетен период, могат да се подават поотделно на шест транша. Заявленията за удостоверения могат да се подават най-късно на:
а)
7 септември - за удостоверения, които ще се ползват след 1 октомври;
б)
7 ноември - за удостоверения, които ще се ползват след 1 декември;
в)
7 януари - за удостоверения, които ще се ползват след 1 февруари;
г)
7 март - за удостоверения, които ще се ползват след 1 април;
д)
7 май - за удостоверения, които ще се ползват след 1 юни;
е)
7 юли - за удостоверения, които ще се ползват след 1 август.
2. Стопанските субекти могат да подават заявления за удостоверения за възстановяване само по отношение на транша, който съответства на първата крайна дата, както това е определено в параграф 1, след датата на подаването им.
Член 30
Крайният срок, в който държавите-членки уведомяват Комисията за заявленията за удостоверения, е следният:
а)
14 септември - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква а);
б)
14 ноември - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква б);
в)
14 януари - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква в);
г)
14 март - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква г);
д)
14 май - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква д);
е)
14 юли - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква е).
Член 31
1. Общата сума, по отношение на която могат да бъдат издадени удостоверения за възстановяване за всеки отделен бюджетен период, се определя съгласно параграф 2.
2. От цифрата, която представлява максималния размер на възстановяванията, определен съгласно член 9, параграф 2 от споразумението, се приспадат следните суми:
а)
сумата, която надхвърля максималния размер и която е била неправомерно предоставена през предходната бюджетна година;
б)
сумата, която е заделена за покриване на износа, посочен в глава IV от настоящия регламент;
в)
сумите, за които са издадени удостоверения за възстановяване с валидност през съответния бюджетен период.
3. Сумата, по отношение на която издадените удостоверения, посочени в член 41, са били върнати, се добавя към стойността, която се получава съгласно разпоредбите на параграф 2.
4. Получената съгласно параграф 2 сума се увеличава с всяка сума, заделена за покриване на износа, посочен в глава IV, която остава неусвоена.
5. Когато има съмнения по отношение на някоя от сумите, посочени в параграф 2, това се взема предвид, когато се определя крайната сума.
Член 32
Общата сума, за която могат да се издават удостоверения за всеки от траншовете по член 29, е:
а)
30 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 септември - за транша по член 29, параграф 1, буква а);
б)
27 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 ноември - за транша по член 29, параграф 1, буква б);
в)
32 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 януари - за транша по член 29, параграф 1, буква в);
г)
44 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 март - за транша по член 29, параграф 1, буква г);
д)
67 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 май - за транша по член 29, параграф 1, буква д);
е)
100 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 юли - за транша по член 29, параграф 1, буква е).
РАЗДЕЛ 2
Заявления и издаване на удостоверенията за възстановяване
Член 33
1. Когато общата стойност по заявленията, получени за всеки от съответните периоди, надхвърля максималната сума, посочена в член 31, параграф 2, Комисията определя редукционен коефициент, който се прилага за всички заявления, подадени преди съответната дата по член 29, за да се осигури съблюдаването на максималния размер, посочен в член 31.
Комисията ще публикува коефициента в Официален вестник на Европейския съюз в срок до пет работни дни от датите по член 30.
2. Когато Комисията е определила редукционен коефициент, удостоверенията се издават за заявената стойност, умножена по 1 минус определения редукционен коефициент по параграф 1 от настоящия член или по член 34, параграф 3, буква а).
Въпреки това по отношение на транша, посочен в буква е) от първи параграф на член 29, заявителите могат да оттеглят заявленията си в рамките на пет работни дни след публикуване на коефициента в Официален вестник на Европейския съюз.
3. Държавите-членки уведомяват Комисията до 1 август за сумите по оттеглените съгласно параграф 2, втора алинея заявления за удостоверения за възстановяване.
Член 34
1. Когато след крайната дата за подаването на заявления за удостоверения за възстановявания при износ за конкретен транш по член 29, параграф 1, не е публикуван редукционен коефициент съгласно член 33, параграф 1, стопанските субекти могат да подават заявления за издаване на удостоверение за възстановяване за всяка останала налична сума за конкретния транш, за която не са подавани заявления.
Заявлението се подава през времето до следващата крайна дата, определена в член 29, параграф 1.
2. Всеки понеделник държавите-членки уведомяват Комисията за подадените през предходната седмица заявления. Издаването на съответните удостоверения може да започне от сряда след уведомлението, освен ако Комисията даде други указания.
3. Когато общата сума по получените заявления през дадена седмица за подаване на заявления надвишава останалата налична сума, посочена в параграф 1, Комисията предприема една или няколко от следните мерки:
а)
определя редукционен коефициент за заявленията за удостоверения за възстановяване, подадени през конкретната седмица за подаване на заявления, за които Комисията е била уведомена и за които все още не са издадени удостоверения за възстановяване;
б)
дава указания на държавите-членки да отхвърлят заявленията, подадени през конкретната седмица за подаване на заявления, за които Комисията все още не е уведомена;
в)
временно преустановява подаването на заявления за удостоверения за възстановяване.
4. Всеки регламент, приет по силата на параграф 3, се публикува в Официален вестник на Европейския съюз в срок до три дни от уведомлението за посочените в параграф 2 заявления.
Член 35
1. Удостоверенията за възстановяване са валидни от датата на издаването, както е определено в член 22, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 376/2008.
2. При спазване на втора алинея удостоверенията за възстановяване са валидни до последния ден на петия месец след месеца, в който е подадено заявлението за удостоверение, или до последния ден на бюджетния период, в зависимост от това коя от двете дати настъпва по-рано.
Удостоверенията за възстановяване, посочени в член 36, са валидни до последния ден на петия месец след месеца, в който е подадено заявлението за удостоверение.
3. Когато ставките на възстановяването са фиксирани предварително съгласно член 26, тези ставки остават валидни до последния ден на периода на валидност на удостоверението.
Член 36
Регламент (ЕО) № 2298/2001 на Комисията (13) се прилага за заявленията за удостоверения за възстановяване и за удостоверенията за възстановяване, издадени за износа на стоки, които са част от международна операция за предоставяне на хранителни помощи по смисъла на член 10, параграф 4 от споразумението.
Член 37
1. За целите на член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008 се прилагат параграфи 2 до 11 от настоящия член.
2. От 1 октомври на всеки бюджетен период заявленията за удостоверения във връзка с покани за участие в търг, обявени в трета държава вносител, за предварително фиксиране на възстановяването при износ в деня на подаване на заявлението могат да бъдат подавани съгласно настоящия член и извън сроковете по членове 29 и 34, когато сборът от всички суми, съответстващи на една покана за участие в търг, за който са подадени едно или повече заявления за удостоверения за възстановяване от един или повече износители и за който все още не са издадени удостоверения, не надхвърля 2 милиона EUR.
Въпреки това лимитът може да бъде увеличен на 4 милиона EUR, когато нито един от редукционните коефициенти, публикувани от началото на бюджетния период и посочени в член 33, параграф 1 или в член 34, параграф 3, не надхвърля 50 %.
3. Стойността, за която се подава заявлението за удостоверение(я), не може да надхвърля количеството, определено в поканата за участие в търг, умножено по съответната ставка на възстановяването, която е била фиксирана предварително в деня на подаване на заявлението. Предвидените в поканата за участие в търг толеранси или варианти не се вземат под внимание.
4. В допълнение към данните, посочени в член 47, параграф 3, първа алинея от Регламент (ЕО) № 376/2008, държавите-членки незабавно информират Комисията за сумите, за които се подават заявления за всяко отделно удостоверение, както и за датата и времето на подаване на всяко заявление.
5. Когато сумите, за които е направено уведомяването по силата на параграф 4, заедно със сумите, за които вече са подадени заявления за едно или повече удостоверения като част от същата покана за участие в търг, надхвърлят приложимия лимит по параграф 2, Комисията информира държавите-членки в срок до два работни дни за получаването на допълнителната информация, посочена в параграф 4, че няма да бъде издадено удостоверение за възстановяване на стопанския субект.
6. Когато в рамките на един бюджетен период сборът на сумите по удостоверенията за възстановяване, които могат да бъдат издадени съгласно член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008, надхвърля 4 милиона EUR, Комисията може временно да преустанови прилагането на параграф 2. Решенията за временното преустановяване на прилагането се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз.
7. Чрез дерогация от разпоредбите на член 35, параграфи 1 и 2 от настоящия регламент, удостоверенията за възстановяване, издадени съгласно член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008, са валидни от датата, на която са издадени по смисъла на член 22, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 376/2008. Удостоверенията за възстановяване са валидни до края на осмия месец след месеца на издаване или до 30 септември, в зависимост от това коя от двете дати настъпва по-рано. Предварително фиксираните ставки са валидни до последния ден на валидност на удостоверението.
8. Когато, в съответствие с член 47, параграф 9, буква а) от Регламент (ЕО) № 376/2008, компетентният орган се е уверил, че агенцията, която е обявила поканата за участие в търг, е прекратила процедурата по причини, които не се отнасят до спечелилия кандидат и не се определят като непреодолима сила, той освобождава гаранцията в случаите, когато предварително фиксираната ставка на възстановяването за основния продукт, на който се пада най-големият размер на възстановяването в сравнение с останалите използвани основни продукти, е по-голяма или равна на ставката на възстановяването, която е в сила към последния ден от срока на валидност на удостоверението.
9. Когато, в съответствие с член 47, параграф 9, буква б) от Регламент (ЕО) № 376/2008, компетентният орган се е уверил, че агенцията, която е обявила поканата за участие в търг, е задължила спечелилия кандидат да приеме промените в договора по причини, които не се отнасят до него и не се определят като непреодолима сила, той може да удължи срока на валидност на удостоверението и срока, в който трябва да се прилага предварително фиксираната ставка на възстановяването, до 30 септември.
10. Когато, в съответствие с член 47, параграф 9, буква в) от Регламент (ЕО) № 376/2008, спечелилият търга кандидат представи доказателството, че поканата за участие в търг или сключеният след спечелването на търга договор предвиждат толеранс или вариант за намаляване от над 5 % и че агенцията, която е обявила поканата за участие в търг, се позовава на съответната клауза, задължението за осъществяване на износа се счита за изпълнено, когато изнесеното количество е по-малко с не повече от 10 % от количеството, което съответства на размера, за който е издадено удостоверението.
Първа алинея се прилага, при условие че предварително фиксираната ставка на възстановяването за основния продукт, на който се пада най-големият размер на възстановяването спрямо останалите използвани основни продукти, е по-голяма или равна на ставката на възстановяването, която е в сила към последния ден от срока на валидност на удостоверението. В тези случаи стойността от 95 %, посочена в член 40, параграфи 3 и 5 от настоящия регламент, се заменя с 90 %.
11. За целите на параграфи 1 до 10 от настоящия член срокът от 21 дни, определен в член 47, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 376/2008, е 44 дни.
РАЗДЕЛ 3
Гаранции
Член 38
1. Издаването на удостоверение за възстановяване задължава титуляря да кандидатства за възстановяване, равняващо се на размера, за който е издадено удостоверението за стоките, изнесени по време на периода на валидност на удостоверението за възстановяване.
Гаранцията по член 23 се представя, за да се осигури спазването на задължението, посочено в първа алинея.
2. Задължението, посочено в първа алинея от параграф 1 на настоящия член, се счита за главно изискване по смисъла на член 20, параграф 2 на Регламент (ЕИО) № 2220/85.
Член 39
1. Главното изискване се счита за изпълнено, когато износителят е предал специалното заявление, отнасящо се за стоките, изнесени през периода на валидност на удостоверението за възстановяване съгласно условията, определени в член 28 и в раздел V от приложение VI.
2. Когато специалното заявление не е декларацията за износ, то трябва да бъде подадено в срок от три месеца от датата на изтичане на срока на валидност на удостоверението за възстановяване, чийто номер се вписва в специалното заявление, освен в случаите на непреодолима сила.
Когато не бъде спазен тримесечният срок, определен в първа алинея, главното изискване не може да се счита за изпълнено.
3. Доказателството за изпълненото главно изискване е представянето пред компетентните органи на копие № 1 на удостоверението за възстановяване, надлежно вписано съгласно член 28, параграф 2. Това доказателство трябва да бъде представено до края на дванадесетия месец след края на срока на валидност на удостоверението за възстановяване.
Първа алинея се прилага mutatis mutandis за удостоверения, регистрирани в съответствие с член 24, параграф 2.
4. Чрез дерогация от член 22, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2220/85 гаранцията, предвидена в член 23 от настоящия регламент, се задържа в размер на сумата, за която не е представено необходимото доказателство в рамките на сроковете по параграфи 2 и 3 от настоящия член.
Член 40
1. Когато се прилага редукционен коефициент по силата на член 33, параграф 2 или на член 34, параграф 3, буква а), част от гаранцията, равняваща се на заявената сума, умножена по редукционния коефициент, се освобождава веднага.
2. В случай че заявителят оттегли заявлението си за удостоверение съгласно член 33, параграф 2, втора алинея, се освобождават 80 % от първоначалната гаранция.
3. Гаранцията се освобождава в пълния ѝ размер, когато титулярят на удостоверението е подал заявление за възстановяване на обща стойност от 95 % от сумата, за която е издадено удостоверението.
4. По искане на титуляря държавите-членки могат да освободят гаранцията на части, пропорционално на сумите, по отношение на които са изпълнени условията по член 39, параграфи 1 и 3, при условие че бъдат представени доказателства, че е подадено заявление за сума, равняваща се най-малко на 5 % от тази, която е посочена в удостоверението.
5. Когато са подадени заявления за възстановяване на стойност, която е по-малка от 95 % от сумата, за която е издадено удостоверението, се задържа частта от гаранцията, равна на 10 % от разликата между 95 % от сумата, за която е издадено удостоверението, и действително използваната стойност на възстановяването.
6. Когато сумата, по отношение на която са изпълнени условията по член 39, параграфи 1 и 3, е по-малка от 5 % от стойността, посочена в удостоверението, цялата гаранция се задържа.
7. Когато общата стойност на гаранцията, която би трябвало да се задържи за дадено удостоверение, възлиза на 100 EUR или по-малко, съответната държава-членка освобождава цялата гаранция.
Член 41
1. Когато удостоверение или извлечение от удостоверение бъде върнато на издаващия орган в рамките на период, който се равнява на първите две трети от срока му на валидност, съответният размер на гаранцията, който трябва да се задържи, се намалява с 40 %, като за целта всяка част на деня се счита за цял ден.
2. Когато удостоверение или извлечение от удостоверение бъде върнато на издаващия орган в рамките на период, който се равнява на последната трета от срока му на валидност, или през месеца, следващ датата на изтичане на валидността му, съответният размер на гаранцията, който трябва да се задържи, се намалява с 25 %.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат само за удостоверения и извлечения от удостоверения, които са върнати на издаващия орган, по време на бюджетния период, за който са били издадени удостоверенията, при условие че са върнати не по-късно от 31 август от този период.
ГЛАВА IV
ИЗНОС, ЗА КОЙТО НЯМА ИЗДАДЕНИ УДОСТОВЕРЕНИЯ
Член 42
1. Не се изискват удостоверения за износ, за който заявленията, които са подадени от стопанския субект през бюджетната година, не пораждат право на изплащане на сума над 100 000 EUR.
2. Удостоверения не се изискват за доставките, посочени в член 4, параграф 1, втора алинея, трето тире, член 33, параграф 1, член 37, параграф 1, член 41, параграф 1 и член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат също и за износ от страна на стопански субекти, които са притежавали удостоверение за възстановяване през съответния бюджетен период или които имат такова удостоверение към датата на износа.
4. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат само в държавата-членка, в която е установен стопанският субект.
Член 43
1. За всеки бюджетен период износът по член 42, параграф 1, е допустим за изплащане на възстановяване в рамките на лимит от общ резерв от 40 милиона EUR за всяка бюджетна година
2. Възстановяванията за износ, който е част от международна операция за предоставяне на хранителни помощи по смисъла на член 10, параграф 4 от споразумението, и възстановяванията за доставките, посочени в член 4, параграф 1, втора алинея, трето тире и в член 33, параграф 1, член 37, параграф 1, член 41, параграф 1 и член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009, не се вземат предвид при установяване на равнището на разходите по резерва по параграф 1.
Член 44
1. Когато сборът на сумите, за които държавите-членки са изпратили уведомление съгласно член 53, достигне 30 милиона EUR, Комисията може, като отчита международните ангажименти на Съюза, временно да преустанови прилагането на член 43, параграф 1 за износ, за който няма издадено удостоверение за възстановяване, за срок от максимум 20 работни дни.
2. При обстоятелствата по параграф 1 и съгласно член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1216/2009, Комисията може временно да преустанови прилагането на член 43, параграф 1 от настоящия регламент за износ, за който няма издадено удостоверение за възстановяване, за срок, превишаващ 20 работни дни.
ГЛАВА V
ЗАДЪЛЖЕНИЯ НА ИЗНОСИТЕЛЯ
Член 45
1. Когато предстои износ на стоки, съответната страна декларира количествата на основни продукти, на продукти, получени от преработката на основни продукти, или на продукти, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3, които действително са използвани по смисъла на член 10 за производството на тези стоки, за които ще се иска възстановяване, или се позовава на този състав, ако той е определен съгласно член 10, параграф 4.
2. Когато стоките са използвани за производството на стоки, предназначени за износ, декларацията, подадена от съответната страна трябва да включва действително използваното количество на стоките и естеството, и количеството на всеки от основните продукти, продуктите, получени от преработката на основни продукти и/или продуктите, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3, от които са получени стоките.
В подкрепа на своята декларация съответната страна представя пред компетентните органи всички документи и информация, които последните считат за необходими. Съответните документи и информация могат да се съхраняват и подават в електронна форма.
Компетентните органи проверяват верността на декларацията чрез всички подходящи средства.
3. По искане на компетентните органи в държавата-членка, на чиято територия се извършват митническите формалности по износа, компетентните органи на останалите държави-членки съобщават директно на първите цялата информация, която успеят да получат, за да дадат възможност за проверка на подадената от съответната страна декларация.
Член 46
Чрез дерогация от член 45 и след консултации с компетентните органи декларацията за използваните продукти или стоки може да бъде заменена с обобщена декларация за използваните количества продукти или с позоваване на декларация за тези количества, когато последните вече са определени съгласно член 10, параграф 4, и при условие, че производителят представи цялата необходима информация за проверка на декларацията на разположение на органите.
Член 47
1. Когато износителят не изготви посочената в член 46 декларация или не представи необходимата информация в подкрепа на своята декларация, той няма право на възстановяване.
2. Чрез дерогация от параграф 1, когато съответните стоки са включени в колони 1 и 2 от приложение IV, по изрично свое искане съответната страна може получи възстановяване. Естеството и количеството на основните продукти, които са взети под внимание за изчисляване на възстановяването, се определят от анализ на стоките за износ и съгласно таблицата в приложение IV. Компетентните органи вземат решение за условията, при които анализът трябва да бъде извършен, и за информацията, която да се представи в подкрепа на искането.
3. Разходите по този анализ са за сметка на износителя.
Член 48
1. Член 45 не се прилага за количествата селскостопански продукти, определени съгласно приложение III, с изключение на:
а)
количествата продукти, посочени в член 45, параграф 1, изнесени под формата на стоки, получени частично от продукти, изплащането на възстановяване за които е обхванато от разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1234/2007, и частично от други продукти съгласно условията, определени в член 11, параграф 2;
б)
количествата яйца или яйчни продукти, изнесени под формата на макаронени изделия, включени в код по КН 1902 11 00;
в)
количеството на сухо вещество в пресни макаронени изделия, както това е посочено в член 11, параграф 1, втора алинея;
г)
естеството на основните продукти, действително използвани за производството на D-глюцитол (сорбитол), включен в кодове по КН 2905 44 и 3824 60, и когато е необходимо - пропорциите на D-глюцитол (сорбитол), получени от продукти от нишесте или скорбяла и захароза;
д)
количествата казеин, изнасян под формата на стоки, включени в код по КН 3501 90 90;
е)
градуса Плато на бирата, произведена от малц, включен в код по КН 2202 90 10;
ж)
количествата немалцов ечемик, приети от компетентните органи.
При описанието на стоките, направено в декларацията за износ и заявлението за възстановяване за стоките, посочени в приложение III, се взема под внимание номенклатурата, посочена в същото приложение.
2. Когато стоките се подлагат на анализ за целите на членове 45, 46, 47 или на параграф 1 или 3 от настоящия член, методите за анализ са онези, които са посочени в Регламент (ЕО) № 904/2008 на Комисията (14), а при липса на такива - онези, които са посочени в Регламент (ЕО) № 900/2008 на Комисията (15), или при липса на такива - приложимите за класификацията за Общата митническа тарифа за подобни стоки, внасяни в Съюза.
3. Количествата на изнесените стоки и количествата на продуктите, посочени в член 45, параграф 1, или позоваването на състава, определен съгласно член 10, параграф 4, се вписват в документа, с който се удостоверява износът. Въпреки това, когато се прилага член 47, параграф 2, посочените на второ място количества се заменят с количествата основни продукти, посочени в колона 4 от приложение IV, според резултатите от анализа на изнесените стоки.
4. За да бъде предоставено възстановяване за стоките, включени в кодове по КН 0403 10 51 до 0403 10 99, 0403 90 71 до 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 и 3502 19 90, стоките трябва да отговарят на изискванията на Регламент (ЕО) № 852/2004 и на Регламент (ЕО) № 853/2004, включително изискването да са произведени в одобрени предприятия и да отговарят на изискванията за здравната маркировка, посочени в раздел I от приложение II към Регламент (ЕО) № 853/2004.
5. За целите на членове 45 и 46 всяка държава-членка информира Комисията за извършените на нейната територия проверки на различните видове изнесени стоки. Комисията информира съответно останалите държави-членки.
Член 49
1. Съгласно членове 45 и 46 от настоящия регламент и на основание член 12 от Регламент (ЕО) № 612/2009, за стоките, съдържащи житни растения, ориз, мляко и млечни продукти или яйца, упоменати в член 162, параграф 1), буква a), подточки i), ii), v) и vii) и буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, съответната страна представя декларация, че нито една от съставките не е била внесена от трети държави, или спецификация на количествата на онези продукти, които са внесени от трети държави.
2. При искане за определяне на количествата съгласно член 10, параграф 4 компетентният орган може да приеме декларация от съответната страна, че житните растения, оризът, млякото и яйчните продукти, посочени в параграф 1 и внесени от трети държави, няма да бъдат използвани.
3. При искане за определяне на количествата съгласно член 11, параграф 1 или съгласно член 47, параграф 2 компетентният орган може да приеме декларация от съответната страна, че житните растения, оризът, млякото и яйчните продукти, посочени в параграф 1 и внесени от трети държави, няма да бъдат използвани.
4. Декларациите по параграфи 1, 2 и 3 подлежат на проверка от компетентните органи чрез всякакви подходящи средства.
ГЛАВА VI
ИЗПЛАЩАНЕ НА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕТО
Член 50
1. Възстановяванията при износ на стоки, осъществен между 1 октомври и 15 октомври на всяка година, не се изплаща преди 16 октомври.
По отношение на изнесените стоки с представяне на удостоверение за възстановяване, издаден за даден бюджетен период, и когато Комисията счете, че има опасност Съюзът да не може да изпълни своите международни ангажименти, изплащането на възстановяванията, планирано за след края на този период, не се извършва преди 16 октомври. В този случай срокът, посочен в член 46, параграф 8 от Регламент (ЕО) № 612/2009, може временно да бъде удължен на три месеца и 15 дни с регламент, който трябва да бъде публикуван в Официален вестник на Европейския съюз преди 20 септември.
2. За стоките, посочени в приложение II към настоящия регламент, и чрез дерогация от член 24 от Регламент (ЕО) № 612/2009 сумата, посочена в член 24, параграф 1, буква а), ii) от Регламент (ЕО) № 612/2009, се прилага независимо от държавата или територията на местоназначение, в която сe изнасят стоките:
а)
при стоки, опаковани за продажба на дребно за потребителите в директни опаковки с нетно съдържание, ненадвишаващо 2,5 kg, или в съдове, несъдържащи повече от 2 литра, и които са с етикетиране по смисъла на член 1, параграф 3, буква а) от Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (16), в което е отбелязан вносителят в държавата на местоназначение или чийто текст е съставен на официален език на държавата на местоназначение или на лесно разбираем в тази държава език;
б)
в случаите, когато конкретен износител изнася най-малко 12 пъти през двете години преди датата на искане за разрешение, посочено в параграф 3, стоки, съдържащи не повече от 90 тегловни % на само един основен продукт, за който се изплаща възстановяване, които имат същия осемцифров код по КН и които се изпращат на същия(те) получател(и).
3. В предвидените в параграф 2 случаи държавите-членки могат при формулирано искане да предоставят официално разрешение, което освобождава съответния износител от изискването за представяне на документите по член 17 от Регламент (ЕО) № 612/2009, различни от документа за транспорт.
Посоченото в първа алинея разрешение е валидно, освен ако бъде отменено, за максимален период от две години и може да бъде подновено. Единствено по своя преценка държавите-членки могат да отменят разрешението и, по-специално, незабавно да оттеглят разрешението, когато имат основателни причини да се съмняват, че износителят е спазил условията в него.
Освобождаванията, предоставени съгласно първа алинея, се считат за рискови фактори, които трябва да бъдат взети под внимание за целите на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 485/2008 на Съвета (17).
Износителите, които се ползват от освобождаването, отбелязват номера на разрешението в единния административен документ и в специалното заявление за изплащане по член 28 от настоящия регламент.
4. Чрез дерогация от параграф 3 в случаите, предвидени в параграф 2, буква б), държавите-членки могат да освободят съответния износител от изискването за представяне на документите за транспорт за целия износ, обхванат от едно разрешение, при условие че съответният износител е задължен да представи документите за транспорт за минимум 10 % от тези декларации за износ или един документ на година - като се използва по-голямата от тези две стойности - изборът се извършва от държавите-членки на базата на критериите по Регламент (ЕО) № 1276/2008 на Комисията (18).
5. За стоките, посочени в приложение II към настоящия регламент, когато декларацията за износ е била приета най-късно до 30 септември 2007 г. и за които износителят не е в състояние да представи доказателството, посочено в член 17, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009, стоките се считат за внесени в трета държава, ако е представено копие на документа за транспорт или на един от документите по член 17, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 612/2009, или на банков документ, издаден от одобрени посредници, установени в Съюза, с който се удостоверява, че откритата при тях сметка на износителя е кредитирана с изплащането за износа, или на доказателството за изплащането.
6. За целите на прилагането на член 27 от Регламент (ЕО) № 612/2009 държавите-членки вземат под внимание разпоредбите по параграф 5.
ГЛАВА VII
ЗАДЪЛЖЕНИЕ ЗА УВЕДОМЯВАНЕ
Член 51
1. Преди десето число на всеки месец държавите-членки уведомяват Комисията за:
а)
сумите в евро, по отношение на които удостоверения за възстановяване са били върнати през предходния месец съгласно член 41, параграф 1;
б)
сумите в евро, по отношение на които през предходния месец е било установено, че главното изискване по член 38 не е било изпълнено;
в)
посочените в член 35 удостоверения за възстановяване в евро, издадени през предходния месец;
г)
удостоверенията за възстановяване в евро, издадени през предходния месец съгласно член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008.
Посочените в буква б) от първа алинея суми се диференцират, като се посочва бюджетният период на удостоверението за възстановяване, към който се отнасят.
2. Преди 1 ноември всяка година държавите-членки уведомяват Комисията за общата стойност в евро, на която възлизат преди 1 октомври същата година удостоверенията за възстановяване, издадени през бюджетния период, който завършва на 30 септември от предходната календарна година.
Член 52
1. Най-късно до края на месеца, следващ всеки месец на календарната година, и като за целта ползват системата за обмен на данни, известна като DEX, държавите-членки съобщават на Комисията статистическа информация за стоките, обхванати от настоящия регламент, по отношение на които през предходния месец са предоставени удостоверения за възстановяване, като те се разбиват по осемцифров код по КН и включват:
а)
количествата от тези стоки, изразени в тонове или друга утвърдена измервателна единица;
б)
стойността, изразена в евро или в национална валута, на предоставените през предходния месец възстановявания при износ по отношение на всеки от съответните основни селскостопански продукти;
в)
количествата в тонове на всеки от основните селскостопански продукти, по отношение на които са предоставени възстановявания.
2. Преди 31 декември всяка година държавите-членки уведомяват Комисията за общия размер на възстановяванията в евро, които действително са предоставили през бюджетния период, който приключва на 30 септември от същата календарна година, за стоки, изнесени през бюджетния период, свършващ на 30 септември от предходната година, и през който и да е предходен бюджетен период, за които все още не е изпратено уведомление, като се посочват съответните периоди.
3. За целите на параграфи 1 и 2 предоставените възстановявания включват авансовите плащания.
4. Преди 31 декември всяка година държавите-членки уведомяват Комисията за общия размер в евро на връщането на възстановявания, които са неправомерно изплатени, през бюджетния период, който приключва на 30 септември от същата календарна година, като се посочват съответния(ите) бюджетен(и) период(и).
Член 53
Не по-късно от пето число на всеки месец държавите-членки уведомяват Комисията за размера на възстановяванията, предоставени съгласно член 43, параграф 1 от шестнадесето число до края на предходния месец, и не по-късно от двадесето число на всеки месец - за размера на възстановяванията, предоставени съгласно член 43, параграф 1 от първо до петнадесето число на текущия месец. Когато е приложимо, държавите-членки информират Комисията, че не са предоставяни суми между съответните дати.
ГЛАВА VIII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 54
Регламент (ЕО) № 1043/2005 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение IX.
Член 55
Настоящият регламент влиза в сила на втория ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага за заявленията, подадени след 8 юли 2010 г. за удостоверения, които ще бъдат използвани след 1 октомври 2010 година.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 29 юни 2010 година.
32010R0578
L 171/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
29.06.2010.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 578/2010
od 29. lipnja 2010.
o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 1216/2009 u vezi sa sustavom odobravanja izvoznih subvencija za određene poljoprivredne proizvode koji se izvoze u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru, te kriterijima za utvrđivanje iznosa takvih subvencija
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1216/2009 od 30. studenoga o utvrđivanju trgovinskih aranžmana primjenljivih na određenu robu dobivenu preradom poljoprivrednih proizvoda (1), a posebno prvi podstavak njezinog članka 8. stavka 3.,
budući da:
(1)
Uredba Komisije (EZ) br. 1043/2005 od 30. lipnja 2005. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 3448/93 u vezi sa sustavom odobravanja izvoznih subvencija za određene poljoprivredne proizvode koji se izvoze u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru, te kriterijima za utvrđivanje iznosa takvih subvencija (2) nekoliko je puta znatno izmijenjena. Pošto su potrebne daljnje izmjene, potrebno ju je zamijeniti.
(2)
Uredbom Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u) (3) predviđa se da se, koliko je to potrebno, da se određenim poljoprivrednim proizvodima omogući da budu izvezeni u obliku određene prerađene robe koja nije navedena u Prilogu I. Ugovoru na temelju kotacija ili cijena takvih proizvoda na svjetskom tržištu, razlika između takvih kotacija ili cijena u Uniji može pokriti izvoznom subvencijom. Dodjeljivanje subvencija za navedene poljoprivredne proizvode izvezene u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru mora stoga podlijegati zajedničkim pravilima.
(3)
Kako bi se osigurala jedinstvena primjena Uredbe (EZ) br. 1234/2007 koja se odnosi na odobravanje izvoznih subvencija, takve se subvencije ne bi trebale odobriti za robu iz trećih zemalja koja se upotrebljava za proizvodnju robe koja se izvozi nakon što je bila puštena u slobodan promet u Uniji.
(4)
Izvozne subvencije treba platiti za robu koja je dobivena neposredno od osnovnih proizvoda, od proizvoda dobivenih preradom osnovnih proizvoda te od proizvoda izjednačenih s bilo kojom od navedenih kategorija. Potrebno je odrediti način za utvrđivanje iznosa izvozne subvencije u svakom od navedenih slučajeva.
(5)
Uredba Komisije (EZ) br. 612/2009 od 7. srpnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih detaljnih pravila za primjenu sustava izvoznih subvencija za poljoprivredne proizvode (4) i Uredba Komisije (EEZ) br. 2220/85 od 22. srpnja 1985. o utvrđivanju zajedničkih detaljnih pravila za primjenu sustava jamstava za poljoprivredne proizvode (5) općenito se primjenjuju na robu koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru. Stoga je potrebno navesti način primjene određenih odredaba navedenih uredaba.
(6)
U skladu s Uredbom Komisije (EZ) br. 1670/2006 od. 10. studenoga 2006. o utvrđivanju određenih detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1784/2003 o utvrđivanju i dodjeli prilagođenih subvencija u vezi sa žitaricama izvezenim u obliku određenih alkoholnih pića (6), stopa izvozne subvencije mora biti ona koja se primjenjuje na dan stavljanja žitarica pod carinski nadzor za proizvodnju alkoholnih pića. Stavljanje žitarica pod carinski nadzor za proizvodnju alkoholnih pića iz članka 2. Uredbe (EZ) br. 1670/2006 treba se toga smatrati istovrijednim izvozu u smislu odobravanja izvoznih subvencija.
(7)
Alkoholna pića smatraju se manje osjetljivim na cijenu poljoprivrednih proizvoda upotrijebljenih u njihovoj proizvodnji od ostale robe. Međutim, Protokolom 19. Akta o pristupanju Ujedinjene Kraljevine, Irske i Danske predviđa se da treba donijeti potrebne mjere za olakšanje uporabe žitarica iz Unije u proizvodnji alkoholnih pića dobivenih od žitarica.
(8)
Mnoga se roba koju je poduzeće proizvelo pod jasno određenim tehničkim uvjetima i koja ima stalne značajke i kakvoću izvozi po redovnim postupcima. Radi olakšavanja izvoznih formalnosti treba usvojiti pojednostavnjeni postupak za takvu robu putem kojeg proizvođač nadležnim tijelima priopćava takve podatke koje oni smatraju potrebnim glede uvjeta proizvodnje robe. Ako su količine poljoprivrednih proizvoda koji su stvarno upotrijebljeni u proizvodnji izvezene robe registrirani kod nadležnih tijela, potrebno je uključiti odredbu o godišnjoj potvrdi takve registracije kako bi se smanjili rizici vezani uz neobavješćivanje o promjenama navedenih količina.
(9)
Mnogi poljoprivredni proizvodi podliježu prirodnoj i sezonskoj promjenljivosti. Sadržaj poljoprivrednog proizvoda u izvezenoj robi može varirati kao posljedica toga. Iznos subvencije treba se stoga odrediti na temelju količine poljoprivrednih proizvoda stvarno upotrijebljenih u proizvodnji izvezene robe. Međutim, za određenu robu jednostavnog i relativno stalnog sastava, iznos subvencije treba se, radi lakšeg upravljanja, odrediti na temelju fiksne količine poljoprivrednih proizvoda.
(10)
Kako bi stekli pravo na subvenciju upotrijebljeni poljoprivredni proizvodi i prije svega roba proizvedena od takvih proizvoda moraju biti izvezeni. Svaku iznimku toga pravila treba protumačiti ograničavajuće. Međutim, tijekom procesa proizvodnje robe proizvođači mogu pretrpjeti gubitke sirovina koje su ipak bile plaćene po cijenama Unije, dok su gubici koje su pretrpjeli proizvođači s poslovnim nastanom izvan Unije ograničeni na cijene na svjetskom tržištu. Pored toga, u procesu proizvodnje dobiveni su određeni sporedni proizvodi čija se vrijednost izrazito razlikuje od vrijednosti primarnih proizvoda. U nekim slučajevima navedeni sporedni proizvodi mogu se upotrebljavati samo kao hrana za životinje. Stoga je potrebno utvrditi zajednička pravila za određivanje pojma količine proizvoda stvarno upotrijebljenih u procesu proizvodnje izvezene robe.
(11)
U smislu drugoga podstavka članka 8. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 1216/2009, potrebno je predvidjeti da se subvencije za osnovne proizvode izvezene u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. utvrde za isto razdoblje kao i ono za subvencije za poljoprivredne proizvode izvezene u neprerađenom stanju. Međutim, također je potrebno predvidjeti mogućnost odstupanja od toga pravila u okolnostima ometanja tržišta koje se određuju u skladu s postupkom iz članka 16. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1216/2009.
(12)
Pri utvrđivanju stope subvencije za osnovne proizvode ili izjednačene proizvode treba uzeti u obzir pomoći ili ostale mjere sa sličnim učinkom koje se primjenjuju u skladu s Uredbom (EZ) br. 1234/2007.
(13)
Krumpirov škrob treba biti izjednačen s kukuruznim škrobom u smislu određivanja izvoznih subvencija. Međutim, treba omogućiti utvrđivanje posebne stope subvencije za krumpirov škrob u tržišnim situacijama u kojima je njegova cijena znatno niža od cijene kukuruznog škroba.
(14)
U skladu s člankom 162. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1234/2007, subvencije odobrene za izvoz poljoprivrednih proizvoda sadržanih u robi koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru ne smiju premašivati subvencije koje bi se platile za navedene proizvode ako bi se izvozili u neprerađenom stanju. To treba uzeti u obzir pri određivanju stopa subvencije i pri uvođenju pravila o izjednačivanju.
(15)
Određena roba koja ima slične značajke može biti dobivena različitim tehnikama od različitih osnovnih materijala. Od izvoznika treba zahtijevati da prepoznaju narav osnovnih materijala i da daju određene izjave u vezi s procesom proizvodnje ako su ti podaci potrebni za utvrđivanje prava na subvenciju ili odgovarajuće stope subvencije koja se primjenjuje.
(16)
Pri izračunu količine stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda primjereno je uzeti u obzir sadržaj suhe tvari u slučaju škroba i određenih glukoznih i malotodekstrinskih sirupa.
(17)
Ako to zahtijevaju stanje na svjetskom tržištu, posebni zahtjevi određenih tržišta ili međunarodni trgovinski sporazumi, treba predvidjeti mogućnost razlikovanja subvencije za određene poljoprivredne proizvode izvezene u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru s obzirom na odredište.
(18)
Radi upravljanja iznosima subvencija koji se mogu odobriti tijekom proračunske godine za određene poljoprivredne proizvode izvezene u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru, treba dozvoliti da se utvrde različite stope za izvoz, s prethodnim utvrđivanjem stope subvencije na temelju razvoja u Uniji i svjetskim tržištima ili bez njega.
(19)
Iznos subvencija koji se može odobriti u svakoj proračunskoj godini ograničen je u skladu s međunarodnim obvezama Unije. Treba omogućiti da se roba koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru izvozi pod unaprijed poznatim uvjetima. Prije svega, treba biti moguće da subjekti dobiju osiguranje da je takav izvoz podoban za subvenciju u skladu s obvezama Unije. Ako se takvo jamstvo više ne može dati, izvoznike treba obavijestiti dostatno unaprijed. Izdavanje potvrda o subvenciji omogućuje praćenje zahtjeva za subvenciju i jamstva njihovim nositeljima da će moći koristiti subvenciju do iznosa za koji je potvrda izdana, pod uvjetom da ispunjavaju sve ostale uvjete za subvenciju utvrđene pravilima Unije.
(20)
Treba utvrditi pravila o upravljanju za sustav potvrda o subvenciji. Prije svega, treba propisati koeficijent smanjenja koji se primjenjuje ako zahtjevi za potvrde o subvenciji premašuju raspoložive iznose. U određenim okolnostima treba predvidjeti mogućnost obustave izdavanja potvrda o subvenciji.
(21)
Potvrde o subvenciji služe kako bi se osigurala usklađenost s međunarodnim obvezama koje je usvojila Unija. Njima se također može unaprijed utvrditi subvenciju koja se može odobriti za poljoprivredne proizvode upotrijebljene u proizvodnji robe izvezene u treće zemlje. Ta se svrha razlikuje, u nekim pogledima, od ciljeva izvoznih dozvola izdanih za osnovne proizvode izvezene u neprerađenom stanju koji podliježu međunarodnim obvezama koje uključuju količinska ograničenja. Stoga je potrebno navesti koje se opće odredbe koje se primjenjuju na poljoprivredne dozvole i potvrde, trenutačno utvrđene Uredbom Komisije (EZ) br. 376/2008 od 23. travnja 2008. kojom se utvrđuju zajednička podrobna pravila za primjenu sustava uvoznih i izvoznih dozvola i potvrda o prethodnom utvrđivanju za poljoprivredne proizvode (7), ne primjenjuju na potvrde o subvenciji.
(22)
Većinom se stope subvencija utvrđuju ili mijenjaju četvrtkom. Potrebno je smanjiti rizik podnošenja zahtjeva za prethodno utvrđivanje za proizvode iz špekulativnih razloga. U skladu s tim, ako je zahtjev za prethodno utvrđivanje podnesen u četvrtak, zahtjev bi se trebao smatrati podnesenim sljedećeg radnog dana.
(23)
Kako bi se olakšalo djelovanje sustava izvoznih subvencija država članica, stope subvencija za različite osnovne proizvode uključene u robu koja nije obuhvaćena Prilogom I. treba istodobno prethodno utvrditi.
(24)
U zaprimljenim zahtjevima za potvrde mogu biti navedeni viši iznosi od onih koje je moguće odobriti. Proračunsku godinu stoga treba podijeliti na razdoblja tako da se potvrde mogu staviti na raspolaganje i subjektima koji izvoze na kraju proračunske godine i onima koji izvoze na početku proračunske godine. Ako je to primjereno, koeficijent smanjenja treba se primjenjivati na sve iznose zatražene tijekom određenog razdoblja.
(25)
Ako je ukupan iznos subvencija u zahtjevima za posebnu tranšu od iznosa raspoloživog i za tu tranšu, subjektima treba dopustiti tjedno podnošenje zahtjeva za potvrde o subvenciji za svaki preostali iznos raspoloživ za navedenu tranšu.
(26)
Potrebno je odrediti kako bi se određene odredbe Uredbe (EZ) br. 376/2008 koje se odnose na potvrde, prethodno utvrđivanje izvozne subvencije, zahtijevanim u vezi s pozivom na javni natječaj izdanim u trećoj zemlji izvoznici, trebale primijeniti na potvrde o subvenciji.
(27)
Treba utvrditi uvjete za oslobođenje od jamstva koje je položeno za potvrde o subvencija. Ti bi uvjeti trebali uključivati obveze koje se smatraju primarnim zahtjevima, za koje je položeno subvencija, te dokaz koji treba pružiti kako bi se dokazalo ispunjavanje navedenih obveza.
(28)
Većina izvoznika u obliku subvencija dobiva manje od 100 000 eura godišnje. Zajedno, navedeni izvoz je od manje gospodarske važnosti i označava samo mali dio ukupnog iznosa subvencija odobrenih za poljoprivredne proizvode izvezene u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru. U tim slučajevima treba omogućiti da se mali izvoznici izuzmu od zahtjeva za podnošenjem potvrde. Radi jasnoće, trebali bi, u određenim okolnostima, imati pravo na uporabu potvrda o subvenciji a da ne izgube status malog izvoznika. Međutim, kako bi se spriječila zlouporaba, potrebno je ograničiti zahtjev o tom izuzeću na državu članicu u kojoj mali izvoznik ima poslovni nastan.
(29)
Treba utvrditi aranžmane praćenja koji se temelje na načelu da bi izvoznik nadležnim tijelima trebao prijaviti količine proizvoda upotrijebljenih u proizvodnji izvezene robe svaki put kada se roba izvozi. Nadležna tijela trebala bi poduzeti sve mjere koje smatraju potrebnim za provjeru točnosti tih deklaracija.
(30)
Tijela odgovorna za provjeru izvoznikove deklaracije možda nemaju dostatne dokaze koji bi im omogućili prihvat deklaracije o upotrijebljenim količinama, čak i ako se temelji na kemijskoj analizi. Do takvih situacija lako može doći ako je roba koju se izvozi proizvedena u drugoj državi članici države članice izvoznice. Stoga bi nadležna države članice izvoznice trebala moći, prema potrebi, izravno od nadležnih tijela ostalih država članica dobiti sve podatke koji su njima dostupni u vezi s uvjetima proizvodnje robe.
(31)
U dogovoru s nadležnim tijelima države članice u kojoj je roba proizvedena, subjektima treba dopustiti da podnesu pojednostavnjenu deklaraciju o upotrijebljenim proizvodima, u obliku zbirnih količina navedenih proizvoda, pod uvjetom da vode podrobnu evidenciju o upotrijebljenim proizvodima i stave ih na raspolaganje navedenim tijelima.
(32)
Nije uvijek moguće da izvoznik zna točnu količinu upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda za koje može zatražiti subvenciju, posebno ako on nije proizvođač. Stoga izvoznik nije uvijek u mogućnosti prijaviti takve količine. Stoga je potrebno predvidjeti alternativnu metodu za izračun subvencije za čiju primjenu dotična osoba može zamoliti, koja je ograničena na određenu robu, na temelju kemijske analize navedene robe, te uporabom tablice izrađene u tu svrhu.
(33)
U skladu s člankom 28. Uredbe (EZ) br. 612/2009 nikakva se subvencija ne odobrava za proizvode koji nisu ispravne i primjerene tržišne kakvoće na dan prihvata izvozne deklaracije. Kako bi se osigurala jedinstvena primjena toga pravila, treba pojasniti da za subvenciju koju treba odobriti za određene proizvode životinjskog podrijetla obuhvaćene Uredbom (EZ) br. 852/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o higijeni hrane (8) i Uredbom (EZ) br. 853/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o utvrđivanju određenih higijenskih pravila za hranu životinjskog podrijetla (9) i koji su uključeni u Prilog II. ovoj Uredbi, dotični proizvodi životinjskog podrijetla trebaju biti pripremljeni u skladu sa zahtjevima navedenih uredaba i biti opremljeni zahtijevanom oznakom o zdravstvenoj ispravnosti.
(34)
Ključno je da se Komisiji omogući praćenje svih mjera donesenih u vezi odobrenih izvoznih subvencija. Stoga bi nadležna tijela država članica trebala Komisiji poslati određene statističke podatke. Treba odrediti oblik i opseg tih podataka.
(35)
U skladu s člankom 12. stavcima 1. i 4. Uredbe (EZ) br. 612/2009, sastojci osim šećernih proizvoda iz točke iii. članka 162. stavka 1. točke (a) i točke (b) članka 162. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1234/2007 za koje je odobrena izvozna subvencija moraju biti podrijetlom iz Unije. Stoga treba utvrditi mjere potrebne za osiguranje usklađenosti s tim zahtjevom.
(36)
Broj zahtjeva na temelju kojih se odobravaju subvencije u skladu s ovom Uredbom velik je. Većina robe za koju se podnose navedeni zahtjevi proizvedena je pod jasno određenim tehničkim uvjetima, ima stalne značajke i kakvoću, izvozi se po redovnim postupcima i proizvodi se na temelju proizvodnih formula koje su registrirala i potvrdila nadležna tijela. U svjetlu tih posebnih okolnosti i s ciljem pojednostavnjenja upravnog posla u vezi s odobravanjem izvoznih subvencija na temelju ove Uredbe, primjereno je državama članicama omogućiti veću fleksibilnost pri primjeni članka 24. Uredbe (EZ) br. 612/2009 ako se odnosi na pragove ispod kojih države članice subjekte mogu izuzeti podnošenja zahtijevanog dokaza osim prijevozne isprave.
(37)
Potrebno je, diljem Unije, osigurati jedinstvenu primjenu odredaba o odobravanju subvencija za robu koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru. U tu svrhu, svaka država članica Komisiju treba obavijestiti o načinima praćenja koje upotrebljava na svom području za različite vrste izvezene robe.
(38)
Dovoljno vremena treba biti na raspolaganju za prijelaz sa administrativnih aranžmana za potvrde o subvenciji iz Uredbe (EZ) br. 1043/2005 na administrativne aranžmane predviđene ovom Uredbom. Ova se Uredba stoga treba primjenjivati na zahtjeve za potvrde podnesene počevši od prvog dana prvog razdoblja za podnošenje zahtjeva u proračunskom razdoblju 2011. i stupiti na snagu tog dana.
(39)
Mjere predviđene u ovoj Uredbi u skladu su s mišljenjem Upravljačkog odbora o horizontalnim pitanjima u vezi s trgovinom prerađenih poljoprivrednih proizvoda koji nisu navedeni u Prilogu I. Ugovoru,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
PREDMET I DEFINICIJE
Članak 1.
1. Ovom se Uredbom utvrđuju pravila za provedbu Uredbe (EZ) br. 1216/2009 u vezi sustava odobravanja izvoznih subvencija utvrđenih u skladu s Uredbom (EZ) br. 1234/2007.
Ona se primjenjuje na izvoz osnovnih proizvoda, proizvoda dobivenih njihovom preradom, ili proizvoda istovjetnih jednoj od dvije navedene kategorije u skladu s člankom 3. ove Uredbe ako se navedeni proizvodi izvoze u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru, ali je navedena u dijelovima I. do V. Priloga XX. Uredbi (EZ) br. 1234/2007 i u Prilogu II. ovoj Uredbi.
2. Izvozna subvencija iz stavka 1. ne odobrava se za robu koja je stavljena u slobodan promet u skladu s člankom 29. Ugovora i ponovno izvezena.
Za takvu se robu ne odobrava nikakva subvencija ako je izvezena nakon prerade ili ako je sastavni dio ostale robe.
3. Osim u slučaju žitarica, ne odobrava se nikakva subvencija za proizvode upotrijebljene u proizvodnji alkohola sadržanog u alkoholnim pićima iz Priloga II. i koja potpadaju pod oznaku KN 2208.
Članak 2.
1. Za potrebe ove Uredbe, primjenjuju se sljedeća pojmovna određenja:
(a)
„proračunsko razdoblje” znači razdoblje od 1. listopada jedne godine do 30. rujna sljedeće godine;
(b)
„proračunska godina” znači razdoblje od 16. listopada jedne godine do 15. listopada sljedeće godine;
(c)
„osnovni proizvodi” znači proizvodi navedeni u Prilogu I. ovoj Uredbi;
(d)
„sastojci” znači osnovni proizvodi, proizvodi dobiveni njihovom preradom, ili proizvodi izjednačeni s te dvije kategorije koji se upotrebljavaju u proizvodnji robe i navedeni su u alinejama i., ii., iii., v. i vii. članka 162. stavka 1. točke (a) i točke (b) članka 162. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1234/2007;
(e)
„roba” znači proizvodi koji nisu obuhvaćeni Prilogom I. Ugovoru, ali su navedeni u dijelovima I. do V. Priloga XX. Uredbi (EZ) br. 1234/2007 i u Prilogu II. ovoj Uredbi;
(f)
„Sporazum” znači Sporazum o poljoprivredi sklopljen tijekom urugvajskog kruga višestranih trgovinskih pregovora;
(g)
„pomoć u hrani” znači mjere pomoći u hrani koje ispunjavaju uvjete utvrđene u članku 10. stavku 4. Sporazuma;
(h)
„ostaci” znači proizvodi proizvodnog procesa čiji se sastav bitno razlikuje od stvarno izvezene robe i koje nije moguće tržiti;
(i)
„sporedni proizvodi” znači proizvodi ili roba dobivena tijekom proizvodnog procesa čiji se sastav bitno razlikuje od stvarno izvezene robe i koje je moguće tržiti;
(j)
„gubici” znači količina proizvoda ili robe koja nastaje u proizvodnom procesu, od faze u kojoj se poljoprivredni proizvodi upotrebljavaju neprerađeni u proizvodnji, osim količine robe koja se stvarno izvozi, osim ostataka i sporednih proizvoda i koje nije moguće tržiti.
2. Za potrebe točaka (h), (i) i (j) stavka 1., proizvodi dobiveni tijekom procesa proizvodnje čiji se sastav bitno razlikuje od stvarno izvezene robe, prodani uz plaćanje koje predstavlja isključivo troškove nastale njihovim uklanjanjem, ne smatraju se kao trženi.
Za potrebe točke (j) stavka 1., proizvodi ili roba koji nastaju u proizvodnom procesu te koji se mogu ukloniti, uz plaćanje ili bez plaćanja, samo kao hrana za životinje, izjednačavaju se s gubicima.
Članak 3.
1. Krumpirov škrob koji potpada pod oznaku KN 1108 13 00 proizveden neposredno od krumpira, isključujući potproizvode, izjednačava se s proizvodom dobivenim preradom kukuruza.
2. Sirutka koja potpada pod oznake KN 0404 10 48 do 0404 10 62, nekoncentrirana, smrznuta ili nesmrznuta, izjednačava se sa sirutkom u prahu kako je navedeno u Prilogu I., dalje u tekstu „Skupina proizvoda 1”.
3. Sljedeći proizvodi izjednačavaju se s mlijekom u prahu sa sadržajem masti najviše do 1,5 % kako je navedeno u Prilogu I., dalje u tekstu „Skupina proizvoda 2”:
(a)
mlijeko i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 11, 0403 90 51 i 0404 90 21, nekoncentrirani i bez dodanog šećera ili drugih sladila, smrznuti ili nesmrznuti, s najviše 0,1 masenih % mliječne masti;
(b)
mlijeko i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 11, 0403 90 11 i 0404 90 21, u prahu, granulama ili drugim krutim oblicima, bez dodanog šećera ili drugih sladila, s najviše 1,5 masenih % mliječne masti.
4. Sljedeći proizvodi izjednačavaju se s mlijekom u prahu sa sadržajem masti 26 masenih % kako je navedeno u Prilogu I., dalje u tekstu „Skupina proizvoda 3”:
(a)
mlijeko, vrhnje i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 i 0404 90 23, nekoncentrirani i bez dodanog šećera ili drugih sladila, smrznuti ili nesmrznuti, s više od 0,1 masenih % do najviše 6 masenih % mliječne masti;
(b)
mlijeko, vrhnje i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 i 0404 90 29 u prahu, granulama ili drugim krutim oblicima, bez dodanog šećera ili drugih sladila, s više od 1,5 masenih % ali manje od 45 masenih % mliječne masti.
5. Sljedeći proizvodi izjednačavaju se sa Skupinom proizvoda 6:
(a)
mlijeko, vrhnje i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 i 0404 90 29, nekoncentrirani i bez dodanog šećera ili drugih sladila, s više od 6 masenih % mliječne masti;
(b)
mlijeko, vrhnje i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 19, 0403 90 19 i 0404 90 29, u prahu, granulama ili drugim krutim oblicima, bez dodanog šećera ili drugih sladila, s najmanjim masenim udjelom mliječne masti od 45 %;
(c)
maslac i ostale mliječne masti s masenim udjelom mliječne masti drugim od 82 masenih %, ali od najmanje 62 masenih %, koje potpadaju pod oznake KN 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10, 0405 90 90.
6. Mlijeko, vrhnje i mliječni proizvodi koji potpadaju pod oznake KN 0403 10 11 do 0403 10 19, 0403 90 51 do 0403 90 59 i 0404 90 21 do 0404 90 29, koncentrirani, osim u prahu, granulama ili drugim krutim oblicima, bez dodanog šećera ili drugih sladila, što se tiče nemasnog dijela udjela suhe tvari u takvom proizvodu, izjednačavaju se sa Skupinom proizvoda 2. Što se tiče udjela mliječne u takvom proizvodu, izjednačavaju se sa Skupinom proizvoda 6.
Prvi podstavak također se primjenjuje na sir i skutu.
7. Oljuštena riža koja potpada pod oznaku KN 1006 20 i polubijela riža koja potpada pod oznake KN 1006 30 21 do 1006 30 48 izjednačava se s bijelom rižom koja potpada pod oznake KN 1006 30 61 do 1006 30 98.
8. Kada sljedeći proizvodi ispunjavaju uvjete podobnosti za subvenciju utvrđene Uredbom (EZ) br. 1234/2007 i Uredbom Komisije (EZ) br. 951/2006 (10) ako se izvoze neprerađeni, izjednačavaju se s bijelim šećerom koji potpada pod oznaku KN 1701 99 10:
(a)
šećer od šećerne trske ili šećerne repe koji potpada pod oznaku KN 1701 11 90 ili oznaku KN 1701 12 90 s masenim udjelom, u suhom stanju, 92 % ili većim saharoze, određen polarimetrijskom metodom;
(b)
šećer koji potpada pod oznake KN 1701 91 00 ili 1701 99 90;
(c)
proizvodi iz dijela III. (c) Priloga I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007, isključujući mješavine dobivene djelomično uporabom proizvoda obuhvaćenih dijelom I. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007;
(d)
proizvodi iz dijela III. (d) i (g) Priloga I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007, isključujući mješavine dobivene djelomično uporabom proizvoda obuhvaćenih Prilogom I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007.
Članak 4.
Uredba (EZ) br. 612/2009 i Uredba (EEZ) br. 2220/85 primjenjuju se uz odredbe ove Uredbe, osim ako je drukčije predviđeno člankom 39. stavkom 4. i člankom 50. ove Uredbe.
POGLAVLJE II.
IZVOZNE SUBVENCIJE
ODJELJAK 1.
Način izračuna
Članak 5.
1. Iznos subvencije odobrene za količinu određenu u skladu s odjeljkom 2. svakog od osnovnih proizvoda izvezenih u obliku iste vrste robe dobiva se množenjem te količine sa stopom subvencije za osnovni proizvod izračunanom po jedinici težine u skladu s odjeljkom 3.
2. Ako se, u skladu s člankom 15. stavku 2. različite stope subvencije utvrde za određeni osnovni proizvod, izračunava se zaseban iznos za svaku od količina osnovnog proizvoda za koji postoje različite stope subvencije.
3. Ako se roba upotrebljava u proizvodnji izvezene robe, stopa subvencije koja se upotrebljava u izračunu iznosa koji se primjenjuje na svaki od osnovnih proizvoda, na proizvode dobivene njihovom preradom ili na proizvode izjednačene s jednom od te dvije kategorije u skladu s člankom 3. koji su bili upotrijebljeni u proizvodnji izvezene robe, je stopa koja se primjenjuje ako se prva roba izvozi neprerađena.
ODJELJAK 2.
Referentna količina
Članak 6.
Za robu se količina svakog od osnovnih proizvoda koji služe kao temelj za izračun iznosa subvencije, dalje u tekstu „referentna količina”, određuje u skladu s člancima 7., 8. i 9., osim u slučaju pozivanja na Prilog III. ili ako se primjenjuje članak 47. stavak 2.
Članak 7.
U slučaju uporabe osnovnog proizvoda, neprerađenog, ili izjednačenog proizvoda, referentna količina je količina koja je stvarno upotrijebljena u proizvodnji izvezene robe, pri čemu se uzimaju u obzir stope konverzije navedene u Prilogu VII.
Članak 8.
1. U slučajevima uporabe proizvoda obuhvaćenog točkom (a) članka 1. stavka 1. i dijela I. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007 ili točkom (b) članka 1. stavka 1. i dijela II. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007, referentna količina je količina koja je stvarno upotrijebljena u proizvodnji izvezene robe, prilagođena da odgovara količini osnovnog proizvoda primjenom koeficijenata navedenih u Prilogu V. ovoj Uredbi ako se na dotični proizvod primjenjuje jedno od sljedećeg:
(a)
proizvod nastaje preradom osnovnog proizvoda ili proizvoda izjednačenog s tim osnovnim proizvodom;
(b)
proizvod je izjednačen s proizvodom koji nastaje preradom osnovnog proizvoda;
(c)
proizvod nastaje preradom proizvoda izjednačenog s proizvodom koji nastaje preradom osnovnog proizvoda.
2. Odstupajući od odredaba stavka 1., referentna količina za rakiju od žita što ga sadrže alkoholna pića koja potpadaju pod oznaku KN 2208, iznosi 3,4 kg ječma na vol. % alkohola dobivenog od žitarica na hektolitar izvezenog alkoholnog pića.
Članak 9.
1. Prema članku 11., u slučaju uporabe bilo kojeg od sljedećih proizvoda, referentna količina za svaki od osnovnih proizvoda jednaka je količini koju su utvrdila nadležna tijela u skladu s člankom 45.:
(a)
proizvod, koji nije obuhvaćen Prilogom I. Ugovoru, dobiven preradom proizvoda iz članka 7. ili 8. ove Uredbe;
(b)
proizvod dobiven od mješavine ili prerade nekoliko proizvoda iz članka 7. ili 8., ili proizvoda iz točke (a) ovog podstavka.
Referentna količina određuje se na temelju količine proizvoda koji su stvarno upotrijebljeni u proizvodnji izvezene robe.
U smislu izračuna te količine primjenjuju se stope konverzije iz Priloga VII. ili, ovisno o slučaju, posebna pravila za izračun, omjeri istovrijednosti i koeficijenti iz članka 8.
2. Odstupajući od odredaba stavka 1. za alkoholna pića na temelju žitarica što ih sadrže alkoholna pića koja potpadaju pod oznaku KN 2208, referentna količina iznosi 3,4 kg ječma na vol. % alkohola dobivenog od žitarica na hektolitar izvezenog alkoholnog pića.
Članak 10.
1. Za potrebe članaka 6. do 9., proizvodi upotrijebljeni neprerađeni u proizvodnji izvezene robe smatraju se stvarno upotrijebljenim.
2. Ako se, tijekom jedne od faza proizvodnje takve robe, osnovni proizvod sam preradi u drugi poboljšani osnovni proizvod i upotrebljava se u kasnijoj fazi, samo se potonji osnovni proizvod smatra stvarno upotrijebljenim.
3. Količine stvarno upotrijebljenih proizvoda, u smislu stavka 1., određuju se za svu izvezenu robu.
4. Odstupajući od odredaba stavaka 1., 2. i 3., u slučaju redovitog izvoza robe koju je proizvelo određeno poduzeće pod jasno određenim tehničkim uvjetima i koja ima stalne značajke i kakvoću, te se količine mogu, u dogovoru s nadležnim tijelima, odrediti ili iz proizvodne formule za robu ili iz prosječne količine proizvoda upotrijebljenog u nekom određenom razdoblju u proizvodnji zadane količine navedene robe. Količine tako određenih proizvoda ostaju osnova za izračun sve dok se ne promijene uvjeti pod kojima je roba bila proizvedena.
Osim u slučaju formalnog odobrenja koje daje nadležno tijelo, količine tako određenih proizvoda potvrđuju se najmanje jednom godišnje.
Članak 11.
1. Za robu navedenu u Prilogu III., referentna količina u kilogramima osnovnog proizvoda na 100 kg robe je ona prikazana u navedenom Prilogu za svaku vrstu navedene robe.
Međutim, u slučaju svježe tjestenine, količina osnovnih proizvoda navedenih u Prilogu III. smanjuje se na istovrijednu količinu suhe tjestenine tako da se ta količina pomnoži s postotkom suhog ekstrakta tjestenine i podijeli s 88.
2. Ako je roba navedena u Prilogu III. bila djelomično proizvedena od proizvoda za koje je isplata izvozne subvencije obuhvaćena Uredbom (EZ) br. 1234/2007 i djelomično od ostalih proizvoda, referentna količina za te prethodne proizvode određuje se u skladu s člancima 6 do 10.
Članak 12.
1. Za potrebe određivanja količina stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda, primjenjuju se stavci 2. i 3.
2. Svi poljoprivredni proizvodi upotrijebljeni u smislu članka 10. koji imaju pravo na subvenciju, te koji nestaju tijekom uobičajenog toka proizvodnog procesa, na primjer u obliku para ili dima, ili pretvaranjem u neobnovljivi prah ili pepeo, podobni su za subvenciju za sve upotrijebljene količine.
3. Bilo koja količina robe koja nije stvarno izvezena nije podobna za subvencije za količine stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda.
Ako takva roba ima isti sastav kao i stvarno izvezena roba, može se primijeniti pro rata smanjenje količine stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda u proizvodnji potonjeg.
Članak 13.
1. Odstupajući od odredaba članka 12. stavka 3., gubici od 2 masenih % ili manje u vezi s proizvodnjom robe podobni su za subvencije.
Prag od 2 % izračunava se kao razmjer između težine suhe tvari svih upotrijebljenih sirovina, nakon odbijanja količina iz članka 12. stavka 2., i težine suhe tvari stvarno izvezene robe, ili uporabom bilo kojeg drugog načina izračuna primjerenog uvjetima proizvodnje robe.
2. Ako gubici svojstveni proizvodnji robe premašuju 2 %, premašeni gubitak nije podoban za subvencije za količine stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda. Nadležna tijela država članica mogu, međutim, prihvatiti propisno opravdane veće gubitke. Države članice Komisiju obavješćuju o slučajevima u kojima su nadležna tijela prihvatila veće gubitke, kao i razloge njihovog prihvaćanja.
3. Količine stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda koji su sastavni dio ostataka podobne su za subvencije.
4. Ako su dobiveni sporedni proizvodi, količine stvarno upotrijebljenih poljoprivrednih proizvoda pripisuju se tako izvezenoj robi i sporednim proizvodima.
ODJELJAK 3.
Stope subvencije
Članak 14.
1. Stopu subvencije na osnovni proizvodi naveden u Prilogu I. ovoj Uredbi izvezen u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru, kako je predviđeno člankom 164. Uredbe (EZ) br. 1234/2007, utvrđuje Komisija na 100 kg osnovnog proizvoda za isto razdoblje kao i ono za subvencije na navedene proizvode izvezene u neprerađenom stanju.
2. Odstupajući od odredaba stavka 1., subvencija se može utvrditi prema drugom rasporedu određenom u skladu s postupkom iz članka 16. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1216/2009.
Članak 15.
1. Stopu subvencije određuje Komisija s posebnim osvrtom na sljedeće:
(a)
prosječni trošak koji prerađivačke industrije imaju pri nabavi zaliha osnovnih proizvoda na tržištu Unije i cijene koje prevladavaju na svjetskom tržištu;
(b)
razinu subvencije za izvoz prerađenih poljoprivrednih proizvoda obuhvaćenih Prilogom I. Ugovoru koji su proizvedeni pod sličnim uvjetima;
(c)
potrebu da se osiguraju jednaki uvjeti konkurentnosti između industrija koje upotrebljavaju proizvode Unije i onih koje upotrebljavaju proizvode iz trećih zemalja u okviru postupaka unutarnje proizvodnje;
(d)
s jedne strane, gibanje proračunskih izdataka i, s druge strane, gibanje tržišnih cijena za osnovne proizvode u Uniji i na svjetskom tržištu;
(e)
usklađenost s ograničenjima koja proizlaze iz sporazuma sklopljenog u skladu s člankom 218. Ugovora.
2. Pri utvrđivanju stope subvencije treba uzeti u obzir, gdje je to prikladno, pomoći ili druge mjere, s istovrsnim učinkom, koje se primjenjuju u svim državama članicama na osnovne proizvode ili na izjednačene proizvode u skladu s Uredbom (EZ) br. 1234/2007.
3. Subvencije odobrene za izvoz poljoprivrednih proizvoda uključenih u robu koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru ne smiju premašiti subvencije koje treba platiti za navedene proizvode ako se izvoze u neprerađenom stanju.
Članak 16.
1. U slučaju krumpirovog škroba koji potpada pod oznaku KN 1108 13 00, stopa subvencije utvrđuje se zasebno, u protuvrijednosti kukuruza, u skladu s postupkom iz članka 195. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1234/2007, primjenom kriterija utvrđenih u članku 15. stavku 1. ove Uredbe. Količine upotrijebljenog krumpirovog škroba moraju se pretvoriti u istovrijedne količine kukuruza u skladu s člankom 8. ove Uredbe.
2. U slučaju mješavina D-glucitola (sorbitola) koje potpadaju pod oznake KN 2905 44 i 3824 60, ako dotična stranka ne sastavi deklaraciju iz članka 45. u kojoj navodi podatke zahtijevane pod točkom (d) članka 48. stavka 1. ili ako dotična stranka ne podnese zadovoljavajuću dokumentaciju kao prilog svojoj deklaraciji, stopa subvencije za te mješavine je stopa za osnovni proizvod na koji se primjenjuje najniža stopa subvencije.
Članak 17.
1. Subvencije za škrobove koji potpadaju pod oznake KN 1108 11 00 do 1108 19 90 ili proizvodi navedeni u točki (d) dijela I. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 1234/2007 koji su dobiveni preradom takvih škrobova odobravaju se samo ako dobavljač predoči deklaraciju o tim proizvodima kojom potvrđuje da su proizvedeni neposredno od žitarica, krumpira ili riže, isključujući bilo koju uporabu sporednih proizvoda dobivenih proizvodnjom ostalih poljoprivrednih proizvoda ili robe.
2. Deklaracija iz stavka 1. primjenjuje se, do stavljanja izvan snage, na sve proizvode koje dobavlja isti proizvođač. Provjerava se u skladu s člankom 45.
Članak 18.
1. Ako udio suhog ekstrakta krumpirovog škroba izjednačenog s kukuruznim škrobom u skladu s člankom 3. stavkom 1. iznosi 80 % ili više, stopa izvozne subvencije je ona utvrđena u skladu s člankom 14. Ako je udio suhog ekstrakta manji od 80 %, stopa subvencije je ona utvrđena u skladu s člankom 14. pomnožena s 1/80 stvarnog postotka suhog ekstrakta.
Za sve ostale škrobove s udjelom suhog ekstrakta 87 % ili većim, stopa izvozne subvencije je ona utvrđena u skladu s člankom 14. Ako je udio suhog ekstrakta manji od 87 %, stopa subvencije je ona utvrđena u skladu s člankom 14. pomnožena s 1/87 stvarnog postotka suhog ekstrakta.
2. Ako je udio suhog ekstrakta glukoznih ili maltodekstrinskih sirupa koji potpadaju pod oznake KN 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50 ili 2106 90 55 78 % ili veći, stopa izvozne subvencije je ona utvrđena u skladu s člankom 14. Ako je udio suhog ekstrakta takvih sirupa manji od 78 %, stopa subvencije je ona utvrđena u skladu s člankom 14., pomnožena s 1/78 stvarnog postotka suhog ekstrakta.
3. Za potrebe stavka 1., udio suhog ekstrakta škrobova određuje se uporabom metode iz Priloga IV. Uredbi Komisije (EZ) br. 687/2008 (11), a udio suhe tvari glukoznih ili maltodekstrinskih sirupa određuje se uporabom metode 2. iz Priloga II. Direktivi Komisije 79/796/EEZ (12) ili bilo koje druge odgovarajuće metode analize koja nudi barem jednaka jamstva.
4. Ako se sastavlja deklaracija iz članka 45., podnositelj zahtjeva mora navesti udio suhog ekstrakta upotrijebljenih škrobova ili glukoznih ili maltodekstrinskih sirupa.
Članak 19.
1. Subvencije za kazein koji potpada pod oznaku KN 3501 10, kazeinate koji potpadaju pod oznaku KN 3501 90 90 ili na ovalbumin koji potpada pod oznake KN 3502 11 90 i 3502 19 90 izvezen u nepromijenjenom stanju, mogu se razlikovati s obzirom na odredište ako to zahtijeva jedno od sljedećeg:
(a)
položaj te robe u svjetskoj trgovini;
(b)
posebne zahtjeve određenih tržišta;
(c)
međunarodne trgovinske sporazume.
2. Stope subvencija za robu koja potpada pod oznake KN 1902 11 00, 1902 19 i 1902 40 10 mogu se razlikovati s obzirom na odredište.
3. Subvencija može varirati s obzirom na to je li ili nije unaprijed utvrđena u skladu s člankom 26.
Članak 20.
1. Stopa subvencije je ona koja se primjenjuje na dan kada je roba izvezena, osim u sljedećim slučajevima:
(a)
zahtjev je predan u skladu s člankom 26. za prethodno utvrđivanje stope subvencije;
(b)
zahtjev je predan u skladu s člankom 37. stavkom 2. i stopa subvencije utvrđena je unaprijed na dan podnošenja zahtjeva za izdavanje potvrde o subvenciji.
2. Ako se primjenjuje sustav prethodnog utvrđivanja stope subvencije, stopa na snazi na dan podnošenja zahtjeva za prethodno utvrđivanje primjenjuje se na robu izvezenu kasnijeg datuma tijekom razdoblja valjanosti potvrde o subvenciji kako je predviđeno člankom 35. stavkom 2.
U slučaju prerađenih proizvoda od žitarica i riže, stopa subvencije prilagođava se istim pravilima kao što su ona koja se primjenjuju na prethodno utvrđivanje subvencije za osnovne proizvode izvezene neprerađene, ali uporabom koeficijenata konverzije iz Priloga V.
3. Izvaci potvrda o subvenciji, u smislu Uredbe (EZ) br. 376/2008, ne podliježu prethodnom utvrđivanju odvojeno od potvrda iz kojih su uzeti.
POGLAVLJE III.
POTVRDE O SUBVENCIJI
ODJELJAK 1.
Opće odredbe
Članak 21.
1. Države članice izdaju svakome podnositelju zahtjeva, bez obzira na njegov poslovni nastan u Uniji, potvrde o subvenciji koje su valjane na čitavom području Unije.
Potvrde o subvenciji jamče isplatu subvencije, pod uvjetom da su ispunjeni uvjeti iz poglavlja V. Ti uvjeti mogu uključivati prethodno utvrđivanje stope subvencije. Potvrde su valjane samo u jednom proračunskom razdoblju.
2. Odobravanje subvencija za izvoz osnovnih proizvoda u obliku robe navedene u Prilogu II. ovoj Uredbi ili za žitarice stavljene pod carinski nadzor za proizvodnju alkoholnih pića iz članka 2. Uredbe (EZ) br. 1670/2006 ovisi o predočenju potvrde o subvenciji izdane u skladu s člankom 24. ove Uredbe.
Žitarice iz prvoga podstavka smatraju se izvezenim.
Prvi podstavak ne primjenjuje se na zalihe iz treće alineje drugog podstavka članka 4. stavka 1., članka 33. stavka 1., članka 37. stavka 1., članka 41. stavka 1. i članka 43. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 612/2009, ili na izvoz iz poglavlja IV. ove Uredbe.
3. Odobravanje subvencije u okviru sustava prethodnog utvrđivanja predviđenog člankom 20. stavkom 2. ovisi o predočenju potvrde o subvenciji na kojoj je prikazano prethodno utvrđivanje stope subvencije.
Članak 22.
1. Uredba (EZ) br. 376/2008 primjenjuje se na potvrde o subvenciji iz ove Uredbe.
2. Odredbe iz Uredbe (EZ) br. 376/2008 o pravima i obvezama koje proizlaze iz potvrda o subvenciji denominiranih u količinama primjenjuju se mutatis mutandis na prava i obveze koje proizlaze iz potvrda o subvenciji navedenih u ovoj Uredbi za iznose denominirane u eurima, uzimajući u obzir Prilog VI. ovoj Uredbi.
3. Odstupajući od odredaba stavaka 1. i 2. ovog članka, članak 7. stavci 2 i 4., članci 8., 11. i 13., članak 17. stavak 1., članci 20., 23., 31., 32. i 34., članak 35. stavak 6. i članci 41., 45., 46. i 48. Uredbe (EZ) br. 376/2008 ne primjenjuju se na potvrde o subvenciji iz ove Uredbe.
4. Za potrebe članaka 39. i 40. Uredbe (EZ) br. 376/2008, potvrde valjane do 30. rujna ne mogu se produljiti.
U takvim slučajevima, potvrda se ukida za svaki iznos za koji zbog više sile nije podnesen zahtjev te se izdaje odgovarajuće jamstvo.
Članak 23.
1. Zahtjevi za izdavanje potvrda o subvenciji, osim onih za projekte pomoći u hrani iz članka 36., valjani su samo ako je položeno jamstvo u visini od 10 % iznosa za koji je podnesen zahtjev u skladu s uvjetima iz članka 14. Uredbe (EZ) br. 376/2008.
2. Jamstvo se oslobađa u skladu s uvjetima iz članka 40. ove Uredbe.
Članak 24.
1. Zahtjev za izdavanje potvrda o subvenciji i same potvrde o subvenciji temelji se na obrascu „izvozna dozvola ili potvrda o prethodnom utvrđivanju” iz Priloga I. Uredbi (EZ) br. 376/2008 i na njemu je naveden iznos u eurima.
Navedene isprave ispunjavaju se u skladu s uputama iz Priloga VI. ovoj Uredbi.
2. Ako podnositelj zahtjeva nema namjeru izvoziti iz druge države članice od one u kojoj podnosi zahtjev za izdavanje potvrde o subvenciji, nadležno tijelo može zadržati sljedeću potvrdu o subvenciji, posebno u elektroničkom obliku. U tim slučajevima nadležno tijelo podnositelj zahtjeva obavješćuje da je njegova potvrda o subvenciji registrirana i pruža mu informacije navedene na nositeljevom primjerku potvrde o subvenciji, dalje u tekstu „primjerak br. 1”. Primjerak potvrde o subvenciji tijela koje je potvrdu izdalo, dalje u tekstu „primjerak br. 2”, ne izdaje se.
Nadležno tijelo evidentira sve podatke iz potvrda o subvenciji iz odjeljaka III. i IV. Priloga VI. te iznose zahtijevane u okviru potvrde.
Članak 25.
1. Obveze koje proizlaze iz potvrda nisu prenosive. Prava koja proizlaze iz potvrda mogu se prenijeti s njihovog imatelja tijekom razdoblja valjanosti, pod uvjetom da se prava koja proizlaze iz svake potvrde ili njezinog izvatka prenesu samo na jednog novog nositelja. Takav se prijenos odnosi na iznose koji još nisu dodijeljeni potvrdi ili izvatku.
2. Novi nositelji ne mogu dalje prenositi svoja prava, ali ih mogu prenijeti natrag na imatelja potvrde. Povratni prijenosi na imatelja potvrde odnose na iznose koji još nisu dodijeljeni potvrdi ili izvatku. U tim slučajevima tijelo koje izdaje potvrde u polje 6. potvrde unosi jedan od navoda iz Priloga VIII.
3. U slučaju da imatelj potvrde zahtijeva prijenos prava na novog nositelja ili u slučaju da novi nositelj zahtijeva povratni prijenos prava na imatelja potvrde, tijelo koje izdaje potvrde ili agencija, ili agencije, koje je odredila svaka država članica na potvrdu ili, gdje je to prikladno, na njezinom izvatku unose jedan od sljedećih navoda:
(a)
ime i adresu novoga nositelja kako je naznačeno u skladu sa stavkom 1. ili unos iz stavka 2.;
(b)
datum prijenosa ili povratnog prijenosa na imatelja dozvole potvrđen pečatom tijela ili agencije.
4. Prijenos ili povratni prijenos na imatelja dozvole stupa na snagu na dan unosa navoda iz točke (b) stavka 3.
Članak 26.
1. Zahtjevi za prethodno utvrđivanje stopa subvencije obuhvaćaju sve primjenljive stope subvencije.
2. Zahtjev za prethodno utvrđivanje podnosi se ili u trenutku podnošenja zahtjeva za potvrdu o subvenciji ili u bilo kojem drugom trenutku od dana kada je potvrda o subvenciji odobrena.
3. Zahtjevi za prethodno utvrđivanje podnose se skladu s odjeljkom II. Priloga VI. na obrascu iz Priloga I. Uredbi (EZ) br. 376/2008. Prethodno utvrđivanje ne primjenjuje se na izvoz obavljen prije datuma podnošenja zahtjeva.
4. Zahtjevi za prethodno utvrđivanje predani u četvrtak smatraju se podnesenim sljedećeg radnog dana.
Članak 27.
1. Nositelj potvrde o subvenciji može podnijeti zahtjev za izvadak potvrde, sastavljen na obrascu iz Priloga I. Uredbi (EZ) br. 376/2008. Zahtjev sadrži podatke iz točke 3. odjeljka II. Priloga VI. ovoj Uredbi.
Iznos za koji se zahtijeva svaki izvadak navodi se na izvornoj potvrdi.
2. Ne dovodeći u pitanje članak 9. Uredbe (EZ) br. 376/2008, izvaci koji su valjani na čitavom području Unije mogu se uzeti iz potvrda registriranih kao valjanih u samo jednoj državi članici.
Članak 28.
1. Svaki izvoznik ispunjava poseban zahtjev za plaćanje u smislu članka 46. Uredbe (EZ) br. 612/2009. Predočava ga tijelu odgovornom za isplatu zajedno s ogovarajućim potvrdama, osim u slučaju registracije potvrde kako je predviđeno člankom 24. stavka 2. ove Uredbe ili u slučaju izvoza koji nije obuhvaćen potvrdama o subvenciji.
Nadležno tijelo može smatrati da poseban zahtjev nisu isprave za plaćanje iz članka 46. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 612/2009.
Nadležno tijelo može smatrati da je poseban zahtjev izvozna deklaracija u smislu članka 5. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 612/2009. U tom slučaju, datum na koji je tijelo odgovorno za plaćanje iz stavka 2. ovog članka primilo posebni zahtjev je datum na koji je to tijelo primilo izvoznu deklaraciju. U svim ostalim slučajevima, poseban zahtjev mora sadržavati podatke iz izvozne deklaracije uključujući referentni broj izvozne deklaracije.
2. Tijelo odgovorno za plaćanje određuje iznos zahtijevan na temelju podataka sadržanih u posebnom zahtjevu, uzimajući kao jedinu osnovu količinu i vrstu izvezenog osnovnog (osnovnih) proizvoda i primjenljivu stopu (stope) subvencije. Taj datum mora biti jasno prikazan ili sadržan u izvoznoj deklaraciji.
Tijelo odgovorno za plaćanje mora taj iznos zapisati na potvrdu o subvenciji u roku od šest mjeseci od datuma primitka posebnoga zahtjeva.
Potvrde se odobravaju na poleđini primjerka br. 1. Polja 28., 29. i 30. sadrže iznos u eurima umjesto količine.
Treći podstavak primjenjuje se mutatis mutandis na potvrde u elektronskom obliku.
3. Nakon odobrenja, ako potvrda o subvenciji nije registrirana kako je predviđeno člankom 24. stavkom 2., primjerak br. 1 potvrde vraća se nositelju ili ga na zahtjev izvoznika zadržava tijelo odgovorno za plaćanje.
4. Jamstvo zadržano za iznos za koji je bila izdana potvrda o subvenciji za izvezenu robu može se osloboditi ili prenijeti kao garancija za prethodno plaćanje subvencije u skladu s poglavljem 2. glave II. Uredbe (EZ) br. 612/2009.
Članak 29.
1. Za potvrde o subvenciji izdane za jedno proračunsko razdoblje može se podnijeti zahtjev u šest odvojenih tranši. Zahtjevi za izdavanje potvrda mogu se podnijeti najkasnije:
(a)
7. rujna za potvrde za uporabu od 1. listopada;
(b)
7. studenoga za potvrde za uporabu od 1. prosinca;
(c)
7. siječnja za potvrde za uporabu od 1. veljače;
(d)
7. ožujka za potvrde za uporabu od 1. travnja;
(e)
7. svibnja za potvrde za uporabu od 1. lipnja;
(f)
7. srpnja za potvrde za uporabu od 1. kolovoza.
2. Subjekti mogu podnijeti zahtjev za izdavanje potvrde o subvenciji samo za onu tranšu koja po datumu podnošenja zahtjeva dolazi prva, kako je navedeno u stavku 1.
Članak 30.
Države članice Komisiju obavješćuju o zahtjevima za izdavanje potvrda najkasnije do:
(a)
14. rujna za proizvode iz točke (a) članka 29. stavka 1.;
(b)
14. studenoga za proizvode iz točke (b) članka 29. stavka 1.;
(c)
14. siječnja za proizvode iz točke (c) članka 29. stavka 1.;
(d)
14. ožujka za proizvode iz točke (d) članka 29. stavka 1.;
(e)
14. svibnja za proizvode iz točke (e) članka 29. stavka 1.;
(f)
14. srpnja za proizvode iz točke (f) članka 29. stavka 1.
Članak 31.
1. Ukupan iznos za koji se mogu izdati potvrde o subvenciji za svako proračunsko razdoblje određuje se u skladu sa stavkom 2.
2. Od najvišeg iznosa za subvenciju određenog u skladu s člankom 9. stavkom 2. Sporazuma, oduzimaju se sljedeći elementi:
(a)
iznos koji premašuje najviši iznos i koji je bio pogrešno dodijeljen u prethodnoj proračunskoj godini;
(b)
iznos rezerviran za pokrivanje izvoza iz poglavlja IV. ove Uredbe;
(c)
iznos za koji su bile izdane potvrde o subvenciji valjane tijekom dotičnog proračunskog razdoblja.
3. Iznos za koji su izdane potvrde iz članka 41. bile vraćene dodaju se iznosu dobivenom u skladu sa stavkom 2.
4. Bilo koji iznos rezerviran za pokriće izvoza iz poglavlja IV. koji ostaje neiskorišten neupotrijebljen dodaje se iznosu dobivenom u skladu sa stavkom 2.
5. Ako postoji nesigurnost u vezi s iznosima iz stavka 2., to se uzima u obzir pri određivanju konačnog iznosa.
Članak 32.
Ukupan iznos za koji se mogu izdati potvrde za svaku od tranši iz članka 29. iznosi:
(a)
30 % iznosa izračunanog u skladu s člankom 31., kako je određeno 14. rujna, u slučaju tranše iz točke (a) članka 29. stavka 1.;
(b)
27 % iznosa izračunanog u skladu s člankom 31., kako je određeno 14. studenoga, u slučaju tranše iz točke (b) članka 29. stavka 1.;
(c)
32 % iznosa izračunanog u skladu s člankom 31., kako je određeno 14. siječnja, u slučaju tranše iz točke (c) članka 29. stavka 1.;
(d)
44 % iznosa izračunanog u skladu s člankom 31., kako je određeno 14. ožujka, u slučaju tranše iz točke (d) članka 29. stavka 1.;
(e)
67 % iznosa izračunanog u skladu s člankom 31., kako je određeno 14. svibnja, u slučaju tranše iz točke (e) članka 29. stavka 1.;
(f)
100 % iznosa izračunanog u skladu s člankom 31., kako je određeno 14. srpnja, u slučaju tranše iz točke (f) članka 29. stavka 1.
ODJELJAK 2.
Zahtjevi za potvrde i izdavanje potvrda o subvenciji
Članak 33.
1. Ako ukupan iznos zahtijevan u zaprimljenim zahtjevima za svako odnosno razdoblje premašuje najviši iznos iz članka 31. stavka 2., Komisija određuje koeficijent smanjenja koji se primjenjuje na sve zahtjeve predane prije odgovarajućeg datuma iz članka 29. kako bi se poštivao najviši iznos iz članka 31.
Komisija objavljuje koeficijent u Službenom listu Europske unije u roku od pet radnih dana od datuma iz članka 30.
2. Ako je Komisija odredila koeficijent smanjenja, potvrde se izdaju za zahtijevani iznos pomnožen s 1 te umanjen za koeficijent smanjenja utvrđen kako je predviđeno stavkom 1. ovog članka ili točkom (a) članka 34. stavka 3.
Međutim, u vezi tranše iz točke (f) članka 29. stavka 1., podnositelji zahtjeva svoje zahtjeve mogu povući u roku od pet radnih dana od objave koeficijenta u Službenom listu Europske unije.
3. Države članice Komisiju obavješćuju do 1. kolovoza o iznosima predstavljenim u zahtjevima za izdavanje potvrda o subvenciji povučenim u skladu s drugim podstavkom stavka 2.
Članak 34.
1. Ako, nakon dana zaključenja podnošenja zahtjeva za potvrde o subvenciji s obzirom na odgovarajuću tranšu iz članka 29. stavka 1. nijedan koeficijent smanjenja nije bio objavljen u skladu s člankom 33. stavkom 1., subjekti mogu podnijeti zahtjev za izdavanje potvrde o subvenciji za sve preostale raspoložive iznose za tu tranšu za koju zahtjevi još nisu bili podneseni.
Zahtjev se podnosi u razdoblju do sljedećeg dana zaključenja iz članka 29. stavka 1.
2. O zahtjevima predanim tijekom svakoga tjedna države članice obavješćuju Komisiju sljedećeg ponedjeljka. Odgovarajuće potvrde mogu se izdati od srijede nakon primitka obavijesti, osim ako Komisija izda suprotne upute.
3. Ako ukupan iznos za koji su zahtjevi zaprimljeni u određenom tjednu za podnošenje zahtjeva premašuje preostali raspoloživi iznos iz stavka 1., Komisija poduzima jednu li više sljedećih mjera:
(a)
određuje koeficijent smanjenja koji se primjenjuje na zahtjeve za potvrde o subvenciji predane u tom određenom tjednu za podnošenje zahtjeva te o kojima je Komisija bila obaviještena i za koje potvrde o subvenciji još nisu bile izdane;
(b)
naređuje državama članicama da odbiju zahtjeve predane u tom određenom tjednu za podnošenje zahtjeva o kojima Komisija još nije bila obaviještena;
(c)
ukidaju podnošenje zahtjeva za potvrde o subvenciji.
4. Svaka uredba donesena u skladu sa stavkom 3. objavljuje se u Službenom listu Europske unije u roku od tri dana od slanja obavijesti o zahtjevima iz stavka 2.
Članak 35.
1. Potvrde o subvenciji valjane su od datuma izdavanja kako je utvrđeno u članku 22. stavku 1. Uredbe (EZ) br. 376/2008.
2. Prema drugom podstavku, potvrde o subvenciji valjane su do zadnjeg dana petog mjeseca nakon mjeseca u kojem je bio podnesen zahtjev za izdavanje potvrde ili do zadnjeg dana proračunskog razdoblja, ovisi što nastupi prije.
Potvrde o subvenciji iz članka 36. valjane su do zadnjega dana petoga mjeseca nakon mjeseca u kojem je bio podnesen zahtjev za izdavanje potvrde.
3. Ako su stope subvencije unaprijed utvrđene u skladu s člankom 26., navedene stope ostaju valjane do zadnjeg dana razdoblja valjanosti potvrde.
Članak 36.
Uredba Komisije (EZ) br. 2298/2001 (13) primjenjuje se na zahtjeve za izdavanje potvrda o subvenciji i potvrda o subvenciji izdanih za izvoz te robe, koje su dio međunarodnog projekta pomoći u hrani u smislu članka 10. stavka 4. Sporazuma.
Članak 37.
1. Za potrebe članka 47. Uredbe (EZ) br. 376/2008, primjenjuju se stavci 2. do 11. ovog članka.
2. Od 1. listopada svakog proračunskog razdoblja zahtjevi za potvrde u vezi s pozivanjem na javni natječaj objavljen u trećoj zemlji izvoznici, s prethodnim utvrđivanjem izvozne subvencije na dan podnošenja zahtjeva, mogu se podnijeti u skladu s ovim člankom izvan razdoblja iz članaka 29. i 34., ako svota iznosa koji odgovaraju samo jednom pozivu na javni natječaj za koji je podnesen jedan ili više zahtjeva za potvrde o subvenciji od strane jednog ili više izvoznika i za koji do sad nije bila izdana nikakva potvrda ne premašuje 2 milijuna eura.
Međutim, taj se limit može povećati na 4 milijuna eura ako ni jedan od koeficijenata smanjenja objavljen od početka proračunskog razdoblja i koji su navedeni u članku 33. stavku 1. ili u članku 34. stavku 3. premašuje 50 %.
3. Iznos koji se odnosi na zahtjev za potvrdu ili potvrde ne smije premašiti količinu navedenu u pozivu na javni natječaj pomnoženu s odgovarajućom stopom (stopama) subvencije, utvrđena unaprijed na dan podnošenja zahtjeva. Ne uzimaju se u obzir tolerancije ili mogućnosti predviđene u pozivu na javni natječaj.
4. Pored podataka iz prvoga podstavka članka 47. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 376/2008, države članice odmah obavješćuju Komisiju o iznosima koji se odnose na zahtjev za potvrdu te o datumu i vremenu podnošenja svakog zahtjeva.
5. Ako iznosi priopćeni na temelju stavka 4., kad se dodaju iznosima za koje je već bio podnesen jedan ili više zahtjeva za potvrde kao dio istog poziva na javni natječaj, premaše primjenljivu granicu iz stavka 2., Komisija obavješćuje države članice u roku od dva radna dana od primitka dodatnih podataka iz stavka 4. da se subjektu neće izdati potvrda o subvenciji.
6. Komisija može obustaviti primjenu stavka 2. ako kumulativna svota iznosa potvrda o subvenciji koje se mogu izdati u skladu s člankom 47. Uredbe (EZ) br. 376/2008 premaši 4 milijuna eura u jednom proračunskom razdoblju. Odluke o obustavi objavljuju se u Službenom listu Europske unije.
7. Iznimno od odredaba članka 35. stavaka 1. i 2. ove Uredbe, potvrde o subvenciji izdane u skladu s člankom 47. Uredbe (EZ) br. 376/2008 valjane su od dana izdavanja u smislu članka 22. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 376/2008. Potvrde o subvenciji valjane su do kraja osmoga mjeseca od mjeseca izdavanja, ili do 30. rujna, ovisi što nastupi prije. Prethodno utvrđene stope valjane su do zadnjeg dana valjanosti potvrde.
8. Ako se, u skladu s točkom (a) članka 47. stavka 9. Uredbe (EZ) br. 376/2008, nadležno tijelo uvjeri da je agencija koja je izdala poziv na javni natječaj raskinula ugovor zbog razloga za koje izabrani ponuđač nije odgovoran i koji se ne smatraju višom silom, oslobađa jamstvo ako je prethodno utvrđena stopa subvencije za osnovni proizvod kojemu je dodijeljena najveća subvencija u usporedbi s ostalim upotrijebljenim osnovnim proizvodima veća ili jednaka stopi subvencije valjanoj zadnji dan valjanosti potvrde.
9. Ako se, u skladu s točkom (b) članka 47. stavka 9. Uredbe (EZ) br. 376/2008, nadležno tijelo uvjeri da je agencija koja je izdala poziv na javni natječaj obvezala izabranog ponuđača da prihvati promjene ugovora za koje on nije odgovoran i koji se ne smatraju višom silom, može produljiti valjanost potvrde i razdoblje u kojem će se primjenjivati prethodno utvrđena stopa subvencije do 30. rujna.
10. Ako, u skladu s točkom (c) članka 47. stavka 9. Uredbe (EZ) br. 376/2008, izabrani ponuđač pruži dokaz da poziv na javni natječaj ili ugovor sklopljen nakon dodjele predviđa negativnu toleranciju ili mogućnost veću od 5 % i da se agencija koja je izdala poziv na javni natječaj poziva na odgovarajuću klauzulu, smatra se da je obveza izvoza ispunjena ako je izvezena količina najviše 10 % manja od količine koja odgovara iznosu za koji je potvrda izdana.
Prvi podstavak primjenjuje se pod uvjetom da je prethodno utvrđena stopa subvencije za osnovni proizvod kojemu je dodijeljena najveća subvencija u usporedbi s ostalim upotrijebljenim osnovnim proizvodima veća ili jednaka stopi subvencije valjanoj zadnji dan valjanosti potvrde. U tim slučajevima stopa od 95 % iz članka 40. stavaka 3. i 5. ove Uredbe zamjenjuje se s 90 %.
11. Za potrebe stavaka 1. do 10 ovog članka rok od 21 dan iz članka 47. stavka 5. Uredbe (EZ) br. 376/2008 iznosi 44 dana.
ODJELJAK 3.
Jamstva
Članak 38.
1. Izdavanje potvrde o subvenciji obvezuje nositelja da zatraži subvenciju jednaku iznosu za koji je potvrda bila izdana za robu izvezenu tijekom razdoblja valjanosti potvrde o subvenciji.
Jamstvo iz članka 23. polaže se kako bi se osiguralo ispunjavanje obveza iz prvoga podstavka.
2. Obveza prvoga podstavka stavka 1. ovog članka smatra se temeljnim zahtjevom u smislu članka 20. stavka 2. Uredbe (EEZ) br. 2220/85.
Članak 39.
1. Temeljni zahtjev smatra se ispunjenim ako je izvoznik poslao poseban zahtjev u vezi s robom izvezenom tijekom razdoblja valjanosti potvrda o subvenciji u skladu s uvjetima utvrđenim člankom 28. i odjeljkom V. Priloga VI.
2. Ako poseban zahtjev nije izvozna deklaracija, mora biti predan u roku od tri mjeseca datuma isteka valjanosti potvrde o subvenciji, čiji je broj upisan na poseban zahtjev, osim u slučajevima više sile.
Ako rok od tri mjeseca iz prvoga podstavka nije ispunjen, temeljni zahtjev ne može se smatrati ispunjenim.
3. Dokaz da je temeljni zahtjev ispunjen pruža se predočenjem primjerka br. 1 potvrde o subvenciji nadležnom tijelu, propisno evidentiranog u skladu s člankom 28. stavka 2. Taj se dokaz predočava do kraja dvanaestog mjeseca nakon isteka razdoblja valjanosti potvrde o subvenciji.
Prvi podstavak primjenjuje se mutatis mutandis na potvrde registrirane kako je predviđeno člankom 24. stavkom 2.
4. Odstupajući od odredaba članka 22. stavka 3. Uredbe (EEZ) br. 2220/85, jamstvo predviđeno člankom 23. ove Uredbe oduzima se razmjerno iznosu za koji zahtijevani dokaz nije pružen u roku iz stavaka 2. i 3. ovog članka.
Članak 40.
1. Ako se koeficijent smanjenja primjenjuje u skladu s člankom 33. stavkom 2. ili člankom 34. stavkom 3. točkom (a), dio jamstva, jednak uplaćenom iznosu pomnoženom s koeficijentom smanjenja, odmah se oslobađa.
2. Ako podnositelj zahtjeva povuče svoj zahtjev za potvrdu, u skladu s drugim podstavkom članka 33. stavka 2., 80 % prvotnog jamstva oslobađa se.
3. Jamstvo se oslobađa u cijelosti onda kada nositelj potvrde podnese zahtjev za subvenciju u ukupnoj visini od 95 % iznosa za koji je potvrda izdana.
4. Na zahtjev imatelja, države članice mogu osloboditi jamstvo u ratama razmjernim iznosima za koje su uvjeti iz članka 39. stavaka 1. i 3. bili ispunjeni, pod uvjetom da je pružen dokaz da je imatelj podnio zahtjev za iznos u visini od barem 5 % iznosa navedenog na potvrdi.
5. Ako su podneseni zahtjevi za subvencije u vrijednosti manjoj od 95 % iznosa za koji je potvrda izdana, oduzima se dio jamstva, jednak 10 % razlike između 95 % iznosa za koji je potvrda izdana i iznosa stvarno upotrijebljenih subvencija.
6. Ako je iznos za koji su bili ispunjeni uvjeti iz članka 39. stavka 1. i 3. manji od 5 % iznosa navedenog na potvrdi, cjelokupno jamstvo se oduzima.
7. Ako ukupan iznos jamstva koje bi se oduzelo iznosi 100 eura ili manje za odgovarajuću potvrdu, dotična država članica oslobađa cjelokupni iznos jamstva.
Članak 41.
1. Ako se potvrda ili izvadak potvrde vrati tijelu koje ju je izdalo u razdoblju koje odgovara prvotnim dvjema trećinama njezinoga roka valjanosti, odgovarajući iznos jamstva koje se treba oduzeti smanjuje se na 40 %, zbog čega se bilo koji dio dana računa kao cijeli dan.
2. Ako se potvrda ili izvadak potvrde vrati tijelu koje ju je izdalo u razdoblju koje odgovara zadnjoj trećini njezina roka valjanosti ili tijekom mjeseca koji slijedi datumu isteka roka valjanosti, odgovarajući iznos jamstva koje se treba oduzeti smanjuje se na 25 %.
3. Stavci 1. i 2. primjenjuju se samo na potvrde i izvatke potvrda vraćene tijelu koje ih je izdalo tijekom proračunskog razdoblja za koje su potvrde bile izdane, pod uvjetom da se vrate najkasnije 31. kolovoza navedenog razdoblja.
POGLAVLJE IV.
IZVOZI KOJI NISU OBUHVAĆENI POTVRDAMA
Članak 42.
1. Potvrde nisu potrebne za izvoze za koje zahtjevi koje je subjekt podnio tijekom proračunske godine ne premašuju 100 000 eura.
2. Potvrde se ne zahtijevaju za dostave iz treće alineje drugoga podstavka članka 4. stavka 1., članka 33. stavka 1., članka 37. stavka 1., članka 41. stavka 1. i članka 43. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 612/2009.
3. Stavci 1. i 2. također se primjenjuju na izvoz od strane subjekata koji su imali potvrdu o subvenciji tijekom predmetnog proračunskog razdoblja ili koji imaju takvu potvrdu na dan izvoza.
4. Stavci 1., 2. i 3. primjenjuju se samo u državi članici u kojoj subjekt ima poslovni nastan.
Članak 43.
1. Za svako proračunsko razdoblje, izvoz iz članka 42. stavka 1. podoban je za isplatu subvencije u granici ukupne rezerve od 40 milijuna eura za svaku proračunsku godinu.
2. Subvencije za izvoz koji su dio međunarodnog projekta pomoći u hrani u smislu članka 10. stavka 4. Sporazuma, te subvencije za dostave iz treće alineje drugoga podstavak članka 4. stavka 1., članka 33. stavka 1., članka 37. stavka 1., članka 41. stavka 1. i članka 43. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 612/2009 ne uzimaju se u obzir pri utvrđivanju opsega troškova u okviru rezerve iz stavka 1.
Članak 44.
1. Ako zbroj iznosa koje su države članice priopćile u skladu s člankom 53. dosegne 30 milijuna eura, Komisija može, uzimajući u obzir međunarodne obveze Unije, obustaviti primjenu članka 43. stavka 1. na izvoz koji nije obuhvaćen potvrdom o subvenciji za najviše 20 radnih dana.
2. Pod okolnostima iz stavka 1., Komisija može, u skladu s člankom 16. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1216/2009, obustaviti primjenu članka 43. stavka 1. ove Uredbe na izvoz koji nije obuhvaćen potvrdom o subvenciji za razdoblje dulje od 20 radnih dana.
POGLAVLJE V.
OBVEZE IZVOZNIKA
Članak 45.
1. Pri izvozu robe, odnosna stranka deklarira količine osnovnih proizvoda, proizvoda dobivenih njihovom preradom, ili proizvoda izjednačenih s jednom od te dvije kategorije u skladu s člankom 3., koji su bili stvarno upotrijebljeni, u smislu članka 10., u proizvodnji navedene robe, za koju će se zahtijevati subvencija, ili na drugi način ukazuju na sastav ako je određen u skladu s člankom 10. stavkom 4.
2. Ako je roba bila upotrijebljena u proizvodnji robe za izvoz, deklaracija odnosne stranke uključuje količinu stvarno upotrijebljene robe i vrstu i količinu svakog od osnovnih proizvoda, proizvoda dobivenih njihovo preradom i/ili proizvoda izjednačenih s jednom od te dvije kategorije u skladu s člankom 3., od koje je roba dobivena.
Odnosna stranka, kao prilog svojoj deklaraciji, nadležnim tijelima pruža sve dokumente i podatke koje to tijelo smatra potrebnim. Dotični dokumenti i podaci mogu se čuvati i predati u elektroničkom obliku.
Nadležna tijela provjeravaju točnost deklaracije bilo kojim odgovarajućim putem.
3. Na zahtjev nadležnog tijela države članice na čijem se području obavljaju carinske formalnosti, nadležna tijela ostalih država članica im odmah dostavljaju sve podatke koje su u mogućnosti dobiti, kako bi se omogućila provjera deklaracije koju je odnosna stranka podnijela.
Članak 46.
Odstupajući od odredaba članka 45., i u dogovoru s nadležnim tijelima, deklaracija o upotrijebljenim proizvodima ili robi može se zamijeniti skupnom deklaracijom o količini upotrijebljenih proizvoda ili pozivanjem na deklaraciju o navedenim količinama ako su potonje već bile određene u skladu s člankom 10. stavkom 4. i pod uvjetom da proizvođač nadležnim tijelima stavi na raspolaganje sve podatke potrebne za provjeru deklaracije.
Članak 47.
1. Ako izvoznik ne sastavi deklaraciju iz članka 46. ili ne osigura zadovoljavajuće podatke kao prilog svojoj deklaraciji, nema pravo na subvenciju.
2. Odstupajući od odredaba stavka 1., ako je dotična roba navedena u stupcima 1. i 2. Priloga IV., odnosnoj stranci može se odobriti subvencija na izričiti zahtjev. Vrsta i količina osnovnih proizvoda koji se uzimaju u obzir pri izračunu takve subvencije određuje se analizom robe za izvoz i u skladu s tablicom u Prilogu IV. Nadležno tijelo odlučuje o uvjetima pod kojima se analiza mora izvršiti i podacima koje treba navesti u prilogu zahtjevu.
3. Trošak takve analize snosi izvoznik.
Članak 48.
1. Članak 45. ne primjenjuje se na količine poljoprivrednih proizvoda određene u skladu s Prilogom III., uz izuzetak sljedećeg:
(a)
količine proizvoda iz članka 45. stavka 1. izvezenih u obliku robe dobivene djelomično od proizvoda za koje je plaćanje izvozne subvencije obuhvaćeno Uredbom (EZ) br. 1234/2007 i djelomično od ostalih proizvoda, u skladu s uvjetima utvrđenim člankom 11. stavka 2.;
(b)
količine jaja i proizvoda od jaja izvezenih u obliku tjestenine koja potpada pod oznaku KN 1902 11 00;
(c)
količine suhe tvari u svježoj tjestenini iz drugog podstavka članka 11. stavka 1.;
(d)
vrste stvarno upotrijebljenih osnovnih proizvoda u proizvodnji D-glucitola (sorbitola) koji potpada pod oznake KN 2905 44 i 3824 60, i, prema potrebi, udjela D-glucitola (sorbitola) dobivenog od škrobnih proizvoda i saharoze;
(e)
količine kazeina izvezenog u obliku robe koja potpada pod oznaku KN 3501 90 90;
(f)
stupnja plato u pivu dobivenom od slada koji potpada pod oznaku KN 2202 90 10;
(g)
količine nezaslađenog ječma koju prihvaćaju nadležna tijela.
Opis robe naveden na izvoznoj deklaraciji i zahtjev za subvenciju za robu navedenu u Prilogu III. uzima u obzir nomenklaturu iz navedenog Priloga.
2. Pri analizi robe u smislu članaka 45., 46., 47. ili stavaka 1. ili 3. ovog članka, koriste se metode analize iz Uredbe Komisije (EZ) br. 904/2008 (14) ili, ako ih nema, one iz Uredbe Komisije (EZ) br. 900/2008 (15) ili, u nedostatku njih, one koje se primjenjuju na razvrstavanje u Zajedničku carinsku tarifu slične robe koja je uvezena u Uniju.
3. Količine izvezene robe i količine proizvoda iz članka 45. stavka 1. pozivanje na sastav određene u skladu s člankom 10. stavkom 4. upisuje se na ispravu kojom se potvrđuje izvoz. Međutim, ako se primjenjuje članak 47. stavak 2., te se količine zamjenjuju količinama osnovnih proizvoda navedenih u stupcu 4. Priloga IV. koji odgovaraju rezultatima analize izvezene robe.
4. Za odobravanje subvencije za robu koja potpada pod oznake KN 0403 10 51 do 0403 10 99, 0403 90 71 do 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 i 3502 19 90 roba mora udovoljavati zahtjevima Uredbe (EZ) br. 852/2004 i Uredbe (EZ) br. 853/2004, uključujući zahtjev da je pripremljena u odobrenoj ustanovi te da udovoljava zahtjevu označavanja zdravstvene ispravnosti iz odjeljka 1. Priloga II. Uredbi (EZ) br. 853/2004.
5. Za potrebe članaka 45. i 46., svaka država članica Komisiju obavješćuje o provjerama koje se vrše na njezinom području za različite vrste izvezene robe. Komisija o tome obavješćuje ostale države članice.
Članak 49.
1. U skladu s člancima 45. i 46. ove Uredbe i pri primjeni članka 12. Uredbe (EZ) br. 612/2009, za robu koja sadrži žitarice, rižu, mlijeko i mliječne proizvode ili jaja iz članka 162. stavka 1. točke (a) alineja i., ii., v. i vii. te članka 162. stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 1234/2007, odnosna stranka predaje izjavu da nijedan od sastojaka nije bio uvezen iz trećih zemalja ili specifikaciju količine navedenih proizvoda uvezenih iz trećih zemalja.
2. Ako je podnesen zahtjev da se količine utvrde u skladu s člankom 10. stavkom 4., nadležno tijelo može prihvatiti izjavu odnosne stranke da se žitarice, riža, mlijeko i proizvodi od jaja iz stavka 1. koji su bili uvezeni iz trećih zemalja neće upotrebljavati.
3. Ako je podnesen zahtjev da se količine utvrde u skladu s člankom 11. stavkom 1. ili u skladu s člankom 47. stavkom 2. nadležno tijelo može prihvatiti izjavu odnosne stranke da se žitarice, riža, mlijeko i proizvodi od jaja iz stavka 1. koji su bili uvezeni iz trećih zemalja neće upotrebljavati.
4. Izjave iz stavaka 1., 2. i 3. podliježu provjeri od strane nadležnih tijela na odgovarajući način.
POGLAVLJE VI.
PLAĆANJE SUBVENCIJE
Članak 50.
1. U slučaju robe izvezene između 1. listopada i 15. listopada svake godine, subvencije se ne isplaćuju prije 16. listopada.
Što se tiče robe izvezene uz predočenje potvrde o subvenciji izdane za proračunsko razdoblje, ako Komisija smatra da postoji opasnost da Unija ne ispuni svoje međunarodne obveze, subvencije predviđene za isplatu nakon završetka navedenoga razdoblja ne isplaćuju se prije 16. listopada. U tom slučaju, rok iz članka 46. stavka 8. Uredbe (EZ) br. 612/2009 može se privremeno produljiti na tri mjeseca i 15 dana uredbom koja mora biti objavljena prije 20. rujna u Službenom listu Europske unije.
2. Za robu navedenu u Prilogu II. ovoj Uredbi i iznimno od odredaba članka 24 Uredbe (EZ) br. 612/2009, iznos iz članka 24. stavka 1. točke (a) alineje ii. Uredbe (EZ) br. 612/2009 primjenjuje se bez obzira na državu ili područje iz kojeg se roba izvozi:
(a)
u slučaju robe koja je pakirana za prodaju na malo u izvornom pakiranju neto sadržaja do najviše 2.5 kg ili u spremnicima većim od 2 litre, s označivanjem u smislu točke (a) članka 1. stavka 3. Direktive 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (16) koja navodi ili uvoznika u odredišnoj državi ili čiji je tekst na službenom jeziku odredišne države ili na jeziku koji je u toj državi razumljiv;
(b)
ako odgovarajući izvoznik najmanje 12 puta u dvije godine prije datuma zahtjeva za odobrenje iz stavka 3. izvozi robu koja sadrži najviše 90 masenih % jednog osnovnog proizvoda za koji se plaća subvencija, koja je iz iste osmeroznamenkaste oznake KN-a istom primatelju(-ima).
3. U slučajevima predviđenim stavkom 2. države članice mogu, na zahtjev, odobriti formalno odobrenje kojim se dotični izvoznik izuzima od predočenja dokumenata zahtijevanih na temelju članka 17. Uredbe (EZ) br. 612/2009, osim isprave o prijevozu.
Odobrenje iz prvog podstavka valjano je, osim ako se ukine, u razdoblju od najviše dvije godine i može se produljivati. Države članice mogu ukinuti odobrenje po vlastitom nahođenju i, prije svega, odmah povući odobrenje ako imaju opravdane razloge za sumnju da izvoznik nije poštivao u njemu utvrđene uvjete.
Izuzimanja odobrena u skladu s prvim podstavkom smatraju se faktorima rizika koje treba uzeti u obzir u smislu članka 2. stavka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 485/2008 (17).
Izvoznici koji upotrebljavaju izuzimanje navode broj odobrenja u Jedinstvenoj carinskoj deklaraciji i na posebnom zahtjevu za plaćanje iz članka 28. ove Uredbe.
4. Odstupajući od odredaba stavka 3., u slučajevima predviđenim točkom (b) stavka 2., države članice mogu dotičnog izvoznika izuzeti obveze da predoči isprave o prijevozu za sav izvoz obuhvaćen odobrenjem, pod uvjetom da se od dotičnog izvoznika zahtijeva da predoči isprave o prijevozu za najmanje 10 % takvih izvoznih deklaracija ili jednu godišnje, ovisno koja je veća, a države članice odabiru uporabu mjerila utvrđenih Uredbom Komisije (EZ) br. 1276/2008 (18).
5. U slučaju robe navedene u Prilogu II. ovoj Uredbi ako je izvozna deklaracija prihvaćena najkasnije 30. rujna 2007. i za koju izvoznik nije u mogućnosti pružiti dokaz iz članka 17. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 612/2009, smatra se da je roba bila uvezena u treću zemlju uz predočenje kopije isprave o prijevozu i bilo koje od isprava iz članka 17. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 612/2009 ili bankovne isprave koju su izdali odobreni posrednici s poslovnim nastanom u Uniji, koja potvrđuje da je plaćanje za izvoz bilo knjiženo u korist izvoznikovog računa koji je otvorio kod njih ili dokaza o plaćanju.
6. Za potrebe primjene članka 27. Uredbe (EZ) br. 612/2009, države članice uzimaju obzir stavak 5.
POGLAVLJE VII.
OBVEZA OBAVJEŠĆIVANJA
Članak 51.
1. Prije desetog dana svakog mjeseca države članice Komisiju obavješćuju o sljedećem:
(a)
iznosima, izraženim u eurima, za koji su potvrde o subvenciji vraćene tijekom prethodnog mjeseca u skladu s člankom 41. stavcima 1.i 2.;
(b)
iznosima, izraženim u eurima, za koje je, tijekom prethodnog mjeseca, utvrđeno da temeljni zahtjev iz članka 38. nije ispunjen;
(c)
potvrdama o subvenciji, izraženoj u eurima, izdanim tijekom prethodnog mjeseca, kako je navedeno u članku 36.;
(d)
potvrdama o subvenciji, izraženoj u eurima, izdanim tijekom prethodnog mjeseca u skladu s člankom 47. Uredbe (EZ) br. 376/2008.
Iznosi iz točke (b) prvoga podstavka razlikuju se prema proračunskom razdoblju potvrde o subvenciji na koju se odnose.
2. Prije 1. studenoga svake godine, države članice Komisiju obavješćuju o ukupnim iznosima, izraženim u eurima, dodijeljenim prije 1. listopada navedene godine za potvrde o subvenciji izdane u proračunskom razdoblju koje završava 30. rujna prethodne kalendarske godine.
Članak 52.
1. Države članice, najkasnije do kraja mjeseca koji slijedi svakom mjesecu kalendarske godine, Komisiji šalju, putem sustava za razmjenu informacija poznatog kao DEX, statističke podatke o robi obuhvaćenoj ovom Uredbom za koju je odobrena izvozna subvencija u prethodnom mjesecu, raščlanjene na osmeroznamenkastu oznaku KN-a i koji sadrži:
(a)
količinu takve robe izraženu u tonama ili drugoj navedenoj mjernoj jedinici;
(b)
iznos izvoznih subvencija odobrenih prethodni mjesec za svaki dotični osnovni poljoprivredni proizvod, izražen u eurima;
(c)
količinu svakog osnovnog poljoprivrednog proizvoda za koji je odobrena subvencija, izraženu u tonama.
2. Prije 31. prosinca svake godine, države članice Komisiju obavješćuju o ukupnim iznosima subvencija izraženim u eurima koje su stvarno odobrile u proračunskom razdoblju koje završava 30. rujna navedene godine za robu izvezenu u proračunskom razdoblju koje završava 30. rujna prethodne godine, te u bilo kojem drugom proračunskom razdoblju o kojem ih još nisu obavijestile, navodeći dotična razdoblja.
3. U smislu stavaka 1. i 2., odobrene subvencije uključuju plaćanja unaprijed.
4. Prije 31. prosinca svake godine, države članice Komisiju obavješćuju o ukupnim iznosima, izraženim u eurima, nepravilno isplaćenih subvencija koje su nadoknađene tijekom proračunskog razdoblja koje završava 30. rujna navedene godine, navodeći dotična proračunska razdoblja.
Članak 53.
Države članice Komisiju moraju obavijestiti najkasnije petog dana svakog mjeseca o iznosu subvencija odobrenih u skladu s člankom 43. stavkom 1. od sedamnaestog dana do kraja prethodnog mjeseca, te najkasnije dvadesetog dana svakog mjeseca o iznosu subvencija odobrenih u skladu s člankom 43. stavkom 1. od prvog do petnaestog dana tog mjeseca. Prema potrebi, države članice Komisiju moraju obavijestiti o tome da nikakvi iznosi nisu bili odobreni između odgovarajućih dana.
POGLAVLJE VIII.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 54.
Uredba (EZ) br. 1043/2005 stavlja se izvan snage.
Upućivanja na Uredbu stavljenu izvan snage tumače se kao upućivanja na ovu Uredbu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom iz Priloga IX.
Članak 55.
Ova Uredba stupa na snagu drugog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se na zahtjeve predane od 8. srpnja 2010. za potvrde za uporabu od 1. listopada 2010.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 29. lipnja 2010.