ДИРЕКТИВА 2011/89/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 16 ноември 2011 година
за изменение на директиви 98/78/ЕО, 2002/87/ЕО, 2006/48/ЕО и 2009/138/ЕО по отношение на допълнителния надзор върху финансовите предприятия във финансов конгломерат
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 53, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
В Директива 2002/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 година относно допълнителния надзор на кредитните институции, застрахователните предприятия и на инвестиционните посредници към един финансов конгломерат (3) за компетентните органи във финансовия сектор се предвиждат допълнителни правомощия и средства за надзор върху групите, състоящи се от множество регулирани образувания, които извършват дейност в различни сектори на финансовите пазари. Такива групи (финансови конгломерати) са изложени на рискове (групови рискове), които включват: опасността от разпространение на рисковете между предприятията в цялата група, концентрацията на рискове, при която един и същ вид риск се материализира в различни части на групата едновременно, сложността на управлението на най-различни юридически лица, потенциалните конфликти на интереси, както и проблема с осигуряването на регулаторен капитал за всички регулирани образувания, които са част от финансовия конгломерат, като се избягва двойното отчитане на капитала. Поради тази причина върху финансовите конгломерати следва да се упражнява и допълнителен надзор освен надзора на самостоятелна, консолидирана или групова основа, без да се дублира или засяга групата, независимо от правната ѝ структура.
(2)
Целесъобразно е да се осигури съгласуваност между целите на Директива 2002/87/ЕО, от една страна, и директиви 73/239/ЕИО (4) и 92/49/ЕИО (5) на Съвета и директиви 98/78/ЕО (6), 2002/83/ЕО (7), 2004/39/ЕО (8), 2005/68/ЕО (9), 2006/48/ЕО (10), 2006/49/ЕО (11), 2009/65/ЕО (12), 2009/138/ЕО (13) и 2011/61/ЕС (14) на Европейския парламент и на Съвета, от друга страна, с цел да е възможен подходящ допълнителен надзор върху застрахователните и банковите групи, включително когато те са част от смесен финансов холдинг.
(3)
Необходимо е финансовите конгломерати да бъдат определяни в Съюза в зависимост от това, доколко са изложени на групови рискове, въз основа на общи насоки, издадени от Европейския надзорен орган (Европейски банков орган), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (15) (ЕБО), от Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (16) (ЕОЗППО), и от Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (17) (ЕОЦКП), в съответствие с член 56 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, Регламент (ЕС) № 1094/2010 и Регламент (ЕС) № 1095/2010, посредством Съвместния комитет на европейските надзорни органи („Съвместния комитет“). Важно е също така изискванията за изключенията при упражняването на допълнителен надзор да се прилагат въз основа на анализ на риска в съответствие с посочените насоки. Това е особено важно в случаите, отнасящи се до по-големите финансови конгломерати с международна дейност.
(4)
Цялостното и адекватно наблюдение върху груповите рискове в големите, сложни финансови конгломерати с международна дейност, както и надзорът върху политиката по отношение на капитала на групово равнище са възможни само когато компетентните органи набират информация и планират мерки за целите на надзора отвъд националния обхват на правомощията си. Следователно компетентните органи трябва да координират допълнителния надзор върху финансовите конгломерати с международна дейност сред компетентните органи, за които се смята, че имат най-пряко отношение към допълнителния надзор върху даден финансов конгломерат. Колегиите на съответните органи, които са компетентни по отношение на дадени финансови конгломерати, следва да отразяват допълнителния характер на Директива 2002/87/ЕО и затова следва да не дублират или заместват, а по-скоро да осигуряват допълнителен принос спрямо действащите колегии за банковата и за застрахователната подгрупа на финансовите конгломерати. Колегия за финансов конгломерат следва да се създава само когато не съществува нито банкова, нито застрахователна секторна колегия.
(5)
За да се гарантира подходящ регулаторен надзор, е необходимо ЕБО, ЕОЗППО, ЕОЦКП (по-нататък заедно наричани „ЕНО“) и Съвместният комитет да наблюдават, по целесъобразност, правната структура и управленската и организационната структура, включително всички регулирани образувания, всички нерегулирани дъщерни дружества и значими клонове на банките, застрахователните предприятия и финансовите конгломерати с трансгранични дейности, като информацията се предоставя на разположение на съответните компетентни органи.
(6)
За да бъде гарантиран ефективен допълнителен надзор върху регулираните образувания, принадлежащи към един финансов конгломерат, и по-специално в случаите, когато едно от регулираните образувания е със седалище в трета държава, предприятията, за които се прилагат разпоредбите на настоящата директива, следва да включват всяко предприятие, и по-специално всяка кредитна институция със седалище в трета държава, и които биха подлежали на лицензиране, ако седалището им беше в Съюза.
(7)
Допълнителният надзор върху големите, сложни финансови конгломерати с международна дейност изисква координация в Съюза, за да се допринесе за стабилността на вътрешния пазар на финансови услуги. За тази цел компетентните органи трябва да се споразумеят за подходите за упражняване на надзор върху тези финансови конгломерати. Посредством Съвместния комитет ЕНО следва да издадат общи насоки за тези общи надзорни подходи съгласно член 56 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, Регламент (ЕС) № 1094/2010 и Регламент (ЕС) № 1095/2010, осигурявайки по този начин цялостна пруденциална рамка на наличните надзорни средства и правомощия в директивите относно банковите, застрахователните, инвестиционните и финансовите конгломерати. Насоките, предвидени съгласно Директива 2002/87/ЕО, следва да отразяват допълнителния характер на надзора съгласно същата и да допълват надзора по сектори, предвиден в директиви 73/239/ЕИО, 92/49/ЕИО, 98/78/ЕО, 2002/83/ЕО, 2004/39/ЕО, 2006/48/ЕО, 2006/49/ЕО, 2009/138/ЕО и 2011/61/ЕС.
(8)
Съществува реална потребност да се наблюдават и контролират потенциалните групови рискове пред финансовите конгломерати, дължащи се на дялови участия в други дружества. За случаите, в които специалните надзорни правомощия, предвидени в Директива 2002/87/ЕО, изглеждат недостатъчни, надзорната общност следва да разработи алтернативни методи за наблюдаване и подходящо отчитане на тези рискове, като за предпочитане е разработването на тези методи да бъде ръководено от ЕНО посредством Съвместния комитет. Ако дялово участие е единственият елемент за определяне на дадена група като финансов конгломерат, надзорните органи следва да имат възможност да преценят дали групата е изложена на групови рискове и да я изключат от обхвата на допълнителния надзор, ако това е целесъобразно.
(9)
В условията на настоящата криза надзорните органи се оказаха без правомощия по отношение на определени групови структури, тъй като режимите, предвидени в съответните директиви, ги принудиха да избират между секторния или допълнителния надзор. Въпреки че в контекста на работата на Г-20 в областта на финансовите конгломерати следва да бъде предприет цялостен преглед на Директива 2002/87/ЕО, необходимите правомощия за надзор следва да бъдат осигурени възможно най-бързо.
(10)
Целесъобразно е да се осигури съгласуваност между целите на Директива 2002/87/ЕО и Директива 98/78/ЕО. По тази причина Директива 98/78/ЕО следва да бъде изменена, за да се включат смесените финансови холдингови дружества в нейния обхват и да получат определение. За да се осигури навременно и последователно упражняване на надзора, Директива 98/78/ЕО следва да бъде изменена независимо от предстоящото прилагане на Директива 2009/138/ЕО, която следва да бъде изменена в същия смисъл.
(11)
Докато за банковата и за застрахователната подгрупа на даден финансов конгломерат следва редовно да се прилага стрес тестване, координаторът, определен в съответствие с Директива 2002/87/ЕО е този, който решава относно целесъобразността, параметрите и графика на провеждане на стрес тестване за отделния финансов конгломерат като цяло. По отношение на стрес тестването в целия Съюз, което се провежда от ЕНО по сектори, Съвместният комитет следва да гарантира, че подобно стрес тестване се извършва съгласувано в различните сектори. Поради тези причини ЕНО, чрез Съвместния комитет, следва да могат да разработят допълнителни параметри за стрес тестването в целия Съюз, отразяващи специфичните групови рискове, които типично се проявяват във финансовите конгломерати, и следва да могат да публикуват резултатите от тези тестове, когато секторното законодателство позволява това. Придобитият от предходно стрес тестване в Съюза опит следва да бъде взет предвид. Например стрес тестването следва да отчита рисковете за ликвидността и платежоспособността на финансовите конгломерати.
(12)
Комисията следва допълнително да разработи съгласувана и окончателна система за надзор над финансовите конгломерати. Предстоящият пълен преглед на Директива 2002/87/ЕО следва да включва нерегулирани образувания, в частност дружествата със специално предназначение, и следва да разработи основаващ се на анализ на риска начин на прилагане на изключенията на разположение на надзорните органи при определяне на естеството на финансовия конгломерат, като същевременно се ограничава използването на подобни изключения. Що се отнася до секторните директиви, прегледът следва също така да разглежда системно значимите финансови конгломерати, чиито размер, взаимна свързаност или сложен характер ги правят особено уязвими и които са определени по аналогия с променящите се стандарти на Съвета за финансова стабилност и Базелския комитет за банков надзор. Комисията следва да обмисли предложение за регулаторни действия в тази област.
(13)
Целесъобразно е да се осигури съгласуваност между целите на Директива 2002/87/ЕО и Директива 2006/48/ЕО. По тази причина Директива 2006/48/ЕО следва да бъде изменена, за да се включат смесените финансови холдингови дружества в нейния обхват и да получат определение.
(14)
За да се възстановят правомощията на равнище смесено финансово холдингово дружество е необходимо някои разпоредби на директиви 98/78/ЕО, 2002/87/ЕО, 2006/48/ЕО или 2009/138/ЕО да се прилагат едновременно на това равнище. Тези разпоредби могат да бъдат равностойни една на друга особено по отношение на качествените елементи на процеса на надзорен преглед. Например в директиви 98/78/ЕО, 2002/87/ЕО, 2006/48/ЕО или 2009/138/ЕО са предвидени еднакви изисквания за квалификация и надеждност към управленския състав на холдинговите дружества. За да се избегне припокриването на тези разпоредби и да се осигури ефективност на надзора върху лицата начело на конгломерат, надзорните органи следва да са в състояние да прилагат дадена разпоредба еднократно, като едновременно с това спазват и еквивалентната разпоредба във всички други приложими директиви. Когато не са формулирани по един и същ начин, разпоредбите се считат за еквивалентни, ако са подобни по същество, особено във връзка с надзора, основан на анализ на риска. Когато оценяват еквивалентността, надзорните органи следва да отчитат, в рамките на колегиите, дали са постигнати целите и обхвата, по отношение на всички приложими директиви, без да се занижават стандартите за надзор. Оценките за еквивалентност следва да могат да се променят в хода на промените в надзорните рамки и практики. Ето защо оценките за еквивалентност следва да протичат при открит, постепенен процес. Този процес следва да позволява вземането на решения поотделно за всеки случай, така че да се отчитат всички характеристики от значение за определена група. За да се осигури съгласуваност в самата надзорна рамка за дадена група и да се постигне равнопоставеност между всички финансови конгломерати в рамките на Съюза, е необходима подходяща форма на сътрудничество между надзорните органи. За тази цел ЕНО, посредством Съвместния комитет, следва да разработят насоки, които имат за цел сближаване на оценките за еквивалентност, и да работят за създаване на задължителни технически стандарти.
(15)
С цел да се подобри допълнителният надзор върху финансовите предприятия във финансовите конгломерати, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) във връзка с техническите адаптации съгласно Директива 2002/87/ЕО по отношение на определенията, уеднаквяването на терминологията и методите за изчисляване, установени в посочената директива. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на екпертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и Съвета.
(16)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно усъвършенстването на допълнителния надзор над финансовите предприятия в даден финансов конгломерат, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, поради мащаба и последиците от настоящата директива, може да бъде постигната по-добре на равнище Съюз, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(17)
Във връзка с това директиви 98/78/ЕО, 2002/87/ЕО, 2006/48/ЕО и 2009/138/ЕО следва да бъдат изменени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Изменения в Директива 98/78/ЕО
Директива 98/78/ЕО се изменя, както следва:
(1)
Член 1 се изменя, както следва:
а)
буква й) се заменя със следното:
„й)
„застрахователно холдингово дружество със смесена дейност“ означава предприятие майка, различно от застрахователно предприятие, застрахователно предприятие от трета държава, презастрахователно предприятие, презастрахователно предприятие от трета държава, застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, което включва поне едно застрахователно или презастрахователно предприятие сред неговите дъщерни предприятия;“
б)
добавя се следната буква:
„м)
„смесено финансово холдингово дружество“ означава смесена финансова холдингова компания съгласно определението в член 2, точка 15 от Директива 2002/87/ЕО;“.
(2)
В член 2 параграф 2 се заменя със следното:
„2. Всяко застрахователно или презастрахователно предприятие, чието предприятие майка е застрахователно холдингово дружество, смесено финансово холдингово дружество, застрахователно предприятие от трета държава, или презастрахователно предприятие от трета държава, е обект на допълнителен надзор по начина, предписан в член 5, параграф 2 и в членове 6, 8 и 10.“
(3)
Вмъква се следният член:
„Член 2а
Равнище на прилагане по отношение на смесените финансови холдингови дружества
1. Когато за смесено финансово холдингово дружество са приложими еквивалентни разпоредби от настоящата директива и от Директива 2002/87/ЕО, по-конкретно по отношение на надзора, основаващ се на анализ на риска, компетентният орган, отговарящ за упражняване на допълнителен надзор, след като се консултира с другите заинтересовани компетентни органи, може да приложи по отношение на това смесено финансово холдингово дружество само съответната разпоредба от Директива 2002/87/ЕО.
2. Когато за смесено финансово холдингово дружество са приложими еквивалентни разпоредби от настоящата директива и от Директива 2006/48/ЕО, по-конкретно по отношение на надзора, основаващ се на анализ на риска, компетентният орган, отговарящ за упражняване на допълнителен надзор, по общо съгласие с консолидиращия надзорен орган от банковия сектор и сектора на инвестиционните услуги, може да приложи само разпоредбата от директивата за най-значимия сектор, в съответствие с определеното в член 3, параграф 2 от Директива 2002/87/ЕО.
3. Компетентният орган, отговарящ за упражняване на допълнителния надзор, уведомява Европейския надзорен орган (Европейски банков орган), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (18) („ЕБО“), и Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (19) („ЕОЗППО“), относно решенията, взети съгласно параграфи 1 и 2. ЕБО, ЕОЗППО и Европейският надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (20), чрез Съвместния комитет на европейските надзорни органи („Съвместен комитет“), разработват насоки, които имат за цел сближаване на надзорните практики, и изготвят проекти на регулаторни технически стандарти, които представят на Комисията в срок от три години от приемането на тези насоки.
На Комисията се делегира правомощието да приема регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея, в съответствие с членове 10-14 съответно от Регламент (ЕС) № 1093/2010, от Регламент (ЕС) № 1094/2010 и от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
(4)
В член 3 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Упражняването на допълнителен надзор в съответствие с член 2 не означава по никакъв начин, че компетентните органи трябва да упражняват надзор на индивидуална основа върху застрахователното предприятие от трета държава, презастрахователното предприятие от трета държава, застрахователното холдингово дружество, смесеното финансово холдингово дружество или застрахователното холдингово дружество със смесена дейност.“
(5)
В член 4 параграф 2 се заменя със следното:
„2. Когато застрахователни или презастрахователни предприятия, получили лиценз в две или повече държави-членки, имат за предприятие майка едно и също застрахователно холдингово дружество, застрахователно предприятие от трета държава, презастрахователно предприятие от трета държава, смесено финансово холдингово дружество или застрахователно холдингово дружество със смесена дейност, компетентните органи на съответните държави-членки могат да се договорят кое от тях ще отговаря за упражняването на допълнителен надзор.“
(6)
Член 10 се заменя със следния текст:
„Член 10
Застрахователни холдингови дружества, смесени финансови холдингови дружества, застрахователни предприятия от трета държава и презастрахователни предприятия от трета държава
1. Във връзка с член 2, параграф 2 държавите-членки изискват да бъде прилаган методът на допълнителен надзор, в съответствие с приложение II. Изчислението включва всички предприятия, свързани със застрахователното холдингово дружество, смесеното финансово холдингово дружество, застрахователното предприятие от трета държава или презастрахователното предприятие от трета държава.
2. Ако въз основа на изчислението, посочено в параграф 1, компетентните органи стигнат до заключението, че платежоспособността на дъщерно застрахователно или презастрахователно предприятие на застрахователното холдингово дружество, на смесеното финансово холдингово дружество, застрахователно предприятие от трета държава или презастрахователно предприятие от трета държава е или може да бъде застрашена, те вземат подходящи мерки на ниво застрахователното или презастрахователното предприятие.“
(7)
Приложения I и II се изменят в съответствие с приложение I към настоящата директива.
Член 2
Изменения в Директива 2002/87/ЕО
Директива 2002/87/ЕО се изменя, както следва:
(1)
Членове 1 и 2 се заменят със следния текст:
„Член 1
Предмет
С настоящата директива се установяват правила за допълнителен надзор върху регулираните образувания, които са получили лиценз в съответствие с член 6 от Директива 73/239/ЕИО, член 4 от Директива 2002/83/ЕО (21), член 5 от Директива 2004/39/ЕО (22), член 3 от Директива 2005/68/ЕО (23), член 6 от Директива 2006/48/ЕО (24), член 5 от Директива 2009/65/ЕО (25), член 14 от Директива 2009/138/ЕО (26) или членове 6-11 от Директива 2011/61/ЕС (27), и които са част от финансов конгломерат.
С настоящата директива се изменят и съответните секторни правила, които се прилагат спрямо лицата, чиято дейност е уредена от посочените директиви.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива:
1.
„кредитна институция“ означава кредитна институция по смисъла на член 4, параграф 1 от Директива 2006/48/ЕО;
2.
„застрахователно предприятие“ означава застрахователно предприятие по смисъла на член 13, точки 1, 2 и 3от Директива 2009/138/ЕО;
3.
„инвестиционен посредник“ означава инвестиционен посредник по смисъла на член 4, параграф 1, точка 1 от Директива 2004/39/ЕО, в т.ч. предприятията по член 3, параграф 1, буква г) от Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (28), или предприятие, чието седалище е в трета държава и което би подлежало на лицензиране съгласно Директива 2004/39/ЕО, ако седалището му беше в Съюза;
4.
„регулирано образувание“ означава кредитна институция, застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие, инвестиционен посредник, дружество за управление на активи или администратор на фондове за алтернативни инвестиции;
5.
„дружество за управление на активи“ означава управляващо дружество по смисъла на член 2, параграф 1, буква б) от Директива 2009/65/ЕО или предприятие, чието седалище е в трета държава и което би подлежало на лицензиране съгласно тази директива, ако седалището му беше в Съюза;
5а.
„администратор на фондове за алтернативни инвестиции“ означава администратор на фондове за алтернативни инвестиции по смисъла на член 4, параграф 1, букви б), л) и аб) от Директива 2011/61/ЕС или предприятие, чието седалище е в трета държава и което би подлежало на лицензиране съгласно тази директива, ако седалището му беше в Съюза;
6.
„презастрахователно предприятие“ означава презастрахователно предприятие по смисъла на член 13, точки 4, 5 или 6 от Директива 2009/138/ЕО или схема със специална цел за алтернативно прехвърляне на застрахователен риск по смисъла на член 13, параграф 26 от Директива 2009/138/ЕО (дружество със специално предназначение);
7.
„секторни правила“ означава законодателството на Съюза, отнасящо се до надзора за разумност върху регулираните образувания, и по-специално директиви 2004/39/ЕО, 2006/48/ЕО, 2006/49/ЕО и 2009/138/ЕО;
8.
„финансов сектор“ означава сектор, състоящ се от едно или повече от следните лица:
а)
кредитна институция, финансова институция или предприятие за спомагателни услуги по смисъла на член 4, параграфи 1, 5 или 21 от Директива 2006/48/ЕО (по-нататък наричани общо „банковия сектор“);
б)
застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие или застрахователно холдингово дружество по смисъла на член 13, параграфи 1, 2, 4 или 5 или член 212, параграф 1, буква е) от Директива 2009/138/ЕО (по-нататък наричани общо „застрахователния сектор“);
в)
инвестиционен посредник по смисъла на член 3, параграф 1, буква б) от Директива 2006/49/ЕО (по-нататък наричани общо „сектора на инвестиционните услуги“);
9.
„предприятие майка“ означава предприятие майка съгласно определението по член 1 от Седма Директива 83/349/ЕИО на Съвета от 13 юни 1983 г. относно консолидираните счетоводни отчети (29) или всяко предприятие, което според компетентните органи упражнява ефективно господстващо влияние върху друго предприятие;
10.
„дъщерно предприятие“ означава дъщерно предприятие по смисъла на член 1 от Директива 83/349/ЕИО или всяко предприятие, върху което според компетентните органи ефективно се упражнява господстващо влияние от предприятие майка или всички дъщерни предприятия на подобни дъщерни предприятия;
11.
„дялово участие“ означава дялово участие по смисъла на член 17, първо изречение от Четвърта Директива 78/660/ЕИО на Съвета от 25 юли 1978 година относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества (30) или прякото или непрякото притежаване на 20 % или повече от правата на глас или от капитала на дадено предприятие;
12.
„група“ означава група предприятия, състояща се от предприятие майка, неговите дъщерни предприятия и лицата, в които предприятието майка или неговите дъщерни предприятия имат дялово участие, или предприятия, свързани едно с друго по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО, включително всички съответни подгрупи;
12а.
„контрол“ означава отношение между предприятие майка и дъщерно предприятие съгласно член 1 от Директива 83/349/ЕИО или подобно отношение между физическо или юридическо лице и предприятие;
13.
„тесни връзки“ означава положение, при което две или повече физически или юридически лица са свързани чрез контрол или дялово участие, или случай в който две или повече физически или юридически лица са трайно свързани с едно и също лице чрез отношение на контрол;
14.
„финансов конгломерат“ означава група или подгрупа, в която регулирано образувание е начело на групата или подгрупата, или поне едно от дъщерните предприятия в тази група или подгрупа е регулирано образувание, и която отговаря на следните условия:
а)
когато начело на групата или подгрупата има регулирано образувание:
i)
това образувание е предприятие - майка на предприятие от финансовия сектор, или лице, което притежава дялово участие в предприятие от финансовия сектор, или лице, свързано с предприятие от финансовия сектор посредством отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО;
ii)
поне едно от лицата в групата или подгрупата е от застрахователния сектор и поне едно е от банковия сектор или сектора на инвестиционните услуги; и
iii)
както консолидираните или агрегираните дейности на лицата в групата или подгрупата от застрахователния сектор, така и консолидираните или агрегираните дейности на лицата от банковия сектор и сектора на инвестиционните услуги са съществени по смисъла на член 3, параграфи 2 или 3 от настоящата директива; или
б)
когато начело на групата или подгрупата няма регулирано образувание:
i)
дейностите на групата или подгрупата се извършват главно във финансовия сектор по смисъла на член 3, параграф 1 от настоящата директива;
ii)
поне едно от лицата в групата или подгрупата е от застрахователния сектор и поне едно е от банковия сектор или сектора на инвестиционните услуги; и
iii)
както консолидираните или агрегираните дейности на лицата в групата или подгрупата от застрахователния сектор, така и консолидираните или агрегираните дейности на лицата от банковия сектор и сектора на инвестиционните услуги са съществени по смисъла на член 3, параграфи 2 или 3 от настоящата директива;
15.
„смесено финансово холдингово дружество“ означава предприятие майка, което не е регулирано образувание и което заедно с дъщерните си предприятия, поне едно от които е регулирано образувание със седалище в Съюза, и други лица формира финансов конгломерат;
16.
„компетентни органи“ означава националните органи на държавите-членки, които са оправомощени със законов или подзаконов нормативен акт да упражняват надзор върху кредитните институции или застрахователните предприятия, или презастрахователните предприятия, или инвестиционните посредници, или дружествата за управление на активи, или администраторите на фондове за алтернативни инвестиции, на индивидуална или групова основа;
17.
„съответни компетентни органи“ са:
а)
компетентните органи на държавите-членки, отговарящи за секторния надзор на групова основа върху всяко регулирано образувание във финансов конгломерат, по-специално върху крайното предприятие майка в даден сектор;
б)
координаторът, определен в съответствие с член 10, ако е различен от органите по буква а);
в)
в приложимите случаи - другите съответни компетентни органи според становището на органите по букви а) и б);
18.
„вътрешногрупови сделки“ означава всички сделки, при които регулирани образувания от един финансов конгломерат зависят пряко или косвено от други предприятия от същата група или от друго физическо или юридическо лице, свързано с предприятията от тази група чрез тесни връзки, за изпълнението на задължение, независимо дали е договорно или не и дали е за плащане или не;
19.
„концентрация на риска“ означава всички рискови експозиции с потенциална загуба, която е достатъчно голяма, за да застраши платежоспособността или финансовото състояние като цяло на регулираните образувания във финансовия конгломерат, когато подобни експозиции се дължат на риск от контрагента/кредитен риск, инвестиционен риск, застрахователен риск, пазарен риск, други рискове или съчетание от тези рискове, или взаимодействие между тях.
До влизането в сила на всички регулаторни технически стандарти, приети в съответствие с член 21а, параграф 1, буква б), становището, посочено в точка 17, буква в) държи сметка по-специално за притежавания от регулираните образувания на финансовия конгломерат пазарен дял в други държави-членки, особено ако той надвишава 5 %, както и за значимостта в рамките на финансовия конгломерат на всяко регулирано образувание, установено в друга държава-членка.
2)
Член 3 се изменя, както следва:
а)
параграфи 1, 2 и 3 се заменят със следното:
„1. Счита се, че дейностите на една групировка се осъществяват главно във финансовия сектор по смисъла на член 2, параграф 14, буква б), подточка i), когато отношението между салдото на баланса на регламентираните и нерегулираните образувания от финансовия сектор на групировка като цяло и салдото на баланса на групировката надхвърля 40 %.
2. Дейностите от различните финансови сектори се считат за съществени по смисъла на член 2, параграф 14, буква а), подточка iii) или параграф 14, буква б), подточка iii), за всеки финансов сектор, когато средната стойност на съотношението между салдото на баланса на съответния финансов сектор и салдото на баланса на структурите от финансовия сектор на групировката и на съотношението между изискванията за платежоспособност на същия финансов сектор и общото изискване за платежоспособност на структурите от финансовия сектор на групировката надхвърля 10 %.
За целите на настоящата директива, най-незначителният финансов сектор в рамките на един финансов конгломерат е този, който има най-ниската средна стойност, а най-големият финансов сектор в рамките на един финансов конгломерат е този, който има най-високата средна стойност. За изчисляването на средната стойност и за да се определи кой е най-незначителният финансов сектор и кой е най-значителният, се присъединяват банковият сектор и секторът на инвестиционните услуги.
Дружествата за управление на активи се прибавят към сектора, към който принадлежат в рамките на групата. Ако не принадлежат изключително към един сектор в рамките на групата, те се прибавят към най-малкия финансов сектор.
Администраторите на фондове за алтернативни инвестиции се прибавят към сектора, към който принадлежат в рамките на групата. Ако не принадлежат изключително към един сектор в рамките на групата, те се прибавят към най-малкия финансов сектор.
3. Междусекторните дейности също се смятат за съществени по смисъла на член 2, параграф 14, буква а), подточка iii) или параграф 14, буква б), подточка iii), ако балансовото число на най-малкия финансов сектор в групата надвишава 6 милиарда евро.
Ако групата не достигне прага, посочен в параграф 2 от настоящия член, съответните компетентни органи могат да решат по общо съгласие да не разглеждат групата като финансов конгломерат. Те могат също да решат да не прилагат разпоредбите на членове 7, 8 или 9, ако считат, че включването на групата в обхвата на настоящата директива или прилагането на такива разпоредби не е необходимо или би било неподходящо или подвеждащо по отношение на целите на допълнителния надзор.
За решенията, взети съгласно настоящия параграф, се изпраща уведомление на другите компетентни органи, като, освен при извънредни обстоятелства, решенията се оповестяват публично от компетентните органи.
3а. Ако групата достигне прага, посочен в параграф 2 от настоящия член, но най-малкият сектор не надвишава 6 милиарда евро, съответните компетентни органи могат да решат по общо съгласие да не разглеждат групата като финансов конгломерат. Те могат също да решат да не прилагат разпоредбите на членове 7, 8 или 9, ако смятат, че включването на групата в обхвата на настоящата директива или прилагането на такива разпоредби не е необходимо или би било неподходящо или подвеждащо по отношение на целите на допълнителния надзор.
За решенията, взети съгласно настоящия параграф, се изпраща уведомление на другите компетентни органи, като, освен когато са налице извънредни обстоятелства, решенията се оповестяват публично от компетентните органи.“;
б)
параграф 4 се изменя, както следва:
i)
буква а) се заменя със следното:
„а)
да изключат дадено образувание от изчисляването на съотношенията в случаите, посочени в член 6, параграф 5, освен в случаите, когато образуванието е преместено от държава-членка в трета държава и съществуват доказателства, че образуванието е променило своето местоположение с цел избягване на регулиране.“;
ii)
добавя се следната буква:
„в)
да изключат едно или повече дялови участия в по-малкия сектор, ако тези дялови участия са решаващи за определянето на даден финансов конгломерат, но взети заедно, представляват незначителен интерес от гледна точка на целите на допълнителния надзор.“;
в)
параграф 5 се заменя със следното:
„5. За прилагането на параграфи 1 и 2 съответните компетентни органи могат, при изключителни случаи и по общо съгласие, да заменят критерия, основан на балансовото число, с един или повече от следните параметри или да добавят един или повече от тези параметри, ако преценят, че тези параметри са особено значими за целите на допълнителния надзор по силата на настоящата директива: структура на доходите, задбалансови дейности, обща стойност на управлявани активи.“;
г)
добавят се следните параграфи:
„8. Европейският надзорен орган (Европейски банков орган), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (31), (ЕБО), Европейският надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (32) („ЕОЗППО“), Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (33) (ЕОЦКП), (наричани по-долу с общото съкращение „ЕНО“) издават, чрез Съвместния комитет на ЕНО („Съвместен комитет“), общи насоки, целящи сближаване на надзорните практики във връзка с прилагането на параграфи 2, 3, 3а, 4 и 5 от настоящия член.
9. Компетентните органи преоценяват на годишна база изключенията при упражняването на допълнителния надзор и преразглеждат количествените показатели, посочени в настоящия член, и оценките, основаващи се на анализ на риска, които се прилагат по отношение на финансовите групи.
3)
Член 4 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 втора алинея се заменя със следния текст:
„За тази цел:
-
компетентните органи, които са лицензирали регулирани образувания в групата, си сътрудничат тясно,
-
ако компетентен орган прецени, че регулирано образувание, лицензирано от този компетентен орган, е част от група, която може да бъде финансов конгломерат, който обаче все още не е бил определен в съответствие с настоящата директива, този компетентен орган съобщава становището си на другите заинтересовани компетентни органи и на Съвместния комитет.“;
б)
в параграф 2 втора алинея се заменя със следния текст:
„Координаторът уведомява за това също и компетентните органи, които са лицензирали регулираните образувания в групата, компетентните органи на държавата-членка, в която е главното управление на смесеното финансово холдингово дружество и Съвместния комитет.“;
в)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Съвместният комитет публикува и актуализира на своята интернет страница списък на определените в съответствие с член 2, параграф 14 финансови конгломерати. Тази информация е достъпна чрез електронна препратка на всяка от интернет страниците на ЕНО.
Наименованието на всяко регулирано образувание, посочено в член 1, което е част от финансов конгломерат, се включва в списък, който Съвместният комитет публикува и актуализира на своята интернет страница.“
4)
Член 5 се изменя, както следва:
а)
в параграф 2 буква б) се заменя със следното:
„б)
всяко регулирано образувание, чието предприятие майка е смесено финансово холдингово дружество, чието седалище е в Съюза;“
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Всяко регулирано образувание, което не подлежи на допълнителния надзор съгласно параграф 2, чието предприятие майка е регулирано образувание или смесено финансово холдингово дружество, чието главно управление се намира в трета държава, подлежи на допълнителния надзор на ниво на финансовия конгломерат в степента и при условията, определени в член 18.“;
в)
в параграф 4 втората алинея се заменя със следното:
„За да се прилага този допълнителен надзор, поне едното от регулираните образувания трябва да бъде регулирано образувание от категорията на посочените в член 1 и условията, изложени в член 2, параграф 14, буква а), подточка ii) или параграф 14, буква б), подточка ii) и член 2, параграф 14, буква а), подточка iii) или параграф 14, буква б), подточка iii), трябва да бъдат спазени. Съответните компетентни органи взимат решението си, като се съобразяват с целите на допълнителния надзор, така както са определени в настоящата директива.“
5)
В член 6 параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. За изчисляването на изискванията по отношение на капиталовата адекватност, посочени в параграф 2, първа алинея, посочените по-долу лица се включват в обхвата на допълнителния надзор по начина и в степента, определени в приложение I:
а)
кредитна институция, финансова институция или предприятие за спомагателни услуги;
б)
застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие или застрахователно холдингово дружество;
в)
инвестиционен посредник;
г)
смесено финансово холдингово дружество.
4. Когато се изчисляват изискванията за допълнителната капиталова адекватност на финансов конгломерат чрез прилагане на метод 1 (счетоводна консолидация) по приложение I към настоящата директива, собствените средства и изискванията за платежоспособност на лицата в групата се изчисляват, като се прилагат съответните секторни правила за формата и обхвата на консолидацията, установени по-конкретно в членове 133 и 134 от Директива 2006/48/ЕО и член 221 от Директива 2009/138/ЕО.
Когато се прилага метод 2 (приспадане и агрегиране) по приложение I, при изчислението се отчита делът от записания капитал, притежаван пряко или косвено от предприятието майка, или на предприятието, което има дялово участие в друго предприятие от групата.“
6)
Член 7 се изменя, както следва:
а)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. В очакване на по-нататъшна координация на законодателството на Съюза, държавите-членки могат да определят количествени граници, да позволят техните компетентни органи да определят количествени граници за всяка концентрация на риска на ниво на финансовия конгломерат, или да вземат други надзорни мерки, даващи възможност да се постигнат целите на допълнителния надзор.“;
б)
добавя се следният параграф:
„5. ЕНО издават, чрез Съвместния комитет, общи насоки, целящи сближаване на надзорните практики във връзка с упражняването на допълнителен надзор върху концентрацията на риск по параграфи 1-4 от настоящия член. За да се избегне дублиране, насоките осигуряват прилагането на надзорните средства, предвидени в настоящия член, да е съобразено с прилагането на членове 106-118 от Директива 2006/48/ЕО и на член 244 от Директива 2009/138/ЕО. Органите издават специални общи насоки за прилагането на параграфи 1-4 от настоящия член спрямо дяловите участия на финансовия конгломерат в случаите, когато национални разпоредби в областта на дружественото право пречат на прилагането на член 14, параграф 2 от настоящата директива.“
7)
Член 8 се изменя, както следва:
а)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. В очакване на последващо координиране на законодателството на Съюза, държавите-членки могат да определят количествени граници и качествени изисквания, да позволят на техните компетентни органи да определят количествени граници или качествени изисквания по отношение на вътрешногруповите сделки на регулираните образувания в рамките на един финансов конгломерат, или да вземат други надзорни мерки, даващи възможност да се постигнат целите на допълнителния надзор.“;
б)
добавя се следният параграф:
„5. ЕНО издават, чрез Съвместния комитет, общи насоки, целящи сближаване на надзорните практики във връзка с упражняването на допълнителен надзор върху вътрешногруповите сделки по параграфи 1-4 от настоящия член. За да се избегне дублиране, насоките осигуряват прилагането на надзорните средства, предвидени в настоящия член, да е съобразено с прилагането на член 245 от Директива 2009/138/ЕО. Органите издават специални общи насоки за прилагането на параграфи 1-4 от настоящия член спрямо дяловите участия на финансовия конгломерат в случаите, когато национални разпоредби в областта на дружественото право пречат на прилагането на член 14, параграф 2 от настоящата директива.“
8)
Член 9 се изменя, както следва:
а)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Държавите-членки следят за това, всички предприятия, подлежащи на допълнителен надзор по силата на член 5, да имат подходящи механизми за вътрешен контрол, които да осигуряват получаването на всички данни и информация, които биха могли да се окажат от значение за целите на допълнителния надзор.
Държавите-членки изискват от регулираните образувания, на равнището на финансовия конгломерат, редовно да предоставят на съответния компетентен орган подробни сведения относно правната им структура и управленската и организационната им структура, включително всички регулирани образувания, всички нерегулирани дъщерни дружества и значими клонове.
Държавите-членки изискват от регулираните образувания да оповестяват публично на годишна основа, на равнището на финансовия конгломерат, или пълно описание на правната им структура и управленската и организационната им структура, или като се позовават на еквивалентна информация.“;
б)
добавя се следният параграф:
„6. Компетентните органи хармонизират упражняването на допълнителния надзор върху механизмите за вътрешен контрол и процедурите за управление на риска по настоящия член и процедурите за надзорен преглед по член 124 от Директива 2006/48/ЕО и член 248 от Директива 2009/138/ЕО. За тази цел ЕНО издават, чрез Съвместния комитет, общи насоки, целящи сближаване на надзорните практики във връзка с упражняването на допълнителен надзор върху механизмите за вътрешен контрол и процедурите за управление на риска по настоящия член, както и осигуряване на съответствие с процедурите за надзорен преглед по член 124 от Директива 2006/48/ЕО и член 248 от Директива 2009/138/ЕО. Те издават специални общи насоки за прилагането на настоящия член спрямо дяловите участия на финансовия конгломерат в случаите, когато национални разпоредби в областта на дружественото право пречат на прилагането на член 14, параграф 2 от настоящата директива.“
9)
Създава се следният член:
„Член 9б
Стрес тестване
1. Държавите-членки може да изискват от координатора да осигури целесъобразно и редовно стрес тестване на финансовите конгломерати. Те изискват от съответните компетентни органи да си сътрудничат в пълна степен с координатора.
2. За целите на стрес тестването в целия Съюз, ЕНО може чрез Съвместния комитет и в сътрудничество с Европейския съвет за системен риск, създаден с Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за пруденциалния надзор върху финансовата система на Европейския съюз на макроравнище и за създаването на Европейски съвет за системен риск (34), да разработва допълнителни параметри, които отразяват специфичните рискове, свързани с финансовите конгломерати, в съответствие с Регламент (ЕС) № 1093/2010, Регламент (ЕС) № 1094/2010 и Регламент (ЕС) № 1095/2010. Координаторът съобщава резултатите от стрес тестването на Съвместния комитет.
10)
Член 10, параграф 2, буква б) се изменя, както следва:
а)
в подточка ii) първата алинея се заменя със следното:
„ii)
когато предприятието майка на няколко регулирани образувания със седалище в Съюза е едно и също смесено финансово холдингово дружество и когато една от тези структури е била лицензирана в държавата-членка, в която е седалището на смесеното финансово холдингово дружество, ролята на координатора се изпълнява от компетентния орган на държавата-членка, която е лицензирала регулираното образувание.“;
б)
подточка iii) се заменя със следното:
„iii)
когато предприятието майка на няколко регулирани образувания със седалище в Съюза е едно и също смесено финансово холдингово дружество, без обаче което и да е от тези образувания да е било лицензирано в държавата-членка, където се намира седалището на това смесено финансово холдингово дружество, ролята на координатор се изпълнява от компетентния орган, лицензирал регулираното образувание, което е обявило най-високо балансово число в най-значимия финансов сектор;“.
11)
Член 11 се изменя, както следва:
а)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Без да се засяга предвидената в законодателните актове на Съюза възможност да бъдат делегирани конкретни правомощия и отговорности във връзка с надзора, наличието на координатор, натоварен със задачи, специфични за допълнителния надзор на регулираните образувания, принадлежащи към един финансов конгломерат, не променя задачите и отговорностите на компетентните органи, предвидени в секторните правила.“;
б)
добавят се следният параграф:
„4. Изискваното по настоящия раздел сътрудничество и упражняването на функциите по параграфи 1, 2 и 3 от настоящия член и по член 12 и, при спазване на изискванията за поверителност и на законодателството на Съюза, подходящата координация и сътрудничество по целесъобразност със съответните надзорни органи от трети държави се осъществяват посредством колегиите, създадени съгласно член 131а от Директива 2006/48/ЕО или член 248, параграф 2 от Директива 2009/138/ЕО.
Споразуменията за координация, посочени в параграф 1, втора алинея, са отразени поотделно в писмените споразумения за координация, въведени съгласно член 131 от Директива 2006/48/ЕО или член 248 от Директива 2009/138/ЕО. В качеството си на председател на дадена колегия, създаден съгласно член 131а от Директива 2006/48/ЕО или член 248, параграф 2 от Директива 2009/138/ЕО, координаторът решава кои други компетентни органи ще участват в заседание или дейност на тази колегия.“
12)
В член 12, параграф 1, втора алинея, буква а) се заменя със следното:
„а)
определение на правната структура и управленската и организационната структура на групата, включително всички регулирани образувания, всички нерегулирани дъщерни дружества и значими клонове, принадлежащи към финансовия конгломерат, притежателите на квалифицирано участие на равнище крайно предприятие майка, както и на компетентните органи на регулираните образувания в групата;“.
13)
В член 12а се добавя следният параграф:
„3. Координаторите предоставят на Съвместния комитет информацията, предвидена в член 9, параграф 4 и член 12, параграф 1, втора алинея, буква а). Съвместният комитет предоставя на разположение на компетентните органи информация относно правната структура и управленските и организационни структури на финансовите конгломерати.“
14)
Вмъква се следният член:
„Член 12б
Общи насоки
1. ЕНО разработват, чрез Съвместния комитет, общи насоки относно начините, по които компетентният орган трябва да извършва оценките, основаващи се на анализ на риска, по отношение на финансови конгломерати. В частност тези насоки гарантират, че оценките, основаващи се на анализ на риска, включват целесъобразни инструменти с цел да се извърши оценка на груповите рискове, на които са изложени финансовите конгломерати.
2. ЕНО издават, чрез Съвместния комитет, общи насоки, целящи разработване на надзорните практики, позволяващи допълнителен надзор върху смесените финансови холдингови дружества, с цел да допълнят по подходящ начин надзора на групова основа съгласно Директива 98/78/ЕО и Директива 2009/138/ЕО или, по целесъобразност, надзора на консолидирана основа съгласно Директива 2006/48/ЕО. Тези насоки позволяват в надзора да бъдат включени всички съответни рискове, като премахват възможните припокривания в надзорен и пруденциален аспект.“
15)
Член 18 се изменя, както следва:
а)
заглавието се заменя със следното:
„Предприятия майки в трета държава“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Компетентните органи могат да прилагат други методи, осигуряващи подходящ допълнителен надзор на регулираните образувания, принадлежащи към един финансов конгломерат. Тези методи се одобряват от координатора след консултации с другите съответни компетентни органи. Компетентните органи могат по-специално да изискват учредяването на смесено финансово холдингово дружество със седалище в Съюза и да прилагат настоящата директива по отношение на регулираните образувания от финансовия конгломерат, начело на който е посоченото холдингово дружество. Компетентните органи гарантират, че тези методи водят до постигане на целите на допълнителния надзор съгласно настоящата директива и уведомяват другите заинтересовани компетентни органи и Комисията.“
16)
Член 19 се заменя със следното:
„Член 19
Сътрудничество с компетентните органи на трети държави
Член 39, параграфи 1 и 2 от Директива 2006/48/ЕО, член 10а от Директива 98/78/ЕО и член 264 от Директива 2009/138/ЕО се прилагат mutatis mutandis за сключването на споразумения с една или повече трети държави относно начините за упражняване на допълнителен надзор върху регулираните образувания във финансов конгломерат.“
17)
Заглавието на глава III се заменя със следното:
18)
Член 20 се заменя със следното:
„Член 20
Правомощия, предоставени на Комисията
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 21в относно техническите изменения, които следва да се направят в настоящата директива, в следните области:
а)
по-точно формулиране на определенията, посочени в член 2, за да се отчита при прилагането на настоящата директива развитието на финансовите пазари;
б)
съобразяване на терминологията и на формулировките на определенията в настоящата директива с тези на по-късни актове на Съюза, отнасящи се до регулираните образувания и други свързани с тях области;
в)
по-точно определяне на методите за изчисляване, описани в приложение I, за да се отчита развитието на финансовите пазари и пруденциалните техники.
Тези мерки не включват предмета на правомощието, делегирано и възложено на Комисията по отношение на въпросите, посочени в член 21а.“
19)
В член 21 параграфи 2, 3 и 5 се заличават.
20)
Член 21а се изменя, както следва:
а)
в параграф 1, първа алинея, се добавя следната буква:
„г)
член 6, параграф 2 с цел да се осигури единен формат (с инструкции), да се определи честота, и по целесъобразност, дати на докладване.“;
б)
вмъкват се следният параграф:
„1а. За да се гарантира последователното прилагане на членове 2, 7 и 8 и на приложение II, ЕНО разработват, чрез Съвместния комитет, проекти на регулаторни технически стандарти за по-точно формулиране на определенията, установени в член 2, и координиране на разпоредбите, приети съгласно членове 7 и 8 и съгласно приложение II.
Съвместният комитет представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 януари 2015 г.
На Комисията се предоставя правомощие да приема регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея в съответствие с членове 10-14 от регламенти (ЕС) № 1093/2010, (ЕС) № 1094/2010 и (ЕС) № 1095/2010.“;
в)
добавя се следният параграф:
„3. В срок от две години след приемането на всякакви технически стандарти за изпълнение в съответствие с параграф 2, буква а), държавите-членки изискват единен формат и определят честота и дати на докладване относно изчисленията, посочени в настоящия член.“
21)
В глава III се вмъкват следните членове:
„Член 21б
Общи насоки
ЕНО издават, чрез Съвместния комитет, общите насоки, посочени в член 3, параграф 8, член 7, параграф 5, член 8, параграф 5, член 9, параграф 6, член 11, параграф 1, алинея трета, член 12б и член 21, параграф 4, в съответствие с процедурата, изложена в член 56 съответно от Регламент (ЕС) № 1093/2010, от Регламент (ЕС) № 1094/2010 и от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Член 21в
Упражняване на делегираните правомощия
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Делегирането на правомощия, посочени в член 20, се предоставя на Комисията за период от четири години от 9 декември 2011 г. Комисията изготвя доклад относно делегираните правомощия най-късно шест месеца преди изтичането на четиригодишния срок. Делегираните правомощия се продължават с мълчаливо съгласие за периоди със същата продължителност освен ако Европейският парламент или Съветът не се противопоставят на такова продължение не по-късно от три месеца преди края на всеки период.
3. Делегирането на правомощия, посочени в член 20, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или Съвета. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощия, посочено в това решение. То поражда действие в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз или на посочена в него по-късна дата. То не накърнява действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. След като приеме делегиран акт, Комисията незабавно уведомява за това едновременно Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 20, влиза в сила само в случай че нито Европейският парламент, нито Съветът са повдигнали възражения в срок от три месеца от уведомлението до тях за съответния акт, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да повдигат възражения. Този срок се удължава с три месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.“
22)
В член 30 първа алинея се заменя със следното:
„Докато се очаква по-нататъшно координиране на секторните правила, държавите-членки следят дружествата за управление на активи да попадат:
а)
в обхвата на консолидирания надзор на кредитните институции и на инвестиционните посредници или в приложното поле на допълнителния надзор на застрахователните предприятия, принадлежащи към една застрахователна група;
б)
когато групата е финансов конгломерат, в обхвата на допълнителния надзор по смисъла на настоящата директива; и
в)
в процедурата по определяне в съответствие с член 3, параграф 2.“
23)
Вмъква се следният член:
„Член 30а
Администратори на фондове за алтернативни инвестиции
1. Докато се очаква по-нататъшно координиране на секторните правила, държавите-членки следят за това, администраторите на фондове за алтернативни инвестиции да попадат:
а)
в обхвата на консолидирания надзор върху кредитни институции и инвестиционни посредници или в обхвата на допълнителния надзор върху застрахователни предприятия в застрахователна група;
б)
когато групата е финансов конгломерат, в обхвата на допълнителния надзор по смисъла на настоящата директива; както и
в)
в процедурата по определяне в съответствие с член 3, параграф 2.
2. За целите на прилагането на параграф 1 държавите-членки определят или предоставят на компетентните си органи правомощието да решават съгласно кои секторни правила (банков сектор, застрахователен сектор или сектор на инвестиционните услуги) администраторите на фондове за алтернативни инвестиции са обхванати от консолидирания или допълнителния надзор, посочен в параграф 1, буква а). За целите на настоящия параграф съответните секторни правила относно формата и обхвата на включването на финансовите институции се прилагат mutatis mutandis за администраторите на фондове за алтернативни инвестиции. За целите на допълнителния надзор, посочен в параграф 1, буква б), администраторът на фондове за алтернативни инвестиции се третира като част от сектора, в който е включен по силата на параграф 1, буква а).
Следователно за целите на настоящата директива, когато даден администратор на фондове за алтернативни инвестиции е част от финансов конгломерат, позоваването на регулирани образувания и на компетентни органи и съответни компетентни органи се разбира като позоваване, включващо съответно администраторите на фондове за алтернативни инвестиции и компетентните органи, отговарящи за надзора върху администраторите на фондове за алтернативни инвестиции. Настоящата разпоредба се прилага mutatis mutandis по отношение на групите, посочени в параграф 1, буква а).“
24)
Приложение I се изменя в съответствие с приложение II към настоящата директива.
Член 3
Изменения в Директива 2006/48/ЕО
Директива 2006/48/ЕО се изменя, както следва:
1)
Член 1, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Член 39 и членове 124-143 се прилагат за финансовите холдингови дружества, смесените финансови холдингови дружества и холдинговите дружества със смесена дейност, чиито седалища са в Съюза.“
2)
Член 4 се изменя, както следва:
а)
точки 14-17 се заменят със следния текст:
„14.
„кредитна институция майка в държава-членка“ означава кредитна институция, която има кредитна институция или финансова институция като дъщерно предприятие или която има участие в такава институция, и която сама по себе си не е дъщерно предприятие на друга кредитна институция, получила лиценз в същата държава-членка, или на финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, установени в същата държава-членка;
15.
„финансово холдингово дружество майка в държава-членка“ означава финансово холдингово дружество, което само по себе си не е дъщерно предприятие на кредитна институция, получила лиценз в същата държава-членка, или на финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, установени в същата държава-членка;
15a.
„смесено финансово холдингово дружество майка в държава-членка“ означава смесено финансово холдингово дружество, което само по себе си не е дъщерно предприятие на кредитна институция, получила лиценз в същата държава-членка, или на финансово холдингово дружество или на смесено финансово холдингово дружество, установени в същата държава-членка;
16.
„кредитна институция майка в ЕС“ означава кредитна институция майка в държава-членка, която не е дъщерно предприятие на друга кредитна институция, получила лиценз в която и да е държава-членка, или на финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, установени в която и да е държава-членка;
17.
„финансово холдингово дружество майка в ЕС“ означава финансово холдингово дружество майка в държава-членка, което не е дъщерно предприятие на кредитна институция, получила лиценз в която и да е държава-членка или на друго финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, установени в която и да е държава-членка;
17а.
„смесено финансово холдингово дружество майка в ЕС“ означава смесено финансово холдингово дружество в държава-членка, което само по себе си не е дъщерно предприятие на кредитна институция, получила лиценз в която и да е държава-членка, или на друго финансово холдингово дружество или на смесено финансово холдингово дружество, установени в която и да е държава-членка;“
б)
вмъква се следната точка:
„19a.
„смесено финансово холдингово дружество“ означава смесена финансова холдингова компания съгласно определението в член 2, точка 15 от Директива 2002/87/ЕО;“
в)
точка 48 се заменя със следното:
„48.
„консолидиращ надзорен орган“ означава компетентният орган, отговарящ за упражняването на надзор на консолидирана основа върху кредитни институции майки в ЕС, както и на кредитни институции, контролирани от финансови холдингови дружества майки в ЕС или смесени финансови холдингови дружества майки в ЕС;“.
3)
Член 14 се заменя със следното:
„Член 14
ЕБО се уведомява за всеки лиценз. Наименованието на всяка кредитна институция, на която е бил издаден лиценз, се включва в списък. ЕБО публикува този списък на своята интернет страница и го поддържа актуален. Компетентните органи, отговарящи за упражняване на надзор на консолидирана основа, предоставят на заинтересованите компетентни органи и ЕБО цялата информация, отнасяща се до банковата група, в съответствие с член 12, параграф 3, член 22, параграф 1 и член 73, параграф 3, и по-специално относно правната структура и управленската и организационната структура на групата.“
4)
Член 39 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 буква б) се заменя със следното:
„б)
кредитни институции, които са установени в трети държави, а седалищата на техните предприятия майки, независимо дали са кредитни институции, финансови холдингови дружества или смесени финансови холдингови дружества, имат седалище в Съюза.“;
б)
в параграф 2 буква а) се заменя със следното:
„а)
че компетентните органи на държавите-членки могат да получават информацията, необходима за упражняване на надзор въз основа на консолидираните финансови отчети над кредитни институции, финансови холдингови дружества или смесени финансови холдингови дружества, които са разположени в Съюза и които имат дъщерни предприятия кредитни институции или финансови институции, установени в трета държава, или имат дялово участие в такива институции;“.
5)
Член 69, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Държавата-членка може да се възползва от възможността, предвидена в параграф 1, когато предприятието майка е финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, установено в същата държава-членка, както кредитната институция, при условие че то подлежи на същия надзор като този, приложим за кредитните институции, и по-специално съблюдава стандартите, предвидени в член 71, параграф 1.“
6)
Член 71, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Без да се засягат членове 68, 69 и 70, кредитните институции, които се контролират от финансово холдингово дружество майка в държава-членка или смесено финансово холдингово дружество майка в държава-членка, изпълняват в степента и по начина, описани в член 133, задълженията по членове 75, 120 и 123 и раздел 5 според финансовото състояние на консолидирана основа на това финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество.
Когато в дадена държава-членка повече от една кредитна институция се контролира от финансово холдингово дружество майка или от смесено финансово холдингово дружество майка, първата алинея се прилага само за кредитната институция, по отношение на която се прилага надзор на консолидирана основа в съответствие с членове 125 и 126.“
7)
Член 72, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Кредитните институции, контролирани от финансово холдингово дружество майка в ЕС, или от смесено финансово холдингово дружество майка в ЕС, изпълняват задълженията по глава 5 според финансовото състояние на консолидирана основа на това финансово холдингово дружество или на това смесено финансово холдингово дружество.
Значимите дъщерни предприятия на финансовите холдингови дружества майки в ЕС, или на смесените финансови холдингови дружества майки в ЕС, оповестяват информацията, указана в приложение ХII, част 1, точка 5, на индивидуална или подконсолидирана основа.“
8)
Вмъква се следният член:
„Член 72а
1. Когато за смесено финансово холдингово дружество са приложими еквивалентни разпоредби от настоящата директива и от Директива 2002/87/ЕО, по-конкретно по отношение на надзора, основаващ се на анализ на риска, консолидиращият надзорен орган, след като се консултира с другите компетентни органи, отговарящи за надзора върху дъщерни предприятия, може да реши да приложи по отношение на това смесено финансово холдингово дружество само съответната разпоредба от Директива 2002/87/ЕО.
2. Когато за смесено финансово холдингово дружество са приложими еквивалентни разпоредби от настоящата директива и от Директива 2009/138/ЕО, по-конкретно по отношение на надзора, основаващ се на анализ на риска, консолидиращият надзорен орган по общо съгласие с органа за групов надзор от застрахователния сектор може да реши да приложи по отношение на това смесено финансово холдингово дружество само разпоредбата от директивата за най-значимия финансов сектор, определен съгласно член 3, параграф 2 от Директива 2002/87/ЕО.
3. Консолидиращият надзорен орган уведомява ЕБО и Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (35) (ЕОЗППО), за решенията, взети съгласно параграфи 1 и 2 от настоящия член. ЕБО, ЕОЗППО и Европейският надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (36) (ЕОЦКП), чрез Съвместния комитет на Европейските надзорни органи („Съвместен комитет“), разработват насоки, които имат за цел сближаване на надзорните практики, и изготвят проекти на регулаторни технически стандарти, които предоставят на Комисията в срок от три години след приемането на насоките.
На Комисията се делегира правомощието да приема регулаторните технически стандарти, посочени в първата алинея, в съответствие с членове 10-14 съответно от Регламент (ЕС) № 1093/2010, Регламент (ЕС) № 1094/2010 и Регламент (ЕС) № 1095/2010.
9)
Член 73, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Компетентните органи изискват от дъщерните кредитни институции да прилагат на подконсолидирана основа изискванията, предвидени в членове 75, 120 и 123, както и в раздел 5 от настоящата директива, ако тези кредитни институции или предприятието майка, когато предприятието майка е финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, притежават кредитна институция, финансова институция или дружество за управление на активи по смисъла на член 2, параграф 5 от Директива 2002/87/ЕО като дъщерно предприятие, установено в трета държава, или имат участие в такова предприятие.“
10)
В член 80, параграф 7, буква а) се заменя със следното:
„а)
контрагентът е институция или финансово холдингово дружество, смесено финансово холдингово дружество, финансова институция, дружество за управление на активи или предприятие за спомагателни услуги, обект на подходящи пруденциални изисквания;“.
11)
Член 84 се изменя, както следва:
а)
в параграф 2 втората алинея се заменя със следния текст:
„Когато кредитна институция майка в ЕС и нейните дъщерни предприятия или финансово холдингово дружество майка в ЕС и неговите дъщерни предприятия, или смесено финансово холдингово дружество майка в ЕС и неговите дъщерни предприятия използват вътрешнорейтинговия подход на единна основа, компетентните органи могат да позволят да бъдат изпълнени минималните изисквания по приложение VII, част 4 от предприятието майка и неговите дъщерни предприятия, разглеждани заедно.“;
б)
параграф 6 се заменя със следното:
„6. Когато кредитната институция предприятие майка в ЕС и нейните дъщерни предприятия или финансовото холдингово дружество майка в ЕС и неговите дъщерни предприятия, или смесеното финансово холдингово дружество майка в ЕС и неговите дъщерни предприятия планират да използват вътрешнорейтинговия подход, компетентните органи за различните юридически лица си сътрудничат тясно в съответствие с членове 129-132.“
12)
В член 89, параграф 1 буква д) се заменя със следното:
„д)
експозициите на кредитна институция към контрагент, който е нейно предприятие майка, нейно дъщерно предприятие или дъщерно предприятие на нейното предприятие майка, при условие че контрагентът е институция или финансово холдингово дружество, смесено финансово холдингово дружество, финансова институция, дружество за управление на активи или предприятие за допълнителни услуги, обект на подходящи пруденциални изисквания, или предприятие, свързано с взаимоотношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО, и експозициите между кредитни институции, които отговарят на изискванията, установени в член 80, параграф 8;“.
13)
В член 105 параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. Когато кредитната институция майка в ЕС и нейните дъщерни предприятия или дъщерните предприятия на финансовото холдингово дружество майка в ЕС, или смесеното финансово холдингово дружество майка в ЕС, планират да използват усъвършенстван подход за измерване, компетентните органи на различните юридически лица си сътрудничат тясно съгласно членове 129-132. Заявлението за използване на този подход включва елементите, изброени в приложение Х, част 3.
4. Когато дадена кредитна институция майка в ЕС и нейните дъщерни предприятия или дъщерните предприятия на финансовото холдингово дружество майка в ЕС, или смесеното финансово холдингово дружество майка в ЕС, използват усъвършенстван подход за измерване на единна основа, компетентните органи могат да позволят критериите за приемливост, изложени в приложение Х, част 3, да бъдат изпълнени от предприятието майка и неговите дъщерни предприятия, разглеждани заедно.“
14)
Член 122а, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Когато кредитна институция майка в ЕС, финансовото холдингово дружество майка в ЕС, или смесеното финансово холдингово дружество майка в ЕС, или някое от неговите дъщерни предприятия, в качеството на инициатор или спонсор, секюритизира експозиции от няколко кредитни институции, инвестиционни посредници или други финансови институции, включени в обхвата на надзора на консолидирана основа, посоченото в параграф 1 изискване може да бъде изпълнено с оглед на консолидираното състояние на съответната кредитна институция майка в ЕС, финансовото холдингово дружество майка в ЕС или смесеното финансово холдингово дружество майка в ЕС. Настоящият параграф се прилага само ако кредитните институции, инвестиционните посредници или финансовите институции, които са създали секюритизираните експозиции, са се ангажирали да се придържат към посочените в параграф 6 изисквания и своевременно предоставят на инициатора или спонсора, както и на кредитната институция майка в ЕС, финансовото холдингово дружество майка в ЕС или на смесеното финансово холдингово дружество майка в ЕС, необходимата информация за изпълнение на посочените в параграф 7 изисквания.“
15)
Член 125, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Когато предприятието майка на дадена кредитна институция е финансово холдингово дружество майка в държава-членка, смесено финансово холдингово дружество майка в държава-членка, финансово холдингово дружество майка в ЕС или смесено финансово холдингово дружество майка в ЕС, надзорът на консолидирана основа се упражнява от компетентните органи, които са издали лиценза на кредитната институция съгласно член 6.“
16)
Член 126 се заменя със следното:
„Член 126
1. Когато кредитните институции, получили лиценз в две или в повече държави-членки, имат за предприятие майка едно и също финансово холдингово дружество майка в държава-членка, едно и също финансово холдингово дружество майка в държава-членка, едно и също финансово холдингово дружество майка в ЕС или едно и също смесено финансово холдингово дружество майка в ЕС, надзорът на консолидирана основа се упражнява от компетентните органи на кредитната институция, получила лиценз в държавата-членка, в която е установено финансовото холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество.
Когато предприятията майки на кредитни институции, получили лиценз в две или в повече държави-членки, включват няколко финансови холдингови дружества или смесени финансови холдингови дружества със седалища в различни държави-членки и във всяка от тези държави-членки има кредитна институция, надзорът на консолидирана основа се упражнява от компетентния орган на кредитната институция с най-голямо балансово число.
2. Когато няколко кредитни институции, получили лиценз в Съюза, имат за свое предприятие майка едно и също финансово холдингово дружество или едно и също смесено финансово холдингово дружество и никоя от тези кредитни институции не е получила лиценз в държавата-членка, в която е установено финансовото холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество, надзорът на консолидирана основа се упражнява от компетентния орган, който е издал лиценз на кредитната институция с най-голямо балансово число, която за целите на настоящата директива се счита за кредитната институция, контролирана от финансово холдингово дружество майка в ЕС или смесено финансово холдингово дружество майка в ЕС.
3. В особени случаи компетентните органи могат по общо съгласие да се откажат от критериите по параграфи 1 и 2, ако тяхното прилагане би било нецелесъобразно предвид на кредитните институции и относителната значимост на тяхната дейност в различни държави, и да определят друг компетентен орган, който да упражнява надзор на консолидирана основа. Преди да постигнат съгласие относно подобно изключение компетентните органи дават възможност, по целесъобразност, на кредитната институция майка в ЕС, на финансовото холдингово дружество майка в ЕС, на смесеното финансово холдингово дружество майка в ЕС или на кредитната институция с най-голямо балансово число, да изрази своето становище.
4. Компетентните органи уведомяват Комисията и ЕБО за всяко изключение съгласно параграф 3.“
17)
Член 127 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите-членки приемат всички необходими мерки по целесъобразност за включване на финансови холдингови дружество или смесени финансови холдингови дружества в надзора на консолидирана основа. Без да се засяга член 135, консолидацията на финансовото състояние на финансовото холдингово дружество или на смесеното финансово холдингово дружество по никакъв начин не означава, че от компетентните органи се изисква да упражняват надзор върху финансовото холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество на самостоятелна основа.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Държавите-членки следва да предвидят възможността компетентните органи, отговарящи за упражняване на надзор на консолидирана основа, да искат от дъщерните предприятия на кредитна институция, финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, които не са включени в обхвата на надзора на консолидирана основа, информацията по член 137. В такъв случай се прилагат процедурите за предаване и потвърждаване на информацията, предвидени в посочения член.“
18)
Член 129 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1, първа алинея, уводната част се заменя със следния текст:
„1. Освен задълженията, наложени от разпоредбите на настоящата директива, компетентният орган, отговарящ за упражняването на надзор на консолидирана основа върху кредитни институции майки в ЕС и върху кредитни институции, контролирани от финансови холдингови дружества майки в ЕС или от смесени финансови холдингови дружества майки в ЕС, изпълнява следните задачи:“;
б)
в параграф 2 първата алинея се заменя със следния текст:
„2. В случаите на заявления за разрешенията, посочени съответно в член 84, параграф 1, член 87, параграф 9 и член 105, както и в приложение III, част 6, подадени от страна на кредитна институция майка в ЕС и нейните дъщерни предприятия или съвместно от дъщерните предприятия на финансовото холдингово дружество майка в ЕС, или на смесеното финансово холдингово дружество майка в ЕС, компетентните органи работят заедно, като се консултират по всички въпроси, за да решат дали да дадат исканото разрешение или не и за да определят евентуалните условия, с които следва да се обвърже такова разрешение.“;
в)
в параграф 3:
i)
първата алинея се заменя със следния текст:
„3. Консолидиращият надзорен орган и компетентните органи, отговарящи за надзора на дъщерните предприятия на кредитна институция майка в ЕС, на финансовото холдингово дружество майка в ЕС или на смесеното финансово холдингово дружество майка в ЕС, полагат всички възможни усилия за постигане на съвместно решение по прилагането на членове 123 и 124 за определяне на адекватността на консолидираното ниво на собствения капитал на групата по отношение на финансовото му състояние и рисков профил и на изискваното ниво на собствения капитал за прилагането на член 136, параграф 2 към всяко лице в рамките на банковата група и на консолидирана основа.“;
ii)
петата алинея се заменя със следния текст:
„Решението за прилагане на членове 123 и 124 и на член 136, параграф 2 се взема от съответните компетентни органи, отговарящи за надзора на дъщерни предприятия на кредитна институция майка в ЕС, на финансово холдингово дружество майка в ЕС или на смесено финансово холдингово дружество майка в ЕС, на индивидуална или подконсолидирана основа след надлежно отчитане на мненията и резервите, изразени от консолидиращия надзорен орган. Ако в края на четиримесечния срок някой от заинтересованите компетентни органи е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, компетентните органи отлагат вземането на решение и изчакват решението, което ЕБО взема в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, и вземат своето решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният период се счита за период на помиряване по смисъла на въпросния регламент. ЕБО взема своето решение в рамките на един месец. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО.“;
iii)
деветата алинея се заменя със следния текст:
„Съвместното решение, посочено в първата алинея, както и всяко решение, взето при липса на съвместно решение в съответствие с четвъртата и петата алинеи, се актуализира ежегодно или при извънредни обстоятелства, когато компетентен орган, отговарящ за надзора на дъщерни предприятия на кредитна институция майка в ЕС, на финансово холдингово дружество майка в ЕС или на смесено финансово холдингово дружество майка в ЕС, отправи писмено и надлежно обосновано искане към консолидиращия надзорен орган за актуализиране на решението за прилагане на член 136, параграф 2. В последния случай, на двустранна основа консолидиращият надзорен орган може да отнесе актуализирането към компетентния орган, отправил искането.“
19)
В член 131а, параграф 2 шестата алинея се заменя със следния текст:
„В колегиите на надзорните органи могат да участват:
а)
компетентните органи, отговарящи за надзора на дъщерните предприятия на кредитна институция майка в ЕС, на финансово холдингово дружество майка в ЕС или на смесено финансово холдингово дружество майка в ЕС;
б)
компетентните органи на приемащата държава, в която са установени значими клонове, както е посочено в член 42а;
в)
централните банки, когато е целесъобразно; и
г)
компетентните органи на трети държави, когато е целесъобразно и при спазване на изискванията за поверителност, които според всички компетентни органи са равностойни на членове 44-52.“
20)
Член 132, параграф 1 се изменя, както следва:
а)
петата алинея се заменя със следния текст:
„По-специално компетентните органи, отговарящи за консолидирания надзор над кредитни институции майки в ЕС и кредитни институции, контролирани от финансови холдингови дружества майки в ЕС или от смесени финансови холдингови дружества майки в ЕС, предоставят цялата необходима информация на компетентните органи в други държави-членки, които упражняват надзор над дъщерните предприятия на тези предприятия майки. При определяне на обхвата на необходимата информация се взема предвид значението на тези дъщерни предприятия във финансовата система на тези държави-членки.“;
б)
в шестата алинея буква а) се заменя със следното:
„а)
определяне на правната, управленската и организационната структура на групата, включително всички регулирани образувания, нерегулирани дъщерни предприятия и значими клонове, принадлежащи на групата, предприятия майки, в съответствие с член 12, параграф 3, член 22, параграф 1 и член 73, параграф 3, както и определяне на компетентните органи на регулираните образувания в групата;“.
21)
Член 135 се заменя със следното:
„Член 135
Държавите-членки изискват лицата, които ефективно управляват дейността на финансовото холдингово дружество или на смесеното финансово холдингово дружество, да бъдат с достатъчно добра репутация и да имат достатъчно опит да изпълняват тези задължения.“
22)
В член 139, параграф 3, първата алинея се заменя със следното:
„3. Държавите-членки разрешават на своите компетентни органи да обменят помежду си информацията, посочена в параграф 2, имайки предвид, че събирането или притежаването на информация за финансови холдингови дружества, смесени финансови холдингови дружества, финансови институции или предприятия за спомагателни услуги по никакъв начин не означава, че от компетентните органи се изисква да упражняват надзорна функция спрямо тези институции или предприятия на самостоятелна основа.“
23)
Член 140 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Когато кредитна институция, финансово холдингово дружество, смесено финансово холдингово дружество или холдингово дружество със смесена дейност контролират едно или повече дъщерни предприятия, които са застрахователни дружества или други предприятия, предоставящи инвестиционни услуги, които подлежат на издаване на лиценз, компетентните органи и органите, на които е възложена публичната задача да упражняват надзор над застрахователните предприятия или над другите предприятия, предоставящи инвестиционни услуги, си взаимодействат тясно. Без да се засягат съответните им задължения, тези органи обменят помежду си всякаква информация, която би могла да облекчи задачата им и да съдейства за надзора над дейността и цялостното финансово състояние на предприятията, върху които упражняват надзор.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Компетентните органи, отговарящи за надзора на консолидирана основа, съставят списъци на финансовите холдингови дружества или смесените финансови холдингови дружества, посочени в член 71, параграф 2. Тези списъци се предоставят на компетентните органи на другите държави-членки, на ЕБО и на Комисията.“
24)
Членове 141 и 142 се заменят със следното:
„Член 141
Когато при прилагането на настоящата директива компетентните органи на дадена държава-членка желаят в конкретни случаи да проверят информацията за дадена кредитна институция, финансово холдингово дружество, финансова институция, предприятие за спомагателни услуги, холдингово дружество със смесена дейност, смесено финансово холдингово дружество, дъщерно предприятие от посочените в член 137 или дъщерно предприятие от посочените в член 127, параграф 3, намиращи се в друга държава-членка, те искат от компетентните органи на тази държава-членка да осигурят извършването на проверката. Органите, получили такова искане, трябва в рамките на своите правомощия да реагират или като сами извършат проверката, или като позволят на органите, отправили искането, да извършат проверката, или като позволят на одитор или на експерт да я извърши. Компетентният орган, отправил искането, може да участва в проверката, когато не я провежда сам.
Член 142
Без да се засягат националните разпоредби в областта на наказателното право, държавите-членки трябва да предвидят санкции или мерки за прекратяване на установени нарушения или на причините за тези нарушения, които да може да бъдат налагани на финансовите холдингови дружества, смесените финансови холдингови дружества и холдинговите дружества със смесена дейност или на действително управляващите ги лица, които нарушават законовите, подзаконовите или административните разпоредби, влезли в сила за транспониране на членове 124-141 и настоящия член. Компетентните органи осъществяват тясно сътрудничество за постигане на необходимия резултат от тези санкции и мерки, особено когато главното управление или главното място на стопанска дейност на финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, или холдингово дружество със смесена дейност не е разположено в същата държава-членка като неговото седалище.“
25)
Член 143 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следния текст:
„1. Когато кредитна институция, чието предприятие майка е кредитна институция или финансово холдингово дружество, или смесено финансово холдингово дружество със седалище в трета държава, не подлежи на консолидиран надзор съгласно членове 125 и 126, компетентните органи проверяват дали кредитната институция подлежи на консолидиран надзор от компетентния орган на трета държава, който да е равностоен на надзора, ръководен от изложените в настоящата директива принципи.
Проверката се извършва от компетентния орган, който би отговарял за консолидирания надзор, ако се прилага параграф 3, по искане на предприятието майка или на някое от регулираните образувания, лицензирани в Съюза, или по негова собствена инициатива. Компетентният орган се консултира с другите заинтересовани компетентни органи.“;
б)
в параграф 3 третата алинея се заменя със следния текст:
„Компетентните органи могат по-специално да изискват създаването на финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество със седалище в Съюза и могат да прилагат разпоредбите относно консолидирания надзор по отношение на консолидираната позиция на това финансово холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество.“
26)
Създава се следният член:
„Член 146а
Държавите-членки изискват от кредитните институции да оповестяват публично, на ниво банкова група, на годишна база, или изцяло, или под формата на препратки към еквивалентна информация, описание на тяхната правна, управленска и организационна структура.“
27)
Приложение Х се изменя в съответствие с приложение III към настоящата директива.
Член 4
Изменения в Директива 2009/138/ЕО
Директива 2009/138/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 212, параграф 1, букви е) и ж) се заменят със следното:
„е)
„застрахователно холдингово дружество“ означава предприятие майка, което не е смесено финансово холдингово дружество и е с основен предмет на дейност придобиване и притежаване на дялови участия в дъщерни предприятия, когато тези дъщерни предприятия са изключително или главно застрахователни или презастрахователни предприятия, или застрахователни или презастрахователни предприятия от трета държава, като най-малко едно от тези дъщерни предприятия е застрахователно или презастрахователно предприятие;
ж)
„застрахователно холдингово дружество със смесена дейност“ означава предприятие майка, различно от застрахователно предприятие, застрахователно предприятие от трета държава, презастрахователно предприятие, презастрахователно предприятие от трета държава, застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, включващо поне едно застрахователно или презастрахователно предприятие сред дъщерните си предприятия;
з)
„смесено финансово холдингово дружество“ означава смесена финансова холдингова компания съгласно определението в член 2, точка 15 от Директива 2002/87/ЕО.“
2)
В член 213 параграфи 2 и 3 се заменят със следното:
„2. Държавите-членки гарантират, че надзорът на групово ниво се прилага спрямо:
а)
застрахователни или презастрахователни предприятия, които са предприятия, притежаващи дялово участие в най-малко едно застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие, застрахователно предприятие от трета държава или презастрахователно предприятие от трета държава, съгласно членове 218-258;
б)
застрахователни или презастрахователни предприятия, които имат за предприятие майка застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество със седалище в Съюза, съгласно членове 218-258;
в)
застрахователни или презастрахователни предприятия, които имат за предприятие майка застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество със седалище в трета държава или застрахователно или презастрахователно предприятие от трета държава, съгласно членове 260-263;
г)
застрахователни или презастрахователни предприятия, които имат за предприятие майка застрахователно холдингово дружество със смесена дейност, съгласно член 265.
3. В посочените в параграф 2, букви а) и б) случаи, когато застрахователното или презастрахователното предприятие, притежаващо дялово участие, или застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество със седалище в Съюза е или свързано предприятие на регулирано образувание, или самото то е регулирано образувание или смесено финансово холдингово дружество, което е предмет на допълнителен надзор съгласно член 5, параграф 2 от Директива 2002/87/ЕО, органът за групов надзор може след допитване до другите заинтересовани надзорни органи да реши да не извършва на нивото на това застрахователно или презастрахователно предприятие, притежаващо дялово участие, или на това застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, надзор върху концентрацията на риска съгласно член 244 от настоящата директива, надзор върху вътрешногруповите сделки съгласно член 245 от настоящата директива или и двете.
4. Когато за смесено финансово холдингово дружество са приложими еквивалентни разпоредби от настоящата директива и от Директива 2002/87/ЕО, по-конкретно по отношение на надзора, основаващ се на анализ на риска, органът за групов надзор, след като се консултира с другите заинтересовани надзорни органи, може да приложи по отношение на това смесено финансово холдингово дружество само съответните разпоредби от Директива 2002/87/ЕО.
5. Когато за смесено финансово холдингово дружество са приложими еквивалентни разпоредби от настоящата директива и от Директива 2006/48/ЕО, по-конкретно по отношение на надзора, основаващ се на анализ на риска, органът за групов надзор, по общо съгласие с консолидиращия надзорен орган от банковия сектор и сектора на инвестиционните услуги, може да приложи само разпоредбите от директивата, които се отнасят до най-значимия сектор, определен в член 3, параграф 2 от Директива 2002/87/ЕО.
6. Органът за групов надзор уведомява Европейския надзорен орган (Европейски банков орган), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (37) (ЕБО), и Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (ЕОЗППО) (38), за решенията, взети съгласно параграфи 4 и 5. ЕБО, ЕОЗППО и Европейският надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 (39) (ЕОЦКП), чрез Съвместния комитет на Европейските надзорни органи (Съвместния комитет), разработват насоки, които имат за цел сближаване на надзорните практики, и изготвят проекти на регулаторни технически стандарти, които представят на Комисията в срок от три години от приемането на тези насоки.
На Комисията се делегира правомощието да приема регулаторните технически стандарти, посочени в първата алинея, в съответствие с членове 10-14 съответно от Регламент (ЕС) № 1093/2010, Регламент (ЕС) № 1094/2010 и Регламент (ЕС) № 1095/2010.
3)
Член 214, параграф 1 се заменя със следното:
„1. Упражняването на групов надзор в съответствие с член 213 не включва задължение за надзорните органи да упражняват надзорна функция на индивидуално ниво по отношение на застрахователно предприятие от трета държава, презастрахователно предприятие от трета държава, застрахователното холдингово дружество, смесено финансово холдингово дружество или застрахователното холдингово дружество със смесена дейност, без да се засяга член 257 по отношение на застрахователните холдингови дружества или смесените финансовите холдингови дружества.“
4)
В член 215 параграфи 1 и 2 се заменят със следното:
„1. Когато застрахователното или презастрахователното предприятие, притежаващо дялово участие, или застрахователното холдингово дружество, или смесеното финансово холдингово дружество, посочени в член 213, параграф 2, букви а) и б), са сами по себе си дъщерни предприятия на друго застрахователно или презастрахователно предприятие или друго застрахователно холдингово дружество, или друго смесено финансово холдингово дружество със седалище в Съюза, членове 218-258 се прилагат само на нивото на крайното застрахователно или презастрахователно предприятие майка, на застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество със седалище в Съюза.
2. Когато крайното застрахователно или презастрахователно предприятие майка или застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество със седалище в Съюза, посочени в параграф 1, са дъщерно предприятие на предприятие, което подлежи на допълнителен надзор съгласно член 5, параграф 2 от Директива 2002/87/ЕО, органът за групов надзор може след консултация с другите заинтересовани надзорни органи да реши да не извършва на нивото на това крайно предприятие майка или дружество надзор върху концентрацията на риска съгласно член 244, надзор върху вътрешногруповите сделки съгласно член 245, или и двете.“
5)
Член 216, параграф 1 се заменя със следното:
„1. Когато седалището на посоченото в член 213, параграф 2, букви а) и б) застрахователно или презастрахователно предприятие, притежаващо дялово участие, или застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество със седалище в Съюза се намира в държава-членка, различна от тази, в която се намира седалището на крайното предприятие майка на равнището на Съюза съгласно член 215, държавите-членки могат да разрешат на надзорните си органи след консултация с органа за групов надзор и това крайно предприятие майка на равнището на Съюза да решат да подложат на групов надзор крайното застрахователно или презастрахователно предприятие майка, застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество на национално ниво.“
6)
Член 219 се заменя със следното:
„Член 219
Честота на изчисляване
1. Органът за групов надзор гарантира, че посочените в член 218, параграфи 2 и 3 изчисления се извършват най-малко един път в годината от притежаващото дялово участие застрахователно или презастрахователно предприятие, от застрахователното холдингово дружество или от смесеното финансово холдингово дружество.
Необходимите данни за изчислението и резултатите от него се представят на органа за групов надзор от застрахователното или презастрахователното предприятие, притежаващо дялово участие, или, ако начело на групата не е застрахователно или презастрахователно предприятие, от застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество, или от предприятие от групата, определено от органа за групов надзор след допитване до другите заинтересовани надзорни органи и до самата група.
2. Застрахователното предприятие, презастрахователното предприятие, застрахователното холдингово дружество и смесеното финансово холдингово дружество наблюдават постоянно груповото капиталово изискване за платежоспособност. Когато рисковият профил на групата се отклонява значително от допусканията, стоящи в основата на последното отчетено групово капиталово изискване за платежоспособност, груповото капиталово изискване за платежоспособност се преизчислява незабавно и се отчита пред органа за групов надзор.
Когато съществуват данни, че рисковият профил на групата се е променил значително от датата на последно отчитане на груповото капиталово изискване за платежоспособност, органът за групов надзор може да изиска преизчисляване на груповото капиталово изискване за платежоспособност.“
7)
Член 226 се заменя със следния текст:
„Член 226
Междинни застрахователни холдингови дружества
1. При изчисляване на груповата платежоспособност на застрахователно или презастрахователно предприятие, което посредством застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество притежава участие в свързано застрахователно предприятие, свързано презастрахователно предприятие, застрахователно или презастрахователно предприятие от трета държава, се взема предвид състоянието на това застрахователно холдингово или смесено финансово холдингово дружество.
Единствено за целите на това изчисление междинното застрахователно холдингово дружество или междинното смесено финансово холдингово дружество се третира като застрахователно или презастрахователно предприятие, подчинено на изложените в дял I, глава VI, раздел 4, подраздели 1, 2 и 3 правила по отношение на капиталовото изискване за платежоспособност, и на изложените в дял I, глава VI, раздел 3, подраздели 1, 2 и 3 условия по отношение на собствените средства, допустими за покриване на капиталовото изискване за платежоспособност.
2. В случай че междинното застрахователно холдингово дружество или междинното смесено финансово холдингово дружество притежава подчинен дълг или други допустими собствени средства, обект на ограничения съгласно член 98, те се признават като допустими собствени средства до размера, изчислен при прилагане на ограниченията съгласно член 98 към общия размер на допустимите собствени средства на ниво група спрямо капиталовото изискване за платежоспособност на ниво група.
Допустимите собствени средства на междинно застрахователно холдингово дружество или на междинно смесено финансово холдингово дружество, за които би се изисквало предварително разрешение от страна на надзорния орган съгласно член 90, когато са притежание на застрахователно или презастрахователно предприятие, могат да бъдат включени в изчислението на груповата платежоспособност единствено ако те са били надлежно разрешени от органа за групов надзор.“
8)
Член 231, параграф 1, първата алинея се заменя със следното:
„1. В случай на заявление за получаване на разрешение за изчисляване въз основа на вътрешен модел на консолидираното групово капиталово изискване за платежоспособност, както и на капиталовото изискване за платежоспособност на застрахователни и презастрахователни предприятия от група, което е подадено от застрахователно или презастрахователно предприятие и неговите свързани предприятия, или съвместно от свързаните предприятия на застрахователно холдингово дружество или на смесено финансово холдингово дружество, заинтересованите надзорни органи си сътрудничат при вземането на решение дали да предоставят това разрешение или не, както и при определянето на реда и условията, ако има такива, на които такова разрешение подлежи.“
9)
Член 233, параграф 5 се заменя със следното:
„5. В случай на заявление за получаване на разрешение за изчисляване въз основа на вътрешен модел на капиталовото изискване за платежоспособност на застрахователни и презастрахователни предприятия от група, което е подадено от застрахователно или презастрахователно предприятие и неговите свързани предприятия, или съвместно от свързаните предприятия на застрахователно холдингово дружество или на смесено финансово холдингово дружество, член 231 се прилага mutatis mutandis.“
10)
В дял III, глава II, раздел 1, заглавието на подраздел 5 се заменя със следния текст:
11)
Член 235 се заменя със следното:
„Член 235
Групова платежоспособност на застрахователно холдингово дружество и на смесено финансово холдингово дружество
1. Когато застрахователните и презастрахователните предприятия са дъщерни предприятия на застрахователно холдингово дружество или на смесено финансово холдингово дружество, органът за групов надзор гарантира, че изчислението на платежоспособността на групата се осъществява на ниво застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество съгласно член 220, параграф 2-член 233.
2. За целите на това изчисление предприятието майка се третира като застрахователно или презастрахователно предприятие, подчинено на изложените в дял I, глава VI, раздел 4, подраздели 1, 2 и 3 правила по отношение на капиталовото изискване за платежоспособност, и на изложените в дял I, глава VI, раздел 3, подраздели 1, 2 и 3 условия по отношение на собствените средства, допустими за покриване на капиталовото изискване за платежоспособност.“
12)
Член 243 се заменя със следното:
„Член 243
Дъщерни предприятия на застрахователно холдингово дружество и на смесено финансово холдингово дружество
Членове 236-242 се прилагат mutatis mutandis към застрахователните и презастрахователните предприятия, които са дъщерно предприятие на застрахователно холдингово дружество или на смесено финансово холдингово дружество.“
13)
Член 244, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Държавите-членки изискват от застрахователните и презастрахователните предприятия или застрахователните холдингови дружества или смесените финансови холдингови дружества да предоставят на органа за групов надзор периодично, но най-малко един път в годината, информация за всяка значителна концентрация на риска на ниво група, освен в случаите, когато се прилага член 215, параграф 2.
Необходимата информация се представя на органа за групов надзор от застрахователното или презастрахователното предприятие, което е начело на групата, или, ако групата не се оглавява от застрахователно или презастрахователно предприятие, от застрахователното холдингово дружество, от смесеното финансово холдингово дружество или от застрахователното или презастрахователното предприятие от групата, посочено от органа за групов надзор след допитване до другите заинтересовани надзорни органи и до самата група.
Концентрациите на риск, посочени в първата алинея, подлежат на надзорен преглед от органа за групов надзор.“
14)
Член 245, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Държавите-членки изискват от застрахователните и презастрахователните предприятия, застрахователните холдингови дружества и смесените финансови холдингови дружества да предоставят на органа за групов надзор периодично, но най-малко един път в годината, информация за всички съществени вътрешногрупови сделки от страна на застрахователните и презастрахователните предприятия в рамките на групата, включително сделките, осъществявани от всяко физическо лице, което е в тесни връзки с предприятие от групата, освен в случаите, когато се прилага член 215, параграф 2.
Освен това държавите-членки изискват информация за изключително съществени вътрешногрупови сделки при първа възможност.
Необходимата информация се представя на органа за групов надзор от застрахователното или презастрахователното предприятие, което е начело на групата, или, ако групата не се оглавява от застрахователно или презастрахователно предприятие, от застрахователното холдингово дружество, от смесеното финансово холдингово дружество или от застрахователното или презастрахователното предприятие от групата, посочено от органа за групов надзор след допитване до другите заинтересовани надзорни органи и до самата група.
Вътрешногруповите сделки подлежат на надзорен преглед, извършван от органа за групов надзор.“
15)
В член 246, параграф 4, първата, втората и третата алинея се заменят със следното:
„4. Държавите-членки изискват от застрахователното или презастрахователното предприятие, притежаващо дялово участие, от застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество да извършва на ниво група оценката съгласно член 45. Оценката на собствения риск и на платежоспособността, извършени на ниво група, подлежат на надзорен преглед от органа за групов надзор в съответствие с глава III.
Когато изчисляването на платежоспособността на ниво група се извършва в съответствие с метод 1, посочен в член 230, застрахователното или презастрахователното предприятие, притежаващо дялово участие, застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество излагат пред органа за групов надзор своето правилно разбиране на разликата между размера на капиталовото изискване за платежоспособност на всички свързани застрахователни или презастрахователни предприятия в групата и груповото консолидирано капиталово изискване за платежоспособност.
Застрахователното или презастрахователното предприятие, притежаващо дялово участие, застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество могат, при съгласие от страна на органа за групов надзор, да извършат изискваната в член 45 оценка едновременно на ниво група и на ниво дъщерно предприятие в групата и могат да изработят един документ, съдържащ всички оценки.“
16)
В член 247, параграф 2 буква б) се заменя със следното:
„б)
ако групата не се оглавява от застрахователно или презастрахователно предприятие - от следния надзорен орган:
i)
ако предприятието майка на застрахователно или презастрахователно предприятие е застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество - от надзорния орган, издал лиценз на това застрахователно или презастрахователно предприятие,
ii)
ако застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество е предприятие майка на няколко застрахователни или презастрахователни предприятия със седалище в Съюза, и едно от тези предприятия е било лицензирано в държавата-членка, в която се намира седалището на застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество - от надзорния орган на застрахователното или презастрахователното предприятие, лицензирано в тази държава-членка,
iii)
ако начело на групата стоят няколко застрахователни холдингови дружества или смесени финансови холдингови дружества със седалища в различни държави-членки и във всяка от тези държави-членки има застрахователно или презастрахователно предприятие - от надзорния орган на застрахователното или презастрахователното предприятие с най-голямо балансово число,
iv)
ако застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество е предприятие майка на няколко застрахователни или презастрахователни предприятия със седалище в Съюза, и нито едно от тези предприятия не е било лицензирано в държавата-членка, в която се намира седалището на застрахователното холдингово дружество или смесеното финансово холдингово дружество - от надзорния орган, който е издал лиценз на застрахователното или презастрахователното предприятие с най-голямо балансово число, или
v)
ако групата няма предприятие майка или във всички други случаи, които не са посочени в подточки i)-iv) от надзорния орган, лицензирал застрахователното или презастрахователното предприятие с най-голямо балансово число.“
17)
В член 249, параграф 1 се добавя следната алинея:
„Органът за групов надзор предоставя на заинтересованите надзорни органи и на ЕОЗППО цялата информация по отношение на групата, в съответствие с член 19, член 51, параграф 1 и член 254, параграф 2, по-специално по отношение на правната структура и управленската и организационната структура на групата.“
18)
В член 256 параграфи 1 и 2 се заменят със следното:
„1. Държавите-членки изискват от застрахователните и презастрахователните предприятия, притежаващи дялово участие, застрахователните холдингови дружества и смесените финансови холдингови дружества всяка година да оповестяват публично отчет за платежоспособността и финансовото състояние на нивото на групата. Членове 51, 53, 54 и 55 се прилагат mutatis mutandis.
2. Застрахователно или презастрахователно предприятие, притежаващо дялово участие, застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество може, при съгласие от страна на органа за групов надзор, да представи общ отчет за своята платежоспособност и финансово състояние, съдържащ следното:
а)
информацията на ниво група, която трябва да бъде оповестена съгласно параграф 1;
б)
информацията за което и да е от дъщерните предприятия в рамките на групата, която трябва да може да бъде индивидуално установена и трябва да бъде оповестена в съответствие с членове 51, 53, 54 и 55.
Преди да предостави съгласие в съответствие с първата алинея, органът за групов надзор се консултира с членовете на колегията на надзорните органи и надлежно отчита всички техни мнения и резерви.“
19)
Член 257 се заменя със следното:
„Член 257
Административен, управителен или надзорен орган на застрахователните холдингови дружества и смесените финансови холдингови дружества
Държавите-членки изискват от всички лица, които в действителност управляват застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество, да притежават квалификацията и надеждността за изпълнение на задълженията си.
Разпоредбите на член 42 се прилагат mutatis mutandis.“
20)
В член 258 параграфи 1 и 2 се заменят със следното:
„1. Когато застрахователните или презастрахователните предприятия в група не спазват посочените в членове 218-246 изисквания, или когато тези изисквания са спазени, но въпреки това съществува заплаха за платежоспособността, или когато вътрешногруповите сделки или концентрацията на риска застрашават финансовото състояние на застрахователните или презастрахователните предприятия, необходимите мерки за коригиране на ситуацията във възможно най-кратки срокове се приемат от:
а)
органът за групов надзор по отношение на застрахователни холдингови дружества и смесени финансови холдингови дружества;
б)
надзорните органи по отношение на застрахователни и презастрахователни предприятия.
Ако в случая по първа алинея, буква а) органът за групов надзор не е един от надзорните органи на държавата-членка, в която се намира седалището на застрахователното холдингово дружество или на смесеното финансово холдингово дружество, органът за групов надзор уведомява тези надзорни органи за своите заключения, за да им позволи да предприемат необходимите мерки.
Ако в случая по първа алинея, буква б), органът за групов надзор не е един от надзорните органи на държавата-членка, в която се намира седалището на застрахователното или презастрахователното предприятие, органът за групов надзор уведомява тези надзорни органи за своите заключения, за да им позволи да предприемат необходимите мерки.
Без да се засягат разпоредбите на параграф 2, държавите-членки определят какви мерки могат да вземат техните надзорни органи по отношение на застрахователните холдингови дружества и смесените финансови холдингови дружества.
Заинтересованите надзорни органи, включително органът за групов надзор, координират, по целесъобразност, своите мерки.
2. Без да се засягат наказателноправните разпоредби, държавите-членки налагат санкции или приемат мерки по отношение на застрахователните холдингови дружества и смесените финансови холдингови дружества, които нарушават законови, подзаконови или административни разпоредби, влезли в сила за транспониране на разпоредбите на настоящия дял, или по отношение на лицата, управляващи в действителност тези дружества. Надзорните органи си сътрудничат тясно за осигуряване на ефективността на такива санкции или мерки, по-специално когато главното управление или главното място на стопанска дейност на застрахователното холдингово дружество или на смесеното финансово холдингово дружество не се намират в същата държава-членка, където е седалището му.“
21)
Член 262 се заменя със следното:
„Член 262
Предприятия майки, регистрирани в трета държава: липса на еквивалентност
1. Когато проверката, извършена в съответствие с член 260 показва, че липсва еквивалентен надзор, държавите-членки прилагат към застрахователните и презастрахователните предприятия mutatis mutandis или разпоредбите на членове 218-258, с изключение на членове 236-243, или един от предвидените в параграф 2 от настоящия член методи.
Общите принципи и методи, предвидени в членове 218-258, се прилагат на ниво застрахователно холдингово дружество, смесено финансово холдингово дружество, застрахователно или презастрахователно предприятие от трета държава.
Единствено за целите на изчисляване на груповата платежоспособност предприятието майка се разглежда като застрахователно или презастрахователно предприятие, подлежащо на същите изисквания, като изложените в дял I, глава VI, раздел 3, подраздели 1, 2 и 3 относно собствените средства, допустими за покриване на капиталовото изискване за платежоспособност, и на едно от следните изисквания:
а)
капиталово изискване за платежоспособност, определено в съответствие с принципите на член 226 - в случаите на застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество;
б)
капиталово изискване за платежоспособност, определено в съответствие с принципите на член 227 - в случаите на застрахователно или презастрахователно предприятие от трета държава.
2. Държавите-членки позволяват на своите надзорни органи да прилагат други методи, гарантиращи подходящ надзор над застрахователни и презастрахователни предприятия в група. Тези методи се одобряват от органа за групов надзор след консултации с другите заинтересовани надзорни органи.
Надзорните органи могат по-специално да изискват създаването на застрахователно холдингово дружество със седалище в Съюза или на смесено финансово холдингово дружество със седалище в Съюза и да прилагат настоящия дял по отношение на застрахователни и презастрахователни предприятия в група, оглавявана от това застрахователно холдингово дружество или смесено финансово холдингово дружество.
Избраните методи позволяват постигане на целите на груповия надзор, определени в настоящия дял, и се съобщават на другите заинтересовани надзорни органи и на Комисията.“
22)
В член 263 първата и втората алинея се заменят със следния текст:
„Когато посоченото в член 260 предприятие майка е от своя страна дъщерно предприятие на застрахователно холдингово дружество или на смесено финансово холдингово дружество със седалище в трета държава, или дъщерно предприятие на застрахователно или презастрахователно предприятие от трета държава, държавите-членки извършват проверката, предвидена в член 260, само на ниво крайно предприятие майка, което е застрахователно холдингово дружество от трета държава, смесено финансово холдингово дружество от трета държава, застрахователно или презастрахователно предприятие от трета държава.
Надзорните органи обаче могат, при липсата на еквивалентен надзор, посочен в член 260, да извършат нова проверка на по-ниско ниво, ако съществува предприятие майка на застрахователно или презастрахователно предприятие, на ниво застрахователно холдингово дружество от трета държава, смесено финансово холдингово дружество от трета държава, застрахователно или презастрахователно предприятие от трета държава.“
Член 5
Преразглеждане
Комисията извършва пълен преглед на Директива 2002/87/ЕО, включително на делегираните актове и актовете за изпълнение, приети съгласно нея. След извършването на този преглед Комисията изпраща доклад на Европейския парламент и на Съвета до 31 декември 2012 г., като разглежда, по-специално, приложното поле на посочената директива, включително въпроса дали приложното поле следва да бъде разширено чрез извършване на преглед на разпоредбите на член 3, и прилагането на посочената директива спрямо нерегулирани образувания, в частност дружествата със специално предназначение. Докладът също така включва критериите за идентифициране на финансови конгломерати, притежавани от по-големи нефинансови групи, съвкупността от чиито дейности в банковия сектор, застрахователния сектор и сектора на инвестиционните услуги е от съществено значение на вътрешния пазар за финансови услуги.
Комисията разглежда също въпроса дали ЕНО, посредством Съвместния комитет, да издават насоки за оценка на въпросното съществено значение.
В същия контекст докладът включва системно значимите финансови конгломерати, чийто размер, взаимна свързаност или сложен характер ги правят особено уязвими и които са определени по аналогия с променящите се стандарти на Съвета за финансова стабилност и Базелския комитет за банков надзор. Освен това докладът извършва преглед на възможността за въвеждане на задължително стрес тестване. Ако е необходимо, докладът се придружава от подходящи законодателни предложения.
Член 6
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които са необходими, за да се съобразят с членове 1, 2 и 3 от настоящата директива преди 10 юни 2013 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези мерки и прилагат таблица на съответствието между тези мерки и настоящата директива.
2. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които са необходими, за да се съобразят с член 4 от настоящата директива, считано от 10 юни 2013 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези мерки и прилагат таблица на съответствието между тези мерки и настоящата директива.
3. Чрез дерогация от параграф 1, държавите-членки въвеждат в сила преди 22 юли 2013 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които са необходими, за да се съобразят с член 2, параграф 23 от настоящата директива, както и член 2, параграф 1 и член 2, параграф 2, буква а) от настоящата директива, доколкото тези разпоредби изменят член 1, член 2, параграфи 4, 5а и 16 и член 3, параграф 2 от Директива 2002/87/ЕО, по отношение на администраторите на фондове за алтернативни инвестиции. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези мерки и прилагат таблица на съответствието между тези мерки и настоящата директива.
4. Когато държавите-членки приемат мерките, посочени в настоящия член, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
5. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 7
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 8
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 16 ноември 2011 година.
32011L0089
L 326/113
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
16.11.2011.
DIREKTIVA 2011/89/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 16. studenoga 2011.
o izmjeni direktiva 98/78/EZ, 2002/87/EZ, 2006/48/EZ i 2009/138/EZ u odnosu na dodatni nadzor financijskih subjekata u financijskom konglomeratu
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 53. stavak 1.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (1),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Direktiva 2002/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2002. o dodatnom nadzoru kreditnih institucija, društava za osiguranje i investicijskih društava u financijskom konglomeratu (3) daje nadležnim tijelima u financijskom sektoru dodatna ovlaštenja i instrumente za nadzor grupa sastavljenih od brojnih reguliranih subjekata koji su aktivni u različitim sektorima financijskih tržišta. Takve grupe (financijski konglomerati), izložene su rizicima (rizici grupe) koji uključuju: rizike prelijevanja, u kojima se rizici šire s jednog kraja grupe na drugi; koncentraciju rizika, u kojoj se ista vrsta rizika istodobno materijalizira u različitim dijelovima grupe; složenost upravljanja brojnim različitim pravnim subjektima; moguće sukobe interesa; te izazov alociranja jamstvenog kapitala svim reguliranim subjektima koji su dio financijskog konglomerata, čime se izbjegava višestruko korištenje kapitala. Stoga bi financijski konglomerati trebali podlijegati nadzoru na dodatnoj, pojedinačnoj, konsolidiranoj ili grupnoj osnovi, bez dupliciranja ili utjecanja na grupu i neovisno o pravnoj strukturi grupe.
(2)
Primjereno je osigurati dosljednost između ciljeva Direktive 2002/87/EZ, s jedne strane i direktiva Vijeća 73/239/EEZ (4) i 92/49/EEZ (5) i direktiva 98/78/EZ (6), 2002/83/EZ (7), 2004/39/EZ (8), 2005/68/EZ (9), 2006/48EZ (10), 2006/49/EZ (11), 2009/65/EZ (12), 2009/138/EZ (13) i 2011/61/EU (14) Europskog parlamenta i Vijeća s druge strane, kako bi se omogućio primjeren dodatni nadzor osiguravateljnih i bankarskih grupacija i onda kada su dio strukture mješovitog financijskog holdinga.
(3)
Nužno je da financijski konglomerati budu identificirani u cijeloj Uniji u skladu sa stupnjem do kojeg su izloženi rizicima grupe, na temelju zajedničkih smjernica koje će izdati Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) osnovano Uredbom (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (15) (EBA), Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje) osnovano Uredbom (EU) br. 1094/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (16) (EIOPA) i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala) osnovano Uredbom (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (17) (ESMA) u skladu s člankom 56. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010 putem Zajedničkog odbora europskih nadzornih tijela (Zajednički odbor). Također je važno da se zahtjevi koji se odnose na odricanje od primjene dodatnog nadzora primjenjuju na temelju rizika u skladu s tim smjernicama. Ovo je posebno važno u slučaju većih konglomerata koji posluju na međunarodnoj razini.
(4)
Sveobuhvatan i primjeren nadzor rizika grupe kod velikih složenih financijskih konglomerata koji posluju na međunarodnoj razini kao i nadzor njihovih politika u vezi kapitala na razini grupe, moguć je jedino kad nadležna tijela prikupljaju nadzorne informacije i planiraju nadzorne mjere koje prelaze nacionalni opseg njihovog ovlaštenja. Stoga je nužno da nadležna tijela usklađuju dodatni nadzor financijskih konglomerata koji posluju na međunarodnoj razini između nadležnih tijela koja se smatraju najmjerodavnijima za dodatni nadzor financijskih konglomerata. Kolegiji odgovarajućih nadležnih tijela financijskih konglomerata trebali bi djelovati u skladu s dodatnom naravi Direktive 2002/87/EZ i kao takvi ne bi smjeli duplicirati ili nadomještati, već bi trebali dodati vrijednost postojećim kolegijima koji su značajni za bankarske i osiguravateljne podgrupe unutar tih financijskih konglomerata. Kolegij za financijski konglomerat trebao bi se osnovati samo u slučaju kad ne postoji ni bankarski ni osiguravateljni sektorski kolegij.
(5)
Radi osiguranja primjerenog regulatornog nadzora, nužno je da pravnu strukturu, upravljanje i organizacijsku strukturu svih reguliranih subjekata, nereguliranih ovisnih društva i značajnih podružnica banaka, društava za osiguranje i financijskih konglomerata s prekograničnim aktivnostima, prema potrebi, nadziru EBA, EIOPA, ESMA (dalje u tekstu skupno „Europska nadzorna tijela”) te Zajednički odbor i da se predmetne informacije stave na raspolaganje odgovarajućim nadležnim tijelima.
(6)
Radi osiguranja učinkovitog dodatnog nadzora reguliranih subjekta u financijskom konglomeratu, posebno kad je sjedište jednog od ovisnih društava u trećoj zemlji, društva na koja se odnosi ova Direktiva, trebala bi uključiti sva društva, posebno sve kreditne institucije koje imaju registrirano sjedište u trećoj zemlji i za koje bi trebalo odobrenje za rad da imaju registrirana sjedišta u Uniji.
(7)
S ciljem doprinosa stabilnosti unutarnjeg tržišta financijskih usluga, dodatni nadzor velikih, složenih, financijskih konglomerata koji posluju na međunarodnoj razini, zahtijeva usklađivanje u cijeloj Uniji. S tim ciljem, nadležna tijela trebaju se dogovoriti u pogledu nadzornih pristupa koji će se primjenjivati na te financijske konglomerate. Europska nadzorna tijela trebala bi u skladu s člankom 56. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010 preko Zajedničkog odbora izdati zajedničke smjernice za te zajedničke nadzorne pristupe i tako osigurati sveobuhvatan bonitetni okvir nadzornih instrumenata i ovlasti dostupnih u direktivama koje se odnose na sektore bankarstva, osiguranja, vrijednosnih papira i financijskih konglomerata. Smjernice, predviđene Direktivom 2002/87/EZ, trebale bi odražavati dodatnu narav nadzora u skladu s navedenom direktivom i dopunjavati specifičan sektorski nadzor, kako je to predviđeno direktivama 73/239/EEZ, 92/49/EEZ, 98/78/EZ, 2002/83/EZ, 2004/39/EZ, 2006/48/EZ, 2006/49/EZ, 2009/138/EZ i 2011/61/EU.
(8)
Postoji stvarna potreba za praćenjem i kontrolom potencijalnih grupnih rizika kojima su izloženi financijski konglomerati, a koji proizlaze iz sudjelovanja u drugim društvima. Za slučajeve kad se posebne nadzorne ovlasti predviđene Direktivom 2002/87/EZ pokažu nedostatnima, nadzorna zajednica trebala bi razviti alternativne metode rješavanja i primjerenog uvažavanja tih rizika, po mogućnosti, radom koji provode Europska nadzorna tijela putem Zajedničkog odbora. Ako je sudjelovanje jedini element identifikacije financijskog konglomerata, nadzorna tijela bi trebala imati mogućnost ocijeniti je li grupa izložena grupnom riziku i prema potrebi odreći se dodatnog nadzora.
(9)
Što se tiče određenih struktura grupe, nadzorna tijela su u trenutnoj krizi ostali bez ovlasti, budući da su ih sustavi utvrđeni u odgovarajućim direktivama primorali da izaberu između specifičnog sektorskog nadzora i dodatnog nadzora. Iako bi trebalo poduzeti cjelovito preispitivanje Direktive 2002/87/EZ u kontekstu poslova G20 na području financijskih konglomerata, čim prije trebalo bi osigurati potrebne nadzorne ovlasti.
(10)
Primjereno je osigurati sukladnost između ciljeva Direktive 2002/87/EZ i Direktive 98/78/EZ. Stoga bi Direktivu 98/78/EZ trebalo izmijeniti kako bi definirala i uključila mješovite financijske holdinge. Radi osiguranja pravodobnog dosljednog nadzora, trebalo bi Direktivu 98/78/EZ izmijeniti neovisno o neposrednoj primjeni Direktive 2009/138/EZ, koju bi u istom smislu trebalo izmijeniti.
(11)
Iako bi se stres testovi trebali odvijati redovito za bankarske i osiguravateljne podgrupe financijskog konglomerata, u nadležnosti je koordinatora, imenovanoga u skladu s Direktivom 2002/87/EZ, da odluči o primjerenosti, parametrima i vremenu stres testa za pojedine financijske konglomerate u cjelini. Za stres testove diljem Unije koje provedu Europska nadzorna tijela u okviru posebnog sektora, Zajednički odbor trebao bi osigurati da se takvi stres testovi odvijaju sustavno između različitih sektora. Zbog ovih razloga, Europska nadzorna tijela bi preko Zajedničkog odbora trebala moći razviti dodatne parametre za stres testove diljem Unije, kojima se obuhvaćaju posebni rizici grupe, koji se tipično pojavljuju u financijskim konglomeratima te bi trebali moći objaviti rezultate predmetnih testova, kad to dopušta sektorsko zakonodavstvo. Trebalo bi uzeti u obzir iskustva iz prijašnjih stres testova diljem Unije. Na primjer, stres testovi bi trebali uzeti u obzir rizike likvidnosti i solventnosti financijskih konglomerata.
(12)
Komisija bi dalje trebala razviti dosljedan i konačan sustav nadzora financijskih konglomerata. Predstojeće cjelovito preispitivanje Direktive 2002/87/EZ trebao bi obuhvatiti neregulirane subjekte, posebno subjekte posebne namjene i trebao bi razviti primjenu izuzeća temeljenih na rizicima koji su na raspolaganju nadzornim tijelima prilikom utvrđivanja financijskih konglomerata, ograničavajući korištenje takvih izuzeća. Uzimajući u obzir sektorske direktive, preispitivanje bi također trebalo uzeti u obzir financijske konglomerate značajne za sustav, veličinu, međusobnu povezanost ili složenost koja ih čini posebno osjetljivima. Takvi konglomerati trebali bi biti utvrđeni analogno pomoću razvojnih standarda Odbora za financijsku stabilnost i Bazelskog odbora za nadzor banaka. Komisija bi trebala razmisliti o predlaganju regulatornih mjera u ovom području.
(13)
Primjereno je osigurati dosljednost između ciljeva Direktive 2002/87/EZ i Direktive 2006/48/EZ. Stoga bi Direktivu 2006/48/EZ trebalo izmijeniti kako bi definirala i uključila mješovite financijske holdinge.
(14)
Ponovno uspostavljeno raspolaganje ovlastima na razini mješovitog financijskog holdinga podrazumijeva da se određene odredbe direktiva 98/78/EZ, 2002/87/EZ, 2006/48/EZ ili 2009/138/EZ primjenjuju istodobno na toj razini. Ove odredbe mogu biti međusobno jednake, posebno što se tiče kvalitativnih elemenata postupaka nadzora. Na primjer, direktivama 98/78/EZ, 2002/87/EZ, 2006/48/EZ i 2009/138/EZ predviđeni su jednaki zahtjevi o poslovnom ugledu i iskustvu za upravljanje holdinzima. Radi izbjegavanja preklapanja takvih odredbi i osiguranja učinkovitosti nadzora na najvišoj razini, nadzorna tijela bi trebala moći primijeniti određenu odredbu samo jednom, poštujući pri tome jednaku odredbu u svim ostalim važećim direktivama. Kad formulacija odredbi nije identična, one se trebaju smatrati jednakima, ako su sadržajno slične, posebno u pogledu nadzora koji se temelji na riziku. Prilikom ocjene jednakosti, nadzorna tijela bi u okviru kolegija trebala provjeriti je li u odnosu na svaku važeću direktivu obuhvaćen opseg i postignuti ciljevi bez snižavanja nadzornih standarda. Trebala bi postojati mogućnost da se ocjene jednakosti mogu razvijati tijekom promjene nadzornih okvira i praksi. Stoga bi procjene jednakosti trebale podlijegati otvorenom, razvojnom procesu. Ovaj bi proces trebao omogućiti pojedinačna rješenja tako da se pri tome uzmu u obzir sva značajna obilježja grupe. Kako bi se osigurala dosljednost unutar nadzornog okvira za posebnu grupu i kako bi se između financijskih konglomerata u Uniji postigla jednaka pravila igre za sve, potrebna je odgovarajuća nadzorna suradnja. S tim bi ciljem Europska nazdorna tijela, preko Zajedničkog odbora, trebala razraditi smjernice s ciljem približavanja ocjena jednakosti i rada na izdavanju obvezujućih tehničkih standarda.
(15)
Radi poboljšanja dodatnog nadzora financijskih subjekata u financijskom konglomeratu, Komisiji bi trebalo delegirati ovlaštenje za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) u vezi s tehničkim prilagodbama koje je potrebno izvršiti u Direktivi 2002/87/EZ što se tiče definicija, usklađivanja terminologije i metoda izračuna navedenih u predmetnoj Direktivi. Posebno je važno da Komisija za vrijeme svojih pripremnih radnji obavi odgovarajuća savjetovanja, uključujući ona na stručnoj razini. Prilikom pripreme i sastavljanja delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se odgovarajući dokumenti prenesu na Europski parlament i Vijeće istodobno, pravodobno i na prikladan način.
(16)
Budući da cilj ove Direktive, odnosno poboljšanje dodatnog nadzora financijskih subjekata u financijskom konglomeratu, države članice ne mogu dostatno ostvariti, nego se on zbog opsega i učinaka može bolje postići na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti određenim u članku 5. Ugovora o Europski uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti kako je utvrđeno u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.
(17)
Direktive 98/78/EZ, 2002/87/EZ, 2006/48/EZ i 2009/138/EZ treba stoga izmijeniti,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Izmjene Direktive 98/78/EZ
Direktiva 98/78/EZ mijenja se kako slijedi:
1.
Članak 1. mijenja se kako slijedi:
(a)
točka (j) zamjenjuje se sljedećom:
„(j)
‚mješoviti osiguravateljni holding’ znači matično društvo koje nije društvo za osiguranje, društvo za osiguranje strane države, društvo za reosiguranje, društvo za reosiguranje strane države, osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding koji uključuje najmanje jedno društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje među svojim ovisnim društvima;”;
(b)
dodaje se sljedeća točka:
„(m)
‚mješoviti financijski holding’ znači mješoviti financijski holding, kako je određeno članku 2. stavku 15. Direktive 2002/87/EZ;”.
2.
Članak 2. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Svako društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje čije je matično društvo osiguravateljni holding, mješoviti financijski holding, društvo za osiguranje strane države odnosno društvo za reosiguranje strane države, podliježe dodatnom nadzoru na način propisan člankom 5. stavkom 2. i člancima 6., 8. i 10.”
3.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 2.a
Razina primjene u odnosu na mješoviti financijski holding
1. Kad mješoviti financijski holding podliježe jednakim odredbama u skladu s ovom Direktivom i u skladu s Direktivom 2002/87/EZ, posebno u pogledu nadzora koji se temelji na riziku, nadležno tijelo odgovorno za obavljanje dodatnog nadzora može, nakon što se posavjetuje s drugim dotičnim nadležnim tijelima, primijeniti samo odgovarajuću odredbu Direktive 2002/87/EZ na taj mješoviti financijski holding.
2. Kad mješoviti financijski holding podliježe jednakim odredbama u skladu s ovom Direktivom i u skladu s Direktivom 2006/48/EZ, posebno u pogledu nadzora koji se temelji na riziku, nadležno tijelo odgovorno za obavljanje dodatnog nadzora može, u dogovoru s konsolidacijskim nadzornim tijelom u sektoru bankarstva i investicijskih usluga, primijeniti samo odredbu direktive koja se odnosi na najznačajniji sektor, kako je to određeno u skladu s člankom 3. stavkom 2. Direktive 2002/87/EZ.
3. Nadležno tijelo odgovorno za obavljanje dodatnog nadzora, obavještava Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo), osnovano Uredbom (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (18) (EBA), i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje), osnovano Uredbom (EU) br. 1094/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (19), (EIOPA) o odlukama donesenim u skladu sa stavcima 1. i 2. EBA, EIOPA i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala), osnovano Uredbom (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (20), preko Zajedničkog odbora Europskih nadzornih tijela (Zajednički odbor) razrađuju smjernice, s ciljem približavanja nadzornih praksi i razrađuju nacrte regulatornih tehničkih standarda koje dostavljaju Komisiji u roku od tri godine od donošenja predmetnih smjernica.
Na Komisiju se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010, odnosno Uredbe (EU) br. 1095/2010.
4.
Članak 3. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Obavljanje dodatnog nadzora u skladu s člankom 2. ni u kojem slučaju ne podrazumijeva da se od nadležnih tijela zahtijeva da vrše nadzornu ulogu u odnosu na društvo za osiguranje strane države, društvo za reosiguranje strane države, osiguravateljni holding, mješoviti financijski holding ili mješoviti osiguravateljni holding, promatrane pojedinačno.”
5.
Članak 4. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Kad društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje koja imaju odobrenja za rad u dvije ili više država članica, za svoje matično društvo imaju isti osiguravateljni holding, društvo za osiguranje strane države, društvo za reosiguranje strane države, mješoviti financijski holding ili mješoviti osiguravateljni holding, nadležna tijela dotične države članice mogu se dogovoriti oko toga koje će od njih biti odgovorno za obavljanje dodatnog nadzora.”
6.
Članak 10. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 10.
Osiguravateljni holdinzi, mješoviti financijski holdinzi, društva za osiguranje stranih država i društva za reosiguranje stranih država
1. U slučaju iz članka 2. stavka 2. države članice zahtijevaju da se metoda dodatnog nadzora primjenjuje u skladu s Prilogom II. Izračun uključuje sva povezana društva osiguravateljnog holdinga, mješovitog financijskog holdinga, društva za osiguranje strane države odnosno društva za reosiguranje strane države.
2. Ako na temelju izračuna iz stavka 1. nadležna tijela zaključe da je solventnost ovisnog društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje osiguravateljnog holdinga, mješovitog financijskog holdinga, društva za osiguranje strane države odnosno društva za reosiguranje strane države, ugrožena ili da bi mogla biti ugrožena, poduzimaju odgovarajuće mjere na razini tog društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje.”
7.
Prilozi I. i II. mijenjaju se u skladu s Prilogom I. ovoj Direktivi.
Članak 2.
Izmjene Direktive 2002/87/EZ
Direktiva 2002/87/EZ mijenja se kako slijedi:
1.
Članci 1. i 2. zamjenjuju se sljedećim:
„Članak 1.
Cilj
Ovom se Direktivom utvrđuju pravila za dodatni nadzor reguliranih subjekata koji imaju odobrenje za rad u skladu s člankom 6. Direktive 73/239/EEZ, člankom 4. Direktive 2002/83/EZ (21), člankom 5. Direktive 2004/39/EZ (22), člankom 3. Direktive 2005/68/EZ (23), člankom 6. Direktive 2006/48/EZ (24), člankom 5. Direktive 2009/65/EZ (25), člankom 14. Direktive 2009/138/EZ (26). odnosno člancima od 6. do 11. Direktive 2011/61/EU (27), a koji su dio financijskog konglomerata.
Ovom se Direktivom također izmjenjuju relevantni sektorski propisi koji se primjenjuju na pravne subjekte uređene tim Direktivama.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Direktive:
1.
‚kreditna institucija’ znači kreditna institucija u smislu članka 4. stavka 1. Direktive 2006/48/EZ;
2.
‚društvo za osiguranje’ znači društvo za osiguranje u smislu članka 13. stavaka 1., 2. odnosno 3. Direktive 2009/138/EZ;
3.
‚investicijsko društvo’ znači investicijsko društvo u smislu članka 4. stavka 1. točke 1. Direktive 2004/39/EZ, uključujući društva navedena u članku 3. stavku 1. točki (d) Direktive 2006/49/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o adekvatnosti kapitala investicijskih društava i kreditnih institucija (28) odnosno društvo koje ima registrirano sjedište u trećoj zemlji i koje bi u skladu s Direktivom 2004/39/EZ trebalo odobrenje za rad da ima registrirano sjedište u Uniji;
4.
‚regulirani subjekt’ znači kreditna institucija, društvo za osiguranje, društvo za reosiguranje, investicijsko društvo, društvo za upravljanje ili upravitelj alternativnih investicijskih fondova;
5.
‚društvo za upravljanje’ znači društvo za upravljanje u smislu članka 2. stavka 1. točke (b) Direktive 2009/65/EZ odnosno društvo koje ima registrirano sjedište u trećoj zemlji i koje bi u skladu s tom Direktivom trebalo odobrenje za rad da ima registrirano sjedište u Uniji;
5.a
‚upravitelj alternativnih investicijskih fondova’ znači upravitelj alternativnih investicijskih fondova u smislu članka 4. stavka 1. točaka (b), (l) i (ab) Direktive 2011/61/EU odnosno društvo koje ima registrirano sjedište u trećoj zemlji i koje bi u skladu s tom Direktivom trebalo odobrenje za rad da ima registrirano sjedište u Uniji;
6.
‚društvo za reosiguranje’ znači društvo za reosiguranje u smislu članka 13. stavaka 4., 5. odnosno 6. Direktive 2009/138/EZ ili subjekt posebne namjene u smislu članka 13. stavka 26. Direktive 2009/138/EZ;
7.
‚sektorski propisi’ znači zakonodavstvo Unije koje se odnosi na bonitetni nadzor reguliranih subjekata, posebno Direktive 2004/39/EZ, 2006/48/EZ, 2006/49/EZ i 2009/138/EZ;
8.
‚financijski sektor’ znači sektor sastavljen od jednog ili više sljedećih subjekata:
(a)
kreditne institucije, financijske institucije odnosno društvo za pomoćne bankarske usluge u smislu članka 4. stavaka 1., 5. odnosno 21. Direktive 2006/48/EZ (dalje u tekstu skupno: ‚bankarski sektor’);
(b)
društva za osiguranje, društva za reosiguranje ili osiguravateljnog holdinga u smislu članka 13. stavaka 1., 2., 4. ili 5. odnosno članka 212. stavka 1. točke (f) Direktive 2009/138/EZ (dalje u tekstu skupno: ‚osiguravateljni sektor’);
(c)
investicijskog društva u smislu članka 3. stavka 1. točke (b) Direktive 2006/49/EZ (dalje u tekstu skupno: ‚sektor investicijskih usluga’);
9.
‚matično društvo’ znači matično društvo u smislu članka 1. Sedme Direktive Vijeća 83/349/EEZ od 13. lipnja 1983. o konsolidiranim financijskim izvještajima (29) odnosno svako društvo koje po mišljenju nadležnih tijela efektivno imaju prevladavajući utjecaj nad drugim društvom;
10.
‚ovisno društvo’ znači ovisno društvo, kako je utvrđeno u članku 1. Direktive 83/349/EEZ odnosno svako društvo, nad kojim matično društvo, po mišljenju nadležnih tijela, efektivno ima prevladavajući utjecaj ili sva ovisna društva takvih ovisnih društava;
11.
‚sudjelovanje’ znači sudjelovanje u smislu prve rečenice članka 17. Četvrte Direktive Vijeća 78/660/EEZ od 25. srpnja 1978. o godišnjim financijskim izvještajima za određene vrste trgovačkih društava (30) odnosno neposredno ili posredno držanje od 20 % ili više u glasačkim pravima ili kapitalu društva;
12.
‚grupa’ znači grupa društava koja se sastoji od matičnog društva, njegovih ovisnih društava i subjekata u kojima matično društvo ili ovisna društva sudjeluju, odnosno društva koja su međusobno povezana odnosom u smislu članka 12. stavka 1. Direktive 83/349/EEZ, uključujući bilo koju njihovu podgrupu;
12.a
‚kontrola’ znači odnos između matičnog društva i ovisnog društva kako je određeno u članku 1. Direktive 83/349/EEZ odnosno sličan odnos između fizičke ili pravne osobe i društva;
13.
‚uska povezanost’ znači odnos u kojem su dvije ili više fizičkih ili pravnih osoba povezane kontrolom ili sudjelovanjem ili odnosom u kojem su dvije ili više fizičkih ili pravnih osoba trajno povezane s istom osobom kontrolnim odnosom;
14.
‚financijski konglomerat’ znači grupa ili podgrupa, s reguliranim subjektom na čelu grupe ili podgrupe odnosno gdje je najmanje jedno od ovisnih društava u toj grupi ili podgrupi regulirani subjekt koji ispunjava sljedeće uvjete:
(a)
regulirani subjekt je na čelu grupe ili podgrupe:
i.
taj subjekt je matično društvo subjekta iz financijskog sektora, subjekt koji sudjeluje u subjektu iz financijskog sektora odnosno subjekt, povezan sa subjektom iz financijskog sektora u smislu članka 12. stavka 1. Direktive 83/349/EEZ;
ii.
najmanje jedan od subjekata u grupi ili podgrupi je u osiguravateljnom sektoru i najmanje jedan je u bankarskom sektoru ili u sektoru investicijskih usluga; i
iii.
konsolidirane ili skupne aktivnosti subjekata u grupi ili podgrupi u osiguravateljnom sektoru i subjekata u bankarskom sektoru odnosno sektoru investicijskih usluga su važne u smislu članka 3. stavaka 2. odnosno 3. ove Direktive; ili
(b)
kad na čelu grupe ili podgrupe nema reguliranog subjekta:
i.
aktivnosti grupe ili podgrupe odvijaju se pretežno u financijskom sektoru u smislu članka 3. stavka 1. ove direktive;
ii.
najmanje jedan od subjekata u grupi ili podgrupi je u osiguravateljnom sektoru i najmanje jedan u bankarskom sektoru odnosno u sektoru investicijskih usluga; i
iii.
konsolidirane ili skupne aktivnosti subjekata u grupi ili podgrupi u osiguravateljnom sektoru i subjekata u bankarskom sektoru odnosno sektoru investicijskih usluga su važne u smislu članka 3. stavaka 2. odnosno 3. ove Direktive;
15.
‚mješoviti financijski holding’ znači matično društvo koje nije regulirani subjekt, koji zajedno sa svojim ovisnim društvima, od kojih je najmanje jedno regulirani subjekt s registriranim sjedištem u Uniji, i drugim subjektima, tvori financijski konglomerat;
16.
‚nadležna tijela’ znači nacionalna nadležna tijela država članica, koja su na temelju zakona ili podzakonskih akata ovlaštena nadzirati kreditne institucije, društva za osiguranje, društva za reosiguranje, investicijska društava, društva za upravljanje ili upravitelje alternativnih investicijskih fondova bez obzira da li na pojedinačnoj osnovi ili na razini grupe;
17.
‚odgovarajuća nadležna tijela’ znači:
(a)
nadležna tijela država članica odgovorna za sektorski nadzor na razini grupe svih reguliranih subjekata u financijskom konglomeratu, posebno krajnjeg matičnog društva sektora;
(b)
koordinator imenovan u skladu s člankom 10. ako to nije niti jedno od tijela navedenih u točki (a);
(c)
prema potrebi, druga uključena nadležna tijela, bitna prema mišljenju nadležnih tijela iz točaka (a) i (b);
18.
‚unutargrupne transakcije’ znači sve transakcije kojima se regulirani subjekti unutar financijskog konglomerata posredno ili neposredno oslanjaju na druga društva unutar iste grupe, odnosno na bilo koje fizičke ili pravne osobe usko povezane za potrebe ispunjavanja ugovornih ili izvanugovornih obveza, uz plaćanje ili bez plaćanja.
19.
‚koncentracija rizika’ znači sve izloženosti riziku s mogućim gubitkom koji je dovoljno velik da ugrozi solventnost ili opći financijski položaj reguliranih subjekata u financijskom konglomeratu, bez obzira jesu li takve izloženosti izazvane rizikom druge ugovorne stranke/kreditnim rizikom, investicijskim rizikom, rizikom osiguranja, tržišnim rizikom, ostalim rizicima ili kombinacijom ili međusobnim djelovanjem takvih rizika.
Do početka stupanja na snagu regulatornih tehničkih standarda, donesenih u skladu s člankom 21.a stavkom 1. točkom (b), mišljenje iz točke 17. podtočke (c) posebno uzima u obzir tržišni udio reguliranih subjekata u financijskom konglomeratu u drugim državama članicama, posebno ako on prelazi 5 % i važnost bilo kojeg reguliranog subjekta s poslovnim nastanom u drugoj državi članici u financijskom konglomeratu.
2.
Članak 3. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavci 1., 2. i 3. zamjenjuju se sljedećim:
„1. Kako bi se utvrdilo odvija li se djelatnost grupe pretežno u financijskom sektoru, u smislu članka 2. stavka 14. točke (b) podtočke i., odnos ukupne bilance reguliranih i nereguliranih subjekata u financijskom sektoru u grupi prema ukupnoj bilanci grupe kao cjelini treba biti veći od 40 %.
2. Kako bi se utvrdilo jesu li djelatnosti u različitim financijskim sektorima značajne u smislu članka 2. stavka 14. točke (a) podtočke iii. Odnosno članka 2. stavka 14. točke (b) podtočke iii. za svaki financijski sektor prosjek omjera između ukupne bilance tog financijskog sektora u odnosu na ukupnu bilancu subjekata financijskog sektora u grupi i omjera zahtijevane solventnosti tog istog financijskog sektora prema ukupnoj zahtijevanoj solventnosti subjekata financijskog sektora u grupi, treba iznositi više od 10 %.
Za potrebe ove Direktive najmanji financijski sektor u financijskom konglomeratu je sektor s najnižim prosjekom, a najznačajniji financijski sektor u financijskom konglomeratu je sektor s najvišim prosjekom. Za potrebe izračunavanja prosjeka i za mjerenje najmanjeg i najznačajnijeg financijskog sektora, bankarski sektor i sektor investicijskih usluga uzimaju se u obzir zajedno.
Društva za upravljanje dodaju se sektoru kojem pripadaju u grupi. Ako ne pripadaju isključivo jednom sektoru u grupi, dodaju se najmanjem financijskomu sektoru.
Upravitelji alternativnih investicijskih fondova dodaju se sektoru kojem pripadaju u grupi. Ako ne pripadaju isključivo jednom sektoru u grupi, dodaju se najmanjem financijskomu sektoru.
3. Međusektorske aktivnosti također se smatraju značajnima u smislu članka 2. stavka 14. točke (a) podtočke iii. odnosno članka 2. stavka 14. točke (b) podtočke iii., ako ukupna bilanca najmanjeg financijskog sektora u grupi prelazi 6 milijardi EUR.
Ako grupa nije dosegla prag iz stavka 2., odgovarajuća nadležna tijela mogu se zajednički dogovoriti da tu grupu ne smatraju financijskim konglomeratom. Također mogu odlučiti da neće primjenjivati odredbe iz članaka 7., 8. ili 9., ako smatraju da nije potrebno uključiti grupu u opseg ove Direktive ili primjena takvih odredbi nije nužna ili bi bila neprimjerena odnosno dovela bi u zabludu s obzirom na ciljeve dodatnog nadzora.
Nadležna tijela obavješćuju druga nadležna tijela o odlukama donesenima u skladu s ovim stavkom te ih, osim u iznimnim okolnostima, javno objavljuju.
3.a Ako grupa dosegne prag iz stavka 2. ovog članka, a najmanji sektor ne prelazi 6 milijardi EUR, odgovarajuća nadležna tijela, zajedničkim dogovorom, mogu odlučiti da grupu neće smatrati financijskim konglomeratom. Ona mogu također odlučiti da neće primjenjivati članke 7., 8. ili 9., ako smatraju da uključivanje grupe u područje primjene ove Direktive ili primjena takvih odredbi nije nužna ili bi bila neprimjerena ili obmanjujuća s obzirom na ciljeve dodatnog nadzora.
Nadležna tijela obavješćuju druga nadležna tijela o odlukama donesenima u skladu s ovim stavkom te ih, osim u iznimnim okolnostima, javno objavljuju.”;
(b)
stavak 4. mijenja se kako slijedi:
i.
točka (a) zamjenjuje se sljedećom:
„(a)
isključiti subjekt pri izračunavanju omjera u slučajevima navedenima u članku 6. stavku 5., osim ako se subjekt preselio iz države članice u treću zemlju i postoji dokaz da je subjekt promijenio lokaciju kako bi izbjegao propis.”;
ii.
dodaje se sljedeća točka:
„(c)
isključiti jedno ili više sudjelovanja u manjem sektoru ako su takva sudjelovanja presudna za identificiranje financijskog konglomerata, a skupno su od zanemarivog interesa obzirom na ciljeve dodatnog nadzora.”;
(c)
stavak 5. zamjenjuje se sljedećim:
„5. Za primjenu stavaka 1. i 2., odgovarajuća nadležna tijela mogu, u iznimnim slučajevima, i na temelju zajedničkog dogovora, zamijeniti kriterij koji se temelji na ukupnoj bilanci s jednim ili više sljedećih parametara ili dodati jedan ili više parametara, ako smatraju da su ti parametri posebno značajni za potrebe dodatnog nadzora na temelju ove Direktive: strukturu prihoda, izvanbilančne aktivnosti, ukupnu imovinu kojom se upravlja.”;
(d)
dodaju se sljedeći stavci:
„8. Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo), osnovano Uredbom (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (31), (EBA), Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje) osnovano Uredbom (EU) br. 1094/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (32) (EIOPA) i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala), osnovano Uredbom (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (33), (ESMA) (dalje u tekstu skupno „Europska nadzorna tijela”) preko Zajedničkog odbora Europskih nadzornih tijela (Zajednički odbor) izdaju zajedničke smjernice, namijenjene približavanju nadzornih postupaka obzirom na primjenu stavaka 2., 3., 3.a, 4. i 5. ovog članka.
9. Nadležna tijela na godišnjoj osnovi ponovno ocjenjuju izuzeće od primjene dodatnog nadzora i preispituju kvantitativne pokazatelje navedene u ovom članku, te ocjene na temelju rizika koje se primjenjuju na financijske grupe.
3.
Članak 4. mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 1. drugi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„U tu svrhu:
-
nadležna tijela koja su izdala odobrenje za rad reguliranog subjekta u grupi, dužna su usko surađivati,
-
ako nadležno tijelo smatra da je regulirani subjekt kome je isto nadležno tijelo dalo odobrenje za rad, član grupe koja bi mogla biti financijski konglomerat, a koja još nije identificirana kao takva u skladu s ovom Direktivom, nadležno tijelo dužno je obavijestiti druga dotična nadležna tijela i Zajednički odbor o svojim stavovima.”;
(b)
u stavku 2. drugi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„Koordinator također obavješćuje nadležna tijela koja su izdala odobrenje za rad reguliranim subjektima u grupi, nadležna tijela države članice u kojoj mješoviti financijski holding ima sjedište te Zajednički odbor.”;
(c)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Zajednički odbor na svojoj internetskoj stranici objavljuje i ažurira popis financijskih konglomerata, utvrđenih u skladu s člankom 2. stavkom 14. Ove su informacije dostupne preko hiperveze na svakoj internetskoj stranici Europskih nadzornih tijela.
Ime svakog reguliranog subjekta iz članka 1. koji je dio financijskog konglomerata unosi se u popis koji Zajednički odbor objavljuje i ažurira na svojoj internetskoj stranici.”
4.
Članak 5. mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 2. točka (b) zamjenjuje se sljedećom:
„(b)
svaki regulirani subjekt čije je matično društvo mješoviti financijski holding sa sjedištem u Uniji;”;
(b)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Svaki regulirani subjekt koji nije predmet dodatnog nadzora u skladu sa stavkom 2., čije je matično društvo regulirani subjekt ili mješoviti financijski holding sa sjedištem u trećoj zemlji, podliježe dodatnom nadzoru na razini financijskog konglomerata u mjeri i na način koji je propisan u članku 18.”;
(c)
u stavku 4. drugi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„Radi primjene takvog dodatnog nadzora, barem jedan subjekt mora biti regulirani subjekt kako je to propisano u članku 1., te moraju biti ispunjeni uvjeti iz članka 2. stavka 14. točke (a) podtočke ii. odnosno članka 2. stavka 14. točke (b) podtočke ii. i članka 2. stavka 14. točke (a) podtočke iii. odnosno članka 2. stavka 14. točke (b) podtočke iii. Odgovarajuća nadležna tijela donose odluku vodeći računa o ciljevima dodatnog nadzora kako je to predviđeno u ovoj Direktivi.”
5.
U članku 6. stavci 3. i 4. zamjenjuju se sljedećima:
„3. Za izračunavanje zahtijevane adekvatnosti kapitala iz prvog podstavka stavka 2. u dodatni nadzor uključuju se u skladu s Prilogom I. sljedeći subjekti.:
(a)
kreditna institucija, financijska institucija ili društvo za pomoćne bankarske usluge;
(b)
društvo za osiguranje, društvo za reosiguranje ili osiguravateljni holding;
(c)
investicijsko društvo;
(d)
mješoviti financijski holding.
4. Pri izračunavanju dodatne zahtijevane adekvatnosti kapitala za financijski konglomerat uz primjenu metode 1. (Računovodstvena konsolidacija) iz Priloga I. ovoj Direktivi, vlastita sredstva i zahtijevana solventnost subjekata u grupi izračunavaju se uz primjenu odgovarajućih sektorskih propisa o načinu i opsegu konsolidacije, kako je utvrđeno u člancima 133. i 134. Direktive 2006/48/EZ i članku 221. Direktive 2009/138/EZ.
Prilikom primjene metode 2. (Dedukcija i agregacija) iz Priloga I., pri izračunavanju se uzima u obzir udio upisanog kapitala koji izravno ili neizravno drži matično društvo ili društvo koje sudjeluje u drugom društvu u grupi.”
6.
Članak 7. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Do daljnjeg usklađivanja zakonodavstva Unije, države članice mogu postaviti kvantitativna ograničenja ili mogu dozvoliti svojim nadležnim tijelima da postave kvantitativna ograničenja ili mogu donijeti druge nadzorne mjere kojima se postižu ciljevi dodatnog nadzora u pogledu koncentracije rizika na razini financijskog konglomerata.”;
(b)
dodaje se sljedeći stavak:
„5. Preko Zajedničkog odbora, Europska nadzorna tijela izdaju zajedničke smjernice, namijenjene približavanju nadzornih praksi obzirom na primjenu dodatnog nadzora koncentracije rizika, kako je predviđeno u stavcima od 1. do 4. ovog članka. Radi izbjegavanja dupliciranja, smjernice osiguravaju da je primjena nadzornih instrumenata predviđenih ovim člankom usklađena s primjenom članaka od 106. do 118. Direktive 2006/48/EZ i članka 244. Direktive 2009/138/EZ. Izdaju posebne zajedničke smjernice o primjeni stavaka od 1. do 4. ovog članka na sudjelovanja financijskog konglomerata u slučajevima kad odredbe nacionalnog prava društava sprječavaju primjenu članka 14. stavka 2. ove Direktive.”
7.
Članak 8. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Do daljnjeg usklađivanja zakonodavstva Unije, države članice mogu postaviti kvantitativna ograničenja i kvalitativne zahtjeve, dozvoliti svojim nadležnim tijelima da postave kvantitativna ograničenja ili kvalitativne zahtjeve ili da poduzmu druge nadzorne mjere kojima se postižu ciljevi dodatnog nadzora u pogledu unutargrupnih transakcija između reguliranih subjekata u financijskom konglomeratu.”;
(b)
dodaje se sljedeći stavak:
„5. Preko Zajedničkog odbora, Europska nadzorna tijela izdaju zajedničke smjernice, namijenjene približavanju nadzornih praksi prilikom primjene dodatnog nadzora unutargrupnih transakcija, kako je predviđeno u stavcima od 1. do 4. ovog članka. Radi izbjegavanja dupliciranja, smjernice osiguravaju da je primjena nadzornih instrumenata predviđenih ovim člankom usklađena s primjenom članka 245. Direktive 2009/138/EZ. Izdaju posebne zajedničke smjernice o primjeni stavaka od 1. do 4. ovog članka na sudjelovanja financijskog konglomerata u slučajevima kad odredbe nacionalnog prava društava sprječavaju primjenu članka 14. stavka 2. ove Direktive.”
8.
Članak 9. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 4. zamjenjuje se sljedećim:
„4. Države članice osiguravaju da u svim društvima koja u skladu s člankom 5. podliježu dodatnom nadzoru postoje odgovarajući mehanizmi unutarnje kontrole za pripremu podataka koji bi bili važni za provođenje dodatnog nadzora.
Države članice zahtijevaju da svi regulirani subjekti, na razini financijskog konglomerata svojim nadležnim tijelima redovito dostavljaju pojedinosti o svoji pravnoj strukturi, upravljanju i organizacijskoj strukturi, kao i za sve regulirane subjekte, neregulirana ovisna društva i značajne podružnice.
Države članice zahtijevaju da regulirani subjekti na razini financijskog konglomerata na godišnjoj osnovi javno objavljuju, u cijelosti ili pozivanjem na jednake informacije, opis svoje pravne strukture, strukture upravljanja i organizacijske strukture.”;
(b)
dodaje se sljedeći stavak:
„6. Nadležna tijela usklađuju primjenu dodatnog nadzora mehanizama unutarnje kontrole i postupaka upravljanja rizicima kako je predviđeno ovim člankom s postupcima nadzornog pregleda kako je predviđeno člankom 124. Direktive 2006/48/EZ i člankom 248. Direktive 2009/138/EZ. U tu svrhu, Europska nadzorna tijela preko Zajedničkog odbora izdaju zajedničke smjernice, namijenjene približavanju nadzornih postupaka prilikom promjene dodatnog nadzora mehanizama unutarnje kontrole i postupaka upravljanja rizicima kako je predviđeno ovim člankom kao i dosljednosti u postupcima nadzornog pregleda kako je predviđeno člankom 124. Direktive 2006/48/EZ i članka 248. Direktive 2009/138/EZ. Izdaju posebne zajedničke smjernice za primjenu ovog članka na sudjelovanja financijskog konglomerata u slučajevima kad odredbe nacionalnog prava društava sprječavaju primjenu članka 14. stavka 2. ove Direktive.”
9.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 9.b
Stres testovi
1. Države članice mogu zahtijevati da koordinator osigura primjerene i redovite stres testove financijskih konglomerata. One zahtijevaju da odgovarajuća nadležna tijela u potpunosti surađuju s koordinatorom.
2. Radi stres testova diljem Unije Europska nadzorna tijela, preko Zajedničkog odbora, i u suradnji s Europskim odborom za sistemske rizike koji je uspostavljen Uredbom (EU) br. 1092/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o makrobonitetnom nadzoru financijskog sustava Europske unije i osnivanju Europskog odbora za sistemske rizike (34), mogu razviti dodatne parametre koji obuhvaćaju posebne rizike, povezane s financijskim konglomeratima u skladu s Uredbom (EU) br. 1093/2010, Uredbom (EU) br. 1094/2010 i Uredbom (EU) br. 1095/2010. Koordinator dostavlja rezultate stres testova Zajedničkom odboru.
10.
Članak 10. stavak 2. točka (b) mijenja se kako slijedi:
(a)
u točki ii. prvi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„ii.
ako je isti mješoviti financijski holding matično društvo najmanje dva regulirana subjekta s registriranim sjedištem u Uniji, a jedan od tih subjekata ima odobrenje za rad u državi članici u kojoj je sjedište mješovitog financijskog holdinga, tada posao koordinatora obavlja nadležno tijelo reguliranog subjekta koje ima odobrenje za rad u toj državi članici.”;
(b)
točka iii. zamjenjuje se sljedećom:
„iii.
ako je isti mješoviti financijski holding matično društvo najmanje dva regulirana subjekta s registriranim sjedištem u Uniji, a ni jedan od tih subjekata nema odobrenje za rad u državi članici u kojoj je sjedište mješovitog financijskog holdinga, zadaću koordinatora obavlja nadležno tijelo koje je izdalo odobrenje za rad reguliranom subjektu s najvećom ukupnom bilancom u najznačajnijem financijskom sektoru;”
11.
Članak 11. zamjenjuje se sljedećim:
(a)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Ne dovodeći u pitanje mogućnost da se delegiraju određene nadzorne ovlasti i odgovornosti predviđene u zakonodavnim aktima Unije, nazočnost koordinatora koji je zadužen za posebne zadaće u vezi dodatnog nadzora reguliranih subjekata u financijskom konglomeratu ne smije utjecati na zadaće i odgovornosti nadležnih tijela kako je predviđeno sektorskim propisima.”;
(b)
dodaje se sljedeći stavak:
„4. Suradnja koja se zahtijeva u skladu s ovim odjeljkom i obavljanje zadaća navedenih u stavcima 1., 2. i 3. ovog članka i u članku 12. i, podložno zahtjevima u vezi tajnosti i pravu Unije, primjerena koordinacija i suradnja s odgovarajućim nadzornim tijelima trećih zemalja, kada je to prikladno, ispunjava se preko kolegija, osnovanih u skladu s člankom 131.a Direktive 2006/48/EZ ili člankom 248. stavkom 2. Direktive 2009/138/EZ.
Postupci koordinacije iz drugog podstavka stavka 1. posebno se odražavaju u pisanim sporazumima o koordinaciji koji se primjenjuju na temelju članka 131. Direktive 2006/48/EZ ili članka 248. Direktive 2009/138/EZ. Koordinator kao predsjedavajući kolegija osnovanog u skladu s člankom 131.a Direktive 2006/48/EZ ili člankom 248. stavkom 2. Direktive 2009/138/EZ, odlučuje koja će ostala nadležna tijela sudjelovati na sastanku ili u bilo kojoj aktivnosti tog kolegija.”
12.
U članku 12. stavku 1. drugom podstavku točka (a) zamjenjuje se sljedećom:
„(a)
identifikacija pravne strukture, strukture upravljanja i organizacijske strukture grupe, kao i svih reguliranih subjekata, nereguliranih ovisnih društava i značajnih podružnica financijskog konglomerata, imatelja kvalificiranih udjela na razini krajnjeg matičnog društva kao i nadležnih tijela reguliranih subjekata u grupi;”
13.
U članku 12.a dodaje se sljedeći stavak:
„3. Koordinatori dostavljaju Zajedničkom odboru informacije iz članka 9. stavka 4. i članka 12. stavka 1. drugog podstavka točke (a). Zajednički odbor stavlja na raspolaganje nadležnim tijelima informacije o pravnoj strukturi, upravljanju i organizacijskoj strukturi financijskih konglomerata.”
14.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 12.b
Zajedničke smjernice
1. Europska nadzorna tijela preko Zajedničkog odbora razrađuju zajedničke smjernice o tome kako nadležna tijela trebaju provesti ocjene financijskih konglomerata koje se temelje na rizicima. Ove smjernice posebno osiguravaju da ocjene koje se temelje na rizicima uključuju primjerene instrumente radi ocjene rizika grupe kojima su izloženi financijski konglomerati.
2. Europska nadzorna tijela preko Zajedničkog odbora izdaju zajedničke smjernice, namijenjene razvijanju nadzornih postupaka, koje omogućuju da dodatni nadzor mješovitih financijskih holdinga na odgovarajući način dopunjuje nadzor grupe u skladu s direktivama 98/78/EZ i 2009/138/EZ ili, prema potrebi, konsolidirani nadzor u skladu s Direktivom 2006/48/EZ. Ove smjernice omogućuju da se u nadzor uključe svi značajni rizici, uklanjajući pri tome moguća nadzorna i bonitetna preklapanja.”
15.
Članak 18. mijenja se kako slijedi:
(a)
naslov se zamjenjuje sljedećim:
„Matična društva u trećoj zemlji”;
(b)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Države članice mogu primijeniti druge metode koje osiguravaju odgovarajući dodatni nadzor nad reguliranim subjektima u financijskom konglomeratu. Ove metode mora odobriti koordinator nakon konzultacije s ostalim odgovarajućim nadležnim tijelima. Nadležna tijela mogu posebno tražiti osnivanje mješovitog financijskog holdinga sa sjedištem u Uniji i ovu Direktivu primijeniti na regulirane subjekte u financijskom konglomeratu predvođene tim holdingom. Nadležna tijela osiguravaju da se tim metodama postižu ciljevi dodatnog nadzora u skladu s ovom Direktivom i o njima moraju obavijestiti druga uključena nadležna tijela i Komisiju.”
16.
Članak 19. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 19.
Suradnja s nadležnim tijelima treće zemlje
Članak 39. stavci 1. i 2. Direktive 2006/48/EZ, članak 10.a Direktive 98/78/EZ i članak 264. Direktive 2009/138/EZ primjenjuju se na odgovarajući način na pregovore o sporazumima s jednom ili više trećih zemalja u pogledu načina provođenja dodatnog nadzora reguliranih subjekata u financijskom konglomeratu.”
17.
Naslov poglavlja III. zamjenjuje se sljedećim:
18.
Članak 20. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 20.
Ovlasti prenesene na Komisiju
Na Komisiju se delegira ovlast za donošenje delegiranih akata u skladu s člankom 21.c u vezi s tehničkim prilagodbama ove Direktive u sljedećim područjima:
(a)
preciznije oblikovanje definicija navedenih u članku 2., kako bi se pri primjeni ove Direktive uzela u obzir kretanja na financijskim tržištima;
(b)
terminološko usklađivanje i oblikovanje definicija u ovoj Direktivi u skladu s naknadnim aktima Unije o reguliranim subjektima i uz to vezanim pitanjima;
(c)
preciznije određivanje metoda izračuna utvrđenih u Prilogu I. kako bi se uzela u obzir kretanja na financijskim tržištima i u pogledu bonitetnih tehnika.
Ove mjere ne uključuju predmet delegiranja ovlasti dodijeljenog Komisiji vezano uz točke navedene u članku 21.a.”
19.
u članku 21. brišu se stavci 2., 3. i 5.
20.
članak 21.a mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 1. prvom podstavku dodaje se sljedeća točka:
„(d)
Članak 6. stavak 2., radi osiguranja jedinstvenog formata (s uputama) te određivanja učestalosti i, gdje je primjereno, datuma izvješćivanja.”;
(b)
umeće se sljedeći stavak:
„1.a Kako bi se osigurala dosljedna primjena članaka 2., 7. i 8. te Priloga II., Europska nadzorna tijela, preko Zajedničkog odbora, izrađuju nacrt regulatornih tehničkih standarda za uspostavu preciznijeg oblikovanja definicija navedenih u članku 2. i koordinacije odredbi donesenih u skladu s člancima 7. i 8. te Prilogom II.
Do 1. siječnja 2015. Zajednički odbor dostavlja Komisiji nacrte tih regulatornih tehničkih standarda.
Na Komisiju se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog stavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010, odnosno Uredbe (EU) br. 1095/2010.”;
(c)
dodaje se sljedeći stavak:
„3. U roku od dvije godine od donošenja provedbenih tehničkih standarda, u skladu sa stavkom 2. točkom (a), države članice zahtijevaju jedinstveni format i određuju učestalost i datume izvješćivanja o izračunima iz ovog članka.”
21.
U poglavlju III. umeću se sljedeći članci:
„Članak 21.b
Zajedničke smjernice
Europska nadzorna tijela preko Zajedničkog odbora izdaju zajedničke smjernice iz članka 3. stavka 8., članka 7. stavka 5., članka 8. stavka 5., članka 9. stavka 6., članka 11. stavka 1. trećeg podstavka, članka 12.b i članka 21. stavka 4. u skladu s postupkom određenim u članku 56. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 odnosno Uredbe (EU) br. 1095/2010.
Članak 21.c
Provedba delegiranja
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji, ovisno o uvjetima koji su utvrđeni u ovom članku.
2. Delegiranje ovlasti iz članka 20. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od četiri godine od 9. prosinca 2011. godine. Komisija izrađuje izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije šest mjeseci prije završetka četverogodišnjeg razdoblja. Delegiranje ovlasti prešutno se produžuje za razdoblja jednakog trajanja, osim ako se Europski parlament ili Vijeće tom produljenju usprotive najkasnije tri mjeseca prije kraja svakog razdoblja.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 20. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Odluka proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. Ona ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 20. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od tri mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka toga roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovor. Taj se rok produljuje za tri mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća produžuje”
22.
U članku 30. prvi se podstavak zamjenjuje sljedećim:
„Do daljnjeg usklađivanja sektorskih pravila, države članice osiguravaju uključivanje društava za upravljanje:
(a)
u okviru opsega konsolidiranog nadzora kreditnih institucija i investicijskih društava ili u okviru opsega dodatnog nadzora društava za osiguranje u grupi osiguravatelja;
(b)
ako je grupa financijski konglomerat, u okviru opsega dodatnog nadzora u smislu ove Direktive; i
(c)
u okviru postupka identifikacije u skladu s člankom 3. stavkom 2.”
23.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 30.a
Upravitelji alternativnih investicijskih fondova
1. Do daljnje koordinacije sektorskih propisa države članice osiguravaju uključivanje upravitelja alternativnih investicijskih fondova:
(a)
u okviru opsega konsolidiranog nadzora kreditnih institucija i investicijskih društava ili u okviru opsega dodatnog nadzora društava za osiguranje u grupi osiguravatelja;
(b)
ako je grupa financijski konglomerat, u okviru opsega dodatnog nadzora u smislu ove Direktive; i
(c)
u okviru postupka identifikacije u skladu s člankom 3. stavkom 2.;
2. Za primjenu stavka 1. države članice određuju ili ovlašćuju svoja nadležna tijela da odluče u skladu s kojim se sektorskim propisima (bankarski sektor, osiguravateljni sektor ili sektor investicijskih usluga) upravitelji alternativnih investicijskih fondova trebaju uključiti u konsolidirani ili dodatni nadzor iz stavka 1. točke (a) Za potrebe ovog stavka, odgovarajuća sektorska pravila koja se odnose na oblik i mjeru uključivanja financijskih institucija primjenjuju se na odgovarajući način na upravitelje alternativnih investicijskih fondova. Za potrebe dodatnog nadzora iz stavka 1. točke (b) s upraviteljima alternativnih investicijskih fondova postupa se kao s dijelom bilo kojeg sektora u koji su uključeni na temelju stavka 1 točke (a).
Ako je upravitelj alternativnih investicijskih fondova dio financijskog konglomerata, pozivanja na regulirane subjekte i na nadležna i odgovarajuća nadležna tijela, za potrebe ove Direktive, smatraju se uključivanjem upravitelja alternativnih investicijskih fondova, odnosno nadležnih tijela odgovornih za nadzor upravitelja alternativnih investicijskih fondova. Ovo se primjenjuje na odgovarajući način u vezi s grupama navedenima u stavka 1. točki (a)”
24.
Prilog I. mijenja se u skladu s Prilogom II. ovoj Direktivi.
Članak 3.
Izmjene Direktive 2006/48/EZ
Direktiva 2006/48/EZ mijenja se kako slijedi:
1.
Članak 1 stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Članak 39. i članci od 124. do 143. primjenjuju se na financijske holdinge, mješovite financijske holdinge i mješovite holdinge sa sjedištem u Uniji.”
2.
Članak 4. mijenja se kako slijedi:
(a)
točke od 14. do 17. zamjenjuju se sljedećima:
„14.
‚matična kreditna institucija u državi članici’ znači kreditna institucija koja ima kreditnu instituciju ili financijsku instituciju kao ovisno društvo ili koja sudjeluje u takvoj instituciji te koja sama nije ovisno društvo neke druge kreditne institucije koja je dobila odobrenje za rad u istoj državi članici ili financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga s poslovnim nastanom u istoj državi članici;
15.
‚matični financijski holding u državi članici’ znači financijski holding koji sam nije ovisno društvo kreditne institucije koja je dobila odobrenje za rad u istoj državi članici ili financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga s poslovnim nastanom u istoj državi članici;
15.a
‚matični mješoviti financijski holding u državi članici’ znači mješoviti financijski holding, koji sam nije ovisno društvo kreditne institucije koja je dobila odobrenje za rad u istoj državi članici ili financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga s poslovnim nastanom u istoj državi članici;
16.
‚matična kreditna institucija EU-a’ znači matična kreditnu instituciju u državi članici koja nije ovisno društvo neke druge kreditne institucije koja je dobila odobrenje za rad u bilo kojoj državi članici ili financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga s poslovnim nastanom u bilo kojoj državi članici;
17.
‚matični financijski holding EU-a’ znači matični financijski holding u državi članici, koji nije ovisno društvo kreditne institucije koja je dobila odobrenje za rad u bilo kojoj državi članici, ili nekog drugog financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga s poslovnim nastanom u bilo kojoj državi članici;
17.a
‚matični mješoviti financijski holding EU-a’ znači matični mješoviti financijski holding u državi članici, koji nije ovisno društvo kreditne institucije koja je dobila odobrenje za rad u bilo kojoj državi članici ili nekog drugog financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga s poslovnim nastanom u bilo kojoj državi članici;”;
(b)
umeće se sljedeća točka:
„19.a
‚mješoviti financijski holding’ znači mješoviti financijski holding, kako je određeno u članku 2. stavku 15. Direktive 2002/87/EZ;”;
(c)
točka 48. se zamjenjuje se sljedećom:
„48.
‚konsolidacijsko nadzorno tijelo’ znači nadležno tijelo odgovorno za provedbu nadzora na konsolidiranoj osnovi matičnih kreditnih institucija EU-a i kreditnih institucija koje kontroliraju matični financijski holdinzi EU-a ili matični mješoviti financijski holdinzi EU-a;”.
3.
Članak 14. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 14.
O svakom odobrenju za rad izvještavaju se Europska nadzorna tijela. Naziv svake kreditne institucije kojoj je izdano odobrenje za rad unosi se u popis koji Europska nadzorna tijela objavljuju i ažuriraju na svojim internetskim stranicama. Nadležno tijelo odgovorno za nadzor na konsolidiranoj osnovi osigurava dotičnim nadležnim tijelima i Europskim nadzornim tijelima sve informacije u vezi s bankarskom grupacijom u skladu s člankom 12. stavkom 3., člankom 22. stavkom 1. i člankom 73. stavkom 3., posebno u vezi s pravnom strukturom te strukturom upravljanja i organizacijskom strukturom grupacije.”
4.
Članak 39. mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 1. točka (b) zamjenjuje se sljedećom:
„(b)
kreditnih institucija s poslovnim nastanom u trećim zemljama čija matična društva, bilo da su to kreditne institucije, financijski holdinzi ili mješoviti financijski holdinzi imaju svoje sjedište u Uniji.”;
(b)
u stavku 2. točka (a) zamjenjuje se sljedećom:
„(a)
da nadležna tijela država članica mogu dobiti informacije potrebne za nadzor na temelju konsolidiranog financijskog položaja kreditnih institucija, financijskih holdinga ili mješovitih financijskih holdinga smještenih u Uniji, koji imaju kao ovisna društva kreditne institucije ili financijske institucije s poslovnim nastanom u trećoj zemlji ili koji sudjeluju u takvim institucijama;”.
5.
Članak 69. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Države članice mogu koristiti mogućnost iz stavka 1. ako je matično društvo financijski holding ili mješoviti financijski holding s poslovnim nastanom u istoj državi članici kao i kreditna institucija, pod uvjetom da se na njega primjenjuje isti nadzor kao i onaj koji se primjenjuje na kreditnu instituciju, a posebno standardi određeni člankom 71. stavkom 1.”
6.
Članak 71. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Ne dovodeći u pitanje članke 68., 69. i 70., kreditne institucije koje su pod kontrolom matičnog financijskog holdinga u državi članici ili matičnog mješovitog financijskog holdinga u državi članici moraju biti usklađene u mjeri i na način propisan u članku 133. s obvezama propisanima u člancima 75., 120., 123. i u odjeljku 5. na temelju konsolidiranog financijskog položaja tog financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga.
Ako je više od jedne kreditne institucije pod kontrolom matičnog financijskog holdinga u državi članici ili matičnog mješovitog financijskog holdinga u državi članici, prvi podstavak primjenjuje se samo na kreditnu instituciju na koju se primjenjuje nadzor na konsolidiranoj osnovi u skladu s člancima 125. i 126.”
7.
Članak 72. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Kreditne institucije koje su pod kontrolom matičnog financijskog holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a moraju biti usklađene s obvezama propisanima u poglavlju 5. na temelju konsolidiranog financijskog položaja tog financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga.
Značajna ovisna društva matičnih financijskih holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a moraju objavljivati informacije navedene u Prilogu XII. dijelu 1. točki 5. na pojedinačnoj ili na podkonsolidiranoj osnovi.”
8.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 72.a
1. Ako mješoviti financijski holding podliježe jednakim odredbama u skladu s ovom Direktivom i Direktivom 2002/87/EZ, posebno u smislu nadzora koji se temelji na riziku, konsolidacijsko nadzorno tijelo može, nakon savjetovanja s drugim nadležnim tijelima odgovornim za nadzor ovisnih društava, primijeniti samo odgovarajuće odredbe Direktive 2002/87/EZ na taj mješoviti financijski holding.
2. Ako mješoviti financijski holding podliježe jednakim odredbama u skladu s ovom Direktivom i Direktivom 2009/138/EZ, posebno u smislu nadzora koji se temelji na riziku, konsolidacijsko nadzorno tijelo može, u dogovoru s nadzornim tijelom grupe u osiguravateljnom sektoru primijeniti na taj mješoviti financijski holding samo odredbe Direktive koje se odnose na najznačajniji financijski sektor, kako je određeno u članku 3. stavku 2. Direktive 2002/87/EZ.
3. Konsolidacijsko nadzorno tijelo obavješćuje EBA-u i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje), osnovano Uredbom (EU) br. 1094/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (35) (EIOPA) o odlukama donesenima na temelju stavaka 1. i 2. ovog članka. Tijela EBA, EIOPA i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala) osnovano Uredbom (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (36) (ESMA), preko Zajedničkog odbora Europskih nadzornih tijela (Zajednički odbor), razrađuju smjernice namijenjene približavanju nadzornih praksi i razrađuju nacrt regulatornih tehničkih standarda koje dostavljaju Komisiji u roku od tri godine od donošenja smjernica.
Na Komisiju se delegiraju ovlasti za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog stavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010, odnosno Uredbe (EU) br. 1095/2010.
9.
Članak 73. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Nadležna tijela zahtijevaju od ovisnih kreditnih institucija da primjenjuju zahtjeve propisane u člancima 75., 120. i 123. i u odjeljku 5. ove Direktive na podkonsolidiranoj osnovi, ako te kreditne institucije ili njihovo matično društvo, u slučaju kad je ono financijski holding ili mješoviti financijski holding, imaju kao ovisno društvo u trećoj zemlji kreditnu instituciju ili financijsku instituciju ili društvo za upravljanje, kao što je definirano u članku 2. stavku 5. Direktive 2002/87/EZ, ili ako sudjeluje u takvom društvu.”;
10.
U članku 80. stavku 7. točka (a) zamjenjuje se sljedećom:
„(a)
druga ugovorna strana je institucija ili financijski holding, mješoviti financijski holding, financijska institucija, društvo za upravljanje ili društvo za pomoćne bankarske usluge, na koje se primjenjuju odgovarajući bonitetni zahtjevi;”.
11.
Članak 84. mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 2. drugi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„Ako matična kreditna institucija EU-a i njezina ovisna društva ili matični financijski holding EU-a i njegova ovisna društva ili matični mješoviti financijski holding EU-a i njegova ovisna društva koriste IRB pristup na jedinstvenoj osnovi, nadležna tijela mogu dopustiti da matično društvo i njegova ovisna društva, promatrana zajedno, ispunjavaju minimalne zahtjeve iz Priloga VII. dijela 4.”;
(b)
stavak 6. zamjenjuje se sljedećim:
„6. Ako matična kreditna institucija EU-a i njezina ovisna društva ili matični financijski holding EU-a i njegova ovisna društva ili matični mješoviti financijski holding EU-a i njegova ovisna društva namjeravaju koristiti IRB pristup, nadležna tijela različitih pravnih subjekata usko surađuju kao što je navedeno u člancima od 129. do 132.”
12.
U članku 89. stavku 1. točka (e) zamjenjuje se sljedećom:
„(e)
izloženosti kreditne institucije prema drugoj ugovornoj strani koja je njezino matično društvo, njezino ovisno društvo ili ovisno društvo njezinog matičnog društva, pod uvjetom da je druga ugovorna strana institucija ili financijski holding, mješoviti financijski holding, financijska institucija, društvo za upravljanje ili društvo za pomoćne bankarske usluge na koje se primjenjuju odgovarajući bonitetni zahtjevi ili je to društvo povezano odnosom u smislu članka 12. stavka 1. Direktive 83/349/EEZ te izloženosti između kreditnih institucija koje zadovoljavaju zahtjeve navedene u članku 80. stavku 8.;”.
13.
U članku 105. stavci 3. i 4. zamjenjuju se sljedećima:
„3. Kad matična kreditna institucija EU-a i njezina ovisna društva ili ovisna društva matičnog financijskog holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holding EU-a namjeravaju koristiti pristup zasnovan na naprednom mjerenju, nadležna tijela različitih pravnih subjekata moraju usko surađivati kao što je navedeno u člancima od 129. do 132. Primjena uključuje stavke navedene u Prilogu X. dijelu 3.
4. Ako matična kreditna institucija EU-a i njezina ovisna društva ili ovisna društva matičnog financijskog holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a koriste pristup zasnovan na naprednom mjerenju na jedinstvenoj osnovi, nadležna tijela mogu dozvoliti da matično društvo i njegova ovisna društva promatrana zajedno ispunjavaju kriterije za priznavanje navedene u Prilogu X. dijelu 3.”
14.
Članak 122.a stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Ako matična kreditna institucija EU-a i matični financijski holding EU-a ili matični mješoviti financijski holding EU-a ili jedno od njihovih ovisnih društava kao inicijator ili sponzor, sekuritizira izloženosti nekoliko kreditnih institucija, investicijskih društava ili drugih financijskih institucija, uključenih u opseg nadzora na konsolidiranoj osnovi, zahtjev iz stavka 1. može se ispuniti na temelju konsolidiranog stanja povezane matične kreditne institucije EU-a, matičnog financijskog holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a. Ovaj se stavak primjenjuje samo ako su se kreditne institucije, investicijska društva ili financijske institucije koje su stvorile sekuritizirane izloženosti obvezale da će ispunjavati zahtjeve iz stavka 6. te pravodobno dostavljati informacije inicijatoru ili sponzoru i matičnoj kreditnoj instituciji EU-a ili matičnom financijskom holdingu EU-a ili matičnom mješovitom financijskom holdingu EU-a koje su potrebne za ispunjavanje zahtjeva iz stavka 7.”
15.
Članak 125. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Ako je matična kreditna institucija matični financijski holding u državi članici, matični mješoviti financijski holding u državi članici, matični financijski holding EU-a, ili matični mješoviti financijski holding EU-a, nadzor na konsolidiranoj osnovi provode nadležna tijela koja su toj kreditnoj instituciji izdala odobrenje za rad prema članku 6.”
16.
Članak 126. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 126.
1. Ako kreditne institucije koje su dobile odobrenje za rad u dvije ili više država članica imaju kao svoje matično društvo isti matični financijski holding u državi članici, isti matični mješoviti financijski holding u državi članici, isti matični financijski holding EU-a ili isti matični mješoviti financijski holding EU-a, nadzor na konsolidiranoj osnovi provode nadležna tijela kreditne institucije koja je dobila odobrenje za rad u državi članici u kojoj financijski holding ili mješoviti financijski holding ima poslovni nastan.
Ako matična društva kreditnih institucija koja su dobila odobrenje za rad u dvije ili više država članica obuhvaćaju više od jednog financijskog holdinga ili mješoviti financijski holding sa sjedištima u različitim državama članicama, a kreditna institucija postoji u svakoj od tih država, nadzor na konsolidiranoj osnovi provodi nadležno tijelo kreditne institucije s najvećim ukupnim bilančnim iznosom.
2. Ako više od jedne kreditne institucije koje su dobile odobrenje za rad u Uniji ima kao svoje matično društvo isti financijski holding ili isti mješoviti financijski holding, a niti jedna od tih kreditnih institucija nema odobrenje za rad u državi članici u kojoj taj financijski holding ili mješoviti financijski holding ima poslovni nastan, nadzor na konsolidiranoj osnovi provodi nadležno tijelo koje je izdalo odobrenje za rad kreditnoj instituciji s najvećim ukupnim bilančnim iznosom, koja se u smislu ove Direktive smatra kreditnom institucijom koja je pod kontrolom matičnog financijskog holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a.
3. U posebnim slučajevima, nadležna tijela mogu se na temelju zajedničkog sporazuma odreći kriterija navedenih u stavcima 1. i 2. ako bi njihova primjena bila neprimjerena, uzimajući u obzir kreditne institucije i relativan značaj njihovih aktivnosti u različitim državama te mogu imenovati drugo nadležno tijelo za provedbu nadzora na konsolidiranoj osnovi. U takvim slučajevima, prije postizanja sporazuma o takvom odricanju, nadležna tijela moraju dati priliku matičnoj kreditnoj instituciji EU-a, matičnom financijskom holdingu EU-a, matičnom mješovitom financijskomu holdingu EU-a ili kreditnoj instituciji s najvećim ukupnim bilančnim iznosom, prema potrebi, da iskažu svoje mišljenje o toj odluci.
4. Nadležna tijela moraju izvijestiti Komisiju i EBA-u o svakom izuzeću na temelju stavka 3.”
17.
Članak 127. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Gdje je to primjereno, države članice donose sve potrebne mjere za uključivanje financijskih holdinga ili mješovitih financijskih holdinga u konsolidirani nadzor. Ne dovodeći u pitanje članak 135., konsolidacija financijskog položaja financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga ne smije niti na koji način podrazumijevati da se od nadležnih tijela traži da imaju nadzornu ulogu s obzirom na financijski holding ili mješoviti financijski holding na pojedinačnoj osnovi.”;
(b)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Države članice moraju osigurati da njihova nadležna tijela koja su odgovorna za provođenje nadzora na konsolidiranoj osnovi mogu zatražiti od ovisnih društava kreditne institucije, financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga, koji nisu uključeni u nadzor na konsolidiranoj osnovi, informacije iz članka 137. U tom slučaju primjenjuju se postupci za prijenos i provjeru informacija, propisani u tom članku.”
18.
Članak 129. mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 1. prvom podstavku uvodni dio zamjenjuje se sljedećim:
„1. Osim obveza koje su propisane ovom Direktivom, nadležna tijela odgovorna za provedbu nadzora na konsolidiranoj osnovi matičnih kreditnih institucija EU-a i kreditnih institucija koje su pod kontrolom matičnih financijskih holdinga EU-a ili matičnih mješovitih financijskih holdinga EU-a izvršavaju sljedeće zadaće:”;
(b)
u stavku 2. prvi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„2. U slučaju zahtjeva za dopuštenjem iz članka 84. stavka 1., članka 87. stavka 9. i članka 105. te Priloga III. dijela 6., koje podnose matična kreditna institucija EU-a i njezina ovisna društva ili zajednički ovisna društva matičnog financijskog holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a, nadležna tijela zajedno surađuju i savjetuju se kako bi odlučila hoće li ili neće izdati traženo dopuštenje te kako bi utvrdila moguće uvjete o kojima ovisi takvo dopuštenje.”;
(c)
u stavku 3.:
i.
prvi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„3. Konsolidacijsko nadzorno tijelo i nadležno tijelo odgovorno za nadzor ovisnih društava matične kreditne institucije EU-a, matičnog financijskog holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a, čine sve što je u njihovoj moći kako bi postigli zajedničku odluku o primjeni članaka 123. i 124. za određivanje adekvatne visine konsolidirane razine vlastitih sredstava koja ima grupa u odnosu na njezin financijski položaj i profil rizika i zahtijevanu razinu vlastitih sredstava za primjenu članka 136. stavka 2. na svakog subjekta unutar bankarske grupacije i na konsolidiranoj osnovi.”;
ii.
peti podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„Odluku o primjeni članaka 123. i 124. te članka 136. stavka 2. donose odgovarajuća nadležna tijela koja su odgovorna za nadzor ovisnih društava matične kreditne institucije EU-a, matičnog financijskog holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a na pojedinačnoj ili podkonsolidiranoj osnovi, nakon valjanog razmatranja stajališta i ograničavajućih uvjeta koje je izrazilo konsolidacijsko nadzorno tijelo. Ako je na kraju četveromjesečnog razdoblja jedno od dotičnih nadležnih tijela uputilo slučaj EBA-i, u skladu s člankom 19. Uredbe (EU) br. 1093/2010, nadležna tijela odgađaju donošenje svoje odluke i čekaju odluku koju u skladu s člankom 19. stavkom 3. predmetne Uredbe donosi EBA i donose svoju odluku u skladu s odlukom EBA-e. Četveromjesečnim razdobljem smatra se razdoblje usklađivanja u smislu predmetne Uredbe. EBA donosi svoju odluku u roku od jednog mjeseca. Predmet se ne upućuje EBA-i nakon završetka četveromjesečnog razdoblja ili nakon donošenja zajedničke odluke.”;
iii.
deveti podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„Zajednička odluka iz prvog podstavka i bilo koja odluka donesena u nedostatku zajedničke odluke, u skladu s četvrtim i petim podstavcima, ažurira se na godišnjoj osnovi ili, u iznimnim okolnostima, kad nadležno tijelo odgovorno za nadzor ovisnih društava matične kreditne institucije EU-a, matičnog financijskog holdinga EU-a ili matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a, uloži pisani i u potpunosti obrazloženi zahtjev konsolidacijskom nadzornom tijelu, radi ažuriranja odluke o primjeni članka 136. stavka 2. U potonjem slučaju, ažuriranje se može rješavati na bilateralnoj osnovi, između konsolidacijskog nadzornog tijela i nadležnog tijela koje podnosi zahtjev.”
19.
U članku 131.a stavku 2. šesti podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„U kolegijima nadzornih tijela mogu sudjelovati:
(a)
nadležna tijela odgovorna za nadzor ovisnih društava matične kreditne institucije EU-a ili matičnog financijskog holdinga EU-a odnosno matičnog mješovitog financijskog holdinga EU-a;
(b)
nadležna tijela zemlje domaćina u kojoj su osnovane značajne podružnice iz članka 42.a;
(c)
središnje banke, prema potrebi; i
(d)
nadležna tijela trećih zemalja, gdje je moguće, ovisno o zahtjevima o tajnosti koji su po mišljenju svih nadležnih tijela jednaki zahtjevima iz članaka od 44. do 52.”
20.
Članak 132. stavak 1. mijenja se kako slijedi:
(a)
peti podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„Posebno, nadležna tijela odgovorna za konsolidirani nadzor matičnih kreditnih institucija EU-a i kreditnih institucija koje su pod kontrolom matičnih financijskih holdinga EU-a ili matičnih mješovitih financijskih holdinga EU-a dostavljaju sve relevantne informacije nadležnim tijelima u drugim državama članicama koja nadziru ovisna društva tih matičnih društava. Pri utvrđivanju opsega relevantnih informacija uzima se u obzir značaj tih ovisnih društava unutar financijskog sustava u tim državama članicama.”;
(b)
u šestom podstavku točka (a) zamjenjuje se sljedećom:
„(a)
identifikaciju pravne strukture i strukture upravljanja i organizacijske strukture grupe, uključujući sve regulirane subjekte, neregulirana ovisna društva i značajne podružnice koje pripadaju grupi, matična društva u skladu s člankom 12. stavkom 3., člankom 22. stavkom 1. i člankom 73. stavkom 3. kao i identifikaciju nadležnih tijela reguliranih subjekata u grupi;”.
21.
Članak 135. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 135.
Države članice zahtijevaju da osobe koje stvarno upravljaju poslovanjem financijskog holdinga ili mješovitih financijskih holdinga imaju zadovoljavajući ugled i iskustvo za obavljanje tih zadaća.”
22.
U članku 139. stavku 3. prvi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„3. Države članice odobravaju razmjenu informacija navedenih u stavku 2. između svojih nadležnih tijela, uz dogovor, da u slučaju financijskih holdinga, mješovitih financijskih holdinga, financijskih institucija ili društava za pomoćne usluge, prikupljanje ili posjedovanje informacija niti na koji način ne podrazumijeva da nadležna tijela imaju nadzornu ulogu u odnosu na te institucije ili društva na pojedinačnoj osnovi.”
23.
Članak 140. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Ako kreditna institucija, financijski holding, mješoviti financijski holding ili mješoviti holding kontroliraju jedno ili više ovisnih društava koja su društva za osiguranje ili druga društva koja pružaju investicijske usluge te koja podliježu izdavanju odobrenja za rad, nadležna tijela i tijela kojima je povjerena javna zadaća nadzora društava za osiguranje ili društava koja pružaju investicijske usluge usko surađuju. Ne dovodeći u pitanje njihove pojedine odgovornosti, ta tijela jedna drugima dostavljaju informacije koje bi vjerojatno mogle pojednostaviti njihov posao i omogućiti nadzor poslovanja i cjelokupnog financijskog položaja društava koja nadziru.”;
(b)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Nadležna tijela odgovorna za nadzor na konsolidiranoj osnovi utvrđuju popis financijskih holdinga ili mješovitih financijskih holdinga navedenih u članku 71. stavku 2. Taj se popis dostavlja nadležnim tijelima drugih država članica EBA-i i Komisiji.”
24.
Članci 141. i 142. zamjenjuju se sljedećima:
„Članak 141.
Ako pri primjeni ove Direktive nadležna tijela jedne države članice žele u posebnim slučajevima provjeriti informacije koje se odnose na kreditnu instituciju, financijski holding, financijsku instituciju, društvo za pomoćne usluge, mješoviti holding, mješoviti financijski holding, ovisno društvo iz članka 137. ili ovisno društvo iz članka 127. stavka 3., smješteno u drugoj državi članici, od nadležnih tijela te druge države članice traže da se provede provjera. Tijela koja prime takav zahtjev, u okviru svoje nadležnosti, djeluju ili tako da sama provedu provjeru, dozvoljavajući tijelima koja su podnijela zahtjev da provedu provjeru odnosno dozvoljavajući revizoru ili stručnjaku da provede provjeru. Nadležno tijelo koje je podnijelo zahtjev može sudjelovati u provjeri ako samo ne obavlja provjeru.
Članak 142.
Ne dovodeći u pitanje odredbe svog kaznenog prava, države članice osiguravaju da sankcije ili mjere čija je svrha prestanak uočenih kršenja ili uzroka takvih kršenja, mogu biti propisane za financijske holdinge, mješovite financijske holdinge i mješovite holdinge ili za njihove stvarne rukovoditelje koji krše zakone i druge propise koji su doneseni radi prenošenja članaka od 124. do 141. i ovog članka. Nadležna tijela usko surađuju kako bi osigurala da te sankcije ili mjere proizvode željene rezultate, posebno kada središnja uprava ili glavne jedinice financijskog holdinga, mješovitog financijskog holdinga ili mješovitog holdinga nisu smještene u istoj državi članici kao njegovo registrirano sjedište.”
25.
Članak 143. zamjenjuje se sljedećim:
(a)
stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Ako kreditna institucija čije je matično društvo kreditna institucija ili financijski holding ili mješoviti financijski holding, čije je sjedište u trećoj zemlji, ne podliježe konsolidiranom nadzoru prema člancima 125. i 126., nadležna tijela provjeravaju je li kreditna institucija predmet konsolidiranog nadzora od strane nadležnog tijela iz treće zemlje, koji je jednak onome koji je reguliran načelima propisanima u ovoj Direktivi.
Provjeru obavlja nadležno tijelo koje bi bilo odgovorno za konsolidirani nadzor, kada bi se primjenjivao stavak 3. na zahtjev matičnog društva ili bilo kojeg reguliranog subjekta koji je dobio odobrenje za rad u Uniji ili na svoju vlastitu inicijativu. To nadležno tijelo savjetuje se s drugim uključenim nadležnim tijelima.”;
(b)
u stavku 3. treći podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„Nadležna tijela mogu posebno zahtijevati osnivanje financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga sa sjedištem u Uniji te primjenjivati odredbe o konsolidiranom nadzoru na konsolidiranu poziciju tog financijskog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga.”
26.
umeće se sljedeći članak:
„Članak 146.a
Države članice zahtijevaju da kreditne institucije javno objavljuju jedanput godišnje na razini bankarske grupacije, u cijelosti ili pozivanjem na jednake informacije, opis svoje pravne strukture, svoga upravljanja i organizacijske strukture.”
27.
Prilog X. mijenja se u skladu s Prilogom III. ovoj Direktivi.
Članak 4.
Izmjene Direktive 2009/138/EZ
Direktiva 2009/138/EZ mijenja se kako slijedi:
1.
U članku 212. stavku 1. točke (f) i (g) zamjenjuju se sljedećima:
„(f)
‚osiguravateljni holding’ znači matično društvo, koje nije mješoviti financijski holding i čija je glavna djelatnost stjecanje udjela i sudjelovanje u ovisnim društvima, kad su ta ovisna društva isključivo ili uglavnom društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje ili društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje trećih zemalja i najmanje jedno od tih ovisnih društava je društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje;
(g)
‚mješoviti osiguravateljni holding’ znači matično društvo koje nije društvo za osiguranje, društvo za osiguranje treće zemlje, društvo za reosiguranje, društvo za reosiguranje treće zemlje, osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding, koji među svojim ovisnim društvima uključuje najmanje jedno društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje;
(h)
‚mješoviti financijski holding’ znači mješoviti financijski holding, kako je određeno u članku 2. stavku 15. Direktive 2002/87/EZ.”
2.
U članku 213. stavci 2. i 3. zamjenjuju se sljedećima:
„2. Države članice osiguravaju da se nadzor na razini grupe primjenjuje na sljedeće:
(a)
društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje, koja su sudjelujuća društva u najmanje jednom društvu za osiguranje, društvu za reosiguranje, društvu za osiguranje treće zemlje ili društvu za reosiguranje treće zemlje, u skladu s člancima od 218. do 258.;
(b)
društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje, čije je matično društvo osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding sa sjedištem u Uniji u skladu s člancima od 218. do 258.;
(c)
društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje, čije je matično društvo osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding sa sjedištem u trećoj zemlji ili društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje treće zemlje u skladu s člancima od 260. do 263.;
(d)
društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje, čije je matično društvo mješoviti osiguravateljni holding, u skladu s člankom 265.
3. U slučajevima iz stavka 2. točaka (a) i (b), kad je sudjelujuće društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje ili osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding sa sjedištem u Uniji samo regulirani subjekt ili mješoviti financijski holding koji podliježe dodatnom nadzoru u skladu s člankom 5. stavkom 2. Direktive 2002/87/EZ, ili povezano društvo takvog reguliranog subjekta ili mješovitog financijskog holdinga, nadzorno tijelo grupe može, nakon savjetovanja s drugim dotičnim nadzornim tijelima, odlučiti da se ne provodi nadzor u vezi koncentracije rizika iz članka 244. ove Direktive, nadzor unutargrupnih transakcija iz članka 245. ove Direktive ili oba nadzora, na razini tog sudjelujućeg društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje ili tog osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga.
4. Ako mješoviti financijski holding podliježe jednakim odredbama u skladu s ovom Direktivom i u skladu s Direktivom 2002/87/EZ, posebno u smislu nadzora koji se temelji na rizicima, nadzorno tijelo grupe može, nakon savjetovanja s drugim dotičnim nadzornim tijelima, primijeniti samo odgovarajuće odredbe Direktive 2002/87/EZ na taj mješoviti financijski holding.
5. Ako mješoviti financijski holding podliježe jednakim odredbama u skladu s ovom Direktivom i Direktivom 2006/48/EZ, posebno u smislu nadzora koji se temelji na rizicima, nadzorno tijelo grupe može, u sporazumu s konsolidacijskim nadzornim tijelom u sektoru bankarskih i investicijskih usluga, primijeniti samo odredbe Direktive koje se odnose na najznačajniji sektor, kako je određeno u skladu s člankom 3. stavkom 2. Direktive 2002/87/EZ.
6. Nadzorno tijelo grupe obavješćuje Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo), osnovano Uredbom (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (37) (EBA) i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje), osnovano Uredbom (EU) br. 1094/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (38) (EIOPA) o odlukama, donesenima na temelju stavaka 4. i 5. EBA, EIOPA i Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala), osnovano Uredbom (EU) br. 1095/2010 (39) (ESMA) preko Zajedničkog odbora Europskih nadzornih tijela (Zajednički odbor) razrađuju smjernice, namijenjene približavanju nadzornih postupaka i razrađuju nacrt regulatornih tehničkih standarda koji dostavljaju Komisiji u roku od tri godine od donošenja tih smjernica.
Na Komisiju se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010, odnosno Uredbe (EU) br. 1095/2010.
3.
Članak 214. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Obavljanje nadzora grupe u skladu s člankom 213. ne podrazumijeva da se od nadležnih tijela zahtijeva da vrše nadzornu ulogu u odnosu na društvo za osiguranje treće zemlje, društvo za reosiguranje treće zemlje, osiguravateljni holding, mješoviti financijski holding ili mješoviti osiguravateljni holding, promatrane pojedinačno, ne dovodeći u pitanje članak 257., u mjeri u kojoj se to tiče osiguravateljnih holdinga ili mješovitih financijskih holdinga.”
4.
U članku 215. stavci 1. i 2. zamjenjuju se sljedećima:
„1. Kad je sudjelujuće društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje ili osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding iz članka 213. stavka 2. točaka (a) i (b) i samo ovisno društvo drugog društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje ili drugog osiguravateljnog holdinga ili drugog mješovitog financijskog holdinga sa sjedištem u Uniji, članci od 218. do 258. primjenjuju se samo na razini krajnjeg matičnog društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje, osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga sa sjedištem u Uniji.
2. Kad je krajnje matično društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje ili osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding sa sjedištem u Uniji, kako je određeno u stavku 1., ovisno društvo društva koje podliježe dodatnom nadzoru u skladu s člankom 5. stavkom 2. Direktive 2002/87/EZ, nadzorno tijelo grupe može, nakon savjetovanja s drugim dotičnim nadzornim tijelima odlučiti da se na razini tog krajnjeg matičnog društva ne provodi nadzor u vezi koncentracije rizika iz članka 244., nadzor unutargrupnih transakcija iz članka 245 ili oba nadzora.”
5.
Članak 216. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Kad sudjelujuće društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje ili osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding, koji ima sjedište u Uniji, kako je određeno u članku 213. stavku 2. točkama (a) i (b) nema sjedište u istoj državi članici kao krajnje matično društvo na razini Unije iz članka 215., države članice svojim nadzornim tijelima mogu dozvoliti, nakon savjetovanja s nadzornim tijelom grupe i krajnjim matičnim društvom na razini Unije, da podvrgnu i to krajnje matično društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje ili osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding na nacionalnoj razini nadzoru grupe.”
6.
Članak 219. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 219.
Učestalost izračunavanja
1. Nadzorno tijelo grupe osigurava da sudjelujuće društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje ili osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding provode izračune iz članka 218. stavaka 2. i 3. najmanje jednom godišnje.
Odgovarajući podaci za izračun i rezultati tog izračuna dostavljaju nadzornom tijelu grupe sudjelujuće društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje ili, ako grupa nije prevođena društvom za osiguranje odnosno društvom za reosiguranje, osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding ili društvo u grupi koje utvrdi nadzorno tijelo grupe nakon savjetovanja s drugim dotičnim nadzornim tijelima i samom grupom.
2. Društvo za osiguranje, društvo za reosiguranje, osiguravateljni holding i mješoviti financijski holding kontinuirano nadziru potrebni solventni kapital grupe. Ako profil rizika grupe znatno odstupa od pretpostavki koje su činile osnovu posljednjeg prijavljenog potrebnog solventnog kapitala grupe, potrebni solventni kapital grupe mora se ponovno izračunati bez odgađanja i podnijeti izvješće nadzornom tijelu grupe.
Ako postoje dokazi koji ukazuju da je profil rizika grupe znatno izmijenjen od datuma kad je posljednji put podneseno izvješće o potrebnom solventnom kapitalu grupe nadzorno tijelo grupe može zahtijevati ponovni izračun potrebnog solventnog kapitala grupe.”
7.
Članak 226. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 226.
Posrednički osiguravateljni holdinzi
1. Prilikom izračunavanja solventnosti grupe, društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje koje preko osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga sudjeluje u povezanom društvu za osiguranje, društvu za reosiguranje, društvu za osiguranje treće zemlje ili društvu za reosiguranje treće zemlje, uzima se u obzir položaj takvog osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga.
Samo za potrebe tog izračuna, s posredničkim osiguravateljnim holdingom ili posredničkim mješovitim financijskim holdingom postupa se kao da je društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje koje podliježe pravilima iz glave I. poglavlja VI. odjeljka 4. pododjeljaka 1., 2. i 3. u vezi potrebnog solventnog kapitala i kao da podliježe istim uvjetima koji su propisani u glavi I. poglavlju VI. odjeljku 3. pododjeljcima 1., 2. i 3. u vezi s vlastitim sredstvima koja su prihvatljiva za potrebni solventni kapital.
2. U slučajevima kad posrednički osiguravateljni holding ili posrednički mješoviti financijski holding imaju podređeni dug ili druga prihvatljiva vlastita sredstva koja podliježu ograničenju u skladu s člankom 98., ona se priznaju kao prihvatljiva vlastita sredstva do iznosa koji je izračunan primjenom ograničenja navedenih u članku 98. na višak ukupnih prihvatljivih vlastitih sredstva na razini grupe u usporedbi sa potrebnim solventnim kapitalom na razini grupe.
Sva prihvatljiva vlastita sredstva posredničkog osiguravateljnog holdinga ili posredničkog mješovitog financijskog holdinga, za koje bi se, da ih drže društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje, zahtijevalo prethodno odobrenje za rad nadzornog tijela, u skladu s člankom 90., mogu se uključiti u izračun solventnosti grupe samo ako ih je pravovaljano odobrilo nadzorno tijelo grupe.”
8.
U članku 231. stavku 1. prvi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„1. U slučaju zahtjeva za dopuštenje da se izračuna konsolidirani potrebni solventni kapital grupe i potrebni solventni kapital društava za osiguranje i društva za reosiguranje u grupi na temelju unutarnjeg modela kojeg dostavi društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje i njegova povezana društva ili zajednički dostave povezana društva osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga, dotična nadzorna tijela surađuju kako bi donijela odluku da li da izdaju takvo odobrenje ili ne, te kako bi odredili eventualne uvjete kojima takvo odobrenje podliježe.”;
9.
Članak 233. stavak 5. zamjenjuje se sljedećim:
„5. U slučaju zahtjeva za dopuštenje da se izračuna potrebni solventni kapital društava za osiguranje i društava za reosiguranje u grupi na temelju unutarnjeg modela kojeg dostavi društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje i njegova povezana društva ili zajednički povezana društva osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga, članak 231. primjenjuje se na odgovarajući način.”
10.
U odjeljku 1. poglavlju II. glave III. naslov pododjeljka 5. zamjenjuje se sljedećim:
11.
Članak 235. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 235.
Solventnost grupe osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga
1. Ako su društva za osiguranje i društva za reosiguranje ovisna društva osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga, nadzorno tijelo grupe osigurava da se solventnost grupe izračunava na razini osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga primjenom članka 220. stavka 2. do članka 233.
2. Za potrebe tog izračuna s matičnim društvom se postupa kao da je društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje koje podliježe pravilima iz glave I. poglavlja VI. odjeljka 4. pododjeljaka 1., 2. i 3., što se tiče potrebnog solventnog kapitala i podliježe istim uvjetima koji su propisani u glavi I. poglavlju VI. odjeljku 3. pododjeljcima 1., 2. i 3. što se tiče vlastitih sredstva koja su prihvatljiva za potrebni solventni kapital.”;
12.
Članak 243. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 243.
Ovisna društva osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga
Članci od 236. do 242. primjenjuju se na odgovarajući način na društva za osiguranje i društva za reosiguranje koja su ovisna društva osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga.”
13.
Članak 244. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Države članice zahtijevaju da društva za osiguranje i društva za reosiguranje odnosno osiguravateljni holdinzi ili mješoviti financijski holdinzi redovito, a najmanje jednom godišnje, podnose izvješće nadzornom tijelu grupe o bilo kojoj značajnoj koncentraciji rizika na razini grupe, osim ako se primjenjuje članak 215. stavak 2.
Potrebne podatke nadzornom tijelu grupe dostavlja društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje, koje predvodi grupu ili, ako grupu ne predvodi društvo za osiguranje ili društvo za reosiguranje, osiguravateljni holding, mješoviti financijski holding ili društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje u grupi koje je odredilo nadzorno tijelo grupe nakon savjetovanja s drugim dotičnim nadzornim tijelima i grupom.
Koncentracije rizika iz prvog podstavka podliježu nadzornom pregledu nadzornog tijela grupe.”
14.
Članak 245. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Države članice zahtijevaju da društva za osiguranje i društva za reosiguranje, osiguravateljni holdinzi i mješoviti financijski holdinzi redovito a najmanje jednom godišnje podnose izvješće nadzornom tijelu grupe o svim značajnim unutargrupnim transakcijama društva za osiguranje i društva za reosiguranje unutar grupe, uključujući one provedene s fizičkim osobama koje su usko povezane s društvom u grupi, osim ako se primjenjuje članak 215. stavak 2.
Osim toga, države članice zahtijevaju izvješćivanje o vrlo značajnim unutargrupnim transakcijama, čim je to moguće.
Potrebne podatke nadzornom tijelu grupe dostavlja društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje, koje predvodi grupu ili, ako grupu ne predvodi društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje, osiguravateljni holding, mješoviti financijski holding ili društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje u grupi koje je odredilo nadzorno tijelo grupe nakon savjetovanja s drugim dotičnim nadzornim tijelima i grupom.
Unutargrupne transakcije podliježu nadzornom pregledu nadzornog tijela grupe.”
15.
U članku 246. stavku 4. prvi, drugi i treći podstavak zamjenjuju se sljedećima:
„4. Države članice zahtijevaju da sudjelujuće društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje, osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding poduzmu na razini grupe procjenu koja se zahtijeva po članku 45. Vlastita procjena rizika i solventnosti, provedena na razini grupe, predmet je nadzornog pregleda nadzornog tijela grupe u skladu s poglavljem III.
Ako se izračun solventnosti na razini grupe provodi u skladu s metodom 1. iz članka 230., sudjelujuće društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje, osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding dostavljaju nadzornom tijelu grupe odgovarajuće pojašnjenje o razlici između sume potrebnog solventnog kapitala svih povezanih društava za osiguranje odnosno društava za reosiguranje grupe i potrebnog solventnog kapitala konsolidirane grupe.
Sudjelujuće društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje, osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding mogu, ovisno o odobrenju nadzornog tijela grupe, poduzeti istodobno na razini grupe i na razini bilo kojeg ovisnog društva u grupi, bilo koju procjenu koja se zahtijeva na temelju članka 45. i mogu pripremiti jedinstveni dokument koji obuhvaća sve procjene.”
16.
U članku 247. stavku 2. točka (b) zamjenjuje se sljedećom:
„(b)
ako grupu ne predvodi društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje, sljedeće nadzorno tijelo:
i.
ako je matično društvo društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding, nadzorno tijelo koje je izdalo odobrenje za rad tom društvu za osiguranje odnosno društvu za reosiguranje;
ii.
ako više od jednog društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje koja imaju sjedišta u Uniji imaju kao matično društvo isti osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding i jedno je od tih društava dobilo odobrenje za rad u državi članici u kojoj je sjedište osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga, nadzorno tijelo društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje koje je dobilo odobrenje za rad u toj državi članici;
iii.
ako grupu predvodi više osiguravateljnih holdinga ili mješovitih financijskih holdinga sa sjedištem u različitim državama članicama i ako u svakoj od tih država članica postoji društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje, nadzorno tijelo društva za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje s najvećom bilančnom svotom;
iv.
ako više društava za osiguranje odnosno društava za reosiguranje sa sjedištem u Uniji imaju kao matično društvo isti osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding i nijedno od tih društava nije dobilo odobrenje za rad u državi članici u kojoj je sjedište osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga, nadzorno tijelo koje je izdalo odobrenje za rad društvu za osiguranje odnosno društvu za reosiguranje s najvećom bilančnom svotom, ili
v.
ako grupa nema matično društvo ili u svim ostalim okolnostima koje nisu navedene u točkama od i. do iv., nadzorno tijelo koje je izdalo odobrenje za rad društvu za osiguranje odnosno društvu za reosiguranje s najvećom bilančnom svotom.”
17.
U članku 249. stavku 1. dodaje se sljedeći podstavak:
„Nadzorno tijelo grupe dostavlja dotičnim nadzornim tijelima i EIOPA-i informacije koje se odnose na grupu u skladu s člankom 19., člankom 51. stavkom 1. i člankom 254. stavkom 2., posebno u pogledu pravne strukture, upravljanja i organizacijske strukture grupe.”
18.
U članku 256. stavci 1. i 2. zamjenjuju se sljedećima:
„1. Države članice zahtijevaju da sudjelujuća društva za osiguranje i društva za reosiguranje, osiguravateljni holdinzi i mješoviti financijski holdinzi javno objavljuju jedanput godišnje izvješće o solventnosti i financijskom stanju na razini grupe. Članci 51., 53., 54. i 55. primjenjuju se na odgovarajući način.
2. Sudjelujuće društvo za osiguranje odnosno društvo za reosiguranje, osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding mogu, ovisno o odobrenju nadzornog tijela grupe, dostaviti jedinstveno izvješće o solventnosti i financijskom položaju koje će obuhvatiti sljedeće:
(a)
informacije na razini grupe koje je potrebno objaviti u skladu sa stavkom 1.;
(b)
informacije za bilo koje od ovisnih društava u grupi, koje moraju biti pojedinačno prepoznatljive i moraju biti objavljene u skladu s člancima 51., 53., 54. i 55.
Prije izdavanja suglasnosti u skladu s prvim podstavkom, nadzorno tijelo grupe savjetuje se članovima kolegija nadzornih tijela i uzima u obzir njihova stajališta i ograničavajuće uvjete.”
19.
Članak 257. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 257.
Upravno, upravljačko ili nadzorno tijelo osiguravateljnih holdinga i mješovitih financijskih holdinga
Države članice zahtijevaju da sve osobe koje stvarno vode osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding, budu ugledne i imaju odgovarajuće iskustvo za obavljanje svojih dužnosti.
Članak 42. primjenjuje se na odgovarajući način.”
20.
U članku 258., stavci 1. i 2. zamjenjuju se sljedećima:
„1. Kad društvo za osiguranje ili društvo za reosiguranje u grupi ne ispunjava zahtjeve predviđene člancima od 218. do 246. i u slučaju kad su zahtjevi ispunjeni, ali solventnost može unatoč tome biti ugrožena ili kad unutargrupne transakcije ili koncentracije rizika ugrožavaju financijski položaj društava za osiguranje odnosno društva za reosiguranje, mjere koje su nužne kako bi se stanje čim prije popravilo, trebaju donijeti sljedeći subjekti:
(a)
u slučaju osiguravateljnih holdinga ili mješovitih financijskih holdinga, nadzorno tijelo grupe;
(b)
u slučaju društava za osiguranje i društava za reosiguranje, nadzorna tijela.
Kad u slučaju iz točke (a) prvog podstavka nadzorno tijelo grupe nije jedno od nadzornih tijela države članice u kojoj je sjedište osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga, nadzorno tijelo grupe obavješćuje ta nadzorna tijela o svojim nalazima kako bi im omogućio da donesu potrebne mjere.
Kad u slučaju iz točke (b) prvog podstavka nadzorno tijelo grupe nije jedno od nadzornih tijela države članice u kojoj je sjedište društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje, nadzorno tijelo grupe obavješćuje ta nadzorna tijela o svojim nalazima kako bi im omogućio da donesu potrebne mjere.
Ne dovodeći u pitanje stavak 2. države članice određuju mjere koje mogu poduzeti njihova nadležna tijela u odnosu na osiguravateljne holdinge i mješovite financijske holdinge.
Dotična nadzorna tijela, uključujući nadzorno tijelo grupe, prema potrebi, usklađuju svoje mjere.
2. Ne dovodeći u pitanje odredbe nacionalnog kaznenog prava, države članice uvode sankcije ili donose mjere u odnosu na osiguravateljne holdinge, mješovite financijske holdinge ili osobe koje stvarno upravljaju tim društvima, u slučaju kršenja zakona i drugih propisa, donesenih radi prenošenja ove glave. Nadzorna tijela usko surađuju kako bi osigurala učinkovitost takvih sankcija ili mjera, posebno ako središnja uprava ili glavne jedinice osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga nisu u istoj državi članici kao njihovo sjedište.”
21.
Članak 262. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 262.
Matična društva registrirana u trećoj zemlji: nepostojanje jednakosti
1. Ako provjera provedena u skladu s člankom 260. pokaže da ne postoji jednaki nadzor, države članice primjenjuju na društva za osiguranje i društva za reosiguranje na odgovarajući način bilo članke od 218. do 258., uz iznimku članaka od 236. do 243., ili jednu od metoda navedenih u stavku 2. ovog članka.
Opća načela i metode iz članaka od 218. do 258. primjenjuju se na razini osiguravateljnog holdinga, mješovitog financijskog holdinga, društva za osiguranje iz treće zemlje ili društva za reosiguranje iz treće zemlje.
Samo za potrebe izračuna solventnosti grupe, s matičnim društvom postupa se kao s društvom za osiguranje odnosno društvom za reosiguranje, ovisno o istim uvjetima koji su propisani u glavi I. poglavlju VI. odjeljku 3. pododjeljcima 1., 2. i 3., u pogledu vlastitih sredstva koja su prihvatljiva za potrebni solventni kapital i jednog od sljedećih uvjeta:
(a)
potrebni solventni kapital, određen u skladu s načelima iz članka 226., kad se radi o osiguravateljnom holdingu ili mješovitom financijskom holdingu;
(b)
potrebni solventni kapital, određen u skladu s načelima iz članka 227., kad se radi o društvu za osiguranje iz treće zemlje ili društvu za reosiguranje iz treće zemlje.
2. Države članice dozvoljavaju svojim nadzornim tijelima da primijene druge metode koje osiguravaju primjeren nadzor društava za osiguranje i društava za reosiguranje u grupi. Ove metode odobrava nadzorno tijelo grupe nakon savjetovanja s drugim dotičnim nadzornim tijelima.
Nadzorna tijela mogu posebno zahtijevati osnivanje osiguravateljnog holdinga sa sjedištem u Uniji ili mješovitog financijskog holdinga sa sjedištem u Uniji i primijeniti ovu glavu na društva za osiguranje i društva za reosiguranje u grupi, koju predvodi taj osiguravateljni holding ili mješoviti financijski holding.
Izabrane metode omogućuju ostvarivanje ciljeva nadzora grupe, kako je određeno u ovoj glavi i priopćavaju se drugim dotičnim nadzornim tijelima i Komisiji.”
22.
U članku 263. prvi i drugi podstavak zamjenjuju se sljedećim:
„Kad je matično društvo iz članka 260. i samo ovisno društvo osiguravateljnog holdinga ili mješovitog financijskog holdinga, koji ima sjedište u trećoj zemlji, ili društva za osiguranje odnosno društva za reosiguranje treće zemlje, države članice primjenjuju provjeru iz članka 260. samo na razini krajnjeg matičnog društva koje je osiguravateljni holding treće zemlje, mješoviti financijski holding treće zemlje, društvo za osiguranje treće zemlje odnosno društvo za reosiguranje treće zemlje.
Ipak, nadzorna tijela mogu zbog nepostojanja jednakog nadzora iz članka 260. provesti novu provjeru na nižoj razini, ako postoji matično društvo društava za osiguranje odnosno društva za reosiguranje na razini osiguravateljnog holdinga treće zemlje, mješovitog financijskog holdinga treće zemlje, društva za osiguranje treće zemlje odnosno društva za reosiguranje treće zemlje.”
Članak 5.
Preispitivanje
Komisija u cijelosti preispituje Direktivu 2002/87/EZ, uključujući delegirane i provedbene akte donesene na temelju ove Direktive. Nakon tog preispitivanja, Komisija šalje izvješće do 31. prosinca 2012. Europskom parlamentu i Vijeću u kojem navodi posebno opseg navedene Direktive, uključujući eventualno proširenje opsega putem preispitivanja članka 3. i primjenom navedene Direktive na neregulirane subjekte, posebno na subjekte posebne namjene. Izvješće također obuhvaća kriterije za utvrđivanje financijskih konglomerata u vlasništvu širih nefinancijskih grupa, čije su ukupne aktivnosti u bankarskom sektoru, osiguravateljnom sektoru i sektoru investicijskih usluga značajne na unutarnjem tržištu financijskih usluga.
Komisija također razmatra bi li Europska nadzorna tijela, preko Zajedničkog odbora, trebala izdati smjernice za ocjenu ovog materijalnog značaja.
U istom kontekstu, izvješće obuhvaća financijske konglomerate značajne za sustav, čija ih veličina, međusobna povezanost ili složenost čini posebno osjetljivima i koji bi po analogiji trebali biti utvrđeni pomoću razvojnih standarda Odbora za financijsku stabilnost i Bazelskog odbora za nadzor banaka. Osim toga, izvješće bi trebalo preispitati mogućnost uvođenja obveznih stres testova. Izvješće, prema potrebi, treba biti popraćeno odgovarajućim zakonodavnim prijedlozima.
Članak 6.
Prenošenje
1. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s člancima 1., 2. i 3. ove Direktive do 10. lipnja 2013. godine. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih mjera i korelacijsku tablicu između tih mjera i ove Direktive.
2. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s člankom 4. ove Direktive od 10. lipnja 2013. godine. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih mjera i korelacijsku tablicu između tih mjera i ove Direktive.
3. Odstupajući od odredaba stavka 1., države članice do 22. srpnja 2013. donose zakone i druge propise, potrebne za usklađivanje s člankom 2. stavkom 23. ove Direktive kao i s člankom 2. stavkom 1. i člankom 2. stavkom 2. točkom (a) ove Direktive, u mjeri u kojoj te odredbe izmjenjuju članak 1., članak 2. stavke 4., 5.a i 16. te članak 3. stavak 2. Direktive 2002/87/EZ u odnosu na upravitelje alternativnih investicijskih fondova. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih mjera i korelacijsku tablicu između tih mjera i ove Direktive.
4. Kada države članice donose mjere iz ovog članka, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Države članice određuju načine tog upućivanja.
5. Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 7.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 8.
Adresati
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 16. studenoga 2011.