РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 248/2010 НА КОМИСИЯТА
от 24 март 2010 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1484/95 относно определяне на подробни правила за прилагане на системата на допълнителни вносни мита и относно фиксиране на допълнителни вносни мита в секторите птиче месо и яйца и за яйчен албумин, и на Регламент (ЕО) № 504/2007 относно определяне на подробни правила за прилагането на режима за допълнителни вносни мита в сектора на млякото и млечните продукти
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (1), и по-специално член 143, буква б) във връзка с член 4 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 614/2009 на Съвета от 7 юли 2009 г. относно общата система за търговия с яйчен албумин и млечен албумин (2), и по-специално член 3, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
В член 3, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1484/95 на Комисията (3) и член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 504/2007 на Комисията (4) се постановява, че когато вносната цена CIF на дадена пратка надвишава приложимата представителна цена, вносителят трябва да депозира обезпечението, посочено в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 г. за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (5), равно на размера на допълнителното мито, което би платил, ако изчислението на допълнителното мито е направено на базата на представителната цена, приложима за въпросния продукт.
(2)
В подобен случай обаче в член 38, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 951/2006 на Комисията от 30 юни 2006 г. за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета по отношение на търговията с трети страни в сектора на захарта (6) се постановява, че вносителят трябва да внесе гаранцията по член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 в размер, равен на разликата между размера на допълнителното мито, изчислен въз основа на приложимата за съответния продукт представителна цена, и размера на допълнителното мито при внос, изчислен въз основа на цената CIF при внос на съответната партида.
(3)
С цел хармонизиране на методите на изчисление, които се прилагат в различните сектори, е уместно да се уеднакви методът, предвиден в член 3, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1484/95 и член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 504/2007, с метода, предвиден в член 38, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 951/2006.
(4)
Член 3, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1484/95 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 504/2007 определят сроковете, в които вносителят трябва да докаже, че пратката е пласирана според условията, потвърждаващи съответствието с вносната цена CIF. Изглежда, че на практика процедурата по вноса и продажбата на стоки в рамките на системата е станала много по-диференцирана. Докато по-рано само един оператор уреждаше едновременно покупката в третата държава, пускането в свободно обращение и продажбата в Общността, днес в различните операции участват няколко оператори, поради което спазването на тези срокове често се оказва невъзможно. Следователно е уместно тези срокове да бъдат удължени.
(5)
Следователно регламенти (ЕО) № 1484/95 и (ЕО) № 504/2007 следва да бъдат съответно изменени.
(6)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Управителния комитет за общата организация на селскостопанските пазари,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
В член 3 от Регламент (ЕО) № 1484/95 параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. В случая, посочен в параграф 2, вносителят трябва да депозира обезпечението, посочено в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, равно на разликата между размера на допълнителното мито, изчислен въз основа на приложимата за съответния продукт представителна цена, и размера на допълнителното мито при внос, изчислен въз основа на цената CIF при внос на въпросната пратка.
4. Вносителят разполага с два месеца от датата на продажбата на въпросните продукти, в рамките на срок от девет месеца от датата на приемане на декларацията за освобождаване за свободно обращение, за да докаже, че пратката е пласирана според условия, потвърждаващи съответствието с цените, посочени в параграф 2. Неспазването на някой от тези срокове води до загуба на депозираното обезпечение. Въпреки това периодът от девет месеца може да бъде удължен от компетентните органи най-много с три месеца по искане на вносителя, което трябва да бъде надлежно обосновано.
Депозираното обезпечение се освобождава, доколкото е осигурено доказателство за условията по пласирането по удовлетворителен за митническите органи начин. В противен случай обезпечението се задържа чрез плащането на допълнителните мита.“
Член 2
В член 4 от Регламент (ЕО) № 504/2007 параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. В случая, посочен в параграф 2, вносителят трябва да депозира обезпечението, посочено в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (7), равно на разликата между размера на допълнителното мито, изчислен въз основа на приложимата за съответния продукт представителна цена, и размера на допълнителното мито при внос, изчислен въз основа на цената CIF при внос на въпросната пратка.
4. Вносителят разполага с два месеца от датата на продажбата на въпросните продукти, в рамките на срок от девет месеца от датата на приемане на декларацията за допускане за свободно обращение, за да докаже, че пратката е пласирана според условия, потвърждаващи съответствието с цените, посочени в параграф 2. Неспазването на някой от тези срокове води до загуба на депозираното обезпечение. Въпреки това периодът от девет месеца може да бъде удължен от компетентните органи най-много с три месеца по искане на вносителя, което трябва да бъде надлежно обосновано.
Депозираната гаранция се освобождава, доколкото е представено доказателство за условията при пласирането по удовлетворителен за митническите органи начин. В противен случай обезпечението се задържа чрез плащането на допълнителните мита.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 май 2010 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 24 март 2010 година.
32010R0248
L 079/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 248/2010
od 24. ožujka 2010.
o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1484/95 o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu sustava dodatnih uvoznih carina i određivanju reprezentativnih cijena u sektoru mesa peradi i jaja i za albumin iz jaja te Uredbe (EZ) br. 504/2007 o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu režima za dodatne uvozne carine u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavi zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u) (1), a posebno članak 143. točku (b) u vezi s njezinim člankom 4.,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 614/2009 od 7. srpnja 2009. o zajedničkom sustavu trgovine za ovalbumin i laktalbumin (2), a posebno njezin članak 3. stavak 4.,
budući da:
(1)
Člankom 3. stavkom 3. Uredbe Komisije (EZ) br. 1484/95 (3) i člankom 4. stavkom 3. Uredbe Komisije (EZ) br. 504/2007 (4) predviđeno je da, u slučaju kad je uvozna cijena CIF pošiljke viša od reprezentativne cijene koja se primjenjuje, uvoznik mora položiti sredstvo osiguranja iz članka 248. stavka 1. Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (5) koje je jednako iznosu dodatne carine koju bi platio da se dodatna carina izračunala na temelju reprezentativne cijene koja se primjenjuje na dotični proizvod.
(2)
Međutim, u sličnom slučaju, člankom 38. stavkom 3. Uredbe Komisije (EZ) br. 951/2006 od 30. lipnja 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) 318/2006 u pogledu trgovine s trećim zemljama u sektoru šećera (6) predviđeno je da uvoznik mora položiti sredstvo osiguranja iz članka 248. stavka 1. Uredbe (EEZ) br. 2454/93 koje je jednako razlici između iznosa dodatne uvozne carine izračunane na temelju reprezentativne cijene koja se primjenjuje na dotični proizvod i iznosa dodatne uvozne carine izračunane na temelju uvozne cijene CIF dotične pošiljke.
(3)
Radi usklađivanja metoda izračuna koje se primjenjuju u različitim sektorima, primjereno je uskladiti metodu predviđenu člankom 3. stavkom 3. Uredbe (EZ) 1484/95 i člankom 4. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 504/2007 s metodom predviđenom člankom 38. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 951/2006.
(4)
Člankom 3. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 1484/95 i člankom 4. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 504/2007 određeni su rokovi do kojih uvoznik mora dokazati je pošiljka poslana pod uvjetima koji potvrđuju točnost uvozne cijene CIF. Čini se da je u praksi postupak uvoza i prodaje robe u okviru sustava postao puno različitiji. Dok se prije jedan gospodarski subjekt općenito bavio kupovinom u trećoj zemlji, puštanjem u slobodan promet i prodajom u Zajednici, sada se više gospodarskih subjekata bavi različitim aktivnostima, a to često čini nemogućim poštivanje navedenih rokova. Stoga je primjereno produljiti te rokove.
(5)
Uredbe (EZ) br. 1484/95 i (EZ) br. 504/2007 stoga treba na odgovarajući način izmijeniti.
(6)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Upravnog odbora za zajedničku organizaciju poljoprivrednih tržišta,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
U članku 3. Uredbe (EZ) br. 1484/95, stavci 3. i 4. zamjenjuju se sljedećim:
„3. U slučaju iz stavka 2., uvoznik mora položiti sredstvo osiguranja iz članka 248. stavka 1. Uredbe (EEZ) br. 2454/93 koje je jednako razlici između iznosa dodatne uvozne carine izračunane na temelju reprezentativne cijene koja se primjenjuje na dotični proizvod i iznosa dodatne uvozne carine izračunane na temelju uvozne cijene CIF dotične pošiljke.
4. Uvoznik ima dva mjeseca od prodaje dotičnog proizvoda, podložno ograničenju od devet mjeseci od datuma prihvaćanja deklaracije o puštanju u slobodan promet, da dokaže da je pošiljka poslana u skladu s uvjetima koji potvrđuju točnost cijena iz stavka 2. Nepoštivanje jednog ili drugog roka podrazumijeva gubitak položenog sredstva osiguranja. Međutim, rok od devet mjeseci nadležna tijela mogu produljiti za najviše tri mjeseca na zahtjev uvoznika koji mora zahtjev valjano obrazložiti.
Položeno sredstvo osiguranja oslobađa se u mjeri u kojoj su carinskim nadležnim tijelima podneseni zadovoljavajući dokazi o poštivanju uvjeta slanja. U protivnom, sredstvo osiguranja se zadržava plaćanjem dodatnih carina.”
Članak 2.
U članku 4. Uredbe (EZ) br. 504/2007, stavci 3. i 4. zamjenjuju se sljedećim:
„3. U slučaju iz stavka 2., uvoznik mora položiti sredstvo osiguranja iz članka 248. stavka 1. Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 (*) koje je jednako razlici između iznosa dodatne uvozne carine izračunane na temelju reprezentativne cijene koja se primjenjuje na dotični proizvod i iznosa dodatne uvozne carine izračunane na temelju uvozne cijene CIF dotične pošiljke.
4. Uvoznik ima dva mjeseca od prodaje dotičnog proizvoda, podložno ograničenju od devet mjeseci od datuma prihvaćanja deklaracije o puštanju u slobodan promet, da dokaže da je pošiljka poslana u skladu s uvjetima koji potvrđuju točnost cijena iz stavka 2. Nepoštivanje jednog ili drugog roka podrazumijeva gubitak položenog sredstva osiguranja. Međutim, rok od devet mjeseci nadležna tijela mogu produljiti za najviše tri mjeseca na zahtjev uvoznika koji mora zahtjev valjano obrazložiti.
Položeno sredstvo osiguranja se oslobađa u mjeri u kojoj su carinskim nadležnim tijelima podneseni zadovoljavajući dokazi o poštivanju uvjeta slanja. U protivnom, sredstvo osiguranja se zadržava plaćanjem dodatnih carina.
Članak 3.
Ova Uredba stupa na snagu sedmog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. svibnja 2010.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 24. ožujka 2010.