РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 651/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 4 юли 2012 година
относно емитирането на евромонети
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 133 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателен акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Заключенията на Съвета от 23 ноември 1998 г. и от 5 ноември 2002 г. относно колекционерските евромонети, Препоръка 2009/23/ЕО на Комисията от 19 декември 2008 г. относно общи насоки за националните страни и емитирането на разменни евромонети (3), получила подкрепата на Съвета в заключенията му от 10 февруари 2009 г., и Препоръка 2010/191/ЕС на Комисията от 22 март 2010 г. относно обхвата и действието на евробанкнотите и евромонетите като законно платежно средство (4) препоръчват практики във връзка с емитирането на евромонети, предназначени за обращение, включително и възпоменателни евромонети, консултация преди унищожаването на годни евромонети в обращение и използването на колекционерските евромонети.
(2)
Липсата на задължителни разпоредби относно емитирането на евромонети може да доведе до разнородни практики в държавите-членки и не спомага за постигане на достатъчно интегрирана рамка за единната парична единица. Следователно в интерес на прозрачността и правната сигурност е необходимо да се въведат правно обвързващи правила за емитирането на евромонети.
(3)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 974/98 на Съвета от 3 май 1998 г. относно въвеждането на еврото (5), монетите, деноминирани в евро и в центове и съответстващи на купюрния строеж и техническите спецификации, определени от Съвета, имат статут на законно платежно средство във всички „държави-членки, чиято парична единица е еврото“. Купюрният строеж и техническите спецификации на евромонетите са установени с Регламент (ЕО) № 975/98 на Съвета от 3 май 1998 г. относно купюрния строеж и техническите спецификации на разменните евромонети (6).
(4)
Държавите-членки, чиято парична единица е еврото, следва да могат да емитират и възпоменателни монети с купюр 2 EUR, посветени на конкретни теми, в рамките на определен брой емисии за година и за емитираща държава-членка. Необходимо е да се установят определени ограничения за количествата от възпоменателни евромонети, за да се гарантира, че техният дял от общото количество монети в обращение с купюр 2 EUR остава нисък. Тези ограничения в количествата обаче не следва да възпрепятстват емитирането на достатъчно количество монети, с които да се осигури обращението на възпоменателните евромонети.
(5)
Държавите-членки, чиято парична единица е еврото, следва също да могат също да емитират колекционерски евромонети, които не са предназначени за разплащане и които следва лесно да се отличават от разменните монети. Колекционерските евромонети следва да имат статут на законно платежно средство само в емитиращата държава-членка и не следва да се емитират с цел пускането им в обращение.
(6)
Целесъобразно е емисиите от колекционерски евромонети да се включват в общото количество от монети, одобрявано от Европейската централна банка като цяло, а не за всяка отделна емисия.
(7)
Използването на отделните купюри на евромонетите и на евробанкнотите в настоящия им вид следва периодично да се разглежда внимателно от компетентните институции въз основа на критериите разходи и възприемане от населението. По-специално Комисията следва да извърши оценка на въздействието относно продължаването на емитирането на монети с купюр 1 и 2 цента.
(8)
С оглед избягване на унищожаването на годни евромонети в обращение в една държава-членка, когато е възможно друга държава-членка да се нуждае от тях, държавите-членки следва да се консултират помежду си преди да пристъпят към унищожаването на такива монети,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„монети в обращение“ означава евромонети, предназначени за обращение, чиито купюрен строеж и технически спецификации са определени в Регламент (ЕО) № 975/98;
2)
„възпоменателни монети“ означава монети в обращение, посветени на конкретна тема, както е определено в член 1з от Регламент (ЕО) № 975/98;
3)
„колекционерски монети“ означава евромонети, предназначени за колекциониране, които не са емитирани с оглед навлизането им в обращение.
Член 2
Видове евромонети
1. Държавите-членки могат да емитират два вида евромонети: монети в обращение и колекционерски монети.
2. Комисията извършва оценка на въздействието относно продължаващото емитиране на монети с купюр 1 и 2 цента. Тази оценка на въздействието включва анализ на разходите и ползите, като отчита действителните разходи за емитирането на такива монети спрямо тяхната стойност и свързаните с тях ползи.
Член 3
Емитиране на монети в обращение
1. Монети в обращение се емитират и пускат в обращение по номинална стойност.
2. Малка част от тях - не повече от 5 % от съвкупната обща нетна стойност и количество от монетите в обращение, емитирани от държава-членка, като се вземат предвид само годините с положителни нетни емисии - могат да се пускат в продажба над номиналната им стойност, ако монетите се отличават със специално качество, опаковка или с предоставени допълнителни услуги.
Член 4
Емитиране на възпоменателни монети
1. Всяка държава-членка, чиято парична единица е еврото, може да емитира само две възпоменателни монети годишно, освен когато:
а)
всички държави-членки, чиято парична единица е еврото, колективно емитират възпоменателни монети; или
б)
възпоменателна монета се емитира по повод временно овакантяване или временно заемане на поста държавен глава.
2. Общият брой на възпоменателните монети, пуснати в обращение при всяка отделна емисия, не може да надвишава по-високата от следните две горни граници:
а)
0,1 % от съвкупния общ нетен брой монети с купюр 2 EUR, пуснати в обращение от всички държави-членки, чиято парична единица е еврото, до началото на годината, предхождаща годината на емитиране на възпоменателната монета; тази горна граница може да бъде увеличена на 2,0 % от съвкупния общ нетен брой монети с купюр 2 EUR на всички държави-членки, чиято парична единица е еврото, ако монетите са посветени на широко призната и дълбоко символична тема, като в този случай емитиращата държава-членка се въздържа през следващите четири години от емитиране на друга възпоменателна монета при използване на завишението и като следва да посочи причините, поради които е избрала завишението; или
б)
5,0 % от съвкупния общ нетен брой монети с купюр 2 EUR, пуснати в обращение от съответната държава-членка до началото на годината, предхождаща годината на емитиране на възпоменателната монета.
3. Решението за колективно емитиране от всички държави-членки, чиято парична единица е еврото, на възпоменателни монети с общ дизайн се взема от Съвета. Правото на глас на държавите-членки, чиято парична единица не е еврото, се спира за приемането на това решение.
Член 5
Емитиране на колекционерски монети
1. Колекционерските монети имат статута на законно платежно средство само в емитиращата държава-членка.
Емитиращата държава-членка е ясно обозначена и лесно разпознаваема на монетата.
2. С оглед на лесното им отличаване от монетите в обращение, колекционерските монети отговарят на всички изброени по-долу критерии:
а)
тяхната номинална стойност трябва да се различава от номиналната стойност на монетите в обращение;
б)
изображенията върху тях не може да наподобяват тези върху общите страни на монетите в обращение, а ако изображенията върху тях наподобяват тези върху националната страна на монети в обращение, техният цялостен облик да може да бъде лесно различен;
в)
те трябва да се различават значително от монетите в обращение най-малко по две от следните три характеристики - цвят, диаметър и тегло; разликата се смята за съществена, когато стойностите, включително допуските, са извън допустимите отклонения, определени за монетите в обращение; и
г)
те не може да имат релефен гурт с фини фестони или форма „испанско цвете“.
3. Колекционерските монети могат да се пускат в продажба на номиналната им стойност или над нея.
4. Емисиите на колекционерски монети са включени в общото количество от монети, което се одобрява от Европейската централна банка.
5. Държавите-членки вземат всички необходими мерки с цел възпрепятстване използването на колекционерски монети като разплащателно средство.
Член 6
Консултации преди унищожаване на монетите в обращение
Преди унищожаването на разменни монети, които не са негодни за обращение евромонети по смисъла на член 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 1210/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 2010 г. относно установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за употреба евро монети (7), държавите-членки се консултират помежду си посредством ресорния подкомитет към Икономическия и финансов комитет и уведомяват директорите на монетните дворове на държави-членки, чиято парична единица е еврото.
Член 7
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Страсбург на 4 юли 2012 година
32012R0651
L 201/135
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
04.07.2012.
UREDBA (EU) br. 651/2012 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 4. srpnja 2012.
o izdavanju eurokovanica
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 133.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon podnošenja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (1),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Zaključcima Vijeća od 23. studenoga 1998. i 5. studenoga 2002. o eurokovanicama namijenjenima optjecaju, Preporukom Komisije 2009/23/EZ od 19. prosinca 2008. o zajedničkim smjernicama za nacionalne strane i izdavanje eurokovanica namijenjenih optjecaju (3), koje su potvrđene zaključcima Vijeća od 10. veljače 2009. te Preporukom Komisije 2010/191/EU od 22. ožujka 2010. o području primjene i učincima euronovčanica i eurokovanica kao zakonskog sredstva plaćanja (4) preporučuju se prakse u vezi s izdavanjem eurokovanica namijenjenih optjecaju, uključujući prigodne eurokovanice, savjetovanjem prije uništenja prikladnih optjecajnih eurokovanica i upotrebom numizmatičkih eurokovanica.
(2)
Nepostojanje obveznih odredbi za izdavanje eurokovanica može dovesti do različitih praksi među državama članica zbog čega se ne ostvaruje dovoljno cjelovit okvir za jedinstvenu valutu. Stoga je radi transparentnosti i pravne sigurnosti potrebno uvesti obvezujuća pravila za izdavanje eurokovanica.
(3)
U skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 974/98 od 3. svibnja 1998. o uvođenju eura (5), kovanice nominirane u eurima i centima koje su usklađene s apoenima i tehničkim specifikacijama koje je utvrdilo Vijeće imaju status zakonskog sredstva plaćanja u svim državama članicama čija je valuta euro. Apoeni i tehničke specifikacije eurokovanica utvrđeni su u Uredbi Vijeća (EZ) br. 975/98 od 3. svibnja 1998. o apoenima i tehničkim specifikacijama eurokovanica namijenjenih optjecaju (6).
(4)
Državama članicama čija je valuta euro trebale bi također biti u mogućnosti izdavati prigodne kovanice od 2 eura u čast posebnih događaja, pridržavajući se ograničenja utvrđenih za pojedinu godinu i za pojedinu državu članicu izdavateljicu u odnosu na broj izdanja tih kovanica. Potrebno je utvrditi određena ograničenja količine prigodnih eurokovanica kako bi se osiguralo da te kovanice i dalje zadrže manji udio u ukupnom broju kovanica od 2 eura u optjecaju. Međutim, ta ograničenja količine trebala bi omogućiti izdavanje dovoljne količine kovanica kako bi se osiguralo da prigodne eurokovanice mogu učinkovito biti u optjecaju.
(5)
Državama članicama čija je valuta euro trebale bi također biti u mogućnosti izdavati numizmatičke eurokovanice koje nisu namijenjene optjecaju i koje se trebaju lako razlikovati od optjecajnih kovanica. Numizmatičke bi eurokovanice trebale imati status zakonskog sredstva plaćanja samo u državi članici izdavateljici i ne bi se trebale izdavati s ciljem njihova ulaska u optjecaj.
(6)
Primjereno je da se izdanja numizmatičkih eurokovanica obračunavaju u količini kovanica koju odobrava Europska središnja banka, ali na agregatnoj osnovi, a ne za svako pojedino izdanje.
(7)
Nadležne bi institucije trebale periodično pažljivo preispitivati upotrebu različitih apoena eurokovanica i euronovčanica, kako je trenutačno predviđeno, u odnosu na kriterije troškova i prihvaćenost u javnosti. Komisija bi trebala posebno provesti analizu učinaka daljnjeg izdavanja kovanica od jednog i dva centa.
(8)
Kako bi se izbjeglo da jedna država članica uništi prikladne optjecajne eurokovanice, dok takve kovanice mogu biti potrebne u drugoj državi članici, države članice bi se trebale međusobno savjetovati prije uništenja takvih kovanica,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(1)
„optjecajne kovanice” znači eurokovanice namijenjene optjecaju čiji su apoeni i tehničke specifikacije utvrđeni u Uredbi (EZ) br. 975/98;
(2)
„prigodne kovanice” znači optjecajne kovanice koje su namijenjene sjećanju na posebne događaje kako je navedeno u članku 1.h Uredbe (EZ) br. 975/98;
(3)
„numizmatičke kovanice” znači eurokovanice koje su namijenjene sakupljanju, a koje nisu izdane s ciljem njihova ulaska u optjecaj.
Članak 2.
Vrste eurokovanica
1. Države članice mogu izdavati dvije vrste eurokovanica: optjecajne kovanice i numizmatičke kovanice.
2. Komisija provodi analizu učinaka daljnjeg izdavanja kovanica od jednog i dva centa. Analiza učinaka uključuje analizu troškova i koristi koja uzima u obzir stvarne proizvodne troškove tih kovanica u odnosu na njihovu vrijednost i koristi.
Članak 3.
Izdavanje optjecajnih kovanica
1. Optjecajne kovanice izdaju se i puštaju u optjecaj po nominalnoj vrijednosti.
2. Manji dio koji ne prelazi 5 % kumulativne ukupne neto vrijednosti i količine optjecajnih kovanica koje izdaje država članica, uzimajući u obzir samo godine s pozitivnim neto izdanjem, može se pustiti na tržište po vrijednosti većoj od nominalne ako je to opravdano zbog posebne kvalitete kovanice, posebnog pakiranja ili dodatnih pruženih usluga.
Članak 4.
Izdavanje prigodnih kovanica
1. Svaka država članica čija je valuta euro može izdati samo dvije prigodne kovanice godišnje, osim:
(a)
ako prigodne kovanice zajednički izdaju sve države članice čija je valuta euro ili
(b)
ako je prigodna kovanica izdana zbog privremenog upražnjenja mjesta šefa države ili zbog privremenog obavljanja funkcije šefa države.
2. Ukupan broj prigodnih kovanica puštenih u optjecaj za svako pojedino izdanje ne prelazi višu od sljedeće dvije gornje granice:
(a)
0,1 % kumulativnog ukupnog neto broja kovanica od 2 eura koje su u optjecaj pustile sve države članice čija je valuta euro do početka godine koja prethodi godini izdanja prigodne kovanice; ta se gornja granica može povisiti na 2,0 % kumulativnog ukupnog neto broja kovanica od 2 eura svih država članica čija je valuta euro, ako je izdanje u čast općepoznatog i iznimno simboličnog događaja, te se u tom slučaju država članica izdavateljica suzdržava od izdavanja druge prigodne kovanice upotrebljavajući povišenu gornju granicu tijekom sljedeće četiri godine te navodi razloge za odabir te povišene gornje granice ili
(b)
5,0 % kumulativnog ukupnog neto broja kovanica od 2 eura koje je dotična država članica pustila u optjecaj do početka godine koja prethodi godini izdanja prigodne kovanice.
3. Vijeće donosi odluku o izdavanju prigodnih kovanica sa zajedničkim dizajnom koje izdaju sve države članice čija je valuta euro. Prava glasa država članica čija valuta nije euro suspendiraju se pri donošenju te odluke.
Članak 5.
Izdavanje numizmatičkih kovanica
1. Numizmatičke kovanice imaju status zakonskog sredstva plaćanja samo u državi članici izdavateljici.
Identitet države članice izdavateljice mora biti jasno i lako prepoznatljiv na kovanici.
2. Kako bi ih se lako razlikovalo od optjecajnih kovanica, numizmatičke kovanice ispunjavaju sljedeće kriterije:
(a)
njihova nominalna vrijednost mora biti različita od nominalnih vrijednosti optjecajnih kovanica;
(b)
njihove slike ne smiju biti slične zajedničkim stranama optjecajnih kovanica, a ako su njihove slike slične bilo kojoj nacionalnoj strani optjecajnih kovanica, njihov sveukupni izgled i dalje se može lako razlikovati;
(c)
njihova boja, promjer i težina moraju se znatno razlikovati od optjecajnih kovanica u najmanje dvije od navedenih triju karakteristika; razlika se smatra znatnom ako su vrijednosti, uključujući odstupanja, izvan opsega odstupanja utvrđenih za optjecajne kovanice i
(d)
ne smiju imati valovito nazupčan rub ili oblik „španjolskog cvijeta”.
3. Numizmatičke kovanice mogu se pustiti na tržište po nominalnoj ili većoj vrijednosti.
4. Izdanja numizmatičkih kovanica obračunavaju se na agregatnoj osnovi u količini izdanih kovanica koju odobrava Europska središnja banka.
5. Države članice poduzimaju sve odgovarajuće mjere kako bi spriječile da se numizmatičke kovanice upotrebljavaju kao sredstvo plaćanja.
Članak 6.
Savjetovanje prije uništenja optjecajnih kovanica
Prije uništenja optjecajnih kovanica koje nisu eurokovanice neprikladne za optjecaj u smislu članka 2. točke (b) Uredbe (EU) br. 1210/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. prosinca 2010. o provjeri autentičnosti eurokovanica i rukovanju eurokovanicama neprikladnim za optjecaj (7) države članice se međusobno savjetuju preko odgovarajućeg pododbora Gospodarskog i financijskog odbora te obavješćuju direktore kovnica država članica čija je valuta euro.
Članak 7.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u Strasbourgu 4. srpnja 2012.