РЕШЕНИЕ 2011/137/ОВППС НА СЪВЕТА
от 28 февруари 2011 година
относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
като има предвид, че:
(1)
На 23 февруари 2011 г. Европейският съюз изрази дълбоката си загриженост по отношение на развитието на събитията в Либия. ЕС решително осъди насилието и употребата на сила срещу цивилни граждани и изрази дълбоко съжаление по повод на репресиите срещу мирни демонстранти.
(2)
ЕС призова отново незабавно да се прекрати употребата на сила и да се предприемат мерки за удовлетворяване на законните искания на населението.
(3)
На 26 февруари 2011 г. Съветът за сигурност на Организацията на обединените нации („Съветът за сигурност“) прие Резолюция 1970 („Резолюция на Съвета за сигурност на ООН 1970 (2011)“), с която се въвеждат ограничителни мерки срещу Либия и срещу лица и образувания, свързани със сериозни нарушения на правата на човека срещу лица в Либия, включително чрез участие в нападения, в нарушение на международното право, над гражданското население и граждански обекти.
(4)
Предвид сериозната обстановка в Либия, ЕС счита за необходимо да наложи допълнителни ограничителни мерки.
(5)
Освен това са необходими по-нататъшни действия от страна на Съюза за изпълнение на определени мерки,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Забраняват се пряката или непряка продажба, доставка или трансфер за Либия от граждани на държавите-членки или от или през територията на държавите-членки, или чрез използване на съдове, плаващи под тяхно знаме, или чрез техни въздухоплавателни средства, на въоръжение и свързано с него оборудване от всякакъв вид, включително оръжия и боеприпаси, военни транспортни средства и оборудване, полувоенно оборудване и резервни части за тях, включително оборудване, което би могло да се използва за вътрешни репресии, независимо дали посочените са с произход от територията на държавите-членки или не.
2. Забранява се:
а)
предоставянето, пряко или непряко, на техническа помощ, обучение или друг вид подпомагане, в т.ч. предоставяне на наемен военен персонал, свързан с военни действия или с предоставянето, поддръжката или използването на изделия, посочени в параграф 1, за физически или юридически лица, образувания или органи в Либия или за употреба в страната;
б)
предоставянето, пряко или непряко, на финансова помощ, свързана с военни действия или с предоставянето, поддръжката или използването на изделия, посочени в параграф 1, за физически или юридически лица, образувания или органи в Либия или за употреба в страната;
в)
съзнателното и преднамерено участие в дейности, чиято цел или резултат е заобикаляне на забраните, посочени в буква а) или б).
Член 2
1. Член 1 не се прилага по отношение на:
а)
доставката, продажбата или трансфера на несмъртоносно военно оборудване или оборудване, което би могло да се използва за вътрешни репресии, предназначено единствено за хуманитарни цели или за защита;
б)
друг вид доставка, продажба или трансфер на въоръжение и свързани с него материали;
в)
предоставянето на техническа помощ, обучение или друг вид подпомагане, в т.ч. на персонал, свързан с такова оборудване;
г)
предоставянето на финансова помощ, свързана с такова оборудване,
предварително одобрена, когато това е целесъобразно, от комитета, създаден съгласно параграф 24 от Резолюция на Съвета за сигурност на ООН 1970 (2011) („Комитетът“);
2. Член 1 не се прилага по отношение на доставката, продажбата или трансфера на защитни облекла, включително бронебойни жилетки и военни каски, временно изнесени за Либия от персонал на ООН, персонал на Европейския съюз или на неговите държави-членки, от представители на медиите, хуманитарните организации и програмите за развитие, и от свързания с тези дейности персонал, единствено за тяхно лично ползване.
Член 3
Забранява се доставянето от граждани на държавите-членки, или чрез кораби под тяхното знаме или с техни самолети, на изделията, посочени в член 1, параграф 1 от Либия, независимо дали произхождат или не от територията на Либия.
Член 4
1. Държавите-членки правят проверки - съобразно националните си органи и законодателство и съгласно международното право, и по-специално морското право и съответните международни споразумения в областта на гражданското въздухоплаване - на всички товари за и от Либия на територията си, в т.ч. на морските си пристанища и на летищата си, ако имат информация, която дава достатъчно основания да се смята, че товарът съдържа изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по настоящото решение.
2. При разкриване на изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по настоящото решение, държавите-членки ги конфискуват и се разпореждат с тях (чрез унищожаване, неутрализиране, складиране или трансфер с цел разпореждане в държава, различна от държавата на произход или дестинация).
3. Държавите-членки си сътрудничат в съответствие с националните си законодателства при проверките и разпореждането, предприети съгласно параграфи 1 и 2.
4. Самолетите и корабите, транспортиращи товари за и от Либия, подлежат на изискването за предоставяне на допълнителна информация преди пристигане или преди заминаване за всички стоки, внасяни или изнасяни от държава-членка.
Член 5
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за недопускане на влизане или транзитно преминаване през техните територии на:
а)
лицата, изброени в приложение I към Резолюция на Съвета за сигурност на ООН 1970 (2011), и на лицата, посочени допълнително от Съвета за сигурност или от Комитета в съответствие с параграф 22 от Резолюция на Съвета за сигурност на ООН 1970 (2011), изброени в приложение I;
б)
лицата, невключени в приложение I, които са участници или съучастници в поръчването, контролирането или ръководенето по друг начин на извършването на сериозни нарушения на правата на човека срещу лица в Либия, в т.ч. чрез участие или съучастие в планирането, командването, поръчването или провеждането на нападения, в нарушение на международното право, включително въздушни бомбардировки, върху гражданското население или граждански обекти, или действащи за тях или от тяхно име или под тяхно ръководство, изброени в приложение II.
2. Параграф 1 не задължава държавите-членки да отказват достъп на своите граждани до своята територия.
3. Параграф 1, буква а) не се прилага, когато Комитетът прецени, че
а)
пътуването е оправдано поради хуманитарни нужди, в т.ч. религиозни задължения; или
б)
изключението би допринесло за мира и националното помирение в Либия и за стабилността в региона;
4. Параграф 1, буква а) не се прилага когато:
а)
е необходимо влизане или транзитно преминаване за провеждане на съдебен процес; или
б)
дадена държава реши, като разглежда всеки случай поотделно, че такова влизане или транзитно преминаване е необходимо за напредъка по пътя на мира и стабилността в Либия, и съответната държава-членка уведоми след това Комитета в рамките на 48 часа след вземането на такова решение.
5. Параграф 1, буква б) се прилага, без да се засягат случаите, когато една държава-членка е обвързана със задължение по международното право, по-специално:
а)
в качеството си на държава - домакин на международна междуправителствена организация;
б)
в качеството си на държава - домакин на международна конференция, свикана от ООН или провеждана под нейна егида;
в)
съгласно многостранно споразумение, предоставящо привилегии и имунитети; или
г)
съгласно Договора за помирение от 1929 г. (Латеранските споразумения), сключен между Светия престол (Ватикана) и Италия.
6. Параграф 5 се смята за приложим и в случаите, когато дадена държава-членка е държава - домакин на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа (ОССЕ).
7. Съветът се информира надлежно във всеки един от случаите, когато някоя държава-членка допуска изключение в съответствие с параграфи 5 или 6.
8. Държавите-членки могат да предоставят освобождаване от мерките, наложени по параграф 1, буква б), когато пътуването е оправдано поради спешни хуманитарни нужди или поради участие в междуправителствени срещи, включително срещи, които се провеждат с подкрепата на Съюза или чиито домакин е държава-членка, поела председателството на ОССЕ, и на които се провежда политически диалог, пряко насърчаващ демокрацията, правата на човека и принципите на правовата държава в Либия.
9. Държава-членка, която желае да предостави освобождаване съгласно параграф 8, нотифицира писмено Съвета за това. Счита се, че е предоставено освобождаване, освен ако един или повече членове на Съвета се противопоставят в писмена форма в срок от два работни дни след деня на получаване на нотификацията за предложеното освобождаване. Ако един или повече членове на Съвета се противопоставят, Съветът може, с квалифицирано мнозинство, да реши да предостави предложеното освобождаване.
10. Когато в съответствие с параграфи 5, 6 и 8 държава-членка разреши на лица, посочени в приложението, да влязат на нейна територия или да преминат транзитно през нея, това разрешение се ограничава до целта, за която е дадено, и за лицата, за които се отнася.
Член 6
1. Всички финансови средства, други финансови активи и икономически ресурси, притежавани или контролирани пряко или непряко от:
а)
лицата и образуванията, изброени в приложение II към Резолюция 1970 (2011) на Съвета на сигурност на ООН, както и допълнителните лица и образувания, определени от Съвета за сигурност или Комитета в съответствие с параграф 22 от Резолюция 1970 (2011) на Съвета на сигурност на ООН, или от лица или образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, или от образувания, притежавани или контролирани от тях, съгласно посоченото в приложение III;
б)
лица и образувания, които не са включени в приложение III, участници или съучастници в разпореждането, контролирането или ръководството по друг начин на извършването на сериозни нарушения на правата на човека на лица в Либия, включително чрез участие или съучастие в планиране, командване, разпореждане или провеждане на нападения в нарушение на международното право, включително въздушни бомбардировки, върху цивилно население и съоръжения, или от лица или образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, или от образувания, притежавани или контролирани от тях, съгласно посоченото в приложение IV;
се замразяват.
2. Не се предоставят, пряко или непряко, финансови средства, други финансови активи или икономически ресурси на или в полза на физическите или юридическите лица или образуванията, посочени в параграф 1.
3. Изключения могат да се правят за финансови средства, финансови активи и икономически ресурси, които са:
а)
необходими за покриване на основни разходи, включително заплащане на храна, наем или ипотека, лекарствени средства и медицинско обслужване, данъци, застрахователни премии и такси за комунални услуги;
б)
предназначени изключително за плащания на професионални хонорари в разумен размер и възстановяване на направени разходи, свързани с предоставянето на правни услуги в съответствие с националното законодателство; или
в)
предназначени изключително за плащане на хонорари или такси за услуги в съответствие с националното законодателство, за рутинно държане или поддържане на замразени финансови средства, друг вид финансова помощ и икономически ресурси;
след нотификация от съответната държава-членка до Комитета, когато е уместно, за намерението да даде разрешение, за достъп до такива средства, други финансови активи или икономически ресурси, и при липсата на отрицателно решение от страна на Комитета в рамките на пет работни дни от тази нотификация.
4. Изключения могат да се правят също за финансови средства и икономически ресурси, които са:
а)
необходими за извънредни разходи, след нотификация от съответната държава-членка до Комитета, когато е уместно, и след одобрението на Комитета; или
б)
предмет на съдебно, административно или арбитражно обезпечение или решение, в който случай финансовите средства, другите финансови активи и икономическите ресурси могат да се използват за удовлетворяване на обезпечените претенции или за изпълнение на решението, при условие че обезпечението или решението е постановено преди приемането на Резолюция 1970 (2011) на Съвета за сигурност на ООН и не е в полза на лице или образувание, посочени в параграф 1, след нотифициране на Комитета от съответната държава-членка, когато е уместно;
5. Параграф 1 не възпрепятства определено лице или образувание да извърши плащане, дължимо по договор, сключен преди включването на такова лице или образувание в списъка, при условие че съответната държава-членка е установила, че плащането няма да бъде получено, пряко или непряко, от лице или образувание по параграф 1, и след нотифициране на Комитета от съответната държава-членка, когато е уместно, за намерението да извърши или да получи такива плащания или да разреши размразяването на финансови средства, други финансови активи или икономически ресурси за тази цел, десет работни дни преди даването на разрешение.
6. Параграф 2 не се прилага при добавяне към замразени сметки на:
а)
лихви или други доходи по тези сметки, или
б)
плащания, дължими по договори, споразумения или задължения, сключени или възникнали преди датата, на която тези сметки са станали предмет на ограничителните мерки;
при условие че параграф 1 продължава да се прилага за всякакви такива лихви, други доходи и плащания.
Член 7
Не се удовлетворяват искове, включително за обезщетения, нито други подобни искове - като искове за компенсации или искове по гаранции във връзка с договор или транзакция, чието изпълнение е засегнато пряко или непряко, изцяло или частично вследствие на мерките, предприети в съответствие с Резолюция 1970 (2011) на Съвета за сигурност на ООН, включително мерки на Съюза или на държава-членка в съответствие със, изисквани от или във връзка с изпълнението на съответните решения на Съвета за сигурност, или мерки, обхванати от настоящото решение - на посочените лица или образувания, включени в приложения I, II, III или IV, или на други лица или образувания в Либия, включително правителството на Либия, или на лица или образувания, които предявяват искове чрез или за сметка на такива лица или образувания.
Член 8
1. Съветът внася промени в приложения I и III въз основа на решенията, вземани от Съвета за сигурност или от Комитета.
2. Съветът, като действа по предложение на държавите-членки или на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност, изготвя списъците в приложения II и IV и приема изменения по тях.
Член 9
1. Когато Съветът за сигурност или Комитетът включат в списъка дадено лице или образувание, Съветът включва това лице или образувание в приложения I или III.
2. Когато Съветът реши да подложи лице или образувание на мерките, посочени в член 5, параграф 1, буква б) и член 6, параграф 1, буква б), той изменя съответно приложения II и IV.
3. Съветът уведомява лицето или образуванието, посочено в параграфи 1 и 2, за решението си, включително за основанията за включването му в списъка, или пряко, ако адресът му е известен, или чрез публикуване на известие, за да даде възможност на това лице или образувание да представи възражения.
4. Когато има представени възражения или когато има представени нови съществени доказателства, Съветът преразглежда решението си и съответно информира засегнатото лице или образувание.
Член 10
1. Приложения I, II, III и IV съдържат основанията за включване в списъка на вписаните лица и образувания, както е предвидено от Съвета за сигурност или от Комитета по отношение на приложения I и III.
2. Приложения I, II, III и IV съдържат и данните, необходими за идентифициране на засегнатите лица или образувания, при наличие на такива данни, както е предвидено от Съвета за сигурност или от Комитета по отношение на приложения I и III. По отношение на лицата такива данни могат да включват имената, включително псевдонимите, датата и мястото на раждане, гражданството, номера на паспорта и личната карта, пола, адреса, ако е известен, и длъжността или професията. По отношение на образуванията данните могат да включват наименованието, мястото и датата на регистрация, регистрационния номер и мястото на дейност. В приложения I и III се включва и датата на посочване от Съвета за сигурност или от Комитета.
Член 11
За да се постигне максимален ефект от мерките, установени в настоящото решение, Съюзът насърчава трети държави да приемат подобни ограничителни мерки.
Член 12
1. Настоящото решение се преразглежда, изменя или отменя по целесъобразност, особено в светлината на съответните решения, приемани от Съвета за сигурност.
2. Мерките, посочени в член 5, параграф 1, буква б) и член 6, параграф 1, буква б), се преразглеждат редовно и най-малко на всеки 12 месеца. Те престават да се прилагат спрямо засегнатите лица и образувания, ако Съветът реши, в съответствие с процедурата, посочена в член 8, параграф 2, че вече не са изпълнени условията за прилагането им.
Член 13
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 28 февруари 2011 година.
32011D0137
L 058/53
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
28.02.2011.
ODLUKA VIJEĆA 2011/137/ZVSP
od 28. veljače 2011.
o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 29.,
budući da:
(1)
Europska je unija 23. veljače 2011. izrazila veliku zabrinutost zbog događaja u Libiji. EU snažno osuđuje nasilje i uporabu sile protiv civila i ne odobrava represiju protiv mirnih prosvjednika.
(2)
EU je ponovno pozvala da se odmah zaustavi uporaba sile i da se poduzmu mjere da se riješe legitimni zahtjevi stanovništva.
(3)
Vijeće sigurnosti Ujedinjenih naroda („Vijeće sigurnosti”) donijelo je 26. veljače 2011. Rezoluciju 1970 („UNSCR 1970 (2011)”) kojom se uvode mjere ograničavanja protiv Libije te protiv osoba i subjekata koje sudjeluju u teškoj zlouporabi ljudskih prava protiv osoba u Libiji, uključujući sudjelovanje u napadima, kršenje međunarodnog prava nad civilnim stanovništvom i nad objektima.
(4)
S obzirom na ozbiljnost situacije u Libiji, EU smatra potrebnim uvesti dodatne mjere ograničavanja.
(5)
Osim toga, potrebno je daljnje djelovanje Unije kako bi se provele određene mjere,
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
1. Državljanima država članica zabranjeno je, neposredno ili posredno, prodavati, nabavljati, prenositi ili izvoziti oružje i srodni materijal svih vrsta u Libiju, uključujući oružje i streljivo, vojna vozila i opremu, paravojnu opremu i rezervne dijelove za sve navedeno te opremu koja bi se mogla upotrijebiti za unutarnju represiju, koje bi mogli počiniti državljani država članica ili koji bi mogli biti počinjeni s državnog područja država članica ili uporabom plovila ili zrakoplova država članica, neovisno o tome potječe li navedeno s državnog područja država članica ili ne.
2. Zabranjeno je:
(a)
osigurati, neposredno ili posredno, tehničku pomoć, izobrazbu ili drugu pomoć, uključujući osiguranje naoružanog plaćeničkoga osoblja, koja je povezana s vojnim aktivnostima ili osiguranjem, održavanjem ili uporabom predmeta iz stavka 1. bilo kojoj fizičkoj ili pravnoj osobi, subjektu ili tijelu u Libiji ili za uporabu u toj zemlji;
(b)
osigurati, neposredno ili posredno, financiranje ili financijsku pomoć koja je povezana s vojnim aktivnostima ili osiguranjem, održavanjem ili uporabom predmeta iz stavka 1. bilo kojoj fizičkoj ili pravnoj osobi, subjektu ili tijelu u Libiji ili za uporabu u toj zemlji;
(c)
sudjelovati, svjesno i namjerno, u aktivnostima čiji je cilj zaobići zabrane iz točaka (a) ili (b) ili je njihova posljedica zaobilaženje tih zabrana.
Članak 2.
1. Članak 1. ne primjenjuje se na:
(a)
nabavu, prodaju ili prijenos neubojite vojne opreme ili opreme koja bi se mogla upotrijebiti za unutarnju represiju, a koja je namijenjena isključivo za humanitarne svrhe ili za zaštitu;
(b)
drugu nabavu, prodaju ili prijenos oružja i srodnog materijala;
(c)
osiguranje tehničke pomoći, osposobljavanja ili druge pomoći, uključujući osoblje, povezane s takvom opremom;
(d)
osiguranje financijske pomoći povezane s takvom opremom;
koje je, kad je to potrebno, unaprijed odobrio Odbor ustanovljen na temelju stavka 24. Rezolucije UNSCR 1970 (2011) („Odbor”):
2. Članak 1. ne primjenjuje se na nabavu, prodaju ili prijenos zaštitne odjeće, uključujući zaštitne prsluke i vojne kacige, koje isključivo za svoju osobnu uporabu privremeno u Libiju izvozi osoblje UN-a, osoblje Europske unije ili njezinih država članica, predstavnici medija i humanitarni djelatnici, djelatnici razvojne pomoći i s tim djelatnostima povezano osoblje.
Članak 3.
Državljanima država članica zabranjena je nabava predmeta iz članka 1. stavka 1. iz Libije uporabom plovila ili zrakoplova pod njihovom zastavom, neovisno o tome potječu li ili ne s državnog područja Libije.
Članak 4.
1. Države članice u skladu sa svojim državnim tijelima i zakonodavstvom i u skladu s međunarodnim pravom, ponajprije pravom mora i odgovarajućim međunarodnim sporazumima o civilnom zrakoplovstvu, na svojem državnom području kao i svojim morskim i zračnim lukama pregledavaju svaki teret koji ulazi u Libiju ili iz nje izlazi, ako imaju informacije na temelju kojih utemeljeno sumnjaju da teret sadržava predmete čija je nabava, prodaja ili prijenos zabranjena u skladu s ovom Odlukom.
2. Ako države članice otkriju predmete čija je nabava, prodaja ili prijenos u skladu s ovom Odlukom zabranjena oduzimaju ga i uklanjaju (tako da ga uništavaju, čine neuporabivim, pohranjuju ili šalju na uništavanje u državu koja nije država podrijetla ni odredišna država).
3. Države članice u skladu s nacionalnim zakonodavstvom sudjeluju pri pregledima i uklanjanju koji se obavljaju na temelju stavaka 1. i 2.
4. Od zrakoplova i morskih plovila koja prevoze teret u Libiju i iz nje za svu robu koja se unese u državu članice ili iz nje iznese traže se dodatne informacije prije dolaska ili prije odlaska.
Članak 5.
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere da spriječe ulaz na svoje državno područje ili provoz preko svog državnog područja:
(a)
osobama s popisa u Prilogu I. UNSCR-u 1970 (2011) i drugim osobama koje je odredilo Vijeće sigurnosti ili Odbor u skladu sa stavkom 22. UNSCR 1970 (2011) i koje su navedene na popisu u Prilogu I.;
(b)
osobama koje nisu navedene u Prilogu I. koje surađuju ili sudjeluju pri naručivanju, nadzoru ili na koji drugi način usmjeravanju počinjenja teških povreda ljudskih prava protiv osoba u Libiji, tako da surađuju ili sudjeluju u planiranju, zapovijedanju, naređivanju ili vođenju napada i pritom krše međunarodno pravo, uključujući zračne napade na civilno stanovništvo i objekte ili djeluju za njih ili u njihovu korist ili prema njihovim uputama kako je navedeno u Prilogu II.
2. Stavak 1. ne obvezuje državu članicu da svojim državljanima odbije ulazak na svoje državno područje.
3. Stavak 1. točka (a) ne primjenjuje se kad Odbor odredi da:
(a)
je putovanje opravdano humanitarnim potrebama, uključujući vjerske obveze; ili
(b)
bi izuzeće unaprijedilo ciljeve uspostave mira i postizanje nacionalne pomirbe u Libiji te stabilnost u regiji.
4. Stavak 1. točka (a) ne primjenjuje se kad:
(a)
je ulazak ili provoz nužan zbog sudskog postupka; ili
(b)
država članica od slučaja do slučaju odluči da je takav ulazak ili provoz potreban radi postizanja mira i stabilnosti u Libiji i kad zatim država članica u roku četrdeset osam sati nakon takve odluke službeno obavijesti Odbor.
5. Stavak 1. točka (b) ne dovodi u pitanje slučajeve kad pojedinu državu članicu obvezuje međunarodno pravo, konkretno:
(a)
kao državu domaćina međunarodne međuvladine organizacije;
(b)
kao državu domaćina međunarodne konferencije sazvane od strane UN-a ili pod njegovim pokroviteljstvom;
(c)
u skladu s multilateralnim sporazumom o dodijeljenim povlasticama i imunitetima; ili
(d)
na temelju Sporazuma o pomirenju iz 1929. (Lateran Pact) koji su sklopile Sveta stolica (država Vatikan) i Italija.
6. Smatra se da se stavak 5. primjenjuje i u slučajevima kad je država članica zemlja domaćin Organizacije za europsku sigurnost i suradnju (OSCE).
7. Vijeće se propisno obavješćuje u svim slučajevima kad država članica odobri iznimke u skladu sa stavkom 5. ili stavkom 6.
8. Države članice mogu odobriti iznimke od mjera iz stavka 1. točke (b) kad je putovanje opravdano neodložnim humanitarnim potrebama ili zbog prisustvovanja međuvladinim sastancima, uključujući sastanke koje promiče Unija, ili kad je domaćin država članica koja predsjeda OESS-om, kad se vodi politički dijalog koji neposredno promiče demokraciju, ljudska prava i vladavinu prava u Libiji.
9. Država članica koja želi odobriti izuzeća iz stavka 8. o tome službeno pismeno obavješćuje Vijeće. Smatra se da je izuzeće odobreno ako jedna ili više članica Vijeća ne uloži pisani prigovor u roku od dva radna dana od primitka službene obavijesti o predloženom izuzeću. Ako jedna ili više članica Vijeća uloži prigovor Vijeće, djelujući kvalificiranom većinom, može odlučiti da predloženo izuzeće odobri.
10. U slučajevima kad u skladu s člancima 5., 6. i 8. odobri ulazak na svoje državno područje ili prolaz preko njega osobama navedenim u Prilogu, odobrenje se ograničava na svrhu za koju je izdano i na osobe na koje se neposredno odnosi.
Članak 6.
1. Sva sredstva, druga financijska imovina i ekonomski izvori koji su u vlasništvu ili ih neposredno ili posredno nadziru:
(a)
osobe ili subjekti navedeni u Prilogu II. uz UNSCR 1970 (2011) te druge osobe i subjekti koje je odredilo Vijeće sigurnosti ili Odbor u skladu sa stavkom 22. uz UNSCR 1970 (2011), ili pojedinci ili subjekti koji djeluju u njihovo ime ili prema njihovim uputama ili subjekti koji su u njihovu vlasništvu ili ih nadziru kako je navedeno u popisu u Prilogu III.;
(b)
surađuju ili sudjeluju pri naručivanju, nadzoru ili na koji drugi način sudjeluju u usmjeravanju počinjenja teških povreda ljudskih prava protiv osoba u Libiji, i tako da surađuju ili sudjeluju u planiranju, zapovijedanju, naređivanju ili vođenju napada i pritom krše međunarodno pravo, uključujući zračne napade na civilno stanovništvo i objekte ili djeluju za njih ili u njihovu korist ili prema njihovim uputama kako je navedeno u Prilogu IV.,
zamrzavaju se.
2. Osobama ili subjektima iz stavka 1. ne smiju se, neposredno ili posredno, dati na raspolaganje sredstva, financijska imovina ili ekonomski izvori niti od njih smiju imati koristi.
3. Izuzeća se mogu dopustiti u vezi sredstava, financijske imovine i ekonomskih izvora koji su:
(a)
potrebni za osnovne izdatke, uključujući plaćanja za prehrambene proizvode, stanarinu ili hipoteku, lijekove i zdravstvenu skrb, poreze, premije osiguranja i naknade za usluge komunalnih služba;
(b)
namijenjeni isključivo plaćanju opravdanih honorara i povrata za izdatke povezane s pružanjem pravnih usluga u skladu s nacionalnim zakonodavstvom; ili
(c)
namijenjeni isključivo plaćanju pristojbi ili naknada za usluge, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom, te troškova čuvanja ili upravljanja zamrznutim sredstvima, drugom financijskom imovinom i ekonomskim izvorima
nakon što predmetna država članica, kad je to potrebno, službeno obavijesti Odbor o svojoj namjeri da odobri pristup takvim sredstvima, drugoj financijskoj imovini ili ekonomskim izvorima te ako Odbor u roku pet radnih dana od podnošenja takve službene obavijesti ne donese negativnu odluku.
4. Izuzeća se mogu odobriti i za sredstva i ekonomske izvore koji su:
(a)
potrebni za izvanredne izdatke, nakon službene obavijesti predmetne države članice, kad je to potrebno, upućene Odboru i dobivanja odobrenja Odbora; ili
(b)
predmet založnog prava ili odluke donesene u sudskom, upravnom ili arbitražnom postupku i u tom se slučaju sredstva i ekonomski izvori mogu upotrijebiti za izvršenje tog založnog prava ili odluke, pod uvjetom da je založno pravo nastalo ili odluka bila izrečena prije nego što je UNSCR 1970 (2011) donio odluku i pod uvjetom da nije u korist osobe ili subjekta iz stavka 1., nakon službene obavijesti predmetne države članice, kad je to potrebno, upućene Odboru;
5. Stavak 1. ne sprečava određenu osobu ili subjekt da doznači isplatu na temelju ugovora koji je sklopljen prije uvrštenja te osobe ili subjekta, pod uvjetom da predmetna država članica osigura da isplatu neposredno ili posredno ne primi osoba ili subjekt iz stavka 1. i nakon što predmetna država članica službeno u tu svrhu obavijesti Odbor, kad je to potrebno, o namjeri da izvrši ili primi takvu isplatu ili odobri odmrzavanje sredstava, druge financijske imovine ili ekonomskih izvora, deset radnih dana prije takva odobrenja.
6. Stavak 2. ne primjenjuje se na priljev na zamrznute račune iz naslova:
(a)
kamata ili drugih prihoda na tim računima; ili
(b)
plaćanja dospjelih prema ugovorima ili sporazumima koji su sklopljeni ili obvezama koje su nastale prije datuma kad su ti računi postali predmetom mjera ograničavanja;
pod uvjetom da se za sve takve kamate, druge prihode i plaćanja i nadalje primjenjuje stavak 1.
Članak 7.
U vezi s ugovorima ili drugim transakcijama čije je izvršenje neposredno ili posredno u cijelosti ili djelomično bilo onemogućeno zbog mjera uvedenih na temelju UNSCR 1970 (2011), uključujući mjere Unije ili koje države članice u skladu s odgovarajućim odlukama Vijeća sigurnosti za njihovo provođenje ili u vezi s tim, ili mjera obuhvaćenih ovom Odlukom, ne odobrava se nijedna tražbina uključujući zahtjev za kompenzaciju ili odgovarajuće tražbine kao što su zahtjev za prebijanje ili zahtjev na temelju jamstva koje bi zahtijevale osobe ili subjekti uvršteni na popise u prilozima I., II., III. ili IV., ili bilo koja druga osoba ili subjekt u Libiji, uključujući i Vladu Libije, ili bilo koja osoba ili subjekt koji ulaže zahtjev preko takve osobe ili u korist takve osobe ili subjekta.
Članak 8.
1. Vijeće provodi izmjene priloga I. i III. na temelju odluka Vijeća sigurnosti ili Odbora.
2. Vijeće, postupajući na prijedlog država članica ili visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku, sastavlja popise iz priloga II. i IV. i donosi njihove izmjene.
Članak 9.
1. Kada Vijeće sigurnosti ili Odbor na popis uvrsti osobu ili subjekt, Vijeće tu osobu ili subjekt uvrštava u priloge I. ili III.
2. Kad Vijeće odluči da za osobu ili subjekt važe mjere iz članka 5. stavka 1. točke (b) i članka 6. stavka 1. točke (b), ono u skladu s time mijenja priloge II. i IV.
3. Vijeće svoju odluku priopćuje osobi ili subjektu iz stavaka 1. i 2. kao i razloge za uvrštenje, neposredno, ako je adresa poznata, ili objavom službene obavijesti, i tako toj osobi ili subjektu daje mogućnost da se očituje.
4. Kada se podnese očitovanje ili podnesu novi važni dokazi, Vijeće preispituje svoju odluku i u skladu s tim obavješćuje osobu ili subjekt.
Članak 10.
1. Prilozi I., II., III. i IV. uključuju i razloge za uvrštavanje predmetnih osoba i subjekata na popis, kako ih je za Prilog I. ili Prilog III. dalo Vijeće sigurnosti ili Odbor.
2. Prilozi I., II., III. i IV. uključuju i, kad su dostupne, informacije potrebne za utvrđivanje identiteta predmetnih osoba ili subjekata, kako ih daje Vijeće sigurnosti ili Odbor za priloge I. i III. Kada je riječ o osobama, te informacije mogu uključivati imena uključujući i nadimke, datum i mjesto rođenja, državljanstvo, broj putovnice i osobne iskaznice, spol, adresu te funkciju ili profesiju. Kada je riječ o subjektima, te informacije mogu uključivati imena, mjesto i datum registracije, broj registracije i mjesto poslovanja. Prilozi I. i III. uključuju i datum kada je Vijeće sigurnosti ili Odbor uvrstilo osobu ili subjekt na popis.
Članak 11.
Kako bi što više povećali učinak mjera propisanih ovom Odlukom, Unija potiče treće zemlje da donesu slične mjere ograničavanja.
Članak 12.
1. Odluka se preispituje, mijenja odnosno prema potrebi stavlja izvan snage u skladu s odgovarajućim odlukama Vijeća sigurnosti.
2. Mjere iz članka 5. stavka 1. točke (b) i članka 6. stavka 1. točke (b) redovito se pregledavaju, a najmanje svakih 12 mjeseci. Prestaju se primjenjivati na predmetne osobe i subjekte ako Vijeće, u skladu s postupkom iz članka 8. stavka 2. utvrdi da uvjeti potrebni za njihovu primjenu više nisu ispunjeni.
Članak 13.
Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
Sastavljeno u Bruxellesu 28. veljače 2011.