РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 282/2011 НА СЪВЕТА
от 15 март 2011 година
за установяване на мерки за прилагане на Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност
(преработена версия)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), и по-специално член 397 от нея,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 1777/2005 на Съвета от 17 октомври 2005 г. за установяване на мерки за прилагане на Директива 77/388/ЕИО относно общата система на данъка върху добавената стойност (2) трябва да бъде съществено изменен. С оглед постигане на яснота и рационалност въпросните разпоредби следва да бъдат преработени.
(2)
Директива 2006/112/ЕО съдържа правила за данъка върху добавената стойност (ДДС), които в някои случаи са предмет на тълкуване от страна на държавите-членки. Приемането на общи разпоредби за прилагане на Директива 2006/112/ЕО следва да гарантира, че прилагането на системата на ДДС съответства в по-голяма степен на целите на вътрешния пазар в случаите, в които са възникнали или могат да възникнат различия при прилагането, несъвместими с надлежното функциониране на този вътрешен пазар. Тези мерки за прилагане на директивата са с обвързваща правна сила от датата на влизане в сила на настоящия регламент и не засягат валидността на законодателството и тълкуването, приети на по-ранен етап от държавите-членки.
(3)
В настоящия регламент следва да бъдат отразени промените, приети с Директива 2008/8/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 година за изменение на Директива 2006/112/ЕО по отношение на мястото на доставка на услуги (3).
(4)
Целта на настоящия регламент е да се гарантира еднакво прилагане на действащата система на ДДС чрез установяване на правила за прилагане на Директива 2006/112/ЕО, и по-специално по отношение на данъчнозадължените лица, доставката на стоки и услуги и мястото на облагаемите доставки. В съответствие с принципа на пропорционалност, определен в член 5, параграф 4 от Договора за Европейския съюз, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тази цел. Еднаквото прилагане ще бъде гарантирано по най-добър начин посредством регламент, тъй като той е задължителен и се прилага пряко във всички държави-членки.
(5)
Тези разпоредби за прилагането съдържат специфични правила, които регулират отделни въпроси на прилагането и имат за цел да доведат до еднаквото третиране в рамките на Съюза само на тези специфични въпроси. Поради това те не са определящи в други случаи и предвид тяхното формулиране, трябва да бъдат прилагани ограничено.
(6)
Ако при смяна на местоживеенето данъчно незадължено лице премества ново превозно средство или ново превозно средство е върнато в държавата-членка, от която е доставено първоначално с освобождаване от ДДС, на данъчно незадълженото лице, което го връща, следва да бъде уточнено, че не става въпрос за вътреобщностното придобиване на ново превозно средство.
(7)
При някои видове доставки на услуги е достатъчно предоставящият услугите да докаже, че получателят на тези услуги, бил той данъчнозадължено лице, или данъчно незадължено лице, е установен извън Общността, за да не попада предоставянето на тези услуги в обхвата на ДДС.
(8)
Следва да се уточни, че предоставянето на идентификационен номер по ДДС на данъчнозадължено лице, което извършва или получава доставка на услуги за или от друга държава-членка, за която лице-платец на ДДС е единствено получателят, не засяга правото на това данъчнозадължено лице да се възползва от правото да не облага вътреобщностните си придобивания на стоки. Въпреки това обаче, когато данъчнозадълженото лице съобщи идентификационния си номер по ДДС на доставчика при извършването на вътреобщностно придобиване на стоки, във всички случаи се счита, че той е избрал да подложи тези операции на облагане.
(9)
По-нататъшната интеграция в рамките на вътрешния пазар доведе до засилена необходимост от трансгранично сътрудничество от страна на икономическите оператори, установени в различни държави-членки, както и до развитието на европейски обединения по икономически интереси (ЕОИИ), създадени в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2137/85 на Съвета от 25 юли 1985 година относно Европейското обединение по икономически интереси (ЕОИИ) (4), поради което следва да се уточни, че ЕОИИ са данъчнозадължени лица, ако извършват възмездни доставки на стоки или услуги.
(10)
Необходимо е да се даде ясно определение на ресторантьорските услуги и на кетъринг услугите, да се направи разграничение между тях и да се определи съответният начин на третиране на тези услуги.
(11)
За да се внесе по-голяма яснота, операциите, считани за предоставени по електронен път услуги, следва да бъдат изброени, без тези списъци да са окончателни или изчерпателни.
(12)
Съществува необходимост, от една страна, да се определи, че дадена операция, която се състои единствено в монтаж на предоставените от клиента различни части на машина, следва да се разглежда като доставка на услуги, и от друга страна - да се определи мястото на тази доставка, когато тя е извършена към данъчно незадължено лице.
(13)
Продажбата на опция като финансов инструмент следва да бъде третирана като доставка на услуги, разглеждана отделно от базисните операции, с които е свързана опцията.
(14)
За да се осигури еднаквото прилагане на правилата за определяне на мястото на облагаемата доставка, следва да се изяснят някои понятия, като „място на установяване на стопанска дейност“, „постоянен обект“, „постоянен адрес“ и „обичайно местоживеене“. Съобразяването със заключенията на Съда на Европейския съюз, както и изборът на възможно най-ясни и обективни критерии, би следвало да улесни прилагането на тези понятия на практика.
(15)
Следва да бъдат създадени правила за гарантиране на еднаквото третиране на доставките на стоки, когато доставчикът е превишил прага за дистанционни продажби, определен за доставките в друга държава-членка.
(16)
Следва да се уточни, че за определяне на частта от услугата по превоза на пътници, извършвана в Общността, се взема предвид пробегът на превозното средство, а не маршрутът, изминат от всеки от пътниците в него.
(17)
В случай на вътреобщностно придобиване на стоки държавата-членка по придобиването следва да запази правото си на облагане, независимо от начина, по който се третира доставката за целите на ДДС в държавата-членка, от където е тръгнала.
(18)
Правилното прилагане на правилата за определяне на мястото на доставка на услуги зависи главно от статута на получателя, данъчнозадължено лице или данъчно незадължено лице, и от това в какво качество действа. За да се определи статут на данъчнозадължено лице на получателя, следва да се установят доказателствата, които доставчикът на услуги трябва да получи от него.
(19)
Би следвало да се поясни, че когато услугите, предоставени на данъчнозадължено лице са предназначени за лични нужди, включително за лични нужди на персонала на получател, той не може да се счита за действащ в качеството си на данъчнозадължено лице. За да се определи дали получателят действа в качеството на данъчнозадължено лице или данъчно незадължено лице, е достатъчно неговият идентификационен номер по ДДС да бъде съобщен на доставчика на услуги, освен ако доставчикът на услуги не разполага с информация за обратното. Също така е важно да се гарантира, че една и съща услуга, придобита едновременно за стопанската дейност на лицето и за лични нужди, се облага само на едно място.
(20)
За да се определи точно мястото на установяване на получателя, от доставчика на услуги се изисква да провери предоставената от получателя информация.
(21)
Без да се засяга общото правило за мястото на доставка на услуги на данъчнозадължено лице, когато услугите се доставят на получател, установен на две или повече места, следва да съществуват правила, позволяващи на доставчика да определи постоянния обект на получателя, на който се доставя услугата, като се вземат предвид обстоятелствата. Ако доставчикът на услуги не е в състояние да определи това място, следва да се определят правила, които поясняват задълженията на доставчика. Тези правила не следва да затрудняват изпълнението на задълженията на получателя или да ги изменят.
(22)
Следва също така да се уточни моментът, в който доставчикът на услуги трябва да определи статутът, качеството и местоположението на получателя, независимо дали той е данъчнозадължено лице или данъчно незадължено лице.
(23)
Без да се засяга общото прилагане на принципа за практиките на злоупотреба към разпоредбите на настоящия регламент, уместно е все пак да се припомни съвсем специфичното му прилагане в рамките на някои разпоредби от този регламент.
(24)
Някои специфични услуги, такива като предоставяне на права за телевизионно излъчване на футболни мачове, превод на текстове, услуги, свързани с исканията за възстановяване на ДДС, услугите по посредничество, доставени на данъчно незадължени лица, включват трансгранични доставки или дори участие на икономически оператори, установени извън Общността. Необходимо е мястото на доставка на тези услуги да бъде ясно определено, за да се създаде по-голяма правна сигурност.
(25)
Следва да се уточни, че услугите, предоставени от посредник, който действа от името и за сметка на друго лице и който посредничи при услуги по настаняване в сферата на хотелиерството, не попадат в обхвата на специалното правило за предоставяне на услуги, свързани с недвижимо имущество.
(26)
Важно е да се определи приложимото правило за определяне на мястото на доставка, когато в рамките на организирането на погребения бъдат предоставени различни услуги, които са част от единична услуга.
(27)
За да се следи за еднаквото третиране на предоставянето на услуги в областта на културата, изкуствата, спорта, науката, образованието и развлеченията, както и други подобни събития, следва да се определи обхватът на достъпа до такива събития и допълнителните услуги, свързани с достъпа.
(28)
Необходимо е да се внесе яснота по отношение на третирането на ресторантьорските услуги и на кетъринг услугите, доставяни на борда на превозно средство, доколкото превозването на пътниците се осъществява на територията на няколко страни.
(29)
Предвид факта, че специалните правила за отдаването под наем на превозните средства зависят от продължителността на тяхното притежаване или използване, е необходимо както да се установи кои транспортни средства се считат за превозни средства, така и да се уточни третирането на доставка, при която договорите са последователни. Необходимо е също така да се определи мястото, където превозното средство се предоставя на разположение на получателя.
(30)
При някои специфични обстоятелства данъчната основа на доставка не следва да се намалява с таксата за обработка на плащанията с кредитна или дебитна карта, която се заплаща във връзка с тази доставка.
(31)
Необходимо е да се уточни, че може да се прилага намалена ставка към отдаването под наем на палатки, каравани и подвижни жилища, разположени на терен на къмпинг и използвани за настаняване.
(32)
Под понятието „професионално обучение или преквалификация“ следва да се разбира обучение, което се отнася пряко до занятие или професия, както и всяко обучение, което цели придобиване или актуализиране на знания за професионални цели, независимо от времетраенето на курса.
(33)
„Благородната платина“ следва да бъде третирана извън обхвата на данъчното освобождаване за валута, банкноти и монети.
(34)
Следва да се уточни, че о свобождаването от облагане на доставката на услуги, свързани с внос на стоки, чиято стойност е включена в данъчната основа на тези стоки, следва да включва транспортните услуги, извършени при смяната на местоживеенето.
(35)
Стоките, превозвани извън Общността от техния купувач и използвани за оборудването, зареждането с гориво или материалното снабдяване на превозни средства, които се използват за нестопански цели от лица, различни от физически лица, като органи, предмет на публичното право, и асоциации, би следвало да бъдат изключени от обхвата на данъчното освобождаване за доставки при износ.
(36)
За да се гарантират еднакви административни практики за изчисляване на минималната стойност за данъчно освобождаване при износ на стоки, пренасяни в личния багаж на пътници, разпоредбите за това изчисляване следва да се хармонизират.
(37)
Следва да се уточни, че освобождаването на някои доставки, приравнявани с износ, следва да се прилага и за услугите, които попадат в обхвата на специалния режим за облагане на услуги, предоставяни по електронен път.
(38)
Орган, създаден по силата на правната рамка за консорциум за европейска научноизследователска инфраструктура (ERIC), следва да бъде разглеждан като международен орган за целите на освобождаването от ДДС, само ако отговаря на някои условия. Следва да се определят характеристиките, въз основа на които такъв орган ще се ползва от освобождаване.
(39)
Доставки на стоки и услуги под дипломатически или консулски режим, за признати международни органи или за определени въоръжени сили се освобождават от ДДС в определени граници и при определени условия. За да може данъчнозадължено лице, което извършва такава доставка от друга държава-членка, да установи, че съответните условия и граници за освобождаване са спазени, следва да се изготви удостоверение за освобождаване.
(40)
Електронните документи при внос следва също да бъдат приемани, за да се упражни правото на приспадане, ако отговарят на същите изисквания, както документите на хартиен носител.
(41)
Когато доставчикът на стоки или услуги има постоянен обект на територията на държавата-членка, в която се дължи данъкът, следва да се уточни при какви обстоятелства този обект следва да бъде платец на данъка.
(42)
Следва да се уточни, че данъчнозадължено лице, което е установило мястото на стопанската си дейност на територията на държава-членка, в която е дължим ДДС, трябва да бъде считано за данъчнозадължено лице, установено в тази държава членка по отношение на заплащането на данъка, дори когато това място на стопанска дейност не участва в доставката на стоките или предоставянето на услугите.
(43)
Следва да се уточни, че от всяко данъчнозадължено лице се изисква да съобщи при някои облагаеми операции своя идентификационен номер по ДДС, веднага щом получи такъв, с цел по-справедливо събиране на данъка.
(44)
За да се гарантира еднаквото третиране на икономическите оператори, следва да се определи кои тегла на инвестиционното злато се приемат със сигурност на пазарите на злато и на коя дата следва да се констатира стойността на златните монети.
(45)
Специалният режим за данъчнозадължените лица, които не са установени в Общността и които предоставят услуги по електронен път на данъчно незадължени лица, установени или пребиваващи в Общността, се прилага при определени условия. Когато лицето престане да отговаря на тези условия, последствията от това следва да бъдат ясно посочвани.
(46)
Директива 2008/8/ЕО води до някои изменения. Доколкото тези изменения засягат, от една страна, облагането от 1 януари 2013 г. на дългосрочното отдаване под наем на превозни средства, а, от друга страна, облагането от 1 януари 2015 г. на услугите, предоставяни по електронен път, следва да се уточни, че съответните членове от настоящия регламент се прилагат от посочените дати,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ
Член 1
С настоящия регламент се установяват мерки за изпълнение на определени разпоредби на дялове I-V и VII-XII от Директива 2006/112/ЕО.
ГЛАВА II
ОБХВАТ
(ДЯЛ I ОТ ДИРЕКТИВА 2006/112/ЕО)
Член 2
Не пораждат вътреобщностни придобивания по смисъла на член 2, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112/ЕО:
а)
преместването от данъчно незадължено лице на ново превозно средство при смяна на местоживеенето, при условие че освобождаването, предвидено в член 138, параграф 2, буква а) от Директива 2006/112/ЕО не е могло да бъде приложено при доставката;
б)
връщането от данъчно незадължено лице на ново превозно средство в държавата-членка, от която му е доставено първоначално с освобождаване по член 138, параграф 2, буква а) от Директива 2006/112/ЕО.
Член 3
Без да се засягат разпоредбите на член 59а, първа алинея, буква б) от Директива 2006/112/ЕО, доставката на следните услуги не подлежи на облагане с ДДС, ако доставчикът на услуги докаже, че мястото на доставка, определено в съответствие с глава V, раздел 4, подраздели 3 и 4 от настоящия регламент, се намира извън Общността:
а)
от 1 януари 2013 г., услугата, посочена в член 56, параграф 2, първа алинея от Директива 2006/112/ЕО;
б)
от 1 януари 2015 г., услугите, изброени в член 58 от Директива 2006/112/ЕО;
в)
услугите, изброени в член 59 от Директива 2006/112/ЕО.
Член 4
Данъчнозадължено лице, което има право да не облага вътреобщностните си придобивания на стоки в съответствие с член 3 от Директива 2006/112/ЕО, запазва това си право дори ако, по силата на член 214, параграф 1, буква г) или д) от посочената директива, на това данъчнозадължено лице е предоставен идентификационен номер по ДДС за получени от него услуги, за които то е лице - платец на ДДС или за доставени от него услуги на територията на друга държава-членка, за които ДДС се плаща единствено от получателя.
Ако обаче това данъчнозадължено лице предостави този идентификационен номер по ДДС на доставчик във връзка с вътреобщностно придобиване на стоки, то се смята, че е упражнило правото на избор, предвиден в член 3, параграф 3 от посочената директива.
ГЛАВА III
ДАНЪЧНОЗАДЪЛЖЕНИ ЛИЦА
(ДЯЛ III ОТ ДИРЕКТИВА 2006/112/ЕО)
Член 5
Европейското обединение по икономически интереси (ЕОИИ), създадено в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2137/85, което извършва възмездни доставки на стоки или услуги за своите членове или за трети страни, е данъчнозадължено лице по смисъла на член 9, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО.
ГЛАВА IV
ОБЛАГАЕМИ ДОСТАВКИ
(ЧЛЕНОВЕ 24-29 ОТ ДИРЕКТИВА 2006/112/ЕО)
Член 6
1. Ресторантьорските услуги и кетъринг услугите са услуги, които се състоят в доставката на приготвени или неприготвени храни или напитки, или и на двете, за консумация от човека, придружени от достатъчно помощни услуги, за да могат да се консумират непосредствено. Доставката на храна, на напитки, или и на двете е само един компонент от едно цяло, в което услугите играят по-голяма роля. Ресторантьорски услуги е доставката на такива услуги в заведенията на доставчика, а кетъринг е доставката на такива услуги извън помещенията на доставчика.
2. Доставката на приготвени или неприготвени храни или напитки или и на двете, независимо дали е включен превозът, но без каквито и да било други помощни услуги, не се смята за ресторантьорска услуга, нито за кетъринг услуга по смисъла на параграф 1.
Член 7
1. Понятието „услуги, предоставяни по електронен път“ съгласно Директива 2006/112/ЕО, включва услуги, които се предоставят чрез интернет или електронна мрежа, както и които се предоставят по принцип автоматизирано - предвид естеството им, при минимална намеса на човешки фактор и които е невъзможно да бъдат предоставени при отсъствието на информационни технологии.
2. Параграф 1 обхваща, по-специално, следните случаи:
а)
в общия случай доставката на дигитални продукти, включително софтуер и промени или актуализиране на софтуер;
б)
услуги, които осигуряват или подпомагат присъствие за стопански или лични цели в електронна мрежа като интернет пространство или интернет страница;
в)
услуги, които се генерират автоматично от компютър чрез интернет или електронна мрежа, в отговор на специфично подаване на данни от получателя;
г)
възмездно прехвърляне на правото на предлагане за продажба на стоки или услуги на интернет страница, функционираща като пазар онлайн, на който потенциалните купувачи правят офертите си посредством автоматизирана процедура и на който страните се уведомяват за продажбата с електронно съобщение, генерирано автоматично от компютър;
д)
информационни пакети за интернет обслужване (ПИО), в които телекомуникационният компонент е съпътстваща и подчинена част (например пакети, които включват не само интернет достъп, а и други елементи, като страници, даващи достъп до новини, информация за времето или за пътувания; игри; поддържане на интернет пространство; достъп до онлайн бази данни и прочие);
е)
услугите, изброени в приложение I.
3. Параграф 1 не обхваща, по-специално, следните случаи:
а)
услуги за радио и телевизионно излъчване;
б)
телекомуникационни услуги;
в)
стоки, за които заявката и нейната обработка се извършват по електронен път;
г)
компактдискове, дискети и подобни материални носители;
д)
печатни материали като книги, бюлетини, вестници или списания;
е)
дискове и аудиокасети;
ж)
видеокасети и дигитални видеодискове;
з)
игри на компактдиск;
и)
консултантски услуги като юридически услуги и услуги на финансови консултанти, предоставяни на получателите по електронна поща;
й)
услуги по обучение, при които съдържанието на курса се преподава от учител чрез интернет или електронна мрежа (а именно чрез дистанционна връзка);
к)
услуги за физически ремонт на компютърно оборудване, извършвани в автономен режим;
л)
услуги за съхраняване на данни, в автономен режим;
м)
услуги за рекламиране, и по-специално във вестници, афиши и по телевизията;
н)
услуги от тип телефонни служби;
о)
учебни услуги за дистанционно обучение като курсове по пощата;
п)
стандартни услуги по продажби на търг, основани на пряка намеса на човешки фактор, независимо от това по какъв начин се правят офертите;
р)
телефонни услуги с видеокомпонент, наричани още „услуги за видеотелефония“;
с)
достъп до интернет и глобалното интернет пространство;
т)
телефонни услуги, предоставяни през интернет.
Член 8
Когато дадено данъчнозадължено лице извършва само монтаж на различни части на машина, всички от които са му предоставени от получателя на неговата услуга, тази доставка е доставка на услуги по смисъла на член 24, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО.
Член 9
Продажбата на опция, когато тази продажба е сделка, попадаща в обхвата на член 135, параграф 1, буква е) от Директива 2006/112/ЕО, е доставка на услуги по смисъла на член 24, параграф 1 от посочената директива. Тази доставка на услуги се отделя от базисните операции, с които са свързани услугите.
ГЛАВА V
МЯСТО НА ОБЛАГАЕМИТЕ ДОСТАВКИ
РАЗДЕЛ 1
Понятия
Член 10
1. За целите на прилагане на членове 44 и 45 от Директива 2006/112/ЕО мястото на установяване на стопанската дейност на данъчнозадължено лице е мястото, където се изпълняват функциите на централната администрация на стопанската дейност.
2. За да се определи мястото по параграф 1, се вземат предвид мястото, където се вземат основните решения относно общото управление на стопанската дейност, мястото, където стопанската дейност е регистрирана, и мястото, където се провеждат срещите на ръководството.
Когато тези критерии не позволяват да се определи със сигурност мястото на установяване на стопанската дейност, мястото, където се вземат основните решения относно общото управление на стопанската дейност, е решаващият критерий.
3. Мястото, където данъчнозадължено лице има единствено пощенски адрес, не може да се смята за място на установяване на стопанската дейност на това лице.
Член 11
1. За прилагането на член 44 от Директива 2006/112/ЕО „постоянен обект“ е всеки обект, различен от мястото на установяване на стопанска дейност по член 10 от настоящия регламент, който се характеризира с достатъчно равнище на постоянство и има подходяща структура от гледна точка на човешките и техническите ресурси, за да може да получава и ползва услугите, доставени за собствените нужди на този обект.
2. За прилагането на следващите членове „постоянен обект“ означава всеки обект, различен от мястото на установяване на стопанска дейност, посочен в член 10 от настоящия регламент, който се характеризира с достатъчно равнище на постоянство и има подходяща структура от гледна точка на човешките и техническите ресурси, за да може да доставя услугите, които престира:
а)
член 45 от Директива 2006/112/ЕО;
б)
от 1 януари 2013 г., член 56, параграф 2, втора алинея от Директива 2006/112/ЕО;
в)
до 31 декември 2014 г., член 58 от Директива 2006/112/ЕО;
г)
член 192а от Директива 2006/112/ЕО.
3. Притежанието на идентификационен номер по ДДС само по себе си не е достатъчно, за да се приеме, че данъчнозадължено лице има постоянен обект.
Член 12
За прилагането на Директива 2006/112/ЕО „постоянният адрес“ на физическо лице, независимо дали е данъчнозадължено лице или не, е адресът, вписан в регистъра на населението или друг подобен регистър, изпълняващ същата функция, или адресът, посочен от въпросното лице на съответните данъчни органи, освен ако съществуват доказателства, съгласно които този адрес не отговаря на действителността.
Член 13
„Обичайното местоживеене“ на физическо лице, независимо от това дали то е данъчнозадължено лице или не, посочено в Директива 2006/112/ЕО, е мястото, където физическото лице обичайно живее поради лични и професионални връзки.
Когато държавите на професионалните връзки и на личните връзки са различни или когато не съществуват професионални връзки, мястото на обичайното местоживеене се определя от личните връзки, които показват тясна връзка между лицето и мястото, където то живее.
РАЗДЕЛ 2
Място на доставка на стоки
(Членове 31-39 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 14
Ако прагът, прилаган от държава-членка в съответствие с член 34 от Директива 2006/112/ЕО, е превишен в рамките на календарна година, то член 33 от посочената директива не променя мястото на доставка на стоки, различни от продукти, подлежащи на облагане с акцизи, извършена през същата календарна година преди превишаването на прилагания от държавата-членка праг за текущата календарна година, при условие че всички изброени по-долу условия са изпълнени:
а)
доставчикът не се е възползвал от възможността за избор, предоставена в член 34, параграф 4 от посочената директива;
б)
стойността на неговите доставки на стоки не е превишила прага през предходната календарна година.
В съответствие с член 33 от Директива 2006/112/ЕО обаче се променя мястото на следните доставки за държавата-членка, в която завършва изпращането или превозът:
а)
доставката на стоки, с която прилаганият от държавата-членка за текущата календарна година праг е превишен през същата календарна година;
б)
всички последващи доставки на стоки в рамките на тази държава-членка, извършени през дадената календарна година;
в)
доставки на стоки в рамките на тази държава-членка, извършени през календарната година, следваща годината на възникване на посоченото в буква а) събитие.
Член 15
Частта от операцията по превоза на пътници, извършвана в Общността, посочена в член 37 от Директива 2006/112/ЕО, се определя от пробега на превозното средство, а не от маршрута, изминат от всеки от пътниците.
РАЗДЕЛ 3
Място на вътреобщностно придобиване на стоки
(Членове 40, 41 и 42 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 16
Ако е извършено вътреобщностно придобиване на стоки по смисъла на член 20 от Директива 2006/112/ЕО, държавата-членка, в която завършва изпращането или превозът на стоките, упражнява правото на данъчно облагане независимо от третирането с ДДС, прилагано за доставката в държавата-членка, в която е започнало изпращането или превозът на стоките.
Всяко искане на доставчик на стоки за коригиране на ДДС, начислен и отчетен от него пред държавата-членка, в която е започнало изпращането или превозът на стоките, се третира от тази държава -членка в съответствие с нейните вътрешни правила.
РАЗДЕЛ 4
Място на доставка на услуги
(Членове 43-59 от Директива 2006/112/ЕО)
Подраздел 1
Статут на получателя
Член 17
1. Ако мястото на доставка на услуги зависи от това дали получателят е данъчнозадължено лице или данъчно незадължено лице, статутът на получателя се определя въз основа на членове 9-13 и член 43 от Директива 2006/112/ЕО.
2. Данъчно незадължено юридическо лице, което е регистрирано или е задължено да се регистрира за целите на ДДС в съответствие с член 214, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112/ЕО поради това, че извършваните от него вътреобщностни придобивания на стоки подлежат на облагане с ДДС или защото е упражнило правото си на избор да подлежи на облагане с ДДС за извършваните от него придобивания, е данъчнозадължено лице по смисъла на член 43 от посочената директива.
Член 18
1. Освен ако не разполага с информация за противното, доставчикът на услуги може да счита, че получател, установен в Общността, има статут на данъчнозадължено лице:
а)
когато получателят му е съобщил идентификационния си номер по ДДС и доставчикът получи потвърждение за валидността на този идентификационен номер и за свързаното с него име и адрес в съответствие с член 31 от Регламент (ЕО) № 904/2010 на Съвета от 7 октомври 2010 г. относно административното сътрудничество и борбата с измамите в областта на данъка върху добавената стойност (5);
б)
когато получателят все още не е получил идентификационен номер по ДДС, но информира доставчика, че е подал заявление за такъв и доставчикът се сдобива с каквото и да е друго доказателство за това, че получателят е данъчнозадължено лице или данъчно незадължено юридическо лице, което е задължено да се регистрира за целите на ДДС, и извърши проверка в разумна степен на точността на информацията, предоставена му от получателя, с помощта на обичайните търговски мерки за сигурност като мерките, свързани с проверките на самоличността и на плащанията.
2. Освен ако не разполага с информация за противното, доставчикът на услуги може да счита, че получател, установен в Общността, има статут на данъчно незадължено лице, когато докаже, че този получател не му е съобщил идентификационния си номер по ДДС.
3. Освен ако не разполага с информация за противното, доставчикът на услуги може да счита, че получател, установен извън Общността, има статут на данъчнозадължено лице:
а)
ако получи от получателя удостоверение, издадено от компетентния данъчен орган на получателя, в потвърждение на факта, че получателят извършва стопанска дейност, с цел да му се предостави възможност да получи възстановяване на ДДС по силата на Директива 86/560/ЕИО на Съвета от 17 ноември 1986 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки в областта на данъците върху оборота - правила за възстановяване на данъка върху добавената стойност на данъчнозадължени лица, които не са установени на територията на Общността (6);
б)
когато получателят не разполага с това удостоверение, ако доставчикът разполага с идентификационния номер по ДДС или подобен номер, изпълняващ същата функция, предоставен на получателя от страната по установяване и използван за идентифициране на данъчнозадължени лица или с всяко друго доказателство за това, че получателят е данъчнозадължено лице и ако доставчикът извърши проверка в разумна степен на точността на информацията, предоставена му от получателя, с помощта на обичайните търговски мерки за сигурност като мерките, свързани с проверките на самоличността и на плащанията.
Подраздел 2
Качество на получателя
Член 19
За целите на прилагане на правилата относно мястото на доставка на услугите, установени в членове 44 и 45 от Директива 2006/112/ЕО, данъчнозадължено лице или данъчно незадължено юридическо лице, считано за данъчнозадължено лице, което получава услуги изключително за лично ползване, включително за нуждите на своя персонал, се счита за данъчно незадължено лице.
Освен ако не разполага с информация за противното, например относно естеството на предоставените услуги, доставчикът може да счита, че услугите са предназначени за целите на стопанската дейност на получателя, когато за съответната доставка той му е съобщил идентификационния си номер по ДДС.
Когато една-единствена услуга е предназначена както за лично ползване, включително за нуждите на персонала на получателя, така и за целите на стопанската дейност, предоставянето на тази услуга попада изключително в обхвата на член 44 от Директива 2006/112/ЕО, ако не съществува никаква практика на злоупотреба.
Подраздел 3
Местоположение на получателя
Член 20
Когато дадена доставка на услуги, извършена в полза на данъчнозадължено лице или данъчно незадължено юридическо лице, считано за данъчнозадължено лице, попада в обхвата на член 44 от Директива 2006/112/ЕО, и когато това данъчнозадължено лице е установено в една-единствена държава или, при отсъствие на място на установяване на стопанска дейност или на постоянен обект, постоянният му адрес и обичайното му местоживеене се намират в една-единствена държава, доставката на услуги се облага в тази държава.
Доставчикът установява това място въз основа на информация от получателя и проверява тази информация с помощта на обичайните търговски мерки за сигурност като проверките на самоличността и на плащанията.
Информацията може да включва идентификационния номер по ДДС, предоставен от държавата-членка, в която е установен получателят.
Член 21
Когато дадена доставка на услуги към данъчнозадължено лице или на данъчно незадължено юридическо лице, считано за данъчнозадължено лице, попада в обхвата на член 44 от Директива 2006/112/ЕО, и данъчнозадълженото лице е установено в повече от една държава, тази доставка на услуги се облага в държавата, в която посоченото данъчнозадължено лице е установило мястото на стопанската си дейност.
При все това когато услугата се доставя на постоянен обект на данъчнозадължено лице, който се намира в място, различно от това, където получателят е установил мястото на стопанската си дейност, тази доставка се облага в мястото на постоянния обект, който получава услугата и я ползва за собствените си нужди.
Когато данъчнозадълженото лице няма място на установяване на стопанска дейност, нито постоянен обект, услугата се облага на мястото на неговия постоянен адрес или обичайно местоживеене.
Член 22
1. С оглед да се определи постоянният обект на получателя, на който се предоставя услугата, доставчикът разглежда естеството и използването на предоставената услуга.
В случай че естеството и използването на предоставените услуги не му позволяват да установи постоянния обект, на който са предоставени услугите, определяйки този постоянен обект, доставчикът обръща особено внимание на това дали в договора, във формуляра за поръчка и от идентификационния номер по ДДС, предоставен от държавата-членка на получателя и съобщен му от получателя, постоянният обект се определя като получател на услугите и дали постоянният обект е субектът, който плаща за услугите.
Когато постоянният обект на получателя, на когото са предоставени услугите, не може да бъде определен по смисъла на първата и втората алинея от настоящия параграф или когато услуги, попадащи в обхвата на член 44 от Директива 2006/112/ЕО, са доставени на данъчнозадължено лице по силата на договор, обхващащ една или повече услуги, предназначени за използване по неустановим и количествено неизмерим начин, доставчикът на услуги може с пълно основание да счита, че услугите са доставени там, където получателят е установил стопанската си дейност.
2. Прилагането на настоящия член не засяга задълженията на получателя.
Член 23
1. От 1 януари 2013 г., когато, в съответствие с член 56, параграф 2, първа алинея от Директива 2006/112/ЕО, дадена доставка на услуги се облага в мястото, където е установен получателят, или при отсъствие на такова, в мястото на постоянния му адрес или на обичайното му местоживеене, доставчикът установява това място въз основа на фактическа информация, предоставена от получателя, и проверява тази информация с помощта на обичайните търговски мерки за сигурност като мерките, свързани с проверките на самоличността и на плащанията.
2. Когато, в съответствие с членове 58 и 59 от Директива 2006/112/ЕО, дадена доставка на услуги се облага в мястото, където е установен получателят, или при отсъствие на такова, в мястото на постоянния му адрес или на обичайното му местоживеене, доставчикът установява това място въз основа на фактическа информация, предоставена от получателя, и проверява тази информация с помощта на обичайните търговски мерки за сигурност като мерките, свързани с проверките на самоличността и на плащанията.
Член 24
1. От 1 януари 2013 г., когато доставки, обхванати от член 56, параграф 2, първа алинея от Директива 2006/112/ЕО, са доставени на данъчно незадължено лице, което е установено в повече от една държава, има постоянен адрес в една държава, а обичайното му местоживеене е в друга държава, при определяне на мястото на доставка на тези услуги предимство се предоставя на мястото, в което облагането е осигурено най-добре, пред мястото на действителното потребление на услугите.
2. Когато услуги, обхванати от членове 58 и 59 от Директива 2006/112/ЕО, са доставени на данъчно незадължено лице, което е установено в повече от една държава или има постоянен адрес в една държава, а обичайното му местоживеене е в друга държава, при определяне на мястото на доставка на тези услуги предимство се предоставя на мястото, в което облагането е осигурено най-добре, пред мястото на действителното потребление на услугите.
Подраздел 4
Общи разпоредби относно определянето на статута, качеството и местоположението на получателя
Член 25
За прилагане на правилата относно мястото на доставка на услугите се вземат предвид само обстоятелствата, съществуващи в момента на данъчното събитие. Последващите промени в използването на получената услуга не засягат определянето на мястото на доставката, ако не съществува никаква практика на злоупотреба
Подраздел 5
Доставка на услуги по общия режим
Член 26
Доставка, при която дадена организация даде права за телевизионно излъчване на футболни мачове на данъчнозадължени лица, е обхваната от член 44 от Директива 2006/112/ЕО.
Член 27
Доставката на услуги, които се състоят в кандидатстването за или възстановяване на ДДС по силата на Директива 2008/9/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 г. за определяне на подробни правила за възстановяването на данъка върху добавената стойност, предвидено в Директива 2006/112/ЕО, на данъчнозадължени лица, неустановени в държавата-членка по възстановяване, но установени в друга държава-членка (7), е обхваната от член 44 от Директива 2006/112/ЕО.
Член 28
Доколкото става дума за единична услуга, доставката на услуги, извършена при организирането на погребения, попада в обхвата на членове 44 и 45 от Директива 2006/112/ЕО.
Член 29
Без да се засяга член 41 от настоящия регламент, доставката на услуги по „превод на текстове“ попада в обхвата на членове 44 и 45 от Директива 2006/112/ЕО.
Подраздел 6
Доставка на услуги от посредници
Член 30
Доставката на услуги на посредници, посочени в член 46 от Директива 2006/112/ЕО, обхваща услугите на посредници, които действат от името и за сметка на получателя на доставяната услуга, както и услугите, които се изпълняват от посредници, действащи от името и за сметка на доставчика на съответните услуги.
Член 31
Услугите, предоставяни от посредници, които действат от името или за сметка на друго лице и които имат за цел да посредничат при услуги по настаняване в хотелиерския сектор или в сектори с подобни функции, попадат в обхвата на:
а)
член 44 от Директива 2006/112/ЕО, ако са извършени в полза на данъчнозадължено лице, действащо като такова, или на данъчно незадължено юридическо лице, считано за данъчнозадължено лице;
б)
член 46 от посочената директива, ако са извършени в полза на данъчно незадължено лице.
Подраздел 7
Доставка на културни, художествени, спортни, научни, образователни, развлекателни и други подобни услуги
Член 32
1. Услуги, които се отнасят до предоставяне на достъп до културни, художествени, спортни, научни, образователни, развлекателни или подобни събития, съгласно посоченото в член 53 от Директива 2006/112/ЕО, включват предоставянето на услуги, чиито основни характеристики се състоят в предоставянето на право на достъп до дадено събитие срещу билет или заплащане, включително срещу заплащане под формата на абонамент, сезонен билет или периодичен членски внос.
2. Параграф 1 се прилага по-конкретно в следните случаи:
а)
право на достъп до шоуспектакли, театрални представления, циркови представления, панаири, паркове за забавления, концерти, изложби, както и други подобни културни събития;
б)
право на достъп до спортни събития като мачове или състезания;
в)
право на достъп до образователни и научни събития като конференции и семинари.
3. В параграф 1 не е включено използването на съоръжения като гимнастически или други зали срещу заплащане на членски внос.
Член 33
Посочените в член 53 от Директива 2006/112/ЕО спомагателни услуги включват услуги, свързани пряко с достъпа до културни, артистични, спортни, научни, образователни, развлекателни или подобни събития и които са отделно предоставяни срещу възнаграждение на лицето, което присъства на събитието.
Тези спомагателни услуги включват по-конкретно използването на гардеробни или санитарни помещения, но не включват обикновените посреднически услуги, свързани с продажбата на билети.
Подраздел 8
Доставка на спомагателни услуги при транспорт, оценки на и работа върху движими вещи
Член 34
С изключение на случаите, в които монтираните стоки станат част от недвижимо имущество, мястото на доставка на услуги на данъчно незадължено лице, при която дадено данъчнозадължено лице извършва само монтаж на различни части на машина, които са му изцяло предоставени от получателя на неговите услуги, се определя в съответствие с член 54 от Директива 2006/112/ЕО.
Подраздел 9
Доставка на ресторантьорски услуги и кетъринг услуги на борда на превозно средство
Член 35
Частта от операцията по превоза на пътници, извършвана в Общността, посочена в член 57 от Директива 2006/112/ЕО, се определя от пробега на превозното средство, а не от маршрута, изминат от всеки от пътниците.
Член 36
Когато ресторантьорските услуги и кетъринг услугите се доставят по време на частта от услугата по превоза на пътници, извършвана в Общността, тази доставка попада в обхвата на член 57 от Директива 2006/112/ЕО.
Когато ресторантьорските услуги и кетъринг услугите се доставят извън частта от услугата по превоза на пътници, извършвана в Общността, но на територията на държава-членка или на трета държава, или на трета територия, тази доставка попада в обхвата на член 55 от посочената директива.
Член 37
Мястото на доставка на ресторантьорска услуга или кетъринг услуга, която се извършва в рамките на Общността отчасти по време на частта от операцията по превоза на пътници, извършвана в Общността, и отчасти извън тази част, но на територията на държава-членка, се определя в своята цялост в съответствие с правилата за определяне на мястото на доставка, приложими в началото на доставката на ресторантьорската или кетъринг услуга.
Подраздел 10
Отдаване под наем на превозни средства
Член 38
1. Понятието „превозни средства“, посочено в член 56 и член 59, първа алинея, буква ж) от Директива 2006/112/ЕО, включва моторни и немоторни превозни средства, както и други съоръжения и устройства, предназначени за превоз на хора или предмети от едно място до друго, които могат да бъдат дърпани, теглени или бутани от превозни средства и които по принцип са предназначени и действително могат да бъдат използвани за превоз.
2. Превозни средства по смисъла на параграф 1 са по-специално следните транспортни средства:
а)
наземни превозни средства като автомобили, мотоциклети, велосипеди, велосипеди на три колела и каравани;
б)
ремаркета и полуремаркета;
в)
железопътни вагони;
г)
плавателни съдове;
д)
въздухоплавателни средства;
е)
превозни средства, специално предназначени за превоз на болни или пострадали;
ж)
селскостопански трактори и други селскостопански превозни средства;
з)
механично или електронно придвижвани инвалидни колички.
3. Не са превозни средства по смисъла на параграф 1 транспортните средства, които са спрени от движение за постоянно, и контейнерите.
Член 39
1. За прилагането на член 56 от Директива 2006/112/ЕО, продължителността на непрекъснатото притежание или използване на превозно средство, обект на отдаване под наем, се определя въз основа на договора, сключен между заинтересованите страни.
Договорът се използва по презумпция, която може да бъде оборена с всички фактически или правни средства, с цел да се установи действителната продължителност на непрекъснатото притежание или използване.
Надхвърлянето поради непреодолима сила на продължителността съгласно договора за краткосрочно наемане по смисъла на член 56 от Директива 2006/112/ЕО не се отразява върху установяването на продължителността на непрекъснатото притежание или използване на превозното средство.
2. Когато отдаването под наем на едно и също превозно средство се извършва въз основа на последователни договори между едни и същи страни, продължителността на непрекъснато притежание или използване на превозното средство е тази, определена по силата на договорите като цяло.
За целите на първа алинея даден договор и неговите продължения се считат за последователни договори.
При все това продължителността на краткосрочните договори за отдаване под наем, които предшестват дългосрочен договор, не се поставя под въпрос, при условие че не съществува практика на злоупотреба.
3. Освен ако няма практика на злоупотреба, последователните договори за отдаване под наем между едни и същи страни, но за различни превозни средства, не се считат за последователни договори за целите на параграф 2.
Член 40
Мястото, където превозното средство действително се предоставя на разположение на получателя, както е посочено в член 56, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО, е мястото, където получателят или трета страна, действаща от негово име, физически встъпва във владение на това превозно средство.
Подраздел 11
Доставка на услуги на данъчно незадължени лица извън Общността
Член 41
Доставката на услуги по превод на текстове, предоставени на данъчно незадължено лице, установено извън Общността, е обхваната от член 59, първа алинея, буква в) от Директива 2006/112/ЕО.
ГЛАВА VI
ДАНЪЧНА ОСНОВА
(ДЯЛ VII ОТ ДИРЕКТИВА 2006/112/ЕО)
Член 42
Когато даден доставчик на стоки или услуги изисква от получателя, като условие за приемане на плащане с кредитна или дебитна карта, да заплати към него или друго предприятие определена сума и ако заплащаната от получателя цена остава непроменена независимо от начина на приемане на плащането, то тази сума представлява неразделна част от данъчната основа за доставката на стоките или услугите съгласно членове 73-80 от Директива 2006/112/ЕО.
ГЛАВА VII
ДАНЪЧНИ СТАВКИ
Член 43
„Предоставянето на ваканционно настаняване“, посочено в точка 12 от приложение III към Директива 2006/112/ЕО, включва отдаването под наем на палатки, каравани или на подвижни жилища, които се намират в рамките на къмпинг и се използват за настаняване.
ГЛАВА VIII
ОСВОБОЖДАВАНИЯ
РАЗДЕЛ 1
Освобождавания за някои дейности от обществен интерес
(Членове 132, 133 и 134 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 44
Услугите за професионално обучение или преквалификация, които се предоставят при изложените в член 132, параграф 1, буква и) от Директива 2006/112/ЕО условия, включват обучение, което се отнася пряко до занятието или професията, както и всяко друго обучение с цел придобиване или актуализиране на знанията за професионални цели. Времетраенето на професионалното обучение или преквалификацията няма отношение към случая.
РАЗДЕЛ 2
Освобождавания в полза на други дейности
(Членове 135, 136 и 137от Директива 2006/112/ЕО)
Член 45
Данъчното освобождаване, предвидено в член 135, параграф 1, буква д) от Директива 2006/112/ЕО, не се прилага за благородна платина.
РАЗДЕЛ 3
Освобождавания при внос
(Членове 143, 144 и 145 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 46
Освобождаването по член 144 от Директива 2006/112/ЕО се прилага за транспортните услуги, свързани с вноса на движими вещи, извършван като част от смяна на местоживеенето.
РАЗДЕЛ 4
Освобождавания при износ
(Членове 146 и 147 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 47
Понятието „превозни средства за лични цели“, по смисъла на член 146, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112/ЕО, включва превозни средства, които се използват за нестопански цели от лица, различни от физически лица, такива като публично-правни субекти, по смисъла на член 13 от посочената директива, както и от асоциации.
Член 48
За да се установи дали като условие за освобождаване на доставката на стоки, които се пренасят в личния багаж на пътниците, горната граница, определена от държава-членка в съответствие с член 147, параграф 1, първа алинея, буква в) от Директива 2006/112/ЕО, е превишена, изчисляването се базира на стойността на фактурата. Общата стойност на няколко стоки може да бъде използвана само ако всички тези стоки са включени в една фактура, издадена от едно и също данъчнозадължено лице, което доставя стоките на един и същ получател.
РАЗДЕЛ 5
Освобождавания, отнасящи се до някои доставки, третирани като износ
(Членове 151 и 152 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 49
Освобождаването по член 151 от Директива 2006/112/ЕО се прилага и за електронните услуги, когато те са предоставени от данъчнозадължено лице, за което се прилага специалният режим за услуги, предоставяни по електронен път, предвидени в членове 357-369 от посочената директива.
Член 50
1. За да бъде признат като международен орган за прилагането на член 143, параграф 1 буква ж) и член 151, параграф 1, първа алинея, буква б) от Директива 2006/112/ЕО, органът, който трябва да бъде създаден под формата на консорциум за европейска научноизследователска инфраструктура (ERIC), посочен в Регламент (ЕО) № 723/2009 на Съвета от 25 юни 2009 г. относно правната рамка на Общността за консорциум за европейска научноизследователска инфраструктура (ERIC) (8), отговаря на всяко от изброените по-долу условия:
а)
той е самостоятелен правен субект с пълна правоспособност;
б)
създаден е в съответствие със и е субект на правото на Съюза;
в)
в него участват държави-членки и, когато е целесъобразно, трети страни и междуправителствени организации, но не и частни субекти;
г)
преследва едновременно специфични и легитимни цели, които по същество имат нестопански характер.
2. Освобождаването по член 143, параграф 1 буква ж) и член 151, параграф 1, първа алинея, буква б) от Директива 2006/112/ЕО са прилага за ERIC, посочен в параграф 1, когато той е признат за международен орган от държавата-членка домакин.
Ограниченията и условията на предвидените в тези разпоредби освобождавания се определят в споразумение, сключено от членовете на ERIC, в съответствие с член 5, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 723/2009. В случаите когато стоките не се изпращат или превозват извън държавата-членка, в която се извършва доставката, и в случаите на предоставянето на услуги, освобождаването може да се даде чрез възстановяване на ДДС в съответствие с член 151, параграф 2 от Директива 2006/112/ЕО.
Член 51
1. Когато лицето, което получава доставка на стоки или услуги, е установено в Общността, но не в държавата-членка, в която се извършва доставката, удостоверението за освобождаване от ДДС и /или от акциз, предвидено в приложение II към настоящия регламент, служи, в съответствие с обяснителните бележки от приложението към посоченото удостоверение, за потвърждение, че сделката попада в обхвата на освобождаването по силата на член 151 от Директива 2006/112/ЕО.
Когато използва удостоверението, държавата-членка, в която е установено лицето, което получава доставката на стоки или услуги, може да реши дали да използва общо удостоверение за ДДС и акцизи или две различни удостоверения.
2. Удостоверението по параграф 1 се подпечатва от компетентните органи в държавата-членка домакин. Ако обаче доставените стоки или услуги са предназначени за служебно ползване, държавите-членки при определени от тях условия могат да освободят получателя от задължението да подпечатва удостоверението. Това освобождаване може да бъде отменено в случай на злоупотреба.
Държавите-членки уведомяват Комисията за звеното за контакт, определено да посочи службите, които отговарят за подпечатването на удостоверението, и за това при кои случаи освобождават получателя от задължението да подпечатва удостоверението. Комисията информира останалите държави-членки за информацията, получена от държавите-членки.
3. Когато в държавата-членка, в която се извършва доставката, се прилага пряко освобождаване, доставчикът получава удостоверението по параграф 1 от настоящия член от получателя на стоките или услугите и го съхранява в документацията си. Ако, по силата на член 151, параграф 2 от Директива 2006/112/ЕО, освобождаването е предоставено чрез възстановяване на ДДС, удостоверението се прикачва към искането за възстановяване, отправено към съответната държава-членка.
ГЛАВА IX
ПРИСПАДАНЕ НА ДАНЪК
(ДЯЛ X ОТ ДИРЕКТИВА 2006/112/ЕО)
Член 52
Когато държавата-членка на вноса е въвела електронна система за извършване на митническите формалности, понятието „документ за внос“, посочено в член 178, буква д) от Директива 2006/112/ЕО, означава електронните версии на документите за вноса, при условие че позволяват извършването на проверка относно упражняването на правото за приспадане.
ГЛАВА Х
ЗАДЪЛЖЕНИЯ НА ДАНЪЧНОЗАДЪЛЖЕНИТЕ ЛИЦА И НА НЯКОИ ДАНЪЧНО НЕЗАДЪЛЖЕНИ ЛИЦА
(ДЯЛ XI ОТ ДИРЕКТИВА 2006/112/ЕО)
РАЗДЕЛ 1
Лица - платци на ДДС на данъчните органи
(Членове 192а-205 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 53
1. За прилагането на член 192а от Директива 2006/112/ЕО се взема предвид само постоянен обект, с който разполага данъчнозадълженото лице, когато същият е с достатъчно постоянен характер и подходяща структура по отношение на човешките и техническите ресурси, който му позволява да извършва доставки на стоки и услуги, в които участва.
2. Когато данъчнозадължено лице разполага с постоянен обект на територията на държавата-членка, където ДДС е дължим, се счита, че този обект не участва в доставката на стоки или услуги по смисъла на член 192а, буква б) от Директива 2006/112/ЕО, освен ако техническите и човешките ресурси на този постоянен обект се използват от данъчнозадълженото лице за операции, свързани с изпълнението на облагаемата доставка на тези стоки или услуги на територията на тази държава-членка, преди или по време на изпълнението ѝ.
Когато средствата от постоянния обект се използват единствено за целите на административното обслужване, като счетоводство, фактуриране и събиране на вземания, не се счита, че те се използват за изпълнение на доставка на стоки или услуги.
Ако обаче се издаде фактура с идентификационния номер по ДДС, предоставен му от държавата-членка на постоянния обект, се счита, че постоянният обект участва в доставката на стоки или услуги, извършена в тази държава-членка, освен ако съществува доказателство за противното.
Член 54
Когато данъчнозадължено лице е установило мястото на стопанската си дейност на територията на държавата-членка, където ДДС е дължим, член 192а от Директива 2006/112/ЕО не се прилага независимо дали мястото на стопанска дейност участва в доставката на стоки или услуги, която то извършва в тази държава-членка.
РАЗДЕЛ 2
Други разпоредби
(Членове 272 и 273 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 55
При операциите, посочени в член 262 от Директива 2006/112/ЕО данъчнозадължените лица, на които следва да бъде издаден идентификационен номер по ДДС съгласно член 214 от същата директива, и данъчно незадължените юридически лица, регистрирани за целите на ДДС, когато действат в качеството си на такива, са длъжни незабавно да предоставят идентификационния си номер по ДДС на доставчиците си на стоки или услуги.
Посочените в член 3, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112/ЕО данъчнозадължени лица, които са освободени от данък върху вътреобщностните си придобивания на стоки в съответствие с член 4, първа алинея от настоящия регламент, не са длъжни да предоставят идентификационния си номер по ДДС на своите доставчици на стоки, когато имат идентификационен номер по ДДС в съответствие с член 214, параграф 1, буква г) или д) от посочената директива.
ГЛАВА XI
СПЕЦИАЛНИ РЕЖИМИ
РАЗДЕЛ 1
Специален режим за инвестиционно злато
(Членове 344-356 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 56
Понятието „общоприето от пазарите на злато тегло“ съгласно член 344, параграф 1, точка 1 от Директива 2006/112/ЕО означава най-малкото единиците и теглата, изложени в приложение III към настоящия регламент.
Член 57
За целите на съставяне на списъка от златни монети, посочен в член 345 от Директива 2006/112/ЕО, понятия „цена“ и „цена на открития пазар“, посочени в член 344, параграф 1, точка 2, означават съответно цената и цената на открития пазар на 1 април на всяка година. Ако 1 април не се пада ден, в който тези цени са фиксирани, то се използват цените на следващия ден, в който те бъдат фиксирани.
РАЗДЕЛ 2
Специален режим за неустановени данъчнозадължени лица, предоставящи електронни услуги на данъчно незадължени лица
(Членове 357-369 от Директива 2006/112/ЕО)
Член 58
Когато в рамките на календарно тримесечие неустановено данъчнозадължено лице, което използва предвидения в членове 357-369 от Директива 2006/112/ЕО специален режим относно услуги, предоставяни по електронен път, отговаря поне на един от критериите за изключване, установен в член 363 от посочената директива, то държавата-членка по идентификация изключва това неустановено данъчнозадължено лице от специалния режим. В тези случаи неустановеното данъчнозадължено лице може да бъде изключено от специалния режим във всеки един момент през въпросното тримесечие.
По отношение на предоставяните по електронен път услуги, които са доставени преди изключването, но през календарното тримесечие, през което е извършено изключването, неустановеното данъчнозадължено лице представя справка-декларация по ДДС за цялото тримесечие в съответствие с член 364 от Директива 2006/112/ЕО. Изискването за представяне на тази справка-декларация не засяга изискването за регистрация за целите на ДДС съгласно обичайните правила в държава-членка, в случай че има такова изискване.
Член 59
По смисъла на член 364 от Директива 2006/112/ЕО всеки период за деклариране (календарно тримесечие) е самостоятелен период за деклариране.
Член 60
След подаване на справка-декларацията по ДДС съгласно член 364 от Директива 2006/112/ЕО, последващи промени в съдържащите се в нея данни могат да бъдат извършвани само чрез промяна на тази справка-декларация, а не чрез коригиране в справка-декларация за по-късен период.
Член 61
Сумите в справка-декларацията по ДДС, представена съгласно специалния режим относно услуги, предоставяни по електронен път, предвиден в членове 357-369 от Директива 2006/112/ЕО, не се закръгляват нагоре или надолу до най-близкото цяло число в съответната парична единица. Посочва се и се превежда точната сума на ДДС.
Член 62
Ако държавата-членка по идентификация е получила по-висока сума от сумата, която отговаря на справка-декларацията по ДДС, представена за услуги, предоставяни по електронен път съгласно член 364 от Директива 2006/112/ЕО, то тя възстановява надплатената сума директно на въпросното данъчнозадължено лице.
Ако държавата-членка по идентификация е получила сума съгласно справка-декларация по ДДС, за която впоследствие се установи, че е неправилна, както и ако тази държава-членка вече е разпределила сумата между държавите-членки по потребление, то тези държави-членки възстановяват директно надплатената сума на неустановеното данъчнозадължено лице, и уведомяват държавата-членка по идентификация за корекцията, която следва да се направи.
Член 63
Сумата на ДДС, платен съгласно член 367 от Директива 2006/112/ЕО, се отнася само за справка-декларацията по ДДС, представена в сответствие с член 364 от посочената директива. Последващи промени на платените суми могат да бъдат извършвани само при позоваване на тази справка-декларация и не могат да бъдат отнасяни към друга справка-декларация или да бъдат извършвани в справка-декларация за по-късен период.
ГЛАВА XII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 64
Регламент (ЕО) № 1777/2005 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието, посочена в приложение IV.
Член 65
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 юли 2011 г.
При все това:
-
член 3, буква а), член 11, параграф 2, буква б), член 23, параграф 1 и член 24, параграф 1 се прилагат от 1 януари 2013 г.;
-
член 3, буква б) се прилага от 1 януари 2015 г.;
-
член 11, параграф 2, буква в) се прилага до 31 декември 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 15 март 2011 година.
32011R0282
L 077/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
15.03.2011.
PROVEDBENA UREDBA VIJEĆA (EU) br. 282/2011
od 15. ožujka 2011.
o utvrđivanju provedbenih mjera za Direktivu 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost
(preinaka)
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1), a posebno njezin članak 397.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
budući da:
(1)
Potrebno je izvršiti izvjestan broj bitnih izmjena Uredbe Vijeća (EZ) br. 1777/2005 od 17. listopada 2005. o utvrđivanju provedbenih mjera za Direktivu 77/388/EEZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (2). Zbog jasnoće i racionalnosti poželjno je predmetne odredbe preinačiti.
(2)
Direktiva 2006/112/EZ sadrži pravila o porezu na dodanu vrijednost, (PDV-u), koja u nekim slučajevima podliježu tumačenju država članica. Donošenjem zajedničkih odredaba o provođenju Direktive 2006/112/EZ potrebno je zajamčiti veću usklađenost sustava poreza na dodanu vrijednost s ciljevima unutarnjeg tržišta u slučajevima pojave, ili mogućnosti pojave, razilaženja u primjeni koja nisu u skladu s pravilnim funkcioniranjem takvog unutarnjeg tržišta. Navedene provedbene mjere su pravno obvezujuće samo od dana stupanja na snagu ove Uredbe te ne dovode u pitanje valjanost zakonodavstva i tumačenje mjera koje su države članice prethodno donijele.
(3)
Izmjene koje su rezultat donošenja Direktive Vijeća 2008/8/EZ od 12. veljače 2008. o izmjeni Direktive 2006/112/EZ o mjestu pružanja usluga (3) trebale bi se odražavati na ovu Uredbu.
(4)
Cilj ove Uredbe je zajamčiti jedinstvenu primjenu trenutačnog sustava PDV-a utvrđivanjem pravila o provedbi Direktive 2006/112/EZ, a posebno u vezi poreznih obveznika, isporuci robe i isporuci usluga te o mjestu oporezivih transakcija. U skladu s načelom proporcionalnosti određenim u članku 5. stavku 4. Ugovora o Europskoj uniji, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja. S obzirom da je obvezujuća, te se izravno primjenjuje u svim državama članicama, ujednačenost primjene će se najbolje zajamčiti Uredbom.
(5)
Navedene provedbene odredbe sadržavaju posebna pravila kao odgovor na selektivna pitanja primjene te su oblikovane s ciljem ujednačenog postupanja na području cijele Unije isključivo pod tim navedenim posebnim okolnostima. Stoga se navedene provedbene odredbe ne primjenjuju na druge slučajeve nego se, zbog njihove formulacije, primjenjuju ograničeno.
(6)
Potrebno je pojasniti da ako osoba koja nije porezni obveznik promijeni boravište i prenese novo prijevozno sredstvo, ili novo prijevozno sredstvo ponovno prenese u državu članicu u kojoj ga je izvorno stekla uz oslobođenje od PDV-a, takav prijenos novog prijevoznog sredstva ne predstavlja stjecanje novog prijevoznog sredstva unutar Zajednice.
(7)
Da bi određene usluge bile oslobođene od plaćanja PDV-a dovoljno je da isporučitelj dokaže kako je kupac, bez obzira je li riječ o poreznom obvezniku ili osobi koja nije porezni obveznik, smješten izvan Zajednice.
(8)
Potrebno je naznačiti da dodjela identifikacijskog broja za PDV poreznom obvezniku koji isporučuje usluge u drugoj državi članici ili prima usluge iz druge države članice, a za koje PDV plaća isključivo kupac, ne utječe na pravo tog poreznog obveznika da koristi mogućnost neoporezivog stjecanja robe unutar Zajednice. Međutim, ako porezni obveznik pošalje svoj identifikacijski broj za PDV isporučitelju prilikom stjecanja robe unutar Zajednice u svakom se slučaju smatra da je odlučio navedene transakcije provesti uz obračun PDV-a.
(9)
Daljnja integracija unutarnjeg tržišta dovela je do povećane potrebe za prekograničnom suradnjom između gospodarskih subjekata s poslovnim nastanom u različitim državama članicama i razvoja Europskih gospodarskih interesnih udruženja, (EGIU), uspostavljenih u skladu s Uredbom Vijeća (EEZ) br. 2137/85 od 25. srpnja 1985. o Europskom gospodarskom interesnom udruženju (EGIU) (4). Stoga je potrebno pojasniti da su EGIU-i porezni obveznici kad isporučuju robu ili usluge uz naknadu.
(10)
Potrebno je jasno definirati usluge restorana i dostave pripremljene hrane i pića, razlike među njima i primjereno postupanje prema tim uslugama.
(11)
Kako bi se povećala jasnoća, potrebno je navesti transakcije koje se smatraju elektronički isporučenim uslugama, pri čemu popisi tih transakcija ne smiju biti konačni ni sveobuhvatni.
(12)
Potrebno je utvrditi, s jedne strane, da se transakcije koje se isključivo sastoje od sastavljanja različitih dijelova stroja koje je osigurao kupac moraju tretirati kao isporuke usluga i, s druge strane, mjesto takve isporuke u slučaju kad se usluga isporučuje osobi koja nije porezni obveznik.
(13)
Prodaju opcije kao financijskog instrumenta potrebno je tretirati kao isporuku usluge, odvojeno od glavnih transakcija na koje se opcija odnosi.
(14)
Kako bi se zajamčila jedinstvena primjena pravila koja se odnose na mjesto oporezivih transakcija, potrebno je razjasniti pojmove poput mjesta u kojem je porezni obveznik utemeljio poslovanje, stalni poslovni nastan, stalno prebivalište i mjesto u kojem osoba uobičajeno boravi. Prilikom uzimanja u obzir sudske prakse Suda EZ-a, uporaba kriterija koji su što je više moguće jasni i objektivni, trebala bi olakšati praktičnu primjenu navedenih pojmova.
(15)
Potrebno je utvrditi pravila za osiguravanje ujednačenog postupanja prema isporukama robe jednom kad je isporučitelj premašio prag prodaje na daljinu utvrđen za potrebe isporuke u druge države članice.
(16)
Potrebno je razjasniti da se dio prijevoza putnika unutar Zajednice određuje putovanjem prijevoznog sredstva, a ne putovanjem putnika tog prijevoznog sredstva.
(17)
U slučaju stjecanja robe unutar Zajednice, pravo države članice u kojoj je roba stečena, da oporezuje stjecanje ne smije ovisiti o obvezi plaćanja PDV-a za transakcije obavljene u državi članici otpreme.
(18)
Pravilna primjena pravila kojima je uređeno mjesto isporuke usluga uglavnom ovisi o tome je li kupac porezni obveznik ili nije, te u kojem svojstvu djeluje. Kako bi se utvrdio status kupca kao poreznog obveznika, potrebno je utvrditi kakav dokaz je isporučitelj obvezan ishoditi kao dokaz od svog kupca.
(19)
Potrebno je pojasniti da kad su isporučene usluge namijenjene za privatnu uporabu poreznog obveznika ili njegovog osoblja, ne smije se smatrati da naveden porezni obveznik djeluje u svojstvu poreznog obveznika. Kako bi se utvrdilo da kupac djeluje u svojstvu poreznog obveznika dovoljno je da kupac dostavi isporučitelju svoj identifikacijski broj za PDV, osim ako isporučitelj ima informaciju o suprotnom. Također je potrebno osigurati da se jedna usluga stečena za posao, a koja se također koristi u privatne svrhe, oporezuje samo u jednom mjestu.
(20)
Kako bi se točno utvrdio poslovni nastan kupca, isporučitelj usluge je obvezan provjeriti informaciju koju mu je dao kupac.
(21)
Ne dovodeći u pitanje opće pravilo o mjestu isporuke usluga poreznom obvezniku, u slučaju kad su usluge isporučene kupcu koji ima poslovni nastan na nekoliko mjesta, potrebna su pravila kojima bi se isporučitelju pomoglo da utvrdi stalan poslovni nastan kupca kojem je isporučena usluga, vodeći računa o okolnostima. Ako isporučitelj usluge nije u mogućnosti utvrditi to mjesto, potrebna su pravila kojima bi se razjasnile njegove obveze. Navedena pravila ne smiju utjecati na obveze kupca ili ih promijeniti.
(22)
Također je potrebno utvrditi vrijeme tijekom kojeg isporučitelj usluge mora utvrditi status, svojstvo i smještaj kupca, bez obzira radi li se o poreznom obvezniku ili ne.
(23)
Ne dovodeći u pitanje opću primjenu načela o zlouporabi odredaba ove Uredbe, smatra se primjerenim skrenuti posebnu pažnju na njezinu primjenu pri određenim odredbama ove Uredbe.
(24)
Određene posebne usluge, kao što je dodjela prava televizijskog emitiranja nogometnih utakmica, prijevoda tekstova, usluga u vezi podnošenja prijave PDV-a i usluga posrednika, koji djeluju za osobu koja nije porezni obveznik, uključuju prekogranične transakcije pa čak i sudjelovanje gospodarskih subjekata koji imaju poslovni nastan izvan Zajednice. Mjesto isporuke tih usluga mora biti jasno utvrđeno kako bi se stvorila veća pravna sigurnost.
(25)
Potrebno je navesti da usluge koje je isporučio posrednik koji djeluje u ime i za račun druge osobe koja sudjeluje u isporuci usluga smještaja u hotelskom sektoru nisu uređene posebnim pravilima za isporuke usluga u vezi s nepokretnom imovinom.
(26)
U slučaju kad razne usluge isporučene u sklopu organizacije sprovoda čine dio jedinstvene usluge, također je potrebno utvrditi pravilo o mjestu isporuke usluge.
(27)
Kako bi se zajamčilo ujednačeno postupanje prema isporukama usluga s područja kulture, umjetnosti, sporta, znanosti, obrazovanja, zabave i sličnih usluga, potrebno je definirati pristup takvim događajima i popratnim uslugama koje su u vezi s tim pristupom.
(28)
Potrebno je pojasniti postupanje prema uslugama restorana i dostave pripremljene hrane i pića isporučenim unutar prijevoznih sredstava tijekom prijevoza putnika na području više zemalja.
(29)
S obzirom na to da određena pravila najma prijevoznih sredstava ovise o trajanju najma ili uporabe, potrebno je ne samo utvrditi koja se vozila smiju smatrati prijevoznim sredstvima, već također pojasniti obradu takve isporuke, u slučaju kada dva ugovora neposredno slijede. Također je potrebno utvrditi mjesto gdje je prijevozno sredstvo stavljeno na raspolaganje kupcu.
(30)
U određenim posebnim okolnostima naknada za uporabu kreditne ili debitne kartice koja se plaća u vezi s transakcijom ne smije smanjiti oporeziv iznos za tu transakciju.
(31)
Potrebno je razjasniti da se snižena stopa može primijeniti na iznajmljivanje šatora, kamp-prikolica i pokretnih domova postavljenih u odmorišnom kampu, a koji se koriste kao smještaj.
(32)
Strukovno osposobljavanje ili prekvalifikacija trebaju uključivati upute koje su neposredno povezane sa zvanjem ili zanimanjem, kao i sve upute usmjerene na stjecanje ili obnavljanje znanja za strukovne potrebe, bez obzira na trajanje osposobljavanja.
(33)
Zlatne kovanice bi trebalo tretirati kao da su isključene od oslobođenja od poreza za valutu, bankovne novčanice i kovanice.
(34)
Potrebno je navesti da bi oslobođenje za isporuke usluga u vezi s uvozom robe čija je vrijednost uključena u oporeziv iznos te robe trebalo obuhvaćati usluge prijevoza izvršenog tijekom promjene prebivališta.
(35)
Roba koju kupac prevozi izvan Zajednice, a koju osobe koje nisu fizičke osobe, primjerice javnopravna tijela i udruženja, koriste u svrhu opremanja, opskrbe gorivom ili namirnicama, te koja služi u svrhe koje nisu poslovne svrhe, trebala bi biti isključena iz oslobođenja od naknada za izvozne transakcije.
(36)
Kako bi se zajamčila jedinstvena administrativna praksa za izračun minimalne vrijednosti izuzete od naknada za izvoz robe u osobnoj prtljazi putnika, potrebno je uskladiti odredbe o takvom izračunu.
(37)
Potrebno je navesti da se oslobođenja za određene transakcije koje se tretiraju kao izvoz također trebaju primjenjivati na usluge obuhvaćene posebnim programom za elektronički isporučene usluge.
(38)
Tijelo koje se osniva na temelju pravnog okvira za Europski konzorcij za istraživačku infrastrukturu, (ERIC), moralo bi se za potrebe oslobođenja od PDV-a kvalificirati kao međunarodno tijelo, u slučaju kad ispunjava određene uvjete. Stoga je potrebno utvrditi značajke koje mu omogućuju to oslobođenje.
(39)
Isporuke robe i usluga na temelju diplomatskih i konzularnih dogovora ili priznatim međunarodnim tijelima, odnosno određenim oružanim snagama izuzete su od PDV-a, podložno određenim ograničenjima i uvjetima. Kako bi porezni obveznik koji vrši takvu isporuku iz druge države članice mogao utvrditi da su uvjeti i ograničenja za takvo oslobođenje ispunjeni, potrebno je uvesti potvrdu o oslobođenju od plaćanja PDV-a.
(40)
Kako bi se ostvarilo pravo na odbitak, uvozni dokumenti u elektroničkom obliku bi također trebali biti prihvaćeni, ako ispunjavaju iste zahtjeve kao dokumenti u papirnatom obliku.
(41)
U slučaju kad isporučitelj robe ili isporučitelj usluga ima stalni poslovni nastan na području države članice u kojoj treba platiti porez, potrebno je odrediti okolnosti pod kojima bi taj poslovni nastan podlijegao obvezi plaćanja PDV-a.
(42)
Potrebno je razjasniti da se porezni obveznik koji ima poslovni nastan na području države članice u kojoj je potrebno platiti porez mora smatrati poreznim obveznikom s poslovnim nastanom u toj državi članici za potrebe oporezivanja čak i kada taj poslovni nastan nije uključen u isporuku robe ili usluga.
(43)
Potrebno je pojasniti da je svaki porezni obveznik radi pravednijeg obračunavanja poreza obvezan pri određenim oporezivim transakcijama dostaviti svoj identifikacijski broj za PDV čim mu je dodijeljen.
(44)
Kako bi se osiguralo jednako postupanje prema gospodarskim subjektima, potrebno je navesti težine za investicijsko zlato, koje je konačno prihvatilo tržište plemenitih kovina i utvrditi zajednički datum za utvrđivanje vrijednosti zlatnika.
(45)
Poseban plan za porezne obveznike koji nemaju poslovni nastan u Zajednici, a koji elektroničkim putem isporučuju usluge osobama koje nisu porezni obveznici i koje u Zajednici imaju poslovni nastan ili prebivalište podliježe posebnim uvjetima. U slučaju kad navedeni uvjeti više nisu ispunjeni, posljedice toga je potrebno jasno predočiti.
(46)
Određene su promjene posljedica Direktive 2008/8/EZ. S obzirom da se navedene promjene odnose, s jedne strane, na oporezivanje prijevoznih sredstava u dugoročnom najmu od 1. siječnja 2013. i, s druge strane, na oporezivanje usluga isporučenih elektroničkim putem od 1. siječnja 2015., potrebno je naznačiti da se odgovarajući članci te Uredbe primjenjuju isključivo od tih datuma nadalje,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
PREDMET
Članak 1.
Ovom se Uredbom propisuju mjere za provedbu određenih odredbi glava od I. do V. i glava od VII. do XII. Direktive 2006/112/EZ.
POGLAVLJE II.
PODRUČJE PRIMJENE
(GLAVA I. DIREKTIVE 2006/112/EZ)
Članak 2.
Stjecanjem robe unutar Zajednice za potrebe članka 2. stavka 1. točke (b) Direktive 2006/112/EZ ne smatra se:
(a)
prijenos novih prijevoznih sredstava osobe koja nije porezni obveznik nakon promjene prebivališta, ako u trenutku isporuke nije bilo moguće primijeniti oslobođenje od plaćanja poreza navedeno u članku 138. stavku 2. točki (a) Direktive 2006/112/EZ;
(b)
povrat novih prijevoznih sredstava osobe koja nije porezni obveznik u državu članicu iz koje su ta prijevozna sredstva prvotno dostavljena u skladu s oslobođenjem od plaćanja poreza navedenom u članku 138. stavku 2. točki (a) Direktive 2006/112/EZ.
Članak 3.
Ne dovodeći u pitanje članak 59.a prvi stavak točku (b) Direktive 2006/112/EZ, isporuka sljedećih usluga ne podliježe plaćanju PDV-a ako isporučitelj dokaže da se mjesto isporuke usluga utvrđeno u skladu s podstavkom 3. i 4. odjeljka 4. Poglavlja V. ove Uredbe nalazi izvan Zajednice:
(a)
od 1. siječnja 2013. usluga navedena u članku 56. stavku 2. prvom podstavku Direktive 2006/112/EZ;
(b)
od 1. siječnja 2015. usluge navedene u članku 58. Direktive 2006/112/EZ;
(c)
usluge navedene u članku 59. Direktive 2006/112/EZ.
Članak 4.
Svaki porezni obveznik koji ima pravo na neoporezivanje stjecanja robe unutar Zajednice, u skladu s člankom 3. Direktive 2006/112/EZ, zadržava to pravo ako mu je u skladu s člankom 214. stavkom 1. podstavkom (d) ili (e) te Direktive dodijeljen identifikacijski broj za PDV za isporučene usluge, za koje podliježe obvezi plaćanja PDV-a, ili za usluge koje je isporučio unutar područja druge države članice za koje PDV plaća isključivo primatelj usluga.
Međutim, ako naveden porezni obveznik pošalje svoj identifikacijski broj za PDV isporučitelju usluga u vezi sa stjecanjem robe unutar Zajednice, smatra se da koristi mogućnost iz članka 3. stavka 3. navedene Direktive.
POGLAVLJE III.
POREZNI OBVEZNICI
(GLAVA III. DIREKTIVE 2006/112/EZ)
Članak 5.
Europsko gospodarsko interesno udruženje, (EGIU), utemeljeno u skladu s Uredbom (EEZ) br. 2137/85, koje isporučuje robu ili isporučuje usluge uz naknadu svojim članovima ili trećoj strani, porezni je obveznik u smislu članka 9. stavka 1. Direktive 2006/112/EZ.
POGLAVLJE IV.
OPOREZIVE TRANSAKCIJE
(ČLANCI 24. DO 29. DIREKTIVE 2006/112/EZ)
Članak 6.
1. Usluge restorana i dostave pripremljene hrane i pića su usluge koje uključuju isporuku pripremljene ili nepripremljene hrane ili pića ili oboje, za prehranu ljudi, popraćene dostatnim popratnim uslugama koje omogućuju njihovu izravnu potrošnju. Isporuka hrane ili pića ili oboje predstavlja samo jednu komponentu cjelovite ponude, pri čemu prevladavaju usluge. Usluge restorana su isporuke takvih usluga u prostorijama isporučitelja, dok usluge dostave pripremljene hrane i pića predstavljaju isporuku takvih usluga izvan prostorija isporučitelja.
2. Isporuka pripremljene ili nepripremljene hrane ili pića ili oboje, uključujući prijevoz ili bez njega, no bez drugih dodatnih usluga, se ne smatraju uslugama restorana ili opskrbe pripremljenom hranom i pićima u smislu stavka 1.
Članak 7.
1. „Elektronički isporučene usluge”, kako je navedeno u Direktivi 2006/112/EZ uključuju usluge koje su dostavljene putem interneta ili putem elektroničke mreže, a čija priroda omogućava da se u velikoj mjeri obavljaju automatizirano i s minimalnim čovjekovim sudjelovanjem, te u odsutnosti informacijske tehnologije ne bi mogle opstati.
2. Stavak 1. obuhvaća, posebno sljedeće:
(a)
isporuku digitaliziranih proizvoda, uključujući programsku opremu i njezinu izmjenu ili nadogradnju;
(b)
usluge koje omogućuju ili podupiru poslovnu ili osobnu nazočnost u elektroničkoj mreži, kao što su internetske stranice ili mrežno mjesto;
(c)
usluga koju računalo automatski isporučuje putem interneta ili elektroničke mreže, kao odgovor na primateljev poseban unos podataka;
(d)
prijenos uz naknadu prava na prodaju robe ili usluga na internetskoj stranici koja djeluje kao tržište online na kojem potencijalni kupci pomoću automatiziranog postupka ulažu svoje ponude i na kojoj su stranke obaviještene o prodaji putem elektroničke pošte koja je automatski poslana s računala;
(e)
internetski paketi informacijskih usluga, (ISP-i), u kojima telekomunikacijska stavka predstavlja pomoćni i podređeni dio (tj. paketi koji nude više od samog pristupa internetu i koji uključuju druge elemente, kao na primjer sadržajne stranice kojima je omogućen pristup vijestima, izvještajima o vremenskoj prognozi ili turističkim informacijama; igrama; smještaj internetska stranica; pristup raspravama online itd.);
(f)
upute navedene u Prilogu I.
3. Stavak 1. posebno ne obuhvaća:
(a)
usluge radio i televizijskog emitiranja;
(b)
telekomunikacijske usluge;
(c)
robu, čija je narudžba i obrada provedena elektroničkim putem;
(d)
CD-ROM-ovi, diskete i slični fizički nosači zapisa;
(e)
tiskani materijali, kao što su knjige, glasila, novine ili časopisi;
(f)
CD-i i audio kasete;
(g)
video kasete i DVD-i;
(h)
igre na CD-ROM-ovima;
(i)
usluge profesionalaca, kao što su odvjetnici i financijski savjetnici, koji savjetuju kupce putem elektroničke pošte;
(j)
usluge podučavanja u slučaju kad se sadržaj poduke prenosi putem interneta ili elektroničke pošte (posebno putem udaljene poveznice);
(k)
usluge fizičkog popravka računalne opreme bez izravnog pristupa internetu;
(l)
usluge pohrane podataka bez izravnog pristupa internetu;
(m)
usluge oglašavanja, posebno u novinama, na plakatima i na televiziji;
(n)
usluge telefonske službe za korisnike;
(o)
usluge podučavanja koje uključuju učenje na daljinu, kao što su tečajevi putem pošte;
(p)
usluge konvencionalnih dražbi koje se oslanjaju na izravno čovjekovo sudjelovanje, bez obzira na način ulaganja ponuda;
(q)
telefonske usluge s video sastavnicom, također poznate kao videotelefonske usluge;
(r)
pristup internetu i webu;
(s)
telefonske usluge pružene putem interneta.
Članak 8.
Ako porezni obveznik samo sastavlja različite dijelove stroja koje mu je u cijelosti dostavio naručitelj, ta transakcija predstavlja isporuku usluga u smislu članka 24. stavka 1. Direktive 2006/112/EZ.
Članak 9.
Prodaja opcije, kada takva prodaja predstavlja transakciju u području primjene članka 135. stavka 1. točke (f) Direktive 2006/112/EZ, predstavlja isporuku usluga u smislu članka 24. stavka 1. navedene Direktive. Ta isporuka usluga se razlikuje od osnovnih transakcija na koje se usluga odnosi.
POGLAVLJE V.
MJESTO OPOREZIVIH TRANSAKCIJA
ODJELJAK 1.
Koncepti
Članak 10.
1. Za primjenu članaka 44. i 45. Direktive 2006/112/EZ, mjesto na kojem porezni obveznik ima poslovni nastan je mjesto gdje se obavljaju djelatnosti središnje uprave poduzeća.
2. Kako bi se utvrdilo mjesto navedeno u stavku 1., potrebno je voditi računa o mjestu na kojem se donose ključne odluke u vezi sa središnjom upravom poduzeća, mjestu na kojem se nalazi sjedište poduzeća i mjestu na kojem se uprava sastaje.
U slučaju kad kriteriji ne dopuštaju da se mjesto poslovnog nastana poduzeća utvrdi sa sigurnošću, mjesto na kojem se donose ključne odluke u vezi sa središnjom upravom poduzeća ima prednost.
3. Sama prisutnost poštanske adrese ne smije se smatrati mjestom poslovnog nastana poduzeća poreznog obveznika.
Članak 11.
1. Za primjenu članka 44. Direktive 2006/112/EZ „stalni poslovni nastan” znači svaki poslovni nastan, osim poslovnog nastana poduzeća navedenog u članku 10. ove Uredbe, koji ima dostatan stupanj stalnosti i primjerenu strukturu osoblja i tehničkih sredstava koji mu omogućuju primanje i korištenje usluga koje su mu dostavljene za vlastite potrebe.
2. Za primjenu sljedećih članaka „stalni poslovni nastan” označava svaki poslovni nastan, osim poslovnog nastana poduzeća navedenog u članku 10. ove Uredbe, koji ima dostatan stupanj stalnosti i primjerenu strukturu osoblja i tehničkih sredstava koji mu omogućuju isporučivanje usluga koje pruža:
(a)
članak 45. Direktive 2006/112/EZ;
(b)
od 1. siječnja 2013., članak 56. stavak 2. drugi podstavak Direktive 2006/112/EZ;
(c)
do 31. prosinca 2014., članak 58. Direktive 2006/112/EZ;
(d)
članak 192.a Direktive 2006/112/EZ.
3. Postojanje identifikacijskog broja za PDV samo po sebi nije dostatno da bi se smatralo kako porezni obveznik ima stalni poslovni nastan.
Članak 12.
Za potrebe primjene Direktive 2006/112/EZ, „stalno prebivalište” fizičke osobe, bez obzira je li riječ o poreznom obvezniku, je prebivalište upisano u popis stanovništva ili sličan popis, odnosno prebivalište koje je ta osoba naznačila relevantnim poreznim tijelima, osim ako postoji dokaz da navedeno prebivalište ne odražava stvarno stanje.
Članak 13.
„Uobičajeno boravište” fizičke osobe, bez obzira je li riječ o poreznom obvezniku ili nije, kako je navedeno u Direktivi 2006/112/EZ je mjesto na kojem fizička osoba najčešće boravi kao rezultat osobnih ili poslovnih veza.
U slučaju kad se poslovne veze nalaze u zemlji koja nije zemlja osobnih veza, ili kad poslovne veze ne postoje, mjesto uobičajenog boravišta utvrđuje se osobnim vezama koje ukazuju na usku vezu između fizičke osobe i mjesta u kojem živi.
ODJELJAK 2.
Mjesto isporuke robe
(Članci 31. do 39. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 14.
Kad je tijekom kalendarske godine premašen prag koji države članice primjenjuju u skladu s člankom 34. Direktive 2006/112/EZ, člankom 33. navedene Direktive se ne smije izmijeniti mjesto isporuke robe, osim proizvoda podložnih plaćanju trošarine koji su isporučeni tijekom iste kalendarske godine, prije nego je premašen prag, koji države članice primjenjuju u kalendarskoj godini, i pod uvjetom da su ispunjeni svi dolje navedeni uvjeti:
(a)
isporučitelj nije iskoristio opciju navedenu u članku 34. stavku 4. te Direktive;
(b)
vrijednost njegovih isporuka robe nije premašio prag tijekom prethodne kalendarske godine.
Međutim, člankom 33. Direktive 2006/112/EZ izmjenjuje se mjesto sljedećih isporuka u državi članici u kojoj završava isporuka ili prijevoz:
(a)
isporuka robe s kojom je u tekućoj kalendarskoj godini premašen prag koji država članica primjenjuje u istoj kalendarskoj godini;
(b)
sve naknadne isporuke robe unutar navedene države članice u toj kalendarskoj godini;
(c)
isporuke robe u navedenoj državi članici u kalendarskoj godini koja slijedi kalendarsku godinu u kojoj je nastupio događaj naveden u točki (a).
Članak 15.
Dio putničkog prijevoza koji se vrši unutar Zajednice iz članka 37. Direktive 2006/112/EZ utvrđuje se na temelju izvršenog putovanja prijevoznog sredstva, a ne na temelju izvršenog putovanja pojedinog putnika.
ODJELJAK 3.
Mjesto stjecanja robe unutar Zajednice
(Članci 40., 41. i 42. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 16.
U slučaju stjecanja robe unutar Zajednice u smislu članka 20. Direktive 2006/112/EZ, država članica u kojoj je završila otprema ili prijevoz ostvaruje svoje pravo na oporezivanje bez obzira na tretman PDV-a koji je primijenjen na transakciju u državi članici u kojoj su otprema ili prijevoz započeli.
Svaki zahtjev isporučitelja robe za ispravkom PDV-a koji je zaračunao i prijavio u državi članici u kojoj je otprema ili prijevoz robe započet, navedena država članica obrađuje u skladu sa svojim domaćim propisima.
ODJELJAK 4.
Mjesto isporuke usluga
(Članci od 43. do 59. Direktive 2006/112/EZ)
Odsjek 1.
Status kupca
Članak 17.
1. Ako mjesto isporuke usluga ovisi o tome je li kupac porezni obveznik ili nije, status kupca se utvrđuje na temelju članaka od 9. do 13. i članka 43. Direktive 2006/112/EZ.
2. Pravna osoba koja nije porezni obveznik, a koja je u skladu s člankom 214. stavkom 1. točkom (b) Direktive 2006/112/EZ za potrebe plaćanja PDV-a identificirana kao porezni obveznik ili od koje se zahtijeva da bude identificirana kao porezni obveznik zbog toga što njezina roba stečena unutar Zajednice podliježe PDV-u ili zbog toga što je iskoristila mogućnost da takve aktivnosti učini podložnim plaćanju PDV-a, je porezni obveznik u smislu članka 43. te Direktive.
Članak 18.
1. Osim ako ne raspolaže sa suprotnom informacijom, isporučitelj smije smatrati da kupac s poslovnim nastanom unutar Zajednice ima status poreznog obveznika:
(a)
ako mu je kupac dostavio svoj osobni identifikacijski broj za PDV, a isporučitelj ishodio potvrdu valjanosti navedenog identifikacijskog broja za PDV i s njim povezanim imenom i adresom u skladu s člankom 31. Uredbe Vijeća (EZ) br. 904/2010 od 7. listopada 2010. o administrativnoj suradnji i suzbijanju prijevare u području poreza na dodanu vrijednost (5);
(b)
ako kupac još uvijek nije primio osobni identifikacijski broj za PDV, ali je obavijestio isporučitelja da je za njega podnio zahtjev te ako isporučitelj ishodi bilo koji drugi dokaz kojim se dokazuje da je kupac porezni obveznik ili pravna osoba koja nije porezni obveznik, a od koje se zahtijeva da za potrebe obračunavanja PDV-a bude identificirana kao porezni obveznik i ako izvrši razumnu provjeru točnosti informacije koju mu je kupac dostavio uobičajenim poslovnim mjerama kao što su mjere koje se odnose na provjeru identiteta i plaćanja.
2. Osim ako raspolaže suprotnom informacijom, isporučitelj smije smatrati da je kupac s poslovnim nastanom u Zajednici osoba koja nije porezni obveznik, ako dokaže da mu kupac nije dostavio svoj osobni identifikacijski broj za PDV.
3. Osim ako raspolaže suprotnom informacijom, isporučitelj smije smatrati da je kupac s poslovnim nastanom izvan Zajednice porezni obveznik:
(a)
ako od kupca ishodi potvrdu koju je izdalo tijelo nadležno za obračun poreza kupca, kao potvrdu da kupac sudjeluje u gospodarskim aktivnostima kako bi mu se omogućilo da ishodi povrat PDV-a, u skladu s Direktivom Vijeća 86/560/EEZ od 17. studenoga 1986. o usklađivanju zakonodavstava država članica o porezu na promet - Postupci za povrat poreza na dodanu vrijednost poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan na području Zajednice (6);
(b)
kad kupac ne posjeduje navedenu potvrdu, ako isporučitelj ima broj za PDV ili sličan broj koji kupcu dodjeljuje država u kojoj se nalazi poslovni nastan i koji se koristi kako bi se identificirala poduzeća, odnosno, bilo koji drugi dokaz kojim se dokazuje da je kupac porezni obveznik, te ako isporučitelj izvrši razumnu provjeru točnosti informacije koju mu je kupac dostavio uobičajenim poslovnim sigurnosnim mjerama, kao što su mjere koje se odnose na provjeru identiteta ili plaćanja.
Odsjek 2.
Svojstvo kupca
Članak 19.
Za potrebe primjene pravila o mjestu isporuke usluga navedenih u člancima 44. i 45. Direktive 2006/112/EZ, porezni obveznici, ili pravne osobe koje nisu porezni obveznici, a za koje se smatra da su porezni obveznici, koji primaju usluge isključivo za osobnu uporabu, uključujući osobnu uporabu svojeg osoblja, smatraju se osobama koje nisu porezni obveznici.
Osim ako raspolaže suprotnom informacijom, kao što je informacija o prirodi isporučenih usluga, isporučitelj može smatrati da su usluge namijenjene gospodarskoj djelatnosti kupca ako za tu transakciju kupac dostavi svoj osobni identifikacijski broj za PDV.
Ako je ista usluga namijenjena i za osobnu uporabu, uključujući osobnu uporabu osoblja kupca, i za gospodarsku djelatnost, tada isporuka navedene usluge mora biti obuhvaćena isključivo člankom 44. Direktive 2006/112/EZ, pod uvjetom da navedeno ne rezultira zlouporabom.
Odsjek 3.
Mjesto kupca
Članak 20.
Ako se isporuka usluga izvršena za potrebe poreznog obveznika, ili pravne osobe koja nije porezni obveznik, ali za koju se smatra da je porezni obveznik, odnosi na područje primjene članka 44. Direktive 2006/112/EZ, te ako navedeni porezni obveznik ima poslovni nastan u jednoj zemlji ili, u odsutnosti poslovnog nastana poduzeća ili stalnog poslovnog nastana, ima stalno prebivalište i uobičajeno boravište u istoj zemlji, tad je navedena isporuka usluga oporeziva u toj zemlji.
Isporučitelj usluga na temelju informacije koju mu dostavi kupac utvrđuje to mjesto, te uobičajenim poslovnim sigurnosnim mjerama, kao što su mjere koje se odnose na provjeru identiteta ili plaćanja, provjerava navedenu informaciju.
Informacije mogu sadržavati identifikacijski broj za PDV koji je dodijelila država članica u kojoj se nalazi poslovni nastan kupca.
Članak 21.
Ako se isporuka usluga poreznom obvezniku, ili pravnoj osobi koja nije porezni obveznik, ali koja se smatra poreznim obveznikom, odnosi na područje primjene članka 44. Direktive 2006/112/EZ, te kad porezni obveznik ima poslovni nastan u više zemalja, navedena isporuka usluga je oporeziva u zemlji poslovnog nastana poduzeća.
Međutim, u slučaju kad je usluga isporučena stalnom poslovnom nastanu poreznog obveznika smještenom u mjestu koje nije mjesto poslovnog nastana poduzeća, navedena isporuka je oporeziva u onom mjestu u kojem se nalazi stalni poslovni nastan koji prima navedenu uslugu i koji je koristi za svoje potrebe.
U slučaju kad porezni obveznik nema poslovni nastan niti stalni poslovni nastan, isporuka usluga je oporeziva u njegovom stalnom prebivalištu ili uobičajenom boravištu.
Članak 22.
1. Za potrebe identifikacije stalnog poslovnog nastana kupca kojem su isporučene usluge, isporučitelj provjerava prirodu i uporabu isporučene usluge.
U slučaju kad zbog prirode i uporabe isporučene usluge nije moguće identificirati stalni poslovni nastan kojem je isporučena usluga, isporučitelj, prilikom identificiranja navedenog stalnog poslovnog nastana, posebnu pažnju mora obratiti na to identificiraju li ugovor, narudžbenica ili identifikacijski broj za PDV, koji je dodijelila država članica kupca, te koji mu je dostavio kupac, stalni poslovni nastan kao kupca navedene usluge i predstavlja li stalni poslovni nastan subjekt koji plaća navedenu uslugu.
Ako stalni poslovni nastan kupca kojem je isporučena usluga ne može biti utvrđen u skladu s prvim i drugim podstavkom ovog stavka, ili u slučaju kad se usluge obuhvaćene člankom 44. Direktive 2006/112/EZ dostavljaju poreznom obvezniku na temelju ugovora kojim je obuhvaćena jedna ili više usluga korištenih na način koji nije moguće identificirati ili količinski izmjeriti, isporučitelj smije s pravom smatrati da su usluge dostavljene na mjesto na kojem kupac ima sjedište poslovanja.
2. Primjena ovog članka ne dovodi u pitanje obveze kupca.
Članak 23.
1. Isporuka usluga je od 1. siječnja 2013. u skladu s člankom 56. stavkom 2. prvim podstavkom Direktive 2006/112/EZ, oporeziva na mjestu na kojem kupac ima poslovni nastan ili, ako nema poslovni nastan, na mjestu na kojem kupac ima stalno prebivalište ili uobičajeno boravište, isporučitelj utvrđuje to mjesto na temelju činjenične informacije koju mu je dostavio kupac, te navedenu informaciju provjerava uobičajenim poslovnim sigurnosnim mjerama, kao što su mjere koje se odnose na provjeru identiteta ili plaćanja.
2. Kad je isporuka usluga u skladu s člancima 58. i 59. Direktive 2006/112/EZ oporeziva na mjestu na kojem kupac ima poslovni nastan ili, ako nema poslovni nastan, na mjestu na kojem ima stalno prebivalište ili uobičajeno boravište, isporučitelj to mjesto utvrđuje na temelju činjenične informacije koju mu je dostavio kupac, te navedenu informaciju provjerava uobičajenim poslovnim sigurnosnim mjerama, kao što su mjere koje se odnose na provjeru identiteta ili plaćanja.
Članak 24.
1. Od 1. siječnja 2013., kad se usluge obuhvaćene člankom 56. stavkom 2. prvim podstavkom Direktive 2006/112/EZ isporučuju osobi koja nije porezni obveznik, a koja ima poslovni nastan u nekoliko zemalja ili ima stalno prebivalište u jednoj zemlji, a svoje uobičajeno boravište u drugoj zemlji, prioritet se daje mjestu koje najbolje jamči oporezivanje na mjestu stvarne potrošnje prilikom utvrđivanja mjesta isporuke navedenih usluga.
2. Kad su usluge obuhvaćene člancima 58. i 59. Direktive 2006/112/EZ isporučene osobi koja nije porezni obveznik, a koja ima poslovni nastan u nekoliko zemalja ili ima stalno prebivalište u jednoj zemlji, a svoje uobičajeno boravište u drugoj, prioritet se daje mjestu koje najbolje jamči oporezivanje na mjestu stvarne potrošnje prilikom utvrđivanja mjesta isporuke navedenih usluga.
Odsjek 4.
Zajedničke odredbe o utvrđivanju statusa, svojstva i mjesta kupca
Članak 25.
Za primjenu pravila kojima se uređuje mjesto isporuke usluga u obzir se uzimaju isključivo okolnosti koje postoje u trenutku naplativog događaja. Sve naknadne naplate upotrebe isporučenih usluga ne utječu na utvrđivanje mjesta isporuke, pod uvjetom da navedeno ne rezultira zlouporabom.
Odsjek 5.
Isporuka usluga koje su regulirane općim pravilima
Članak 26.
Transakcija kojom tijelo dodjeljuje prava emitiranja nogometnih utakmica poreznim osobama obuhvaćena je člankom 44. Direktive 2006/112/EZ.
Članak 27.
Isporuka usluga koje se sastoje od podnošenja prijave ili dobivanja povrata PDV-a u skladu s Direktivom Vijeća 2008/9/EZ od 12. veljače 2008. o utvrđivanju detaljnih pravila za povrat poreza na dodanu vrijednost, predviđenih u Direktivi 2006/112/EZ, poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan u državi članici povrata već u drugoj državi članici (7) je obuhvaćena člankom 44. Direktive 2006/112/EZ.
Članak 28.
U onoj mjeri u kojoj tvore pojedinačnu uslugu, isporuka usluga izvršenih u okviru organizacije pogreba spada u područje primjene članaka 44. i 45. Direktive 2006/112/EZ.
Članak 29.
Ne dovodeći u pitanje članak 41. ove Uredbe, isporuka usluga prijevoda tekstova spada u područje primjene članaka 44. i 45. Direktive 2006/112/EZ.
Odsjek 6.
Isporuka usluga putem posrednika
Članak 30.
Usluge posrednika, kako je navedeno u članku 46. Direktive 2006/112/EZ obuhvaćaju usluge posrednika, koji djeluju u ime i za račun primatelja izvršenih usluga, te također usluge posrednika, koji djeluju u ime i za račun isporučitelja dobivenih usluga.
Članak 31.
Usluge koje isporučuje posrednik koji djeluju u ime i za račun treće osobe, a koje se sastoje od posredovanja tijekom pružanja usluge smještaja u hotelskom sektoru ili u sektorima sa sličnom funkcijom, obuhvaćene su područjem primjene:
(a)
članka 44. Direktive 2006/112/EZ ako su isporučene poreznom obvezniku koji djeluje kao takav ili pravnoj osobi koja nije porezni obveznik, ali koja se smatra poreznim obveznikom;
(b)
članka 46. navedene Direktive ako su isporučene osobi koja nije porezni obveznik.
Odsjek 7.
Isporuka usluga s područja kulture, umjetnosti, sporta, znanosti, obrazovanja, zabave i sličnih usluga
Članak 32.
1. Usluge u vezi s pristupom događajima s područja kulture, umjetnosti, sporta, znanosti, obrazovanja, zabave i sličnih usluga, kako je navedeno u članku 53. Direktive 2006/112/EZ, obuhvaćaju pružanje usluga čije su ključne značajke dodjela prava pristupa događaju u zamjenu za ulaznicu ili novčanu naknadu, uključujući plaćanje u obliku pretplate, godišnjih karata ili periodične naknade.
2. Stavak 1. se posebno primjenjuje na:
(a)
pravo pristupa priredbama, kazališnim predstavama, cirkuskim izvedbama, sajmovima, zabavnim parkovima, koncertima, izložbama i drugim sličnim kulturnim događajima;
(b)
pravo pristupa sportskim događajima, kao što su utakmice ili natjecanja;
(c)
pravo pristupa obrazovnim i znanstvenim događajima, kao što su konferencije i seminari.
3. Stavak 1. ne obuhvaća uporabu prostorija, kao što su gimnastičke dvorane i slično, u zamjenu za novčanu naknadu.
Članak 33.
Pomoćne usluge navedene u članku 53. Direktive 2006/112/EZ uključuju usluge koje su izravno povezane s pristupom događajima u području kulture, umjetnosti, sporta, znanosti, obrazovanja, zabave ili sličnim događajima te koje su, uz naknadu, zasebno isporučene osobi koja je prisustvovala događaju.
Takve pomoćne usluge posebno uključuju uporabu garderobe ili sanitarnih prostorija, ali ne uključuju same posredničke usluge u vezi s prodajom ulaznica.
Odsjek 8.
Isporuka pomoćnih usluga prijevoza i usluga vrednovanja pokretne imovine i rada na takvoj imovini
Članak 34.
Mjesto isporuke usluga osobi koja nije porezni obveznik, u slučaju kad porezni obveznik sastavlja razne dijelove stroja, koje mu je u cijelosti isporučio njihov naručitelj, utvrđuje se u skladu s člankom 54. Direktive 2006/112/EZ, osim ako roba koja se sastavlja ne postane dio nepokretne imovine.
Odsjek 9.
Isporuke usluga restorana i dostave pripremljene hrane i pića u sklopu prijevoznih sredstava
Članak 35.
Dio aktivnosti prijevoza putnika izvršen unutar Zajednice, kako je navedeno u članku 57. Direktive 2006/112/EZ utvrđuje se putovanjem prijevoznog sredstva, a ne putovanjem koji je prošao svaki pojedinačni putnik.
Članak 36.
U slučaju kad su usluge restorana i dostave pripremljene hrane i pića isporučene tijekom dijela putničkog prijevoza izvršenog unutar Zajednice, navedena je isporuka obuhvaćena člankom 57. Direktive 2006/112/EZ.
U slučaju kad su usluge restorana i dostave pripremljene hrane i pića isporučene izvan navedenog dijela prijevoza, ali na području države članice ili treće zemlje ili trećeg državnog područja, navedena isporuka mora biti obuhvaćena člankom 55. te Direktive.
Članak 37.
Mjesto isporuke usluga restorana ili dostave pripremljene hrane i pića izvršene unutar Zajednice, i to djelomično tijekom dijela putničkog prijevoza izvršenog unutar Zajednice, a djelomično izvan takvog prijevoza, no i dalje na području države članice, utvrđuje se u cijelosti prema pravilima, kojima se utvrđuje mjesto isporuke usluga, koja se primjenjuju na početku isporuke usluga restorana ili dostave pripremljene hrane i pića.
Odsjek 10.
Najam prijevoznih sredstava
Članak 38.
1. „Prijevozno sredstvo”, kako je navedeno u članku 56. i članku 59. prvom stavku točki (g) Direktive 2006/112/EZ uključuje vozila, s motorom ili bez, i ostalu opremu i naprave, namijenjene prijevozu osoba ili predmeta s jednog mjesta na drugo, koje mogu vući ili gurati vozila, te koja su uglavnom namijenjena za uporabu i stvarno osposobljena za uporabu u prijevozu.
2. Prijevozna sredstva navedena u stavku 1. posebno uključuju sljedeća vozila:
(a)
kopnena vozila, kao što su automobili, motocikli, bicikli, tricikli i kamp-prikolice;
(b)
prikolice i polu-prikolice;
(c)
željeznički vagoni;
(d)
plovila;
(e)
zrakoplovi;
(f)
vozila posebno napravljena za prijevoz bolesnih ili ozlijeđenih osoba;
(g)
poljoprivredni traktori i druga poljoprivredna vozila;
(h)
invalidska kolica na mehanički ili električni pogon.
3. Trajno imobilizirana vozila i kontejneri ne smatraju se prijevoznim sredstvima u smislu stavka 1.
Članak 39.
1. Za potrebe primjene članka 56. Direktive 2006/112/EZ, trajanje trajnog posjeda ili uporabe prijevoznog sredstva koji je predmet najma utvrđuje se na temelju ugovora između uključenih stranaka.
Ugovor predstavlja predmnjevu koju se može oboriti činjeničnim ili pravnim sredstvima kojima se može utvrditi stvarno neprekinuto trajanje tog posjeda ili korištenja.
Činjenica da se ugovoreno razdoblje kratkoročnog najma u smislu članka 56. Direktive 2006/112/EZ premašuje na temelju više sile nema utjecaja na utvrđivanje trajanja trajnog posjeda ili uporabe prijevoznog sredstva.
2. Ako je isto prijevozno sredstvo uzeto u najam uzastopnim ugovorima zaključenim između istih stranaka, trajanje tog najma je istovjetno trajnom posjedu ili uporabi prijevoznog sredstva isporučenog na temelju svih ugovora kao cjeline.
Za potrebe prvog podstavka, ugovor i njegova produženja smatraju se uzastopnim ugovorima.
Međutim, trajanje jednog ili više kratkoročnih ugovora o najmu koji prethode ugovoru koji se smatra dugoročnim, se ne dovodi u pitanje pod uvjetom da ne postoji zlouporaba.
3. Osim ako ne postoji zlouporaba, uzastopni ugovori zaključeni između istih stranaka za različita prijevozna sredstva ne smatraju se uzastopnim ugovorima za potrebe stavka 2.
Članak 40.
Mjesto na kojem je prijevozno sredstvo stvarno predano kupcu na raspolaganje, kako je navedeno u članku 56. stavku 1. Direktive 2006/112/EZ, je mjesto u kojem kupac ili treća strana koja djeluje u njegovo ime preuzima fizički posjed prijevoznog sredstva.
Odsjek 11.
Isporuka usluga osobama izvan Zajednice koje nisu porezni obveznici
Članak 41.
Isporuka usluga prijevoda tekstova osobi koja nije porezni obveznik, a koja ima poslovni nastan izvan Zajednice, obuhvaćena je člankom 59. prvim stavkom točkom (c) Direktive 2006/112/EZ.
POGLAVLJE VI.
OPOREZIV IZNOS
(GLAVA VII. DIREKTIVE 2006/112/EZ)
Članak 42.
Kad isporučitelj robe ili usluga kao uvjet prihvaćanja isplate kreditnom ili debitnom karticom zahtijeva da kupac njemu ili drugom poduzeću uplati dogovoren iznos, i kad ukupna cijena koju taj kupac plaća ostane nepromijenjena bez obzira na način plaćanja, taj iznos tvori sastavni dio oporezivog iznosa za isporuku roba ili isporuku usluga, u skladu s člancima od 73. do 80. Direktive 2006/112/EZ.
POGLAVLJE VII.
STOPE
Članak 43.
„Isporuka usluga smještaja za odmor” kako je navedeno u točki 12. Priloga III. Direktive 2006/112/EZ uključuje iznajmljivanje šatora, kamp-prikolica ili pokretnih kuća za stanovanje postavljenih na zemljištu za kampiranje te koji se koriste za potrebe smještaja.
POGLAVLJE VIII.
OSLOBOĐENJA OD POREZA
ODJELJAK 1.
Oslobođenja od poreza za određene aktivnosti od javnog interesa
(Članci 132., 133. i 134. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 44.
Usluge strukovnog osposobljavanja ili prekvalifikacije isporučene pod uvjetima utvrđenim u članku 132. stavku 1. točki (i) uključuju upute koje su u izravnoj vezi sa zanimanjem ili strukom, kao i svaku uputu usmjerenu na stjecanje ili obnavljanje znanja za strukovne potrebe. U smislu ove odredbe, trajanje strukovnog osposobljavanja ili prekvalifikacije nije od značaja.
ODJELJAK 2.
Oslobođenja od poreza za druge aktivnosti
(Članci 135., 136. i 137. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 45.
Oslobođenje od poreza predviđeno člankom 135. stavkom 1. točkom (e) Direktive 2006/112/EZ se ne primjenjuje na platinaste kovanice.
ODJELJAK 3.
Oslobođenja od poreza pri uvozu
(Članci 143., 144. i 145. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 46.
Oslobođenje od poreza predviđeno člankom 144. Direktive 2006/112/EZ se primjenjuje na usluge prijevoza u vezi s uvozom pokretne imovine koji se vrši kao dio promjene boravišta.
ODJELJAK 4.
Oslobođenja pri izvozu
(Članci 146. i 147. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 47.
„Prijevozna sredstva za osobnu upotrebu”, kako je navedeno u članku 146. stavku 1. točki (b) Direktive 2006/112/EZ uključuju prijevozna sredstva koja u neposlovne svrhe koriste osobe koje nisu fizičke osobe, kao na primjer javnopravna tijela u smislu članka 13. navedene Direktive te udruge.
Članak 48.
Kako bi se utvrdilo jesu li, kao uvjet za oslobođenje od poreza za isporuku robe koja se nalazi u osobnoj prtljazi putnika, premašeni pragovi koje je država članica utvrdila u skladu s člankom 147. stavkom 1. podstavkom 1. točkom (c) Direktive 2006/112/EZ, izračun se temelji na iznosu za koji je izdan račun. Ukupna vrijednost različite robe smije se koristiti samo ako je sva ta roba uvrštena u isti račun, koji je izdao isti porezni obveznik koji isporučuje robu istom kupcu.
ODJELJAK 5.
Oslobođenja od poreza u vezi s pojedinim transakcijama koje se smatraju izvozom
(Članci 151. i 152. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 49.
Oslobođenje od poreza navedeno u članku 151. Direktive 2006/112/EZ se također primjenjuje na elektroničke usluge u slučaju kad ih je isporučio porezni obveznik na kojeg se primjenjuje poseban sustav za elektronički isporučene usluge navedene u člancima od 357. do 369. navedene Direktive.
Članak 50.
1. Da bi bilo priznato kao međunarodno tijelo za primjenu članka 143. stavka 1. točke (g) i članka 151. stavka 1. prvog podstavka točke (b) Direktive 2006/112/EZ, tijelo koje je osnovano kao Konzorcij europskih istraživačkih infrastruktura, (ERIC), kako je navedeno u Uredbi Vijeća (EZ) br. 723/2009 od 25. lipnja 2009. o pravnom okviru Zajednice za Konzorcij europskih istraživačkih infrastruktura (ERIC) (8), mora ispunjavati sljedeće uvjete:
(a)
raspolaže različitom pravnom osobnošću i punom pravnom sposobnošću;
(b)
osnovan je na temelju prava Europske unije te podliježe tom pravu;
(c)
njegovo članstvo uključuje države članice i, prema potrebi, treće zemlje i međuvladine organizacije, ali ne uključuje privatna tijela;
(d)
ima posebne i legitimne ciljeve, koji se ostvaruju zajednički te koji u osnovi nisu ekonomske prirode.
2. Oslobođenje od poreza navedeno u članku 143. stavku 1. točki (g) i članku 151. stavku 1. podstavku 1. točki (b) Direktive 2006/112/EZ se primjenjuje na ERIC naveden u stavku 1., ako ga je država članica domaćin priznala kao međunarodno tijelo.
Ograničenja i uvjeti takvog oslobođenja od poreza su propisani sporazumom između članova ERIC-a u skladu s člankom 5. stavkom 1. točkom (d) Uredbe (EZ) br. 723/2009. U slučaju kad roba nije otpremljena ili prevezena izvan države članice u kojoj je izvršena isporuka, te u slučaju usluga, oslobođenje se može odobriti kroz prijavu PDV-a u skladu s člankom 151. stavkom 2. Direktive 2006/112/EZ.
Članak 51.
1. U slučaju kad primatelj isporučene robe ili isporučenih usluga ima poslovni nastan unutar Zajednice, ali ne u državi članici u kojoj je isporuka izvršena, potvrda o oslobođenju od PDV-a/ili trošarine, utvrđena u Prilogu II. ovoj Uredbi, bez obzira na objašnjenje navedeno u Prilogu toj potvrdi, služi kako bi potvrdilo da transakcija ispunjava uvjete za porezno oslobođenje u skladu s člankom 151. Direktive 2006/112/EZ.
Država članica u kojoj primatelj isporučene robe ili isporučenih usluga ima poslovni nastan može odlučiti, o korištenju za potrebe oslobođenja od plaćanja PDV-a i trošarina, da upotrijebi jednu zajedničku potvrdu ili dvije zasebne potvrde.
2. Potvrda navedena u stavku 1. mora nositi pečat nadležnih tijela države članice domaćina. Međutim, ako su roba ili usluge namijenjene službenoj uporabi, države članice mogu, u skladu s uvjetima koje propišu, odustati od zahtjeva da primatelj ishodi ovjerenu potvrdu. U slučaju zlouporabe, navedeno se odustajanje može povući.
Države članice obavješćuju Komisiju o službi koja je odgovorna za usluge ovjeravanja, kao i o mjeri u kojoj odustaju od zahtjeva za ovjeravanje potvrda. Komisija je obvezna obavijestiti druge države članice o informaciji koju primi od država članica.
3. Kad se izravno porezno oslobođenje primjenjuje u državi članici u kojoj je izvršena isporuka, isporučitelj je obvezan ishoditi potvrdu navedenu u stavku 1. ovog članka od primatelja robe ili usluga te je zadržati kao dio svoje evidencije. Ako je oslobođenje od poreza odobreno putem prijave PDV-a, u skladu s člankom 151. stavkom 2. Direktive 2006/112/EZ, na prijavu podnesenu u navedenoj državi članici potrebno je pričvrstiti potvrdu.
POGLAVLJE IX.
ODBICI
(GLAVA X. DIREKTIVE 2006/112/EZ)
Članak 52.
Ako je država članica uvoza uvela elektronički sustav za dovršenje carinskih formalnosti, pojam „uvozni dokument” u članku 178. točki (e) Direktive 2006/112/EZ mora obuhvaćati elektronički verziju takvih dokumenata, pod uvjetom da omogućuju nadzor nad ostvarivanjem prava na odbitak.
POGLAVLJE X.
OBVEZE POREZNIH OBVEZNIKA I ODREĐENIH OSOBA KOJE NISU POREZNI OBVEZNICI
(GLAVA XI. DIREKTIVE 2006/112/EZ)
ODJELJAK 1.
Osobe koje su obvezne plaćati PDV
(Članci 192.a do 205. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 53.
1. Za primjenu članka 192.a Direktive 2006/112/EZ, stalni poslovni nastan poreznog obveznika se uzima u obzir samo kad ima dostatan stupanj stalnosti i primjerenu strukturu osoblja i tehničkih sredstava koji mu omogućuju isporučivanje robe i usluga kojima se bavi.
2. Ako porezni obveznik ima stalni poslovni nastan unutar područja države članice u kojoj je obvezan plaćati PDV, smatra se da naveden poslovni nastan nije sudjelovao u isporuci robe ili usluga u smislu članka 192.a točke (b) Direktive 2006/112/EZ, osim ako je svoja tehnička sredstva i osoblje upotrijebio za transakcije svojstvene izvršavanju oporezive isporuke te robe ili usluga unutar navedene države članice prije ili za vrijeme tih isporuka.
U slučaju kad se sredstva stalnog poslovnog nastana koriste isključivo kao administrativna potpora, kao što su računovodstvo, izdavanje računa i ubiranje dugova, smatra se da nisu korišteni za potrebe isporuke robe ili usluga.
Međutim, ako je račun izdan na temelju identifikacijskog broja za PDV koji je dodijelila država članica u kojoj se nalazi stalni poslovni nastan, smatra se da je stalni poslovni nastan sudjelovao u isporuci robe ili usluga izvršene u toj državi članici, osim ako ne postoji dokaz kojim se dokazuje suprotno.
Članak 54.
Ako porezni obveznik ima poslovni nastan na području države članice u kojoj je obvezan plaćati PDV, članak 192.a Direktive 2006/112/EZ se ne primjenjuje bez obzira na to je li taj poslovni nastan sudjelovao u isporuci robe ili usluga koje porezni obveznik vrši unutar navedene države članice.
ODJELJAK 2.
Razne odredbe
(Članci 272. i 273. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 55.
Prilikom transakcija navedenih u članku 262. Direktive 2006/112/EZ, porezni obveznici kojima je identifikacijski broj za PDV dodijeljen u skladu s člankom 214. te Direktive i pravne osobe koje nisu porezni obveznici, a koje su identificirane za potrebe PDV-a moraju, dok djeluju kao takve, isporučiteljima robe i usluga dostaviti svoj identifikacijski broj za PDV čim ga dobiju.
Porezni obveznici navedeni u članku 3. stavku 1. točki (b) Direktive 2006/112/EZ, koji u skladu s člankom 4. stavkom 1. ove Uredbe imaju pravo na neoporezivanje svog stjecanja robe unutar Zajednice, nisu obvezni isporučiteljima robe dostaviti svoj identifikacijski broj za PDV ako im je naveden identifikacijski broj za PDV dodijeljen u skladu s člankom 214. stavkom 1. podstavcima (d) ili (e) navedene Direktive.
POGLAVLJE XI.
POSEBNI PROGRAMI
ODJELJAK 1.
Posebni program za investicijsko zlato
(Članci 344. do 356. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 56.
„Težine prihvaćene na tržištu plemenitih kovina”, kako je navedeno u članku 344. stavku 1. točki (l) Direktive 2006/112/EZ, moraju obuhvaćati barem jedinice i težine kojima se trguje, kako je navedeno u Prilogu III. ovoj Uredbi.
Članak 57.
Za potrebe utvrđivanja popisa zlatnih kovanica iz članka 345. Direktive 2006/112/EZ, „cijena” i „otvorena tržišna vrijednost” iz članka 344. stavka 1. točke 2. te Direktive, je cijena tržišta i cijena otvorenog tržišta na 1. travnja svake godine. Ako 1. travnja ne pada na dan na koji su navedene vrijednosti utvrđene, koriste se vrijednosti prvog sljedećeg dana na koji su utvrđene.
ODJELJAK 2.
Poseban program za porezne obveznike koji nemaju poslovni nastan, a koji isporučuju elektroničke usluge osobama koje nisu porezni obveznici
(Članci 357. do 367. Direktive 2006/112/EZ)
Članak 58.
Ako tijekom kalendarskog tromjesečja porezni obveznik koji nema poslovni nastan koristi posebnu odredbu za elektronički isporučene usluge navedene u člancima od 357. do 369. Direktive 2006/11/EZ zadovoljava barem jedan od kriterija za oslobođenje od plaćanja poreza utvrđenih u članku 363. te Direktive, država članica identifikacije obvezna je isključiti navedenog poreznog obveznika koji nema poslovni nastan iz te posebne odredbe. U tom slučaju porezni obveznik koji nema poslovni nastan može naknadno biti isključen iz posebnog programa u bilo kojem trenutku tijekom tog tromjesečja.
U vezi s elektronički isporučenim uslugama koje su prethodile isključenju, ali tijekom kalendarskog tromjesečja u kojem je došlo do isključenja, porezni obveznik koji nema poslovni nastan je obvezan podnijeti prijavu PDV-a za cijelo tromjesečje u skladu s člankom 364. Direktive 2006/112/EZ. Obveza podnošenja navedene prijave ne utječe na mogućnost identifikacije zahtjeva, ako on postoji, za potrebe PDV-a u državi članici u skladu s uobičajenim pravilima.
Članak 59.
Svako obračunsko razdoblje, (kalendarsko tromjesečje), u smislu članka 364. Direktive 2006/112/EZ je zasebno obračunsko razdoblje.
Članak 60.
Jednom kad je prijava PDV-a podnesena kako je propisano člankom 364. Direktive 2006/112/EZ, sve naknadne izmjene u sadržanim iznosima mogu se provesti kao izmjene te prijave, a ne kao prilagodbe naknadnog obračuna.
Članak 61.
Iznosi povrata PDV-a izvršeni na temelju posebne odredbe za elektronički isporučene usluge navedene u člancima od 357. do 369. Direktive 2006/112/EZ ne smiju se zaokružiti na najbliži monetarni iznos. Prijavljuje se i isplaćuje točan iznos PDV-a.
Članak 62.
Država članica identifikacije koja primi iznos koji je viši od iznosa navedenog u prijavi PDV-a podnesenoj za elektronički isporučene usluge u skladu s člankom 364. Direktive 2006/112/EZ preplaćen iznos vraća izravno navedenom poreznom obvezniku.
Ako je država članica identifikacije primila iznos u skladu s prijavom PDV-a za koji je naknadno utvrđeno da je netočan, i ako je ta država članica već razdijelila taj iznos među državama članicama potrošnje, navedene države članice vraćaju preplaćen iznos poreznom obvezniku koji nema poslovni nastan i obavješćuju državu članicu identifikacije o ispravku koji je potrebno izvršiti.
Članak 63.
Iznosi PDV-a plaćeni u skladu s člankom 367. Direktive 2006/112/EZ su specifični za prijavu PDV-a koja je podnesena u skladu s člankom 364. navedene Direktive. Sve naknadne izmjene u iznosima koji su uplaćeni mogu se izvršiti samo putem upute na navedenu prijavu te se ne smiju pripisati drugoj prijavi ili prilagoditi tijekom naknadne prijave.
POGLAVLJE XII.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 64.
Uredba (EZ) br. 1777/2005 stavlja se izvan snage.
Upućivanja na Uredbu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu IV.
Članak 65.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. srpnja 2011.
Međutim:
-
članak 3. točka (a), članak 11. stavak 2. točka (b), članak 23. stavak 1. i članak 24. stavak 1. se primjenjuju od 1. siječnja 2013.,
-
članak 3. točka (b) se primjenjuje od 1. siječnja 2015.,
-
članak 11. stavak 2. točka (c) se primjenjuje do 31. prosinca 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 15. ožujka 2011.