РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 23 юли 2014 година
относно приемането на еврото от Литва на 1 януари 2015 г.
(2014/509/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 140, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид доклада на Европейската комисия,
като взе предвид доклада на Европейската централна банка,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
като взе предвид обсъжданията в Европейския съвет,
като взе предвид препоръката на членовете на Съвета, представляващи държавите членки, чиято парична единица е еврото,
като има предвид, че:
(1)
Третият етап на икономическия и паричен съюз (ИПС) започна на 1 януари 1999 г. На своето заседание, проведено на 3 май 1998 г. в Брюксел, Съветът в състав държавни и правителствени ръководители реши, че Белгия, Германия, Ирландия, Испания, Франция, Италия, Люксембург, Нидерландия, Австрия, Португалия и Финландия са изпълнили необходимите условия за приемане на еврото на 1 януари 1999 г. (1)
(2)
С Решение 2000/427/ЕО (2) Съветът реши, че Гърция е изпълнила необходимите условия за приемане на еврото на 1 януари 2001 г. С Решение 2006/495/ЕО (3) Съветът реши, че Словения е изпълнила необходимите условия за приемане на еврото на 1 януари 2007 г. С Решение 2007/503/ЕО (4) и Решение 2007/504/ЕО (5) Съветът реши, че Кипър и Малта са изпълнили необходимите условия за приемане на еврото на 1 януари 2008 г. С Решение 2008/608/ЕО (6) Съветът реши, че Словакия е изпълнила необходимите условия за приемане на еврото. С Решение 2010/416/ЕС (7) Съветът реши, че Естония е изпълнила необходимите условия за приемане на еврото. С Решение 2013/387/ЕС (8) Съветът реши, че Латвия е изпълнила необходимите условия за приемане на еврото.
(3)
В съответствие с параграф 1 от Протокола за някои разпоредби, отнасящи се до Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, приложен към Договора за създаване на Европейската общност („Договора за ЕО“), Обединеното кралство уведоми Съвета, че не възнамерява да премине към третия етап на ИПС от 1 януари 1999 г. Това уведомление не е променяно. В съответствие с параграф 1 от Протокола за някои разпоредби относно Дания, приложен към Договора за ЕО, и съгласно решението, взето от държавните и правителствените ръководители в Единбург през декември 1992 г., Дания уведоми Съвета, че няма да участва в третия етап на ИПС. Дания не е поискала започване на процедурата по член 140, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС).
(4)
По силата на Решение 98/317/ЕО на Швеция e предоставена дерогация по член 139, параграф 1 от ДФЕС. В съответствие с член 4 от Акта за присъединяване от 2003 г. (9) на Чешката република, Литва, Унгария и Полша е предоставена дерогация по член 139, параграф 1 от ДФЕС. В съответствие с член 5 от Акта за присъединяване от 2005 г. (10) на България и Румъния е предоставена дерогация по член 139, параграф 1 от ДФЕС. В съответствие с член 5 от Акта за присъединяване от 2012 г. (11) на Хърватия е предоставена дерогация по член 139, параграф 1 от ДФЕС.
(5)
Европейската централна банка (ЕЦБ) бе учредена на 1 юли 1998 г. Европейската парична система бе заменена с валутен механизъм, чието създаване бе договорено с Резолюция на Европейския съвет от 16 юни 1997 г. за установяването на валутен механизъм на третия етап на икономическия и паричен съюз (12). Процедурите за валутния механизъм на третия етап на икономическия и паричен съюз (ВМ II) бяха определени в Споразумението от 16 март 2006 г. между Европейската централна банка и националните централни банки на държавите членки извън еврозоната за определяне на процедурите за работа на механизма на обменните курсове в третия етап на Икономическия и паричен съюз (13).
(6)
В член 140, параграф 2 от ДФЕС се предвиждат процедурите за отмяна на дерогацията за съответните държави членки. Най-малко веднъж на всеки две години или по искане на държава членка с дерогация Комисията и ЕЦБ докладват на Съвета в съответствие с процедурата, предвидена в член 140, параграф 1 от ДФЕС.
(7)
При необходимост националните законодателства на държавите членки, включително устройствените закони на националните централни банки, се адаптират с цел да се гарантира съвместимост с членове 130 и 131 от ДФЕС и с устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка („устава на ЕСЦБ и ЕЦБ“). В докладите на Комисията и ЕЦБ се съдържа подробна оценка на съвместимостта на законодателството на Литва с членове 130 и 131 от ДФЕС и с устава на ЕСЦБ и ЕЦБ.
(8)
В съответствие с член 1 от Протокол № 13 относно критериите за конвергенция, посочени в член 140 от ДФЕС, изпълнението на критерия за ценова стабилност по член 140, параграф 1, първо тире от ДФЕС означава, че в съответната държава членка е налице устойчивост на цените и средният темп на инфлацията за период от една година преди осъществяването на прегледа на резултатите не превишава с повече от 1,5 процентни пункта темпа на инфлация, която съществува в трите държави членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност. За целите на критерия за ценова стабилност инфлацията се измерва с помощта на хармонизираните индекси на потребителските цени, определени в Регламент (ЕО) № 2494/95 на Съвета (14). За да се оцени изпълнението на критерия за ценова стабилност, инфлацията в определена държава членка се измерва чрез процентното изменение в средноаритметичната стойност на дванадесет месечни индекса спрямо средноаритметичната стойност на дванадесет месечни индекса от предходния период. В докладите на Комисията и ЕЦБ референтната стойност бе изчислена като непретеглена средноаритметична стойност на темповете на инфлация на трите държави членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност плюс 1,5 процентни пункта. За едногодишния период до април 2014 г. изчислената референтна стойност за инфлацията е 1,7 %, като трите държави членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност са Латвия, Португалия и Ирландия с темп на инфлация съответно 0,1 %, 0,3 % и 0,3 %. Оправдано е от списъка на държавите членки с най-добри резултати да бъдат изключени държавите членки, чиито темпове на инфлация не се смятат за подходяща референтна стойност за другите държави членки. В миналото такива случаи бяха установени в докладите за конвергенцията от 2004, 2010 и 2013 г. В настоящия момент е целесъобразно от списъка на държавите членки с най-добри резултати да се изключат Гърция, България и Кипър (15). За изчисляването на референтната стойност те се заменят от Латвия, Португалия и Ирландия - държавите членки със следващите по големина най-ниски средни темпове на инфлация.
(9)
В съответствие с член 2 от Протокол № 13 за изпълнението на критерия за състоянието на консолидирания държавен бюджет съгласно член 140, параграф 1, второ тире от ДФЕС се изисква към момента на прегледа на резултатите по отношение на засегнатата държава членка да няма действащо решение на Съвета в съответствие с член 126, параграф 6 от Договора за наличието на прекомерен бюджетен дефицит.
(10)
В съответствие с член 3 от Протокол № 13 за изпълнението на критерия за участие във валутния механизъм (ВМ) на Европейската парична система, посочен в член 140, параграф 1, трето тире от ДФЕС, е се изисква най-малко през последните две години преди прегледа на резултатите държавата членка да е спазвала предвидените във ВМ нормални граници на отклонение без голямо напрежение. По-конкретно през същия период държавата членка не трябва да е извършвала по своя инициатива девалвация на двустранния централен курс на своята валута към еврото. От 1 януари 1999 г. с ВМ II се установява рамката за оценяване на изпълнението на критерия за валутния курс. При оценяването на изпълнението на този критерий в своите доклади Комисията и ЕЦБ са проучили двегодишния период до 15 май 2014 г.
(11)
В съответствие с член 4 от Протокол № 13 за изпълнението на критерия за конвергенция на лихвените проценти съгласно член 140, параграф 1, четвърто тире от ДФЕС се изисква за период от една година преди прегледа на резултатите дадена държава членка да е имала среден номинален дългосрочен лихвен процент, който не надвишава с повече от два процентни пункта лихвения процент най-много на трите държави членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност. За целите на критерия за конвергенция на лихвените проценти са използвани сравними лихвени проценти за 10-годишни референтни държавни облигации. За да се оцени изпълнението на критерия за лихвените проценти, в докладите на Комисията и ЕЦБ е използвана референтна стойност, изчислена като непретеглена средноаритметична стойност на номиналните дългосрочни лихвени проценти на трите държави членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност, плюс два процентни пункта. Референтната стойност е въз основа на дългосрочните лихвени проценти в Латвия (3,3 %), Ирландия (3,5 %) и Португалия (5,9 %) и в рамките на едногодишния период до април 2014 г. е била 6,2 %.
(12)
В съответствие с член 5 от Протокол № 13 данните, използвани при оценката на изпълнението на критериите за конвергенция, се осигуряват от Комисията. Комисията осигури тези данни. Бюджетните данни бяха осигурени от Комисията въз основа на докладите на държавите членки до 1 април 2014 г. в съответствие с Регламент (ЕО) № 479/2009 на Съвета (16).
(13)
Въз основа на докладите на Комисията и ЕЦБ относно напредъка на Литва при изпълнението на нейните задължения за постигането на икономически и паричен съюз бяха направени следните заключения:
а)
законодателството на Литва, включително устройственият закон на националната централна банка, е съвместимо с членове 130 и 131 от ДФЕС и с устава на ЕСЦБ и ЕЦБ;
б)
по отношение на изпълнението от страна на Литва на критериите за конвергенция, посочени в четирите тирета на член 140, параграф 1 от ДФЕС:
-
средният темп на инфлация в Литва през годината до април 2014 г. е бил 0,6 %, което е много под референтната стойност, и през следващите месеци вероятно ще се задържи под нейното равнище,
-
по отношение на Литва няма действащо решение на Съвета за наличието на прекомерен дефицит, като бюджетният дефицит за 2013 г. е бил 2,1 % от БВП,
-
Литва участва във ВМ II от 28 юни 2004 г.; при включването във ВМ II властите едностранно се задължиха да поддържат действащия режим на валутен борд в рамките на механизма. През двегодишния период, предхождащ настоящата оценка, курсът на литаса не се е отклонявал от централния курс и не е бил под напрежение,
-
през годината до април 2014 г. дългосрочният лихвен процент в Литва е бил средно 3,6 %, което е под референтната стойност;
в)
предвид оценката на съвместимостта на законодателството и изпълнението на критериите за конвергенция и с оглед на допълнителните фактори Литва изпълнява необходимите условия за приемане на еврото,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Литва изпълнява необходимите условия за приемане на еврото. Дерогацията за Литва, посочена в член 4 от Акта за присъединяване от 2003 г. се отменя, считано от 1 януари 2015 г.
Член 2
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 23 юли 2014 година.
ODLUKA VIJEĆA
od 23. srpnja 2014.
o usvajanju eura u Litvi 1. siječnja 2015.
(2014/509/EU)
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 140. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir izvješće Europske komisije,
uzimajući u obzir izvješće Europske središnje banke,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta,
uzimajući u obzir raspravu u Europskom vijeću,
uzimajući u obzir preporuku članova Vijeća koji predstavljaju države članice čija je valuta euro,
budući da:
(1)
Treća faza ekonomske i monetarne unije („EMU”) započela je 1. siječnja 1999. Vijeće je, u sastavu šefova država i vlada na sastanku u Bruxellesu 3. svibnja 1998., odlučilo da su Belgija, Njemačka, Španjolska, Francuska, Irska, Italija, Luksemburg, Nizozemska, Austrija, Portugal i Finska ispunili uvjete potrebne za usvajanje eura 1. siječnja 1999. (1).
(2)
Odlukom 2000/427/EZ (2) Vijeće je odlučilo da je Grčka ispunila uvjete potrebne za usvajanje eura 1. siječnja 2001. Odlukom 2006/495/EZ (3) Vijeće je odlučilo da je Slovenija ispunila uvjete potrebne za usvajanje eura 1. siječnja 2007. Odlukama 2007/503/EZ (4) i 2007/504/EZ (5) Vijeće je odlučilo da su Cipar i Malta ispunili uvjete potrebne za usvajanje eura 1. siječnja 2008. Odlukom 2008/608/EZ (6) Vijeće je odlučilo da je Slovačka ispunila uvjete potrebne za usvajanje eura. Odlukom 2010/416/EU (7) Vijeće je odlučilo da je Estonija ispunila uvjete potrebne za usvajanje eura. Odlukom 2013/387/EU (8) Vijeće je odlučilo da je Latvija ispunila uvjete potrebne za usvajanje eura.
(3)
U skladu sa stavkom 1. Protokola o određenim odredbama koje se odnose na Ujedinjenu Kraljevinu Velike Britanije i Sjeverne Irske priloženog Ugovoru o osnivanju Europske zajednice („Ugovor o EZ-u”), Ujedinjena Kraljevina obavijestila je Vijeće da ne namjerava prijeći u treću fazu EMU-a 1. siječnja 1999. Ta obavijest nije mijenjana. U skladu sa stavkom 1. Protokola o određenim odredbama koje se odnose na Dansku priloženog Ugovoru o EZ-u i odlukom koju su šefovi država ili vlada donijeli u Edinburghu u prosincu 1992. Danska je obavijestila Vijeće da neće sudjelovati u trećoj fazi EMU-a. Danska nije zatražila pokretanje postupka iz članka 140. stavka 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije („UFEU”).
(4)
Na temelju Odluke 98/317/EZ, za Švedsku vrijedi odstupanje kako je utvrđeno u članku 139. stavku 1. UFEU-a. U skladu s člankom 4. Akta o pristupanju iz 2003. (9) za Češku, Litvu, Mađarsku i Poljsku vrijede odstupanja kako je utvrđeno u članku 139. stavku 1. UFEU-a. U skladu s člankom 5. Akta o pristupanju iz 2005. (10) za Bugarsku i Rumunjsku vrijede odstupanja kako je utvrđeno u članku 139. stavku 1. UFEU-a. U skladu s člankom 5. Akta o pristupanju iz 2012. (11), za Hrvatsku vrijedi odstupanje kako je utvrđeno u članku 139. stavku 1. UFEU-a.
(5)
Europska središnja banka („ESB”) osnovana je 1. srpnja 1998. Europski monetarni sustav zamijenjen je tečajnim mehanizmom čija je uspostava usuglašena rezolucijom Europskog vijeća o uspostavi tečajnog mehanizma u trećoj fazi ekonomske i monetarne unije od 16. lipnja 1997. (12). Postupci predviđeni za tečajni mehanizam u trećoj fazi ekonomske i monetarne unije (ERM II) utvrđeni su u Sporazumu od 16. ožujka 2006. između Europske središnje banke i nacionalnih središnjih banaka država članica izvan europodručja kojim se utvrđuju operativni postupci za tečajni mehanizam u trećoj fazi ekonomske i monetarne unije (13).
(6)
Člankom 140. stavkom 2. UFEU-a utvrđuju se postupci za prestanak odstupanja za dotične države članice. Komisija i ESB najmanje jednom svake dvije godine ili na zahtjev države članice s odstupanjem izvješćuju Vijeće u skladu s postupkom utvrđenim u članku 140. stavku 1. UFEU-a.
(7)
Nacionalno zakonodavstvo država članica, uključujući statute nacionalnih središnjih banaka, prema potrebi treba prilagoditi kako bi se osigurala usklađenost s člancima 130. i 131. UFEU-a te Statutom Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke („Statut ESSB-a i ESB-a”). Izvješća Komisije i ESB-a osiguravaju detaljnu ocjenu usklađenosti zakonodavstva Litve s člancima 130. i 131. UFEU-a te Statutom ESSB-a i ESB-a.
(8)
U skladu s člankom 1. Protokola br. 13 o konvergencijskim kriterijima iz članka 140. UFEU-a, kriterij stabilnosti cijena iz članka 140. stavka 1. prve alineje UFEU-a znači da država članica, promatrano tijekom razdoblja od jedne godine prije provjere, ima razinu cijena koja je održiva te prosječnu stopu inflacije, koja ne prelazi za više od jedan i pol postotnih poena stopu inflacije u najviše trima državama članicama koje su ostvarile najbolje rezultate s obzirom na stabilnost cijena. Za potrebe kriterija stabilnosti cijena, inflacija se mjeri harmoniziranim indeksima potrošačkih cijena (HICP) određenima u Uredbi Vijeća (EZ) br. 2494/95 (14). Kako bi se ocijenio kriterij stabilnosti cijena, inflacija države članice mjeri se postotnom promjenom aritmetičke sredine 12 mjesečnih indeksa u odnosu na aritmetičku sredinu 12 mjesečnih indeksa prethodnog razdoblja. Komisija i ESB u svojim su izvješćima uzeli u obzir referentnu vrijednost izračunanu kao jednostavnu aritmetičku sredinu stopa inflacije triju država članica koje su ostvarile najbolje rezultate s obzirom na stabilnost cijena uvećanu za 1,5 postotnih poena. Tijekom jednogodišnjeg razdoblja koje završava u travnju 2014. izračunana referentna vrijednost inflacije bila je 1,7 %, pri čemu su Latvija, Portugal i Irska bile tri države članice koje su ostvarile najbolje rezultate s obzirom na stabilnost cijena, uz stope inflacije od 0,1 %, 0,3 % odnosno 0,3 %. Iz država članica s najboljim rezultatima opravdano je isključiti one čije se stope inflacije ne mogu smatrati smislenim vrijednostima za druge države članice. Takva su odstupanja ranije utvrđena u izvješćima o konvergenciji iz 2004., 2010. i 2013. U sadašnjem je trenutku opravdano izuzeti Grčku, Bugarsku i Cipar iz zemalja s najboljim rezultatima (15). Njih zamjenjuju Latvija, Portugal i Irska, države članice sa sljedećom najnižom prosječnom stopom inflacije, za potrebe izračuna referentne vrijednosti.
(9)
U skladu s člankom 2. Protokola br. 13, kriterij stanja proračuna države iz članka 140. stavka 1. druge alineje UFEU-a zahtijeva da država članica u trenutku provjere ne bude predmetom Odluke Vijeća prema članku 126. stavku 6. UFEU-a o tome da postoji prekomjerni deficit.
(10)
U skladu s člankom 3. Protokola br. 13, kriterij sudjelovanja u tečajnom mehanizmu Europskog monetarnog sustava iz članka 140. stavka 1. treće alineje UFEU-a zahtijeva da je država članica poštovala normalan raspon fluktuacija predviđenih tečajnim mehanizmom (ERM) Europskog monetarnog sustava bez ozbiljnih napetosti tijekom barem posljednjih dviju godina prije provjere. Osobito, država članica nije samoinicijativno devalvirala bilateralnu središnju stopu svoje valute u odnosu na euro tijekom tog razdoblja. Od 1. siječnja 1999. ERM II osigurava okvir za ocjenjivanje ispunjavanja tečajnog kriterija. Pri ocjenjivanju ispunjavanja tog kriterija, Komisija i ESB su u svojim izvješćima provjerili dvogodišnje razdoblje koje završava 15. svibnja 2014.
(11)
U skladu s člankom 4. Protokola br. 13, kriterij konvergencije kamatnih stopa iz članka 140. stavka 1. četvrte alineje UFEU-a zahtijeva da je država članica, promatrano tijekom razdoblja od jedne godine prije provjere, imala prosječnu nominalnu dugoročnu kamatnu stopu koja ne prelazi za više od dva postotna poena kamatnu stopu u najviše trima državama članicama koje su ostvarile najbolje rezultate s obzirom na stabilnost cijena. Za potrebe kriterija konvergencije kamatnih stopa korištene su usporedive kamatne stope desetogodišnjih referentnih vrijednosti državnih obveznica. Kako bi se ocijenilo ispunjavanje kriterija kamatne stope, Komisija i ESB u svojim su izvješćima uzeli u obzir referentnu vrijednost izračunanu kao jednostavnu aritmetičku sredinu nominalnih dugoročnih kamatnih stopa triju država članica koje su ostvarile najbolje rezultate s obzirom na stabilnost cijena uvećanu za dva postotna poena. Referentna vrijednost temelji se na dugoročnim kamatnim stopama u Latviji (3,3 %), Irskoj (3,5 %) i Portugalu (5,9 %) te je u jednogodišnjem razdoblju koje završava u travnju 2014. iznosila 6,2 %.
(12)
U skladu s člankom 5. Protokola br. 13, podatke koji se koriste pri ocjeni ispunjavanja konvergencijskih kriterija treba osigurati Komisija. Komisija je osigurala navedene podatke. Komisija je osigurala proračunske podatke nakon izvješća koja su države članice dostavile do 1. travnja 2014. u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 479/2009 (16).
(13)
Na temelju izvješća koje su predstavile Komisija i ESB o napretku Litve u ispunjavanju njezinih obveza u pogledu ostvarivanja ekonomske i monetarne unije, zaključeno je sljedeće:
(a)
u Litvi je nacionalno zakonodavstvo, uključujući statut nacionalne središnje banke, usklađeno s člancima 130. i 131. UFEU-a te Statutom ESSB-a i ESB-a;
(b)
u pogledu ispunjavanja konvergencijskih kriterija navedenih u četirima alinejama članka 140. stavka 1. UFEU-a od strane Litve:
-
prosječna stopa inflacije u Litvi je tijekom jednogodišnjeg razdoblja koje završava u travnju 2014. iznosila 0,6 %, što je znatno ispod referentne vrijednosti te je izgledno da će ostati ispod referentne vrijednosti tijekom predstojećih mjeseci,
-
Litva nije predmetom odluke Vijeća o postojanju prekomjernog deficita, a njezin je proračunski manjak u 2013. iznosio 2,1 % BDP-a,
-
Litva je članica ERM II od 28. lipnja 2004.; nakon ulaska u ERM II nadležna su se tijela jednostrano obvezala održavati važeći tečaj valuta u okviru mehanizma. Tijekom dvije godine koje su prethodile toj ocjeni, devizni tečaj lita nije odstupao od središnje stope te nisu bile prisutne napetosti,
-
tijekom jednogodišnjeg razdoblja koje završava u travnju 2014., dugoročna kamatna stopa u Litvi iznosila je u prosjeku 3,6 %, što je znatno ispod referentne vrijednosti;
(c)
s obzirom na ocjenu pravne usklađenosti i ispunjavanja konvergencijskih kriterija te dodatnih čimbenika, Litva ispunjava uvjete potrebne za usvajanje eura,
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Litva ispunjava uvjete potrebne za usvajanje eura. Odstupanje u korist Litve iz članka 4. Akta o pristupanju iz 2003. prestaje s učinkom od 1. siječnja 2015.
Članak 2.
Ova je Odluka upućena državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 23. srpnja 2014.