РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1380/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 декември 2013 година
относно общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) № 1954/2003 и (ЕО) № 1224/2009 на Съвета и за отмяна на регламенти (ЕО) № 2371/2002 и (ЕО) № 639/2004 на Съвета и Решение 2004/585/ЕО на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕО) № 2371/2002 на Съвета (4) беше създадена общностна система за опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството (ОПР).
(2)
Обхватът на ОПР включва опазването на морските биологични ресурси и управлението на рибарството, чийто обект са те. Освен това, що се отнася до пазарните и финансовите мерки в подкрепа на целите на общата политика в областта на рибарството, този обхват включва и дейности, свързани със сладководните биологични ресурси и аквакултурите, както и преработката и предлагането на пазара на продукти от риболов и аквакултури, когато тези дейности се осъществяват на територията на държавите-членки или във водите на Съюза, включително от риболовни кораби, плаващи под знамето на трети държави или регистрирани в тях, от риболовни кораби на Съюза или от граждани на държавите-членки, без да се засяга основната отговорност на държавата на знамето и като се вземат предвид разпоредбите на член 117 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право от 10 декември 1982 г. (5) (по-долу "Конвенцията на ООН по морско право").
(3)
Любителският риболов също може да окаже сериозно въздействие върху рибните ресурси, поради което държавите-членки следва да гарантират, че той се практикува по начин, съвместим с целите на ОПР.
(4)
Чрез ОПР следва да се гарантира, че дейностите, свързани с риболова и аквакултурите, допринасят за постигане на екологична, икономическа и социална устойчивост в дългосрочен план. Освен това ОПР следва да включва правила, които целят да се осигури проследимост, сигурност и качество на продуктите, които се предлагат на пазара в Съюза, и следва да допринесе за увеличаване на производителността, за достоен стандарт на живот в сектора на рибарството, включително за малките по мащаб риболовни стопанства, и за стабилност на пазарите, и следва да осигури продоволственото снабдяване, както и че доставяните продукти достигат до потребителите на разумни цени. ОПР следва да допринася за стратегията „Европа 2020“ за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж и да съдейства за постигане на целите на тази стратегия.
(5)
Съюзът е договаряща страна по Конвенцията на ООН по морско право (6) и съгласно Решение 98/414/ЕО (7) - по Споразумението на Организацията на обединените нации за прилагане на разпоредбите на Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право от 10 декември 1982 г. относно опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси от 4 декември 1995 г. (8) (наричано по-долу "Споразумение на ООН за рибните запаси"), и съгласно Решение 96/428/ЕО (9) - по Споразумението за насърчаване спазването на международните мерки за опазване и управление от риболовните кораби в открито море на Организацията по прехрана и земеделие към Организацията на обединените нации от 24 ноември 1993 г. (10).
(6)
В тези международни инструменти се предвиждат най-вече задължения за опазване, включително задължения за предприемане на мерки за опазване и управление, които целят поддържане или възстановяване на морските ресурси на нива, позволяващи максимален устойчив улов както в морските зони под национална юрисдикция, така и в открито море, както и задължения за сътрудничество с други държави със същата цел, задължения за широко прилагане на подхода на предпазливост към опазването, управлението и експлоатацията на рибните запаси, задължения за осигуряване на съвместимост между мерките за опазване и управление, в случаите когато морските ресурси са в морски зони под различна юрисдикция, и задължението да се отчитат надлежно други форми на законно използване на моретата. Следователно ОПР следва да подпомага Съюза да изпълнява международните си задължения по тези международни инструменти. Когато държавите-членки приемат мерки за опазване и управление, за които са оправомощени в рамките на ОПР, действията им следва да бъдат напълно съгласувани и с международните задължения за опазване и сътрудничество, предвидени в посочените международни актове.
(7)
На Световната среща на високо равнище по въпросите на устойчивото развитие в Йоханесбург през 2002 г. Съюзът и неговите държави-членки се ангажираха да предприемат действия срещу непрекъснатото намаляване на редица рибни запаси. Ето защо Съюзът следва да подобри ОПР, за да гарантира, че експлоатацията на морските биологични ресурси в рамките на разумни срокове възстановява и запазва популациите на запасите, които са обект на улов, над нивата, позволяващи максимален устойчив улов. Нивата на експлоатация следва да бъдат постигнати до 2015 г. Постигането на тези нива на по-късна дата следва да бъде допуснато само ако постигането им до 2015 г. би изложило на сериозна опасност социалната и икономическата устойчивост на засегнатите риболовни флотове. След 2015 г. тези нива следва да бъдат постигнати възможно най-скоро и при никакви обстоятелства по-късно от 2020 г. Когато наличната научна информация не е достатъчна за определяне на тези нива, може да се вземат предвид приблизителни параметри.
(8)
Управленските решения, свързани с максималния устойчив улов при смесен риболов, следва да отчитат трудността при смесен риболов максималният устойчив улов да бъде спазен едновременно за всички видове запаси, по-специално в случаите когато научните становища сочат, че е много трудно да се избегне явлението „блокиращи“ видове чрез увеличаване на селективността на използваните риболовни уреди. При такива обстоятелства следва да бъде поискано от съответните научни органи да предоставят становище относно подходящите нива на смъртност от риболов.
(9)
ОПР следва да осигури съгласуваност с целите за рибарството, определени в Решението на Конференцията на страните по Конвенцията за биологичното разнообразие относно стратегическия план за биологично разнообразие за периода 2011-2020 г., както и с целите за биологичното разнообразие, приети от Европейския съвет на 25 и 26 март 2010 г.
(10)
Устойчивата експлоатация на морските биологични ресурси следва да се основава на подхода на предпазливост, произтичащ от принципа на предпазните мерки, посочен в член 191, параграф 2, първа алинея от Договора, като се вземат под внимание наличните научни данни.
(11)
ОПР следва да допринася за защитата на морската среда, за устойчивото управление на всички видове, експлоатирани с търговска цел, и по-специално за постигането на добро екологично състояние до 2020 г., както е предвидено в член 1, параграф 1 от Директива 2008/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (11).
(12)
ОПР следва също така да допринася за снабдяване на пазара на Съюза с храни с висока хранителна стойност и за намаляване на зависимостта на пазара на Съюза от внос на храни, както и за пряко и непряко създаване на работни места и икономическо развитие в крайбрежните райони.
(13)
Необходимо е да се приложи екосистемен подход към управлението на рибарството, като следва да се ограничи въздействието на риболовните дейности върху околната среда, а нежеланият улов следва да се избягва и намали, доколкото е възможно.
(14)
Важно е управлението на ОПР да се ръководи от принципите на доброто управление. Тези принципи включват вземане на решения въз основа на най-добрите налични научни становища, широко участие на заинтересованите страни и дългосрочна перспектива. Успешното управление на ОПР зависи и от ясното определяне на отговорностите на равнището на Съюза, на регионално, национално и местно равнище, както и от взаимната съвместимост на предприетите мерки и съгласуваността им с други политики на Съюза.
(15)
ОПР следва да допринесе за повишаване на безопасността и подобряване на условията на работа на операторите в сектора на рибарството.
(16)
ОПР следва изцяло да е съобразена, когато е приложимо, със здравето на животните, хуманното отношение към тях и безопасността на храните и фуражите.
(17)
ОПР следва да се изпълнява така, че да е съгласувана с останалите политики на Съюза и по-специално да е съобразена с взаимовръзките с действията на Съюза в другите области на морската политика. Следва да се осигури съгласуваност при управлението на различните секторни политики в басейните на Балтийско море, Северно море, Келтско море, Бискайския залив и иберийското крайбрежие, Средиземно море и Черно море.
(18)
Риболовните кораби на Съюза следва да разполагат с равнопоставен достъп до водите на Съюза и ресурсите, за които се прилагат правилата на ОПР.
(19)
Съществуващите правила, ограничаващи достъпа до ресурси в 12-милните зони на държавите-членки, действат задоволително в полза на опазването на ресурсите, като ограничават риболовното усилие в най-уязвимата част от водите на Съюза. Тези правила спомагат и за съхраняване на традиционните риболовни дейности, от които е силно зависимо социално-икономическото развитие на някои крайбрежни общности. Поради това тези правила следва да продължат да се прилагат. Държавите-членки следва да се стремят да осигурят преференциален достъп на заетите в дребномащабния, непромишления и крайбрежния риболов.
(20)
Малките острови в открито море, които зависят от риболова, следва, когато е целесъобразно, да бъдат специално признати и подпомагани, за да се направи възможно тяхното бъдещо оцеляване и благосъстояние.
(21)
Морските биологични ресурси около най-отдалечените региони на Съюза, посочени в член 349, първа алинея от Договора, следва да се ползват със специална защита, тъй като те допринасят за съхраняване на местната икономика на тези територии предвид тяхната структура и социално-икономическото състояние. Поради това някои риболовни дейности в тези води следва да бъдат ограничени до риболовните кораби, регистрирани в пристанищата на тези територии.
(22)
За да се подпомогне опазването на живите водни ресурси и морските екосистеми, Съюзът следва да се опита да защити биологично чувствителните зони, като ги определи за защитени зони. В тези зони следва да могат да бъдат ограничени или забранени риболовните дейности. При решението за това кои зони да бъдат определени като защитени следва да се обърне специално внимание на онези зони, за които са налице ясни доказателства, че съдържат голяма концентрация на риба под минималния референтен размер на опазване и на риба, която хвърля хайвер, както и на зоните, които се смятат за биологично и географски чувствителни. Следва да се вземат предвид и съществуващите зони в режим на опазване. За да улеснят процеса на определяне, държавите-членки следва да набележат подходящите зони, включително зони, които са част от свързана мрежа, и когато е целесъобразно - да си сътрудничат в изготвянето и изпращането на съвместни препоръки до Комисията. За да се установят по-ефективно защитените зони, Комисията следва да бъде оправомощена да ги установи като част от многогодишен план. За да се гарантира подходящо ниво на демократична отчетност и контрол, Комисията следва редовно да докладва на Европейския парламент и на Съвета относно функционирането на тези защитени зони.
(23)
Целта за устойчива експлоатация на морските биологични ресурси се постига по-ефективно чрез многогодишен подход към управлението на рибарството, като се дава приоритет на многогодишните планове, отразяващи особеностите на различните видове риболов.
(24)
Когато е възможно, многогодишните планове следва да обхващат групи от запаси в случаите, когато тези запаси се експлоатират заедно. В многогодишните планове следва да се установи рамката за устойчива експлоатация на съответните запаси и морски екосистеми, като се определят ясни срокове и защитни механизми в случай на непредвидени събития. Многогодишните планове също така следва да се ръководят от ясно определени цели на управление, за да допринасят за устойчивата експлоатация на съответните запаси и за защитата на съответните морски екосистеми. Тези планове следва да се приемат след консултация с консултативните съвети, с операторите в сектора на рибарството, с учените и с другите заинтересовани страни, които имат отношение към управлението на рибарството.
(25)
Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламенти и на Съвета (12), Директива 92/43/ЕИО на Съвета (13) и Директива 2008/56/ЕО налагат някои задължения на държавите-членки по отношение съответно на специалните защитени зони и морските защитени територии. Тези мерки може да наложат приемането на мерки в рамките на ОПР. Следователно е уместно да се разреши на държавите-членки да приемат по отношение на водите под техен суверенитет или юрисдикция мерки за опазване, които са необходими, за да спазят задълженията си съгласно посочените актове на Съюза, когато такива мерки не засягат риболовните интереси на други държави-членки. Когато тези мерки могат да засегнат риболовните интереси на други държави-членки, правомощието за приемане на такива мерки следва да се предостави на Комисията и следва да се използва регионалното сътрудничество между заинтересованите държави-членки.
(26)
Необходими са мерки за намаляване на сегашните високи нива на нежелан улов и за постепенно премахване на изхвърления улов. Нежеланият и изхвърляният улов действително представляват съществена загуба и се отразяват неблагоприятно на устойчивата експлоатация на морските биологични ресурси и морските екосистеми, както и на финансовата жизнеспособност на различните видове риболов. Следва да се установи и постепенно да се въведе задължение за разтоварване на сушата на целия улов („задължение за разтоварване“) от видове, за които се прилагат квоти за улов и - в Средиземно море - също и на целия улов от видове, за които се прилагат правила за минималния размер, и които са получени при риболовни дейности във води на Съюза или от риболовни кораби на Съюза, като и следва да се отменят правилата, които до момента задължаваха рибарите да изхвърлят улов.
(27)
Задължението за разтоварване следва да се въведе на равнището на отделните видове риболов. На рибарите следва да се позволи да продължат да изхвърлят видовете, за които най-добрите налични научни становища показват висок процент на оцеляване при обратното им връщане в морето.
(28)
С цел задължението за разтоварване да бъде практически приложимо и с цел смекчаване на въздействието на променливия състав на годишния улов на държавите-членки следва да се разрешава да прехвърлят между годините определен процент квоти.
(29)
В рамките на управлението на задължението за разтоварване държавите-членки трябва да положат максимални усилия за намаляване на нежелания улов. За тази цел трябва да се ползват с висок приоритет подобренията на техниките за селективен риболов, предназначени за избягване и намаляване, доколкото е възможно, на нежелания улов. Важно е държавите-членки да разпределят квотите между риболовните кораби по начин, който да отразява във възможно най-голяма степен очаквания състав на видовете при различните видове риболов. При несъответствие между наличните квоти и реалната структура на риболова държавите-членки следва да обмислят коригиране чрез размяна на квоти с други държави-членки, включително на трайна основа. Държавите-членки могат също така да обмислят да улеснят собствениците на кораби да обединяват своите индивидуални квоти, например в организации на производителите или в групи на собствениците на кораби. Като краен вариант държавите-членки следва да обмислят проверка на съотношението между видовете от прилова и квотата на целевите видове, в зависимост от консервационния статус на видовете от прилова.
(30)
Приложението на разтоварения улов на риба с размер под минималния референтен размер следва да бъде ограничено и да се изключи продажбата му с цел консумация от човека.
(31)
За да бъде оползотворен нежеланият улов, който е неизбежен дори след прилагане на всички мерки за неговото намаляване, следва да бъдат установени някои минимални изключения от задължението за разтоварване за онези видове риболов, за които задължението за разтоварване се прилага, основно посредством многогодишните планове.
(32)
При съобразяване с научните становища и без да се излагат на опасност целите за максимален устойчив улов и да се увеличава смъртността от риболов, когато се прилага задължение за разтоварване, включващо задължението за документиране на улова, следва да може да се предвиди увеличение на съответните възможности за риболов с цел да се отчете фактът, че на сушата ще бъде разтоварвана риба, която преди е била изхвърляна.
(33)
Достъпът до определен вид риболов следва да се основава на прозрачни и обективни критерии, включително екологични, социални и икономически. Държавите-членки следва да насърчават отговорния риболов, като предоставят стимули на операторите, които осъществяват риболов, който най-малко уврежда околната среда и който осигурява най-много ползи за обществото.
(34)
За запасите, за които не е изготвен многогодишен план, следва да се гарантират нива на експлоатация, при които се постига максимален устойчив улов, чрез въвеждане на ограничения за улова или риболовното усилие. В случай че наличните данни са недостатъчни, рибарството следва да се управлява, като се използват приблизителни параметри.
(35)
Предвид несигурното икономическо положение на риболовната промишленост и обстоятелството, че някои крайбрежни общности са зависими от риболова, е необходимо да се гарантира относителна стабилност на риболовните дейности посредством разпределяне на възможностите за риболов между държавите-членки, което се основава на предвидим дял от запасите за всяка държава-членка.
(36)
Тази относителна стабилност на риболовните дейности, предвид временното биологично състояние на запасите, следва да гарантира и да бъде изцяло съобразена с конкретните нужди на регионите, в които местните общности са особено зависими от рибарството и свързаните с него дейности, съгласно посоченото от Съвета в Резолюцията му от 3 ноември 1976 г. (14), и по-специално в приложение VII към нея.
(37)
Ето защо идеята за търсена относителна стабилност следва да се разбира точно в този смисъл.
(38)
На Комисията следва да се разреши да приема временни мерки в случай на сериозна заплаха за опазването на морските биологични ресурси или морските екосистеми, произтичаща от риболовните дейности и изискваща незабавна намеса. Тези мерки следва да бъдат установени в рамките на определени срокове и следва да действат за определен период от време.
(39)
Държавите-членки следва да си сътрудничат на регионално равнище с цел приемане на съвместни препоръки и други инструменти за разработване и прилагане на мерки за опазване и мерки, засягащи риболовната дейност в териториите, защитени съгласно екологичното право. В рамките на регионалното сътрудничество Комисията следва да приема мерки за опазване чрез актове за изпълнение или делегирани актове само ако всички заинтересовани държави-членки в региона постигнат съгласие по съвместна препоръка. При липса на съвместна препоръка Комисията следва да представи предложение за съответните мерки съгласно приложимата процедура съгласно Договора.
(40)
Държавите-членки следва да имат право да приемат мерки за опазване и управление на запасите във водите на Съюза, приложими единствено за риболовните кораби на Съюза, плаващи под тяхно знаме.
(41)
Държавите-членки следва да имат право да приемат мерки за опазване и управление в 12-милните си зони, приложими към всички риболовни кораби на Съюза, при условие че когато се прилагат към риболовни кораби на други държави-членки, тези мерки не са дискриминационни, че са проведени предварителни консултации с другите заинтересовани държави-членки и че Съюзът не е приел конкретни мерки за опазване и управление в рамките на съответната 12-милна зона.
(42)
Държавите-членки следва да могат да въведат система за прехвърляеми риболовни концесии.
(43)
Държавите-членки следва да предприемат конкретни мерки за съобразяване на броя на корабите на Съюза с наличните ресурси въз основа на оценките им за баланса между риболовния капацитет на техните флоти и възможностите за риболов, с които разполагат. Оценките следва да бъдат изготвени в съответствие с насоките на Комисията и представени в годишен доклад, който да бъде предаден на Комисията. Тези доклади следва да бъдат оповестени публично. Всяка държава-членка следва да може да избира мерките и инструментите, които желае да въведе за намаляване на прекомерния риболовен капацитет.
(44)
Освен това задължителните пределни граници за капацитета на риболовния флот и националните системи за вписване/отписване във връзка с финансирането на извеждане от експлоатация на кораби следва да се запазят за целите на управлението и адаптирането на риболовния капацитет.
(45)
Държавите-членки следва да регистрират основната информация за характеристиките и дейностите на риболовните кораби на Съюза, плаващи под тяхно знаме. Тези данни следва да бъдат предоставени на разположение на Комисията за целите на контрола върху размера на флотовете на държавите-членки.
(46)
Управлението на рибарството въз основа на най-добрите налични научни становища изисква хармонизирани, надеждни и точни данни. Поради това държавите-членки следва да събират данни за флотовете и тяхната риболовна дейност, по-специално биологични данни за улова, включително изхвърления улов, както и информация от проучвания на рибните запаси и на възможното екологично въздействие на риболовните дейности върху морската екосистема. Държавите-членки следва да управляват събраните данни и да ги предоставят на крайните потребители, както и на други заинтересовани страни. Държавите-членки следва да сътрудничат помежду си и с Комисията с цел координиране на дейностите по събиране на данни. Когато е целесъобразно, държавите-членки следва да си сътрудничат и с трети държави по отношение на събирането на данни. Държавите-членки следва да представят за оценка на Комисията годишен доклад относно дейностите си по събиране на данни, като този доклад се оповестява публично.
(47)
Събираните данни следва да включват и данни, които улесняват икономическата оценка на предприятията, осъществяващи дейност в секторите на рибарството, аквакултурите и преработката на продукти от риболов и аквакултури, и на тенденциите в областта на заетостта в тези отрасли.
(48)
По въпросите, свързани с опазването и управлението на морските биологични ресурси, може да бъдат провеждани консултации с Научния, технически и икономически комитет по рибарство (НТИКР), създаден с Решение 2005/629/ЕО на Комисията (15), с цел да се гарантира необходимата помощ от страна на високо квалифицирани научни работници, по-специално в областта на практическото приложение на биологични, икономически, екологични, социални и технически дисциплини.
(49)
Научните познания, на които се основава политиката в областта на рибарството, следва да бъдат подобрени с помощта на национални програми за събиране на научни данни в областта на рибарството, програми за научни изследвания и иновации, изпълнявани съгласувано с други държави-членки, както и в съответствие с рамките на Съюза за научни изследвания и иновации, като следва да се насърчи по-доброто сътрудничество между промишлеността и науката.
(50)
Съюзът следва да утвърждава в международен план целите на ОПР, като гарантира, че неговите риболовни дейности извън водите на Съюза се основават на същите принципи и стандарти като тези в приложимото право на Съюза, и същевременно насърчава равнопоставеност между операторите от Съюза и операторите от трети държави. За тази цел Съюзът следва да се стреми към ръководна роля в процеса на подобряване на резултатите от дейността на регионалните и международните организации с цел да им предостави по-добра възможност за опазване и управление на живите морски ресурси, попадащи в тяхната компетентност, включително борбата с незаконния, недекларирания и нерегулирания (ННН) риболов. Съюзът следва да си сътрудничи с трети държави и международни организации с цел по-добро спазване на международните мерки, включително борба с ННН риболов. Позициите на Съюза следва да се основават на най-добрите налични научни становища.
(51)
Споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство с трети държави следва да гарантират, че риболовната дейност на Съюза във водите на трети държави се основава на най-добрите налични научни становища и на обмена на информация от значение, като същевременно осигуряват устойчивата експлоатация на морските биологични ресурси, прозрачност при определянето на излишъка, а оттук и съгласуваност на управлението на ресурсите с целите на ОПР. Споразуменията, в които се предвижда достъп до ресурси, съизмерим с интересите на флота на Съюза, в замяна на финансово участие от страна на Съюза, следва да допринесат за създаване на висококачествена рамка за управление, която да гарантира по-специално ефикасност на мерките за събиране на данни, наблюдение, контрол и надзор.
(52)
Зачитането на демократичните принципи и правата на човека, залегнали във Всеобщата декларация за правата на човека и други международни инструменти по правата на човека, и на принципите на правовата държава следва да бъде основен елемент от споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство, които следва да съдържат специална разпоредба за правата на човека. Включването на разпоредба за правата на човека в споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство следва да бъде напълно съгласувано с общите цели на политиката за развитие на Съюза.
(53)
Секторът на аквакултурите следва да допринесе за опазването на потенциала за устойчиво производство на хранителни продукти на цялата територия на Съюза, така че да се гарантира дългосрочна продоволствена сигурност, включително по отношение на хранителните доставки, както и растеж и заетост за гражданите на Съюза, и да допринесе за справяне с нарастващото търсене на морски храни в света.
(54)
В приетата през 2009 г. стратегия на Комисията за устойчиво развитие на европейската аквакултура, която беше приветствана и одобрена от Съвета и приветствана от Европейския парламент, се отбелязва необходимостта от създаване и насърчаване на условия на равнопоставеност в сектора на аквакултурите като основа за неговото устойчиво развитие.
(55)
Дейностите, свързани с аквакултурите в Съюза, са повлияни от разнообразни условия в международен план, включително по отношение на разрешенията за оператори. Поради това следва да се разработят стратегически насоки на Съюза за националните стратегически планове с цел да се подобри конкурентоспособността на сектора на аквакултурите, като се подкрепи развитието му и иновациите и се насърчи икономическата дейност, диверсификацията и подобряването на качеството на живот в крайбрежните и вътрешните райони. Освен това между държавите-членки следва да бъдат въведени механизми за обмен на информация и най-добри практики чрез отворен метод да координация на националните мерки в областта на стопанската сигурност, достъпа до водите и пространството на Съюза и опростяване на процедурите за лицензиране.
(56)
Особеният характер на сектора на аквакултурите изисква създаването на консултативен съвет, в рамките на който заинтересованите страни да могат да се консултират относно елементи на политиките на Съюза, които биха могли да окажат въздействие върху аквакултурите.
(57)
Необходимо е да се засили конкурентоспособността в сектора на рибарството и аквакултурите в Съюза и да се предприемат стъпки за опростяване в подкрепа на по-доброто управление на дейностите по производство и предлагане на пазара в този сектор. Общата организация на пазарите на продукти от риболов и аквакултури следва да осигури условия на равнопоставеност за всички продукти от риболов и аквакултури, предлагани на пазара на Съюза, независимо от техния произход, да позволи на потребителите да избират въз основа на по-добра информация, да подкрепя отговорното потребление и да подобри икономическите знания и познаването на пазарите на Съюза по цялата верига на доставка.
(58)
Общата организация на пазарите следва да бъде въведена в съответствие с международните ангажименти на Съюза, по-специално по отношение на разпоредбите на Международната търговска организация.
(59)
За да се осигури спазването на правилата на ОПР, следва да се създаде ефективна система за контрол, инспекции и изпълнение, която да включва борбата с ННН риболовни дейности.
(60)
Следва да се насърчава използването на модерни и ефективни технологии в рамките на системата на Съюза за контрол, инспекции и изпълнение. Държавите-членки и Комисията следва да имат възможност да провеждат пилотни проекти за нови технологии за контрол и системи за управление на данни.
(61)
За да се осигурят съпоставими условия при прилагането на правилата за контрол и изпълнение в различните държави-членки, следва да се насърчава сътрудничеството между държавите-членки по отношение на набелязването на ефективни, пропорционални и възпиращи наказания.
(62)
За да се гарантира участието на операторите при събирането на данни в Съюза, както и в системата на Съюза за контрол, инспекции и изпълнение, държавите-членки следва да могат да изискат от своите оператори да участват пропорционално в покриването на съответните оперативни разходи.
(63)
Целите на ОПР не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен самостоятелно от държавите-членки поради проблемите в развитието на риболовната промишленост и нейното управление, както и поради ограничените финансови ресурси на държавите-членки. Следователно за постигането на тези цели следва да бъде отпусната многогодишна финансова помощ от Съюза, насочена към приоритетите на ОПР и приспособена към конкретните особености на риболовната промишленост в отделните държави-членки.
(64)
Финансовата помощ от Съюза следва да се отпуска при условието държавите-членки и операторите, включително собствениците на кораби, да спазват правилата на ОПР. При спазване на специалните правила, които бъдат приети, финансовата помощ от Съюза следва да бъде прекъсната, спряна или коригирана в случай на неизпълнение на конкретно задължение съгласно ОПР от дадена държава-членка или в случай на тежко нарушение на тези правила от даден оператор.
(65)
Диалогът със заинтересованите страни се оказа от съществено значение за постигане на целите на ОПР. Предвид разнообразните условия във водите на Съюза и засилената регионализация на ОПР, консултативните съвети следва да създадат условия знанията и опитът на всички заинтересовани страни да се използват при изпълнението на ОПР.
(66)
С оглед особените характеристики на най-отдалечените региони, на аквакултурите, на пазарите и на Черно море е целесъобразно да се създадат нови консултативни съвети за всяка от тези области.
(67)
На Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора във връзка с приемането на мерки за опазване, съпътстващи някои екологични задължения на държавите-членки, адаптирането на задължението за разтоварване за целите на спазването на международните задължения на Съюза, разширяването на приложното поле на задължението за разтоварване по отношение на други видове посредством процеса на регионализация, приемането на специални планове за премахване на изхвърления улов посредством процеса на регионализация, приемането на минимални изключения от задължението за разтоварване, ако не са приети други мерки за изпълнение във връзка с това задължение, и установяването на подробни правила относно функционирането на консултативните съвети. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.(
(68)
За да се гарантират еднакви условия на прилагане на разпоредбите на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия по отношение на временните мерки за намаляване на сериозни заплахи за опазването на морските биологични ресурси, системата за вписване и отписване в управлението на флота, както и записването, оформянето и предаването на данни за регистъра на риболовния флот на Съюза. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (16).
(69)
В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на своите цели.
(70)
С влизането в сила на съответните правила съгласно настоящия регламент следва да бъде отменено Решение 2004/585/ЕО на Съвета (17).
(71)
Поради значението и броя на измененията, които трябва да бъдат внесени, Регламент (ЕО) № 2371/2002 следва да бъде отменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ЧАСТ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Приложно поле
1. Общата политика в областта на рибарството (ОПР) обхваща:
a)
опазването на морските биологични ресурси и управлението на рибарството и на флотовете, които експлоатират тези ресурси;
б)
по отношение на мерките за пазарите и финансовите мерки в подкрепа на изпълнението на ОПР: сладководните биологични ресурси, аквакултурите и преработката и предлагането на пазара на продукти от риболов и аквакултури.
2. ОПР обхваща дейностите, посочени в параграф 1, когато те се извършват:
a)
на територията на държави-членки, към които се прилага Договорът;
б)
във водите на Съюза, включително от риболовни кораби, плаващи под знамето на трети държави или регистрирани в такива държави;
в)
от риболовни кораби на Съюза извън неговите води; или
г)
от граждани на държавите-членки, без да се засяга основната отговорност на държавата на знамето.
Член 2
Цели
1. ОПР гарантира, че дейностите, свързани с риболова и аквакултурите, са екологично устойчиви в дългосрочен план и се управляват по начин, който съответства на целите за постигане на икономически и социални ползи и ползи за заетостта, както и за осигуряване на продоволственото снабдяване.
2. ОПР прилага подхода на предпазливост към управлението на рибарството и има за цел да гарантира, че експлоатацията на живите морски биологични ресурси осигурява възстановяването и поддържането на популациите на улавяните видове над нивата, позволяващи максимален устойчив улов. За да бъде постигната тази цел за постепенно възстановяване и поддържане на популациите от рибни запаси над нивата на биомаса, които позволяват максимален устойчив улов.
За да бъде постигната целта за постепенно възстановяване и поддържане на популациите от рибни запаси над нивата на биомаса, които позволяват максимален устойчив улов, като когато е възможно, нивото на максимален устойчив улов трябва да бъде постигнато до 2015 г., като за всички запаси трябва да бъде постигнато най-късно до 2020 г. чрез постепенно постъпателно нарастване.
3. ОПР прилага екосистемен подход към управлението на рибарството и аквакултурите, за да гарантира, че отрицателното въздействие на риболовните дейности върху морската екосистема се свежда до минимум и че при свързаните с рибарството дейности е избегнато влошаването на състоянието на морската среда.
4. ОПР допринася за събирането на научни данни.
5. ОПР цели по-специално:
a)
постепенно премахване на изхвърлянето на улов съобразно особеностите на всеки отделен случай и като се отчитат най-добрите налични научни становища, посредством избягване и намаляване, доколкото е възможно, на нежелания улов и постепенно осигуряване на разтоварването на сушата на улова;
б)
когато е необходимо, използване по най-добрия начин на нежелания улов, без да се създава пазар за този улов, който е под минималния референтен размер за опазване;
в)
осигуряване на условия за икономическа жизнеспособност и конкурентоспособност на риболовната и рибопреработвателната промишленост, както и на свързаните с риболова дейности на сушата;
г)
осигуряване на мерки за адаптиране на риболовния капацитет на флотовете към нивата на възможностите за риболов съгласно параграф 2 с цел поддържането на икономически жизнеспособни флотове без прекомерна експлоатация на морските биологични ресурси;
д)
насърчаване на развитието на устойчиви дейности в областта на аквакултурите в Съюза с цел да се допринесе за продоволственото снабдяване, продоволствената сигурност и заетостта;
е)
принос за осигуряването на приемлив жизнен стандарт на лицата, които зависят от риболовните дейности, като се вземат предвид крайбрежният риболов и социално-икономическите аспекти;
ж)
принос за осигуряването на ефективен и прозрачен вътрешен пазар за продуктите от риболов и аквакултури и принос за осигуряването на условия на равнопоставеност за продуктите от риболов и аквакултури, предлагани на пазара в Съюза;
з)
отчитане на интересите както на потребителите, така и на производителите;
и)
насърчаване на дейностите, свързани с крайбрежния риболов, като се отчитат социално-икономическите аспекти;
й)
съответствие със законодателството на Съюза в областта на околната среда, и по-специално с целта за постигане на добро състояние на околната среда до 2020 г. съгласно с член 1, параграф 1 от Директива 2008/56/ЕО, както и с други политики на Съюза.
Член 3
Принципи на доброто управление
ОПР се основава на следните принципи на доброто управление:
а)
ясно определяне на отговорностите на равнището на Съюза, както и на регионално, национално и местно равнище;
б)
отчитане на регионалните особености посредством регионален подход;
в)
определяне на мерки в съответствие с най-добрите налични научни препоръки;
г)
дългосрочна перспектива;
д)
ефективност на административните разходи;
е)
подходящо участие на заинтересованите страни, по-специално на консултативните съвети, на всички етапи от планирането до прилагането на мерките;
ж)
държавата на знамето носи основната отговорност;
з)
съгласуваност с други политики на Съюза;
и)
използване на оценки на въздействието при необходимост;
й)
съгласуваност между вътрешното и външното измерение на общата политика в областта на рибарството;
к)
прозрачно обработване на данните в съответствие със съществуващите правни изисквания при надлежно зачитане на личния живот, на правилата за защита на личните данни и за поверителност; осигуряване на данни за съответните научни органи, други органи с научен или управленски интерес и други определени крайни потребители.
Член 4
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„води на Съюза“ означава водите под суверенитета или юрисдикцията на държавите-членки с изключение на водите, граничещи с териториите, посочени в приложение II към Договора;
2)
„морски биологични ресурси“ означава наличните и достъпни живи морски видове, включително анадромните и катадромните видове, по време на живота им в морската среда;
3)
„сладководни биологични ресурси“ означава наличните и достъпни живи сладководни видове;
4)
„риболовен кораб“ означава всеки кораб, оборудван за търговска експлоатация на морски биологични ресурси, или съоръжение за улов на червен тон;
5)
„риболовен кораб на Съюза“ означава риболовен кораб, плаващ под знамето на държава-членка и регистриран в Съюза;
6)
„вписване в риболовния флот“ означава регистрацията на даден риболовен кораб в регистъра на риболовни кораби на държава-членка;
7)
„максимален устойчив улов“ означава най-големият теоретичен улов при запазване на равновесието, който може да се лови постоянно като средна величина от даден запас при съществуващите средни екологични условия, без това да влияе значително на процеса на възпроизводство;
8)
„подход на предпазливост при управлението на рибарството“, посочен в член 6 от Споразумението на ООН за рибните запаси, означава подход, съгласно който липсата на подходяща научна информация не следва да оправдава отлагането или невземането на мерки за управление, целящи опазването на видовете, които са обект на риболов, на свързаните или зависещи от тях видове, на останалите видове и на тяхната околна среда;
9)
„екосистемен подход при управление на рибарството“ означава интегриран подход за управление на рибарството в екологично значими граници, който има за цел управление на използването на природните ресурси, като се вземат предвид риболовните и другите човешки дейности и се опазва биологичното богатство и биологичните процеси, необходими за запазване на състава, структурата и функционирането на местообитанията на съответната екосистема, при отчитане на познанията и колебанията, свързани с биотичните, абиотичните и човешките компоненти на екосистемите;
10)
„изхвърлен улов“ е уловът, който се връща обратно в морето;
11)
„риболов със слабо въздействие“ означава използването на селективни техники за риболов, които имат слабо вредно въздействие върху морските екосистеми или които могат да доведат до ниски горивни емисии, или и двете;
12)
„селективен риболов“ означава риболов с риболовни методи или риболовни уреди, който има за цел и улавя организми по размер или видове по време на риболовната операция, с което се позволява да се избегнат нецелевите екземпляри или те да бъдат освободени без да им се навреди;
13)
„процент на смъртност от риболов“ означава скоростта, с която биомаса или отделни екземпляри се отстраняват от даден запас посредством свързани с рибарството дейности за определен период;
14)
„запас“ означава морски биологичен ресурс, който се среща в определена зона на управление;
15)
„ограничение на улова“ означава съответно количествено ограничение върху улова на рибен запас или група рибни запаси за определен период, когато за тези рибни запаси или група рибни запаси има задължение за разтоварване на сушата, или количествено ограничение за разтоварване на сушата на рибен запас или група рибни запаси за определен период, за който задължението за разтоварване на сушата не се прилага;
16)
„референтни равнища на опазване“ означава стойности на параметрите, отнасящи се за популацията на рибни запаси (като биомасата или процент на смъртност от риболов), които се използват за управление на рибарството, например във връзка с допустимото равнище на биологичен риск или на желаното равнище на улов;
17)
„минимален референтен размер за опазване“ означава размерът на живите морски видове, при отчитане на зрелостта, определен от правото на Съюза, под който се прилагат ограничения или стимули с цел избягване на улова при риболовни дейности; този размер замества, когато е приложимо, минималния размер за разтоварване на сушата;
18)
„запас в безопасни биологични граници“ означава запас, при който има голяма вероятност прогнозираната биомаса на репродуктивния запас в края на предходната година да бъде по-висока от пределните референтни равнища на биомасата (Blim), а очакваният процент на смъртност от риболов за предходната година да бъде по-нисък от референтните равнища на ограничение на процента на смъртност от риболов (Flim).
19)
„защитна мярка“ означава предохранителна мярка, предназначена да предотврати настъпването на нежелани събития;
20)
„техническа мярка“ означава мярка, която чрез въвеждането на условия за използването и структурата на риболовните уреди и ограничаването на достъпа до риболовни зони регулира състава на улова по видове и размер, и въздействието върху компонентите на екосистемите, произтичащо от риболовните дейности;
21)
„риболовно усилие“ означава резултатът от капацитета и дейността на даден риболовен кораб; за група риболовни кораби това е сумата от риболовното усилие на всички кораби в групата;
22)
„държава-членка с пряк управленски интерес“ означава държава-членка, която има интерес, изразяващ се в риболовни възможности или в рибарство в изключителната икономическа зона на съответната държава-членка, или - в Средиземно море - в традиционен риболов в открито море;
23)
„прехвърляема риболовна концесия“ означава отменимото право за използване на конкретна част от възможностите за риболов, разпределени на държава-членка или установени в плановете за управление, приети от държава-членка в съответствие с член 19 от Регламент (ЕО) № 1967/2006 на Съвета (18), което носителят може да прехвърля;
24)
„риболовен капацитет“ означава тонажът на кораб, изразен в БТ (брутен тонаж), и мощността му, изразена в kW (киловати) съгласно определението в членове 4 и 5 от Регламент (ЕИО) № 2930/86 на Съвета (19);
25)
„аквакултури“ означава развъждането или отглеждането на водни организми с помощта на технологии за повишаване на производството на въпросните организми над естествения капацитет на околната среда, при което организмите остават собственост на физическо или юридическо лице през целия етап на развъждането и отглеждането, включително до улова;
26)
„лицензия за риболов“ означава лицензия по смисъла на член 4, точка 9 от Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета (20);
27)
„разрешение за риболов“ означава разрешение по смисъла на член 4, точка 10 от Регламент (ЕО) № 1224/2009;
28)
„риболовна дейност“ означава търсене на риба, хвърляне, поставяне, теглене и влачене на риболовен уред, качване на улова на борда, трансбордиране, задържане на борда, преработка на борда, прехвърляне, поставяне в клетки, угояване и разтоварване на сушата на риба и продукти от риболов;
29)
„продукти от риболов“ означава водни организми, получени в резултат на риболовна дейност, или продукти, получени от тях;
30)
„оператор“ означава физическо или юридическо лице, което експлоатира или притежава предприятие, извършващо която и да е от дейностите, свързани с който и да е етап от веригите за производство, преработка, предлагане на пазара, дистрибуция и търговия на дребно на продукти от риболов и аквакултури;
31)
„тежко нарушение“ означава нарушение, определено като такова в приложимото право на Съюза, включително в член 42, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета (21) и в член 90, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1224/2009;
32)
„краен потребител на научните данни“ означава орган, който има научноизследователски или управленски интерес от научен анализ на данни в сектора на рибарството;
33)
„излишък от допустим улов“ означава частта от допустимия улов, която дадена крайбрежна държава не добива, като общото ниво на експлоатация за отделните запаси остава под нивата, на които запасите са способни да се възстановят сами, и популациите на подлаганите на улов видове се поддържат над желаното ниво въз основа на най-добрите научни становища;
34)
„продукти от аквакултури“ означава водните организми на всеки етап от техния жизнен цикъл, добити в резултат на всяка дейност, свързана с аквакултурите, или продукти, получени от тях;
35)
„биомаса на репродуктивния запас“ означава прогнозна оценка за масата на рибата от конкретен запас, която се възпроизвежда в определен момент, включително мъжки и женски екземпляри, както и риби, размножаващи се чрез живородство;
36)
„смесен риболов“ означава риболов, при който присъства повече от един вид, и който има вероятност да бъде уловен заедно с други видове при една и съща риболовна операция;
37)
„споразумение за партньорство в областта на устойчивото рибарство“ означава международно споразумение, сключено с трета държава с цел получаване на достъп до води и ресурси за устойчива експлоатация на част от излишъка на морски биологични ресурси, в замяна на финансова компенсация от Съюза, която може да включва подпомагане на сектора.
2. За целите на настоящия регламент се прилагат следните географски определения на географски зони:
a)
„Северно море“ означава зони IV и IIIа на ICES (22);
б)
„Балтийско море“ означава зони IIIb, IIIc и IIId на ICES;
в)
„северозападни води“ означава зони V (с изключение на Vа и само водите на Съюза от Vб), VI и VII на ICES;
г)
„югозападни води“ означава зони VIII, IX и X (водите около Азорските острови) на ICES и зони 34.1.1, 34.1.2 и 34.2.0 (водите около Мадейра и Канарските острови) на CECAF (23);
д)
„Средиземно море“ означава водите на Средиземно море на изток от 5°36′ з.д.;
е)
„Черно море“ означава географската подзона на GFCM, както е определена в Резолюция GFCM/33/2009/2;
ЧАСТ II
ДОСТЪП ДО ВОДИ
Член 5
Общи правила за достъп до води
1. Риболовните кораби на Съюза имат равен достъп до водите и ресурсите във всички води на Съюза, освен тези, посочени в параграфи 2 и 3, при спазване на мерките, приети съгласно част III.
2. Във водите, простиращи се до 12 морски мили от изходните линии, които попадат под суверенитета или юрисдикцията на държавите-членки, до 31 декември 2022 г., държавите-членки имат право да ограничат риболова до риболовните кораби, които традиционно извършват риболов в тези води с достъп от близките пристанища, без да се засягат режимите, приложими за риболовните кораби на Съюза, плаващи под знамето на други държави-членки в рамките на съседски отношения, съществуващи между тези държави-членки, и редът и условията, предвидени в приложение I, което определя за всяка държава-членка географските зони на крайбрежните води на други държави-членки, в които се извършват тези риболовни дейности, както и рибните видове, за които те се отнасят. Държавите-членки информират Комисията за ограниченията, въведени съгласно настоящия параграф.
3. Във водите до 100 морски мили от изходните линии на най-отдалечените региони на Съюза, посочени в член 349, първа алинея от Договора, съответните държави-членки имат право до 31 декември 2022 г. да ограничат риболова до кораби, които са регистрирани в пристанищата на тези територии. Ограниченията не се прилагат за кораби на Съюза, които традиционно извършват риболов в посочените води, доколкото тези кораби не надвишават традиционно упражняваното риболовно усилие. Държавите-членки информират Комисията за ограниченията, въведени съгласно настоящия параграф.
4. Мерките, които ще се прилагат след изтичане на договореностите, посочени в параграфи 2 и 3, се приемат до 31 декември 2022 г.
ЧАСТ III
МЕРКИ ЗА ОПАЗВАНЕ И УСТОЙЧИВА ЕКСПЛОАТАЦИЯ НА МОРСКИТЕ БИОЛОГИЧНИ РЕСУРСИ
ДЯЛ I
Мерки за опазване
Член 6
Общи разпоредби
1. За постигането на целите на ОПР за опазване и устойчива експлоатация на морските билогични ресурси, установени в член 2, Съюзът приема мерките за опазване, изложени в член 7.
2. При прилагането на настоящия регламент Комисията се консултира със съответните консултативни съвети и съответните научни органи. Мерките за опазване се приемат, като се отчитат наличните научни, технически и икономически становища, включително, когато е приложимо, докладите, изготвени от НТИКР и други консултативни органи, становищата на консултативните съвети и съвместните препоръки на държавите-членки съгласно член 18.
3. Държавите-членки могат да си сътрудничат за целите на приемането на мерки съгласно членове 11, 15 и 18.
4. Държавите-членки се координират помежду си преди приемането на национални мерки съгласно член 20, параграф 2.
5. В особени случаи, по-специално по отношение на Средиземноморския регион, държавите-членки може да бъдат оправомощени да приемат правно обвързващи актове в сферата на ОПР, включително мерки за опазване. Член 18 се прилага в зависимост от случая.
Член 7
Видове мерки за опазване
1. Мерките за опазване и устойчива експлоатация на морските биологични ресурси могат да включват наред с останалото:
а)
многогодишни планове съгласно членове 9 и 10;
б)
измерими цели за опазването и устойчивата експлоатация на запасите и свързани с това мерки за намаляване на въздействието на риболова върху морската среда;
в)
мерки за адаптиране на риболовния капацитет на риболовните кораби към съществуващите възможности за риболов;
г)
стимули, включително от икономически характер, като възможности за риболов, за насърчаване на методи за риболов, които допринасят за по-селективен риболов, за избягване и, доколкото е възможно, за намаляване на нежелания улов, както и за риболов, който има слабо въздействие върху морската екосистема и рибните ресурси;
д)
мерки за определянето и разпределянето на възможностите за риболов;
е)
мерки за постигане на целите на член 15;
ж)
минимални референтни размери за опазване;
з)
пилотни проекти, отнасящи се за други видове техники на управление на риболова и риболовни уреди, които увеличават селективността или намаляват отрицателното въздействие на риболовните дейности върху морската среда;
и)
мерки, необходими за спазване на задълженията, произтичащи от екологичното законодателство на Съюза, приети съгласно член 11;
й)
технически мерки по параграф 2.
2. Техническите мерки могат да включват наред с останалото:
а)
характеристики на риболовните уреди и правила за тяхното използване;
б)
спецификации на конструкцията на риболовните уреди, включително:
i)
изменения или допълнителни устройства за подобряване на селективността или за намаляване на отрицателното въздействие върху екосистемата;
ii)
изменения или допълнителни устройства за намаляване на случайния улов на застрашени, изчезващи и защитените видове, както и на друг нежелан улов;
в)
ограничения или забрана на употребата на някои риболовни уреди и на риболовните дейности в определени райони или периоди;
г)
изисквания риболовните кораби да спрат операциите в определена зона в продължение на определен минимален период, за да се защитят временните струпвания на застрашени видове, на риба, която хвърля хайвер, на риба под минималния референтен размер за опазване и на други уязвими морски ресурси;
д)
конкретни мерки за намаляване на отрицателното въздействие на риболовните дейности върху морското биологично разнообразие и морските екосистеми, включително мерки за избягване и намаляване, доколкото е възможно, на нежелания улов.
Член 8
Установяване на зони за възстановяване на рибните запаси
1. Съюзът, като отчита надлежно съществуващите защитени зони, се стреми да установи защитени зони въз основа на тяхната биологическа чувствителност, включително зони, за които са налице ясни доказателства, че съдържат голяма концентрация на риба под минималния размер на опазване и на риба, която хвърля хайвер. В тези зони риболовните дейности може да бъдат ограничени или забранени, за да се допринесе за опазването на живите водни ресурси и на морските екосистеми. Съюзът също така продължава да защитава допълнително съществуващите биологично чувствителни зони.
2. За тези цели държавите-членки набелязват, когато е възможно, подходящи зони, които може да съставляват част от свързана мрежа, и подготвят, когато е целесъобразно, съвместни препоръки в съответствие с член 18, параграф 7, за да може Комисията да представи предложение в съответствие с Договора.
3. В рамките на многогодишен план на Комисията може да бъде предоставено правомощието да установи такива защитени биологично чувствителни зони. Прилага се член 18, параграфи 1-6. Комисията докладва редовно на Европейския парламент и на Съвета относно защитените зони.
ДЯЛ II
Специфични мерки
Член 9
Принципи и цели на многогодишните планове
1. Приоритетно се приемат многогодишни планове, които се основават на научни, технически и икономически становища и които съдържат мерки за опазване с цел възстановяване и поддържане на рибните запаси над нивата, позволяващи максимален устойчив улов в съответствие с член 2, параграф 2.
2. Когато поради недостатъчно данни не могат да бъдат определени измеримите цели, свързани с максималния устойчив улов по член 2, параграф 2, в многогодишните планове се предвиждат мерки, основани на подхода на предпазливост, които да осигуряват най-малкото сравнима степен на опазване на съответните запаси.
3. Многогодишните планове обхващат:
a)
единични видове; или
б)
при смесен риболов или когато запасите са свързани по своята динамика - видове риболов, които експлоатират няколко запаса в определена географска зона, като се отчитат познанията за взаимодействието между рибните запаси, риболова и морските екосистеми.
4. Мерките, които се включват в многогодишните планове, и графикът за тяхното изпълнение са пропорционални на преследваните измерими и общи цели, както и на предвижданите срокове. Преди мерките да бъдат включени в многогодишните планове се отчита също вероятното им икономическо и социално въздействие.
5. Многогодишните планове може да съдържат конкретни цели за опазване и мерки, основани на екосистемен подход, за преодоляване на конкретни проблеми на смесения риболов във връзка с постигането на целите, установени в член 2, параграф 2 за смесените запаси, които се обхващат от плановете, когато съгласно научни становища не е възможно да се постигне по-голяма селективност. При необходимост многогодишният план включва специфични алтернативни мерки, основани на екосистемния подход, за опазване на други запаси, обхванати от него.
Член 10
Съдържание на многогодишните планове
1. Когато е целесъобразно и без да се засягат съответните области на компетентност съгласно Договора, многогодишните планове включват:
а)
обхвата, изразен в рибни запаси, вид риболов и зона, за които се прилага многогодишният план;
б)
целите, които съответстват на посочените в член 2 и на съответните разпоредби на членове 6 и 9;
в)
количествено измерими цели като процент на смъртност от риболов и/или биомаса на репродуктивния запас;
г)
ясни срокове за постигане на количествено измерими цели;
д)
референтни равнища на опазване, съобразени с целите, установени в член 2;
е)
цели за опазване и технически мерки, които трябва да бъдат предприети за постигането на измеримите цели, определени в член 15, и мерки, предназначени за избягване или за намаляване, доколкото е възможно, на нежелания улов;
ж)
предпазни мерки за осигуряване на спазването на количествено измеримите цели и корективни мерки, когато са необходими, включително когато намаляването на наличните данни или влошаването на тяхното качество излага на опасност устойчивостта на запаса.
2. Многогодишните планове могат да включват освен това:
a)
други мерки за опазване, по-специално мерки за постепенно премахване на изхвърления улов, като се вземат предвид най-добрите налични научни становища, или за намаляване на отрицателното въздействие на риболова върху екосистемата, които се описват подробно, когато това е целесъобразно, в съответствие с член 18;
б)
количествено измерими показатели за периодично наблюдение и оценка на напредъка във връзка с постигането на измерими цели на многогодишния план;
в)
когато е целесъобразно, конкретни цели за сладководния етап от жизнения цикъл на анадромните и катадромните видове.
3. В многогодишните планове се предвижда тяхното преразглеждане след първоначална последваща оценка, по-специално с цел да бъдат взети предвид промените в научните становища.
Член 11
Мерки за опазване, необходими за спазване на задълженията, произтичащи от екологичното законодателство на Съюза
1. Държавите-членки имат право да приемат мерки за опазване, незасягащи риболовните кораби на други държави-членки, които са приложими във водите под техен суверенитет или юрисдикция и които са необходими за изпълнение на задълженията им съгласно член 13, параграф 4 от Директива 2008/56/ЕО, член 4 от Директива 2009/147/ЕО или член 6 от Директива 92/43/ЕИО, при условие че тези мерки са съвместими с целите, определени в член 2 от настоящия регламент, отговарят на целите на съответното законодателство на Съюза, което са предназначени да прилагат; и са не по-малко строги от мерките, предвидени в законодателството на Съюза.
2. Когато дадена държава-членка (наричана по-долу "държава-членка инициатор") счита, че е необходимо да бъдат приети мерки за спазване на задълженията по параграф 1, а други държави-членки имат пряк управленски интерес в риболова, който ще бъде засегнат от такива мерки, Комисията има право при поискване да приеме такива мерки чрез делегирани актове в съответствие с член 46. За тази цел член 18, параграфи 1-4 и параграф 6 се прилага mutatis mutandis.
3. Държавата-членка инициатор предоставя на Комисията и на другите държави-членки, които имат пряк управленски интерес, съответната информация за изискваните мерки, включително обосновката им, научните доказателства и подробностите за практическото им прилагане и изпълнение. Държавата-членка инициатор и другите държави-членки, които имат пряк управленски интерес, могат да представят съвместна препоръка по член 18, параграф 1 в рамките на шест месеца от момента, в който бъде представена достатъчно информация. Комисията приема мерките, като взема предвид всички налични научни становища, в рамките на три месеца от получаването на пълното искане.
Ако всички държави-членки не дадат съгласието си за представяне на съвместна препоръка на Комисията в съответствие с първа алинея и в рамките на определените в нея срокове, или ако съвместната препоръка не е в съответствие с изискванията по параграф 1, Комисията може да представи законодателно предложение в съответствие с Договора.
4. Чрез дерогация от параграф 3, при липса на съвместна препоръка, посочена в параграф 3, в спешни случаи, Комисията приема мерките. Мерките, които се приемат в спешни случаи, се ограничават до мерки, без които би било застрашено постигането на целите, свързани с установяването на мерките за опазване в съответствие с директивите, посочени в параграф 1, и намеренията на държавата-членка.
5. Мерките, посочени в параграф 4 се прилагат за максимален период от 12 месеца, който може да бъде удължен с не повече от 12 месеца, когато условията предвидени в посочения параграф продължават да са налице.
6. Комисията улеснява сътрудничеството между заинтересованата държава-членка и държавите-членки, които имат пряк управленски интерес в съответната риболовна дейност, в процеса на прилагане и изпълнение на мерките, приети съгласно параграфи 2, 3 и 4.
Член 12
Мерки на Комисията в случай на сериозна заплаха за морските биологични ресурси
1. По надлежно обосновани наложителни причини за спешност, свързани с наличието на сериозна заплаха за опазването на морските биологични ресурси или за морската екосистема, Комисията - по мотивирано искане на държава-членка или по своя собствена инициатива - с цел облекчаване на заплахата, може да приеме актове за изпълнение с незабавно приложение за максимален срок от шест месеца в съответствие с процедурата, посочена в член 47, параграф 3.
2. Държавата-членка представя искането по параграф 1 едновременно до Комисията, до останалите държави-членки и до съответните консултативни съвети. Останалите държави-членки и консултативните съвети могат да представят своите писмени бележки в рамките на седем работни дни от датата на получаване на уведомлението. Комисията взема решение в срок от 15 работни дни от датата на получаване на искането по параграф 1.
3. Преди изтичане на първоначалния срок на прилагане на актове за изпълнение с незабавно приложение, посочени в параграф 1, и при спазване на условията по параграф 1, Комисията може да приеме актове за изпълнение с незабавно приложение за удължаване на срока на прилагане на тази спешна мярка с не повече от 6 месеца. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 47, параграф 3.
Член 13
Спешни мерки на държавите-членки
1. Въз основа на доказателства за наличието на сериозна заплаха за опазването на морските биологични ресурси или за морската екосистема, свързана с риболовни дейности във води, които попадат под суверенитета или юрисдикцията на държава-членка, изискваща незабавно действие, държавата-членка може да приеме спешни мерки за смекчаване на заплахата. Тези мерки трябва да са съвместими с целите, определени в член 2, и да не са по-малко строги от предвидените в действащото право на Съюза. Тези мерки се прилагат не повече от три месеца.
2. Когато спешните мерки, които трябва да бъдат приети от държава-членка, могат да засегнат риболовните кораби на други държави-членки, те се приемат само след като с Комисията, съответните държави-членки и съответните консултативни съвети бъдат проведени консултации относно проекта на мерките, придружен от обяснителен меморандум. Държавата-членка, която е поискала консултациите, може да определи разумен срок за консултации, който обаче не е по-малък от един месец.
3. Когато Комисията прецени, че някоя мярка, приета съгласно настоящия член, не отговаря на условията по параграф 1, тя може, след излагане на съответните мотиви, да поиска отсъответната държава-членка да измени или отмени мярката.
Член 14
Избягване и намаляване на нежелания улов
1 За да улеснят въвеждането на задължението за разтоварване на сушата на целия улов при съответния вид риболов в съответствие с член 15 („задължение за разтоварване“), въз основа на най-добрите налични научни становища и като се вземат предвид становищата на съответните консултативни съвети, държавите-членки може дапровеждат пилотни проекти с цел пълно проучване на всички приложими методи за избягване, намаляване и премахване на нежелания улов при даден вид риболов.
2. Държавите-членки може да изготвят „атлас на изхвърляния улов“, показващ нивото на изхвърлен улов при всеки от видовете риболов, за които се прилага член 15, параграф 1.
Член 15
Задължение за разтоварване
1. Целият улов на видове за които се прилагат ограничения за улов, а в Средиземно море и уловът на видове, за които се прилага минимален размер за разтоварване на сушата съгласно приложение III към Регламент (ЕО) № 1967/2006, който е получен при риболовни дейности във водите на Съюза или дейност на риболовни кораби на Съюза извън неговите води, във води, които не са под суверенитета или юрисдикцията на трети държави, при видовете риболов и географските зони, изброени по-долу, се качва и задържа на борда на риболовните кораби, записва се, разтоварва се на сушата и когато е приложимо - се проверява спрямо квотите, освен когато се използва като жива стръв, в съответствие със следния график:
а)
най-късно от 1 януари 2015 г.:
-
риболовът на дребни пелагични видове (например скумрия, херинга, сафрид, син меджид, капрова риба, хамсия, атлантическа аргентина, средиземноморска сардина, цаца);
-
риболовът на едри пелагични видове (например червен тон, риба меч, бял тон, дебел тон, син и бял марлин);
-
риболовът за промишлени цели (inter alia например на мойва, пясъчна змиорка и норвежки паут);
-
риболовът на сьомга в Балтийско море;
б)
най-късно от 1 януари 2015 г. - за видовете, определящи за съответния вид риболов, и не по-късно от 1 януари 2017 г. - за всички останали видове по отношение на риболова във водите на Съюза в Балтийско море за видовете, към които се прилагат ограничения за улова, различни от обхванатите от буква а);
в)
най-късно от 1 януари 2016 г. - за видовете, определящи за съответния вид риболов, и не по-късно от 1 януари 2019 г. - за всички останали видове в:
i)
Северно море
-
риболовът на треска, пикша, меджид и сайда;
-
ловът на норвежки омар;
-
риболовът на обикновен морски език и писия;
-
риболовът на мерлуза;
-
ловът на северна скарида;
ii)
северозападните води
-
риболовът на треска, пикша, меджид и сайда;
-
ловът на норвежки омар;
-
риболовът на обикновен морски език и писия;
-
риболовът на мерлуза;
iii)
югозападните води
-
ловът на норвежки омар;
-
риболовът на обикновен морски език и писия;
-
риболовът на мерлуза;
iv)
друг вид риболов за видовете, към които се прилагат ограничения за улов;
г)
най-късно от 1 януари 2017 г. - за видовете, определящи за съответния вид риболов, и не по-късно от 1 януари 2019 г. - за всички останали видове по отношение на риболова, който не е обхванат от буква а), в Средиземно море, Черно море и във всички останали води на Съюза, както и във водите извън водите на Съюза, които не са под суверенитета или юрисдикцията на трети държави.
2. Параграф 1 не засяга международните задължения на Съюза. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 46 за целите на въвеждането на тези международни задължения в правото на Съюза, включително по-специално на дерогации от задължението за разтоварване на сушата на улова съгласно настоящия член.
3. Когато всички държави-членки, които имат пряк управленски интерес в конкретен вид, се споразумеят задължението за разтоварване на сушата да се прилага по отношение на видове, различни от посочените в параграф 1, те могат да представят съвместна препоръка с цел разширяване на обхвата на задължението за разтоварване към тези други видове. За тази цел член 18, параграфи 1-6 се прилага mutatis mutandis. При представянето на такава съвместна препоръка на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове, съдържащи тези мерки, в съответствие с член 46.
4. Задължението за разтоварване по параграф 1 не се прилага по отношение на:
a)
видове, чийто улов е забранен и които са посочени като такива в правен акт на Съюза, приет в рамките на ОПР;
б)
видове, които според научните данни са с висок процент на оцеляване, като се вземат предвид характеристиките на риболовния уред, риболовните практики и екосистемата;
в)
улов, за който се прилагат минимални изключения.
5. Подробностите за изпълнението на задължението за разтоварване по параграф 1 се определят в многогодишните планове, посочени в членове 9 и 10, а когато е приложимо, по-детайлно се определят в съответствие с член 18, включително:
a)
специални разпоредби по отношение на риболова или видове, за които се прилага задължението за разтоварване, посочено в параграф 1;
б)
конкретизиране на изключенията от задължението за разтоварване на видовете, посочени в параграф 2, буква б);
в)
разпоредби за минимални изключения до не повече от 5 % от общия годишен улов на всички видове, за които се прилага задължението за разтоварване, посочено в параграф 1. Минималното изключение се прилага в следните случаи:
i)
когато има научни данни, че повишаването на селективността е много трудно постижимо; или
ii)
за да се избегнат прекомерни разходи за обработка на нежелан улов при онези риболовни уреди, при които нежеланият улов за риболовен уред не е повече от определен процент, който се установява в план, от общия годишен улов с тези риболовни уреди.
Уловът по разпоредбите, посочени в буква в), не се отчита спрямо съответните квоти, но въпреки това се записва в пълен размер.
За преходен период от четири години процентът от общия годишен улов по буква в) се увеличава със:
i)
два процентни пункта през първите две години от прилагането на задължението за разтоварване; и
ii)
един процентен пункт през следващите две години;
г)
разпоредби относно документирането на улова;
д)
определяне на минимални референтни размери за опазване, когато е целесъобразно, в съответствие с параграф 10.
6. Ако не е приет многогодишен план или план за управление на съответния вид риболов в съответствие с член 18 от Регламент (ЕО) № 1967/2006, в съответствие с член 18 от настоящия регламент на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 46 от настоящия регламент, които временно и за срок от не повече от три години определят специален план, съдържащ спецификациите, посочени в параграф 5, букви а)-д) от настоящия член. Държавите-членки могат да си сътрудничат в съответствие с член 18 от настоящия регламент за изготвянето на такъв план с цел Комисията да приеме тези актове или да представи предложение в съответствие с обикновената законодателна процедура.
7. Ако не са приети мерки за определянето на минималното изключение нито посредством многогодишен план съгласно параграф 5, нито посредством специален план за задължението за разтоварване на сушата на улова в съответствие с параграф 6, Комисията приема делегирани актове в съответствие с член 46, определящи минималното изключение, посочено в параграф 4, буква в), което при спазване на условията по параграф 5, буква в), подточка i) или ii) се прилага за не повече от 5 % от общия годишен улов на всички видове, за които се прилага задължението за разтоварване по параграф 1. Това минимално изключение се приема, така че да започне да се прилага от началната дата на прилагане на съответното задължение за разтоварване.
8. Като дерогация от задължението за отчитане на улова спрямо съответната квота в съответствие с параграф 1, уловът, за който се прилага задължение за разтоварване и който превишава квотите за въпросните запаси, или уловът на запаси, за които държавите-членки нямат квота, може да се отчете спрямо квотата за целевите видове, при условие че не превишава 9 % от квотата за целевите видове. Настоящата разпоредба се прилага единствено ако запасите на нецелевия вид се намират в безопасни биологични граници.
9. За рибните запаси, за които се прилага задължение за разтоварване, държавите-членки могат да проявяват гъвкавост по отношение на квотите в две последователни години в размер до 10 % от разрешените им разтоварвания на сушата. За тази цел всяка държава-членка може да разреши разтоварването на допълнителни количества от запасите, за които се прилага задължението за разтоварване, при условие че тези количества не надхвърлят 10 % от квотата, разпределена на въпросната държава-членка. Прилага се член 105 от Регламент (ЕО) № 1224/2009.
10. С цел да се осигури защитата на младите екземпляри от морски организми може да се определят минимални референтни размери за опазване.
11 За видовете, за които се прилага задължение за разтоварване по параграф 1, употребата на улова от видовете под минималния референтен размер за опазване се ограничава за цели, различни от пряката консумация от човека, включително рибни брашна, рибно масло, храна за домашни любимци, добавки в храните, лекарства и козметични препарати.
12. За видовете, за които не се прилага задължението за разтоварване по параграф 1, уловът на видове под минималния референтен размер за опазване не се задържа на борда, а незабавно се връща в морето.
13. Държавите-членки осигуряват подробното и точно документиране на всички риболовни рейсове, както и адекватен капацитет и средства за целите на наблюдението на спазването на задължението за разтоварване, като наблюдатели, вътрешна система за видеонаблюдение (CCTV) и други. При това държавите-членки спазват принципа на ефективност и пропорционалност.
Член 16
Възможности за риболов
1. Възможностите за риболов, разпределени на държавите-членки, осигуряват относителна стабилност на риболовните дейности на всяка държава-членка за всеки рибен запас или вид риболов. При разпределянето на нови възможности за риболов се вземат предвид интересите на всяка държава-членка.
2. Когато се въвежда задължение за разтоварване от даден рибен запас, възможностите за риболов се определят, като се отчита промяната на подхода - от определяне на възможностите за риболов, така че да отразяват разтоварванията на сушата, към определяне на възможностите за риболов, така че да отразяват улова, въз основа на разбирането, че през първата и последващите години изхвърлянето на улов от този запас вече няма да е разрешено.
3. При наличието на нови научни данни за значително несъответствие между възможностите за риболов, които са определени за конкретен запас, и действителното състояние на този запас, държавите-членки с пряк управленски интерес може да отправят обосновано искане до Комисията да представи предложение за намаляване на това несъответствие, като същевременно се спазват целите по член 2, параграф 2.
4. Възможностите за риболов се определят в съответствие с целите, установени в член 2, параграф 2, и при спазване на количествено измеримите цели, сроковете и границите, определени в съответствие с член 9, параграф 2 и член 10, параграф 1, букви б) и в).
5. Мерките относно определянето и разпределянето на възможностите за риболов на трети държави във води на Съюза се установяват в съответствие с Договора.
6. Всяка държава-членка решава как разпределените ѝ възможности за риболов, за които не се прилага система за прехвърляеми риболовни концесии, може да бъдат разпределяни на кораби, които плават под нейно знаме, например като създаде индивидуални възможности за риболов. Държавата-членка уведомява Комисията за метода на разпределение.
7. За целите на разпределянето на възможностите за риболов, свързани със смесен риболов, държавите-членки отчитат вероятния състав на улова на корабите, които извършват такъв риболов.
8. След уведомяване на Комисията държавите-членки могат да разменят изцяло или частично разпределените им възможности за риболов.
Член 17
Критерии за разпределяне на възможностите за риболов на държавите-членки
При разпределянето на възможностите за риболов, на които те имат право по член 16, държавите-членки използват прозрачни и обективни критерии, включително от екологичен, социален и икономически характер. Критериите, които се използват, може да включват например въздействието на риболова върху околната среда, минали данни относно спазването на изискванията, приноса към местната икономика и историческите нива на улов. В рамките на разпределените им възможности за риболов държавите-членки се стремят да осигурят стимули на риболовните кораби, които използват селективен риболовен уред или техники за риболов с намалено въздействие върху околната среда, като намалено енергийно потребление или намалено увреждане на местообитанията.
ДЯЛ III
Регионализация
Член 18
Регионално сътрудничество относно мерките за опазване
1. Когато по отношение на мерките за опазване, приложими към определена географска зона, включително в многогодишен план, изготвен съгласно членове 9 и 10, както и в случаите, предвидени в член 11 и член 15, параграф 6, на Комисията е предоставено правомощието да приема мерки чрез делегирани актове или актове за изпълнение, държавите-членки с пряк управленски интерес, засегнати от тези мерки, могат в рамките на срок, който се посочва в съответната мярка за опазване и/или многогодишния план, да постигнат съгласие да представят съвместни препоръки, предназначени за постигане на целите на съответните мерки на Съюза за опазване, на многогодишните планове или на специалните планове за разтоварване. Комисията не приема такива делегирани актове или актове за изпълнение преди изтичането на срока за представяне на съвместни препоръки от държавите-членки.
2. За целите на параграф 1 държави-членки с пряк управленски интерес, засегнати от мерките по параграф 1, си сътрудничат при формулирането на съвместни препоръки. Те се консултират и със съответните консултативен(ни) съвет(и). Комисията улеснява сътрудничеството между държавите-членки, включително при необходимост като осигурява получаването на научни становища от съответните научни органи.
3. Когато е представена съвместна препоръка съгласно параграф 1, на Комисията се предоставя правомощието да приеме тези мерки чрез делегирани актове или актове за изпълнение, при условие че тази препоръка е съвместима със съответните мерки за опазване и/или многогодишен план.
4. Когато мярката за опазване се прилага за конкретен рибен запас, споделян с трети държави и управляван от многостранни организации в областта на рибарството или съгласно двустранни или многостранни споразумения, Съюзът се стреми да постигне съгласие със съответните партньори по мерките, необходими за постигане на целите, определени в член 2.
5. Държавите-членки гарантират, че съвместните препоръки относно мерките за опазване, които се приемат съгласно параграф 1, се основават на най-добрите налични научни становища и да отговарят на всички изисквания по-долу:
a)
са съвместими с целите, определени в член 2;
б)
са съвместими с обхвата и целите на съответните мерки за опазване;
в)
са съвместими с обхвата и водят до ефективно постигане на общите и количествено измеримите цели, определени в съответния многогодишен план;
г)
са не по-малко строги от мерките, предвидени в правото на Съюза.
6. Ако не всички държави-членки успеят да постигнат съгласие по съвместните препоръки, които се представят на Комисията в съответствие с параграф 1 в рамките на определения срок, или ако съвместните препоръки относно мерките за опазване не се считат за съвместими с общите и количествено измеримите цели на въпросните мерки за опазване, Комисията може да представи предложение за подходящи мерки в съответствие с Договора.
7. В допълнение към случаите, посочени в параграф 1, държавите-членки с пряк управленски интерес по отношение на риболов в географски определена зона също могат да изготвят съвместни препоръки до Комисията за мерки, които Комисията да предложи или да приеме.
8. Като допълнителен или алтернативен метод за регионално сътрудничество на държавите-членки ще се предоставя правомощието във връзка с мярка на Съюза за опазване, която се прилага към съответна географска зона, включително многогодишен план по членове 9 и 10, да приемат в определен срок мерки, с които тази мярка за опазване се конкретизира допълнително. Засегнатите държави-членки си сътрудничат тясно при приемането на такива мерки. Параграфи 2, 4 и 5 от настоящия член се прилагат mutatis mutandis. Комисията се включва в процеса и нейните бележки се вземат под внимание. Държавите-членки приемат своите съответни национални мерки единствено ако всички засегнати държави-членки са постигнали съгласие относно съдържанието на мерките. Когато Комисията прецени, че мярката на държавата-членка не отговаря на условията, свързани със съответната мярка за опазване, тя може, след излагане на съответните мотиви, да поиска от съответната държава членка да измени или да отмени мярката.
ДЯЛ IV
Национални мерки
Член 19
Мерки на държавите-членки, приложими за риболовните кораби, плаващи под тяхно знаме, или за лицата, установени на тяхна територия
1. Държава-членка може да предприеме мерки за опазване на рибните запаси във водите на Съюза, при условие че тези мерки отговарят на всички изисквания по-долу:
а)
се прилагат единствено за риболовните кораби, плаващи под знамето на тази държава-членка, или, в случай на риболовни дейности, които не се извършват от риболовен кораб, за лица, установени на тази част от нейната територията, по отношение на която се прилага Договорът;
б)
са съвместими с целите, определени в член 2; и
в)
са не по-малко строги от мерките, предвидени в правото на Съюза.
2. За целите на контрола държавите-членки информират другите засегнати държави-членки за разпоредбите, приети съгласно параграф 1.
3. Държавите-членки оповестяват публично подходяща информация във връзка с мерките, приети в съответствие с настоящия член.
Член 20
Мерки на държавите-членки в 12-милната зона
1. Държава-членка може да предприеме недискриминационни мерки за опазването и управлението на рибните запаси и за поддържане или подобрение на природозащитния статус на морските екосистеми в зоната от 12 морски мили, измерени от нейните изходни линии, при условие че Съюзът не е приел мерки за опазване и управление конкретно за тази зона или конкретно за разрешаване на проблема, установен от съответната държава-членка. Мерките на държавата-членка трябва да са съвместими с целите, определени в член 2, и да не са по-малко строги от мерките, предвидени в правото на Съюза.
2. Когато мерките за опазване и управление, които трябва да бъдат приети от държава-членка, могат да засегнат риболовните кораби на други държави-членки, те се приемат само след провеждане на консултации с Комисията, съответните държави-членки и съответните консултативни съвети по проекта на мерките, придружен от обяснителен меморандум, в който също така се указва, че те са недискриминационни. За целите на тези консултации държавата-членка, която ги провежда, може да определи разумен срок, който обаче не е по-малък от два месеца.
3. Държавите-членки оповестяват публично подходяща информация във връзка с мерките, приети в съответствие с настоящия член.
4. Когато Комисията прецени, че някоя мярка, приета по настоящия член, не отговаря на условията по параграф 1, тя може, след излагане на съответните мотиви, да поиска от съответната държава-членка да измени или отмени мярката.
ЧАСТ IV
УПРАВЛЕНИЕ НА РИБОЛОВНИЯ КАПАЦИТЕТ
Член 21
Въвеждане на системи за прехвърляеми риболовни концесии
Държавите-членки могат да въведат система за прехвърляеми риболовни концесии. Държавите-членки, които са въвели такава система, създават и поддържат регистър на прехвърляемите риболовни концесии.
Член 22
Адаптиране и управление на риболовния капацитет
1. Държавите-членки въвеждат постепенно мерки за адаптиране на риболовния капацитет на своя флот към своите възможности за риболов с цел постигане на стабилен и траен баланс между тях, като отчитат тенденциите и се основават на най-добрите научни становища.
2. За постигане на целта, посочена в параграф 1, до 31 май всяка година държавите-членки изпращат на Комисията доклад относно баланса между риболовния капацитет на своя флот и своите риболовни възможности. За по-лесното постигане на общ подход в рамките на Съюза този доклад се изготвя в съответствие с общите насоки, които Комисията може да разработи, като укаже съответните технически, социални и икономически параметри.
Докладът съдържа годишна оценка на капацитета на националния флот и на всички сегменти на флота на всяка държава членка. Стремежът е в доклада да бъдат набелязани евентуалните структурни излишъци на капацитет по сегменти и да се направи оценка на дългосрочната рентабилност по сегменти. Докладите се оповестяват публично.
3. По отношение на оценките по параграф 2, втора алинея държавите-членки основават анализа си на баланса между риболовния капацитет на своя флот и своите възможности за риболов. За корабите, осъществяващи дейност в най-отдалечените региони, и за корабите, осъществяващи дейност само извън водите на Съюза, се изготвят отделни оценки.
4. Ако оценката докаже ясно, че няма реален баланс между риболовния капацитет и възможностите за риболов, държавата-членка изготвя и включва в доклада си план за действие за сегментите на флота, при които е установен структурен излишък на капацитет. В плана за действие се определят измерими цели при адаптирането и средства за постигане на баланс, както и ясен график за изпълнението му.
Всяка година Комисията изготвя за Европейския парламент и Съвета доклад относно баланса между риболовния капацитет на флотовете на държавите-членки и техните възможности за риболов, в съответствие с насоките по параграф 2, първа алинея. Докладът включва плановете за действие, посочени в първа алинея на настоящия параграф. Първият доклад се представя до 31 март 2015 г.
В случай че не бъде изготвен докладът по параграф 2 и/или не бъде изпълнен планът за действие по първа алинея от настоящия параграф, може да бъде наложено пропорционално спиране или прекъсване на изплащането на съответната финансова помощ от Съюза за съответната държава-членка за инвестиции в съответния(ите) сегмент(и) на флота в съответствие с бъдещ правен акт на Съюза за определяне на условията за финансовото подпомагане за политиката в областта на морското дело и рибарството за периода 2014-2020 г.
5. Не се разрешава отписване от риболовния флот, подпомогнато с публична помощ, освен когато то е предшествано от отнемането на лицензията за риболов и на разрешенията за риболов.
6. Риболовният капацитет, съответстващ на риболовните кораби, изтеглени с публична помощ, не се заменя.
7. Държавите-членки гарантират, че считано от 1 януари 2014 г. риболовният капацитет на флота им в нито един момент не надвишава пределните граници за риболовния капацитет, определени в приложение II.
Член 23
Системи за вписване/отписване
1. Държавите-членки организират вписването и отписването на кораби от своя флот по такъв начин, че вписването на нов капацитет без публична помощ, да бъде компенсирано от предшестващо отписване на капацитет без публична помощ, най-малкото равен на новозаписания.
2. Комисията може да приеме актове за изпълнение, определящи правилата за прилагането на настоящия член. Тези правила за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 47, параграф 2.
3. Не по-късно от 30 декември 2018 г.. Комисията прави оценка на системата за вписване/отписване с оглед развитието на съотношението между капацитета на флотовете и прогнозните възможности за риболов и, когато е целесъобразно, предлага изменение на тази система.
Член 24
Регистри на риболовните флотове
1. Държавите-членки записват информацията за характеристиките на собствеността, за кораба и уредите и за дейността на риболовните кораби на Съюза, плаващи под тяхно знаме, която е необходима за управлението на мерките, установени съгласно настоящия регламент.
2. Държавите-членки предават на Комисията информацията по параграф 1.
3. Комисията поддържа регистър на риболовния флот на Съюза, съдържащ получената съгласно параграф 2 информация. Тя осигурява публичен достъп до регистъра на риболовния флот на Съюза, като същевременно осигурява подходяща защита на личните данни.
4. Комисията приема актове за изпълнение, с които установява технически оперативни изисквания за записването, формата и условията за предаване на информацията по параграфи 1-3. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 47, параграф 2.
ЧАСТ V
НАУЧНА ОСНОВА ЗА УПРАВЛЕНИЕ НА РИБАРСТВОТО
Член 25
Изисквания по отношение на данните за управление на рибарството
1. Държавите-членки събират в съответствие с приетите правила в областта на събирането на данни биологични, екологични, технически и социално-икономически данни, необходими за управлението на рибарството, управляват тези данни и ги предоставят на крайните потребители на научни данни, включително на органите, определени от Комисията. За събирането и управлението на такива данни е допустимо финансиране от Европейския фонд за морско дело и рибарство в съответствие с бъдещ правен акт на Съюза за определяне на условията за финансовото подпомагане за политиката в областта на морското дело и рибарството за периода 2014-2020 г. Тези данни по-специално трябва да дават възможност за оценка на:
а)
състоянието на експлоатираните морски биологични ресурси;
б)
нивото на риболов и въздействието, което риболовните дейности оказват върху морските биологични ресурси и морските екосистеми; и
в)
социално-икономическите резултати на сектора на рибарството, сектора на аквакултурите и преработвателния сектор във водите на Съюза и извън тях.
2. Събирането, управлението и използването на данните се основава на следните принципи:
а)
точност и надеждност и своевременно събиране;
б)
използване на механизми за координация с цел избягване на дублирането на събирането на данни за различни цели;
в)
безопасно съхраняване и защита на събраните данни в компютърни бази данни, както и публичното им оповестяване, когато е целесъобразно, включително в обобщен вид с цел осигуряване на поверителност;
г)
достъп на Комисията или на определените от нея органи до националните бази данни и системи, използвани за обработката на събраните данни, с цел проверка на наличието и качеството на данните;
д)
своевременното предоставяне на относими данни и съответните методологии, по които са получени, на органите с научен или управленски интерес в научния анализ на данни в сектора на рибарството, както и на други заинтересовани страни, освен в случаите, когато се изисква защита и поверителност на данните съгласно приложимото право на Съюза.
3. Всяка година държавите-членки представят на Комисията доклад относно изпълнението на националните си програми за събиране на данни и го оповестяват публично.
Комисията прави оценка на годишния доклад относно събирането на данни, след като проведе консултации със своя научен консултативен орган и, когато е целесъобразно, с регионалните организации за управление на рибарството (РОУР), в които Съюзът е договаряща страна или наблюдател, както и със съответните международни научни органи.
4. Държавите-членки осигуряват националното координиране на събирането и управлението на научните данни, свързани с управлението на рибарството, включително на социално-икономическите данни. За тази цел те определят национален кореспондент и организират годишна национална координационна среща. Комисията се уведомява за националните координационни дейности и се кани на координационните срещи.
5. В тясно сътрудничество с Комисията държавите-членки координират своите дейности за събиране на данни с другите държави-членки в същия регион и полагат всички усилия да координират действията си с трети държави, които имат суверенитет или юрисдикция върху водите в същия регион.
6. Събирането, управлението и използването на данните се извършва по икономически ефективен начин.
7. В случай че държава-членка не събере и/или не предостави своевременно данни на крайните потребители, може да бъде наложено пропорционално спиране или прекъсване на изплащането на съответната финансова помощ от Съюза за тази държава-членка в съответствие с бъдещ правен акт на Съюза за определяне на условията за финансовото подпомагане за политиката в областта на морското дело и рибарството за периода 2014-2020 г.
Член 26
Провеждане на консултации с научни органи
Комисията провежда консултации с подходящи научни органи. Когато е целесъобразно, се провеждат консултации с НТИКР по въпросите, свързани с опазването и управлението на живите морски ресурси, включително биологичните, икономическите, екологичните, социалните и техническите аспекти. При консултациите с научни органи се отчита доброто управление на публичните средства с цел избягване на дублирането на работата на такива органи.
Член 27
Научни изследвания и научни становища
1. Държавите-членки изпълняват програми за научни изследвания и за иновации в областта на рибарството и аквакултурите. Те координират своите програми за научни изследвания и иновации и програми за научни становища в областта на рибарството с други държави-членки в тясно сътрудничество с Комисията в контекста на рамката за научни изследвания и иновации на Съюза, като включват и съответните консултативни съвети, когато е целесъобразно. За тези дейности е допустимо финансиране от бюджета на Съюза съгласно съответните правни актове на Съюза.
2. Държавите-членки осигуряват наличността на съответната компетентност и човешки ресурси, необходими за научния консултативен процес, посредством участието на съответните заинтересовани страни, като използват наред с другото наличните финансови ресурси на Съюза и като се координират помежду си.
ЧАСТ VI
ВЪНШНА ПОЛИТИКА
Член 28
Цели
1. За да осигури устойчивата експлоатация, управление и опазване на морските биологични ресурси и на морската среда, Съюзът осъществява своите външни отношения в областта на рибарството в съответствие със своите международни задължения и цели на политиката, както и с целите и принципите, определени в членове 2 и 3.
2. По-специално Съюзът:
a)
оказва активна подкрепа и принос за развитието на научните познания и становища;
б)
подобрява съгласуваността на политиките в инициативите на Съюза, като се обръща особено внимание на дейностите в областта на околната среда, търговията и развитието, и засилва последователността на действията, които се предприемат в рамките на сътрудничеството за развитие и научното, техническото и икономическото сътрудничество;
в)
допринася за устойчивите риболовни дейности, които са икономически жизнеспособни и насърчават заетостта в Съюза;
г)
гарантира, че неговите риболовни дейности извън водите на Съюза се основават на същите принципи и стандарти като тези, предвидени в приложимото право на Съюза относно ОПР, и същевременно насърчава условията на равнопоставеност между операторите от Съюза и операторите от трети държави;
д)
насърчава и подкрепя във всички международни сфери необходимите действия за премахване на ННН риболова;
е)
насърчава създаването и укрепването на комитети по въпросите на спазването на задълженията на РОУР, провеждането на периодични независими прегледи на резултатите и приемането на подходящи коригиращи действия, включително налагането на ефективни и възпиращи наказания, които трябва да се прилагат по прозрачен и недискриминационен начин.
3. Разпоредбите на настоящата част не засягат специалните разпоредби, приети съгласно член 218 от Договора.
ДЯЛ I
Международни организации в областта на рибарството
Член 29
Дейности на Съюза в международните организации в областта на рибарството
1. Съветът подкрепя активно и допринася за дейността на международните организации в областта на рибарството, включително РОУР.
2. Позициите на Съюза в международните организации в областта на рибарството и РОУР се основават на най-добрите налични научни становища, за да се гарантира, че рибните ресурси се управляват в съответствие с целите, определени в член 2, по-специално в параграф 2 и параграф 5, точка 4, буква в) от него. Съюзът се стреми към ръководна роля в процеса на подобряване на резултатите от дейността на РОУР с цел да им предостави по-добра възможност за опазване и управление на живите морски ресурси, попадащи в тяхната компетентност.
3. Съюзът активно подкрепя разработването на подходящи и прозрачни механизми за разпределяне на възможностите за риболов.
4. Съюзът насърчава сътрудничеството между РОУР и съгласуваността на съответните им регулаторни рамки и подкрепя натрупването на научни познания и становища, за да се гарантира, че техните препоръки се основават на такива научни становища.
Член 30
Спазване на международните разпоредби
Съюзът, включително с помощта на Европейска агенция за контрол на рибарството („Агенцията“), си сътрудничи с трети държави и международни организации в областта на рибарството, включително РОУР, за да засили спазването на мерките, и по-специално на тези за борба с ННН риболов, с цел да се гарантира стриктното спазване на мерките, приети от тези международни организации.
ДЯЛ II
Споразумения за партньорство в областта на устойчивото рибарство
Член 31
Принципи и цели на споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство
1. Споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство с трети държави осигуряват правна, екологична, икономическа и социална рамка за риболовните дейности, извършвани от риболовни кораби на Съюза във води на трети държави.
Тази рамка може да включва:
a)
развитие и подкрепа за необходимите научни и изследователски институции;
б)
способности за наблюдение, контрол и надзор;
в)
други елементи за изграждане на капацитет, които са свързани с развитието на устойчива политика в областта на рибарството на третата държава.
2. С цел устойчива експлоатация на излишъците от морски биологични ресурси Съюзът се стреми да осигури споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство с трети държави да са изгодни както за Съюза, така и за съответната трета държава, включително за нейното местно население и риболовна промишленост, и да допринасят за продължаване на дейността на флотовете на Съюза, както и да целят получаването на подходящ дял от наличния излишък, който да е съизмерим с интереса на флотовете на Съюза.
3. С цел корабите на Съюза, извършващи риболов съгласно споразумения за партньорство в областта на устойчивото рибарство, когато е целесъобразно, да извършват дейността си при спазване на стандарти, подобни на приложимите за риболовните кораби на Съюза, извършващи риболов във води на Съюза, Съюзът се стреми да включи в споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство подходящи разпоредби относно задълженията за разтоварване на сушата на риба и продукти от риболов.
4. Риболовните кораби на Съюза улавят единствено излишъка от допустимия улов, посочен в член 62, параграфи 2 и 3 от Конвенцията на ООН по морско право, и определен по ясен и прозрачен начин въз основа на най-добрите налични научни становища и обменената между Съюза и съответната трета държава относима информация относно общото риболовно усилие, упражнявано от всички флотове върху засегнатите запаси. По отношение на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси при определянето на ресурсите, които са налични за достъп, следва да се отчитат надлежно извършваните на регионално равнище оценки, както и мерките за опазване и управление, приети от съответните РОУР.
5. Риболовните кораби на Съюза не могат да извършват дейност във водите на третата държава, с която е сключено споразумение за партньорство в областта на устойчивото рибарство, ако не притежават разрешение за риболов, издадено в съответствие със споразумението.
6. Съюзът гарантира, че споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство съдържат разпоредба относно спазването на демократичните принципи и правата на човека, която съставлява съществен елемент от такива споразумения.
Доколкото е възможно, споразуменията съдържат и:
a)
разпоредба за забрана на предоставянето на по-благоприятни условия на различните флотове, извършващи риболов в тези води, в сравнение с условията, предоставени на икономическите участници от Съюза, включително по отношение на опазването, развитието и управлението на ресурсите, финансовите условия, таксите и другите права, свързани с издаването на разрешения за риболов;
б)
разпоредба за изключителност, свързана с правилото по параграф 5.
7. На равнището на Съюза се полагат усилия за наблюдение на дейностите на риболовните кораби на Съюза, извършващи дейност във води извън водите на Съюза извън рамките на споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство.
8. Държавите-членки гарантират, че риболовните кораби на Съюза, които плават под тяхно знаме и извършват дейност извън водите на Съюза, са в състояние да представят подробна и точна документация за всички свои риболовни и преработвателни дейности.
9. Посоченото в параграф 5 разрешение за риболов се предоставя на кораб, който е отписан от регистъра на риболовния флот на Съюза и впоследствие е вписан отново в него след по-малко от 24 месеца, само ако собственикът на кораба, не представи на компетентните органи на държавата на знамето всички данни, необходими за да докаже, че през този период корабът е извършвал дейност при пълно спазване на стандартите, приложими за корабите, плаващи под знаме на Съюза.
Ако през периода, в който корабът е бил отписан от регистъра на флота на Съюза, държавата, която го е приела под свое знаме, е била призната от правото на Съюза за държава, която не оказва сътрудничество в борбата с ННН риболов, неговото възпиране и премахване, или за държава, която допуска неустойчива експлоатация на живите морски ресурси, такова разрешение за риболов се предоставя, само ако бъде установено, че корабът е спрял своите риболовни дейности и собственикът е предприел незабавни действия за заличаването му от регистъра на тази държава.
10. Комисията организира независими предварителни и последващи оценки на всеки протокол към споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство и ги предоставя своевременно на Европейския парламент и Съвета, преди да представи на Съвета препоръка за даване на разрешение за започване на преговори за последващ протокол. Обобщението на тези оценки се оповестява публично.
Член 32
Финансова помощ
1. Със споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство Съюзът предоставя финансова помощ на трети държави, с цел:
а)
да окаже подкрепа за част от разходите, свързани с достъпа до рибните ресурси във водите на трети държави; частта от разходите, свързани с достъпа до рибните ресурси, която се плаща от собствениците на кораби от Съюза, трябва да бъде подложена на оценка за всяко споразумение за партньорство в областта на устойчивото рибарство или протокол към него и трябва да е справедлива, несдискриминационна и съразмерна на ползите, получени чрез условията за достъп;
б)
да създаде рамката за управление, включително разработването и поддържането на необходимите научни и изследователски институции, да насърчи процесите на консултация със заинтересованите групи и способностите за наблюдение, контрол и надзор и другите елементи за изграждане на капацитет, свързани с развитието на политика за устойчиво рибарство, провеждана от третата държава. Тази финансова помощ трябва да бъде обвързана с постигането на конкретни резултати, тя допълва проектите и програмите за развитие, изпълнявани във въпросната трета държава, и е съгласувана с тях.
2. В никое споразумение за партньорство в областта на устойчивото рибарство финансовата помощ за подкрепа на сектора не е обвързана с плащанията за достъп до рибните ресурси. Съюзът изисква постигането на конкретни резултати като условие за плащанията по линия на финансовата помощ и следи отблизо постигнатия напредък.
ДЯЛ III
Управление на запаси от общ интерес
Член 33
Принципи и цели на управлението на запаси от общ интерес за Съюза и за трети държави и споразуменията за обмен и съвместно управление
1. Когато запаси от общ интерес се експлоатират съвместно с трети държави, Съюзът поддържа отношения с тези трети държави, за да гарантира, че тези запаси се управляват устойчиво в съответствие с настоящия регламент, по-специално в съответствие с целта, определена в член 2, параграф 2. В случай че няма постигнато официално споразумение, Съюзът полага всички усилия за постигането на общи договорености за риболова на тези запаси, което да позволи устойчивото им управление, по-специално по отношение на целта по член 2, параграф 2, като по този начин насърчава установяването на условия на равнопоставеност за операторите от Съюза.
2. С цел да гарантира устойчива експлоатация на запасите, които се споделят с трети държави и да гарантира стабилността на риболовните операции на своите флотове, Съюзът се стреми, в съответствие с Конвенцията на ООН по морско право, да установи двустранни или многостранни споразумения с трети държави, насочени към съвместно управление на запасите, включително установяването, когато е целесъобразно, на достъп до водите и ресурсите и условията за такъв достъп, хармонизирането на мерките за опазване и обмена на възможности за риболов.
ЧАСТ VII
АКВАКУЛТУРИ
Член 34
Насърчаване на устойчиви аквакултури
1. С оглед на насърчаване на устойчивостта и допринасяне за продоволствената сигурност и снабдяване, растежа и заетостта Комисията утвърждава необвързващи стратегически насоки на Съюза по отношение на общите приоритети и измерими цели за развитието на устойчивите дейности, свързани с аквакултурите. Тези стратегически насоки отчитат относителните изходни позиции и различните обстоятелства в рамките на Съюза и представляват основата за многогодишни национални стратегически планове, и имат за цел:
a)
подобряване на конкурентоспособността на отрасъла на аквакултурите и подкрепа за неговото развитие и иновациите;
б)
намаляване на административната тежест и осигуряване на по-голяма ефективност и отчитане на потребностите на заинтересованите страни при прилагането на правото на Съюза;
в)
насърчаване на икономическата активност;
г)
диверсификация и подобряване на качеството на живот в крайбрежните и вътрешните райони;
д)
включване на дейностите, свързани с аквакултурите, в морското, крайбрежното и вътрешното пространствено планиране.
2. До 30 юни 2014 г. държавите-членки утвърждават многогодишни национални стратегически планове за развитието на дейностите, свързани с аквакултурите, на своя територия.
3. Многогодишните национални стратегически планове съдържат целите на съответната държава-членка и мерките и срокове, необходими за тяхното постигане.
4. Многогодишните национални стратегически планове имат следните конкретни цели:
а)
административно опростяване, по-специално по отношение на оценките, проучванията за въздействието и лицензиите;
б)
разумна сигурност за операторите на аквакултури във връзка с достъпа до води и пространство;
в)
показатели за екологична, икономическа и социална устойчивост;
г)
оценка на други възможни трансгранични последици, особено за морските биологични ресурси и морските екосистеми на съседните държави-членки;
д)
установяване на полезни взаимодействия между националните програми за научни изследвания и на сътрудничество между отрасъла и научната общност;
е)
насърчаване на конкурентните предимства на устойчивата висококачествена храна;
ж)
насърчаване на практики и изследвания в областта на аквакултурите с цел засилване на положителните последици за околната среда, както и за рибните ресурси, и на намаляване на отрицателното въздействие, включително намаляване на натиска върху рибните запаси, които се използват за производството на фуражи, и по-ефикасно използване на ресурсите.
5. Държавите-членки обменят информация и най-добри практики чрез отворен метод на координация на националните мерки, включени в многогодишните национални стратегически планове.
6. Комисията насърчава обмена на информация и на най-добри практики между държавите-членки и улеснява координацията на националните мерки, предвидени в многогодишните национални стратегически планове.
ЧАСТ XIII
ОБЩА ОРГАНИЗАЦИЯ НА ПАЗАРИТЕ
Член 35
Цели
1. Създава се обща организация на пазарите на продукти от риболов и аквакултури (наричана по-долу "общата организация на пазарите") с цел:
a)
да се допринесе за постигането на целите, определени в член 2, и по-специално за устойчивата експлоатация на живите морски биологични ресурси;
б)
да се даде възможност на отрасъла на рибарството и аквакултурите да прилага ОПР на подходящо равнище;
в)
да се укрепи конкурентоспособността на отрасъла на рибарството и аквакултурите в Съюза, по-специално на производителите;
г)
да се повиши прозрачността и да се засили стабилността на пазарите, особено що се отнася до икономическите познания и разбиране на пазарите на Съюза за продукти от риболов и аквакултури по цялата верига на доставка, да се подобри балансът в разпределението на добавената стойност по веригата на доставка в сектора, да се подобри информацията за потребителите и да се повиши осведомеността на потребителите чрез уведомяване и етикетиране, предоставящо разбираема информация;
д)
да се допринесе за осигуряването на условия на равнопоставеност за всички продукти, които се предлагат на пазара в Съюза, като се насърчи устойчивата експлоатация на рибните ресурси;
е)
да се допринесе за осигуряването на потребителите на разнообразно предлагане на продукти от риболов и аквакултури;
ж)
да се предоставя на потребителите проверима и точна информация по отношение на произхода на продуктите и начина на тяхното производство, по-специално посредством маркировка и етикетиране.
2. Общата организация на пазарите се прилага по отношение на продуктите от риболов и аквакултури, изброени в приложение I към Регламент (ЕС) № 1379/2013 г. на Европейския парламент и на Съвета (24), които се предлагат на пазара в Съюза.
3. Общата организация на пазарите включва по-специално:
a)
организацията на отрасъла, включително мерките за стабилизиране на пазара;
б)
плановете за производство и предлагане на пазара на организациите на производителите на продукти от риболов и аквакултури;
в)
общи стандарти за предлагане на пазара;
г)
информация за потребителите.
ЧАСТ IX
КОНТРОЛ И ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 36
Цели
1. Спазването на правилата на ОПР се осигурява посредством ефективна система на Съюза за контрол в областта на рибарството, включително за борба с ННН риболов.
2. По-конкретно контролът и изпълнението по отношение на ОПР включват и се основават на:
a)
всеобхватен, единен и общ подход;
б)
сътрудничество и координация между държавите-членки, Комисията и Агенцията;
в)
икономическа ефективност и пропорционалност;
г)
използване на ефективни технологии за контрол за наличността и качеството на данните относно рибарството;
д)
рамка на Съюза за контрол, инспекции и изпълнение;
е)
основана на рисковете стратегия, насочена към системни и автоматизирани кръстосани проверки на цялата налична информация от значение;
ж)
изграждане на култура на спазване на правилата и сътрудничество между всички оператори и рибари.
Съюзът приема подходящи мерки по отношение на третите държави, които допускат неустойчив риболов.
3. Държавите-членки приемат подходящи мерки, за да осигурят дейностите по контрол, инспекции и изпълнение, които се провеждат в рамките на ОПР, включително като установяват ефективни, пропорционални и възпиращи наказания.
Член 37
Експертна група по въпросите на спазването на задълженията
1. Комисията създава експертна група по въпросите на спазването на задълженията, която да прави оценки, да подпомага и укрепва изпълнението и спазването на задълженията, произтичащи от системата на Съюза за контрол в областта на рибарството.
2. Експертната група по въпросите на спазването на задълженията се състои от представители на Комисията и на държавите-членки. При поискване от страна на Европейския парламент Комисията може да покани Европейския парламент да изпрати експерти, които да присъстват на заседанията на експертната група. Агенцията може да присъства на заседанията на експертната група по въпросите на спазване на задълженията в качеството на наблюдател.
3. Експертната група по-специално:
a)
прави редовен преглед на въпросите на спазването и изпълнението на задълженията в рамките на системата на Съюза за контрол в областта на рибарството и набелязва възможните трудности от общ интерес при изпълнението на правилата на ОПР;
б)
формулира препоръки във връзка с изпълнението на правилата от ОПР, включително за набелязване на приоритетите за финансовата помощ на Съюза; и
в)
обменя информация относно дейностите по контрол и инспекция, включително относно борбата с ННН риболов.
4. Експертната група информира изчерпателно и редовно Европейския парламент и Съвета относно дейностите, свързани със спазване на задълженията, посочени в параграф 3.
Член 38
Пилотни проекти за нови технологии за контрол и системи за управление на данни
Комисията и държавите-членки могат да осъществяват пилотни проекти за нови технологии за контрол и системи за управление на данни.
Член 39
Участие в разходите за контрол, инспекции, изпълнение и събиране на данни
Държавите-членки могат да изискват от своите оператори да участват пропорционално в оперативните разходи за въвеждане на системата на Съюза за контрол в областта на рибарството и за събирането на данни.
ЧАСТ X
ФИНАНСОВИ ИНСТРУМЕНТИ
Член 40
Цели
Финансовата помощ от Съюза може да бъде отпусната с цел да се подпомогне постигането на целите, определени в член 2.
Член 41
Условия за финансова помощ за държавите-членки
1. При спазване на условията, конкретизирани в приложимите правни актове на Съюза, финансовата помощ от Съюза за държавите-членки зависи от спазването на правилата на ОПР.
2. Нарушението на правилата на ОПР от страна на държавите-членки може да доведе до прекъсване или спиране на плащанията или до финансова корекция на финансовата помощ от Съюза в рамките на ОПР. Тези мерки трябва да са пропорционални на естеството, тежестта, продължителността и системността на нарушението.
Член 42
Условия за финансова помощ за операторите
1. При спазване на условията, конкретизирани в приложимите правни актове на Съюза, финансовата помощ от Съюза за операторите зависи от спазването на правилата на ОПР.
2. При спазването на конкретни правила, които ще бъдат приети, тежките нарушения на правилата на общата политика в областта на рибарството от страна на операторите водят до временна или постоянна забрана за достъп до финансовата помощ от Съюза и/или до намаляване на нейния размер. Тези мерки, предприети от държава-членка, трябва да са възпиращи, ефективни и пропорционални на естеството, тежестта, продължителността и системността на тежките нарушения.
3. Държавите-членки гарантират, че финансовата помощ от Съюза се отпуска единствено ако на съответния оператор не са били налагани наказания за тежки нарушения в рамките на период от една година преди датата на заявлението за финансова помощ от Съюза.
ЧАСТ ХI
КОНСУЛТАТИВНИ СЪВЕТИ
Член 43
Създаване на консултативни съвети
1. За всяка от географските зони или области на компетентност, посочени в приложение III, се създават консултативни съвети с цел насърчаване на балансираното представителство на всички заинтересовани страни в съответствие с член 45, параграф 1 и допринасяне за постигането на целите, определени в член 2.
2. По-специално, в съответствие с приложение III се създават следните нови консултативни съвети:
a)
консултативен съвет за най-отдалечените региони, разделен на три части за всеки от следните морски басейни: западна част на Атлантическия океан, източна част на Атлантическия океан и Индийския океан;
б)
консултативен съвет за аквакултурите;
в)
консултативен съвет за пазарите;
г)
консултативен съвет за Черно море.
3. Всеки консултативен съвет приема своя процедурен правилник.
Член 44
Задачи на консултативните съвети
1. При прилагането на настоящия регламент Комисията провежда консултации със съответните консултативни съвети, когато това е целесъобразно.
2. Консултативните съвети могат:
а)
да отправят до Комисията и до съответната държава-членка препоръки и предложения по въпроси, свързани с управлението на рибарството и социално-икономическите и отнасящите си до опазването аспекти на рибарството и аквакултурите и по-специално препоръки за опростяване на правилата за управление на рибарството;
б)
да уведомяват Комисията и държавите-членки за проблеми, свързани с управлението и със социално-икономическите и отнасящите се до опазването аспекти на рибарството и когато е целесъобразно - на аквакултурите, в тяхната географска зона или област на компетентност, и да предлагат решения за преодоляване на тези проблеми;
в)
да подпомагат, в тясно сътрудничество с научните среди, събирането, доставянето и анализа на данните, необходими за разработването на мерки за опазване.
Когато даден въпрос е от общ интерес за два или повече консултативни съвета, те съгласуват своите позиции с цел приемането на съвместни препоръки по този въпрос.
3. С консултативните съвети се провеждат консултации във връзка със съвместните препоръки съгласно член 18. Комисията и държавите-членки могат да проведат с тях консултации и във връзка с други мерки. Тяхното становище се взема предвид. Тези консултации не засягат консултациите с НТИКР или с други научни органи. Становищата на консултативните съвети могат да бъдат представени на всички заинтересовани държави-членки и на Комисията.
4. В рамките на два месеца Комисията и, когато е приложимо, заинтересованата държава-членка дават отговор на всяка препоръка, предложение или информация, получени съгласно параграф 1. Когато приетите окончателни мерки се различават от становищата, препоръките и предложенията на консултативните съвети, получени съгласно параграф 1, Комисията или съответната държава-членка предоставя подробно обяснение за причините за това различие.
Член 45
Състав, функциониране и финансиране на консултативните съвети
1. В състава на консултативните съвети влизат:
a)
организации, представляващи риболовните оператори и, когато е уместно, операторите в сектора на аквакултурите, както и представители на секторите на преработване и предлагане на пазара;
б)
други заинтересовани групи, засегнати от ОПР, например екологични организации и групи на потребителите.
2. Всеки консултативен съвет се състои от общо събрание и изпълнителен комитет, включително, когато е целесъобразно, секретариат и работни групи по въпросите на регионалното сътрудничество, съгласно член 18, и приема необходимите мерки за своята организация.
3. Консултативните съвети функционират и получават финансиране съгласно предвиденото в приложение III.
4. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 46 за определяна на подробни правила за функционирането на консултативните съвети.
ЧАСТ XII
ПРОЦЕДУРНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 46
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 11, параграф 2, член 15, параграфи 2, 3, 6 и 7 и член 45, параграф 4, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 29 декември 2013 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 11, параграф 2, член 15, параграфи 2, 3, 6 и 7 и член 45, параграф 4, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 11, параграф 2, член 15, параграфи 2, 3, 6 и 7 и член 45, параграф 4, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 47
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Комитет по рибарство и аквакултури. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато комитетът не даде становище по проекта на акт за изпълнение, който да бъде приет съгласно член 23, Комисията не приема проекта на акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 8 от Регламент (ЕС) № 182/2011 във връзка с член 5 от него.
ЧАСТ XIII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 48
Отмяна и изменения
1. Регламент (ЕО) № 2371/2002 се отменя.
Всяко позоваване на отменения регламент да се тълкува като позоваване на настоящия регламент.
2. Решение 2004/585/ЕО се отменя, считано от датата на влизане в сила на правилата, приети съгласно член 45, параграф 4 от настоящия регламент.
3. Член 5 от Регламент (ЕО) № 1954/2003 на Съвета (25) се заличава.
4 Регламент (ЕО) № 639/2004 на Съвета (26) се отменя.
5. В член 105 от Регламент (ЕО) № 1224/2009 се вмъква следният параграф:
„3а. Чрез дерогация от параграфи 2 и 3 не се прилага мултипликационен коефициент към улов, за който се прилага задължението за разтоварване на сушата по член 15 от Регламент (ЕО) № 1380/2013 на Европейския парламенти на Съвета (27), при условие че делът на свръхулова не надхвърля 10 % от разрешените количества за разтоварване на сушата.
Член 49
Преглед
До 31 декември 2022 г. Комисията докладва пред Европейския парламент и пред Съвета относно функционирането на ОПР.
Член 50
Годишен доклад
Комисията ежегодно докладва пред Европейския парламент и пред Съвета относно постигнатия напредък към максимален устойчив добив и относно състоянието на рибните запаси възможно най-скоро след приемането на ежегодния регламент на Съвета за определяне на възможностите за риболов за кораби на Съюза във водите на Съюза, както и в някои води извън водите на Съюза.
Член 51
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 11 декември 2013 година.
UREDBA (EU) br. 1380/2013 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 11. prosinca 2013.
o zajedničkoj ribarstvenoj politici, izmjeni uredaba Vijeća (EZ) br. 1954/2003 i (EZ) br. 1224/2009 i stavljanju izvan snage uredaba (EZ) br. 2371/2002 i (EZ) br. 639/2004 i Odluke Vijeća 2004/585/EZ
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
Uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 43. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da
(1)
Uredbom Vijeća (EZ) br. 2371/2002 (4) uspostavljen je sustav Zajednice za očuvanje i održivo iskorištavanje ribolovnih resursa u okviru zajedničke ribarstvene politike (ZRP).
(2)
Područje primjene ZRP-a uključuje očuvanje morskih bioloških resursa i upravljanje ribarstvom koje cilja na njih. Osim toga, ono uključuje, u odnosu na tržišne i financijske mjere koje podupiru njegove ciljeve, slatkovodne biološke resurse i aktivnosti akvakulture kao i preradu i prodaju proizvoda ribarstva i akvakulture, kad se takve aktivnosti odvijaju na državnom području država članica ili u vodama Unije, uključujući kad ih provode ribarska plovila koja plove pod zastavom trećih zemalja i u tim su zemljama registrirana, ribarska plovila Unije ili državljani država članica, ne dovodeći u pitanje primarnu odgovornost države zastave i imajući u vidu odredbe članka 117. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. (5) (UNCLOS).
(3)
Rekreacijski ribolov može imati značajan utjecaj na riblje resurse i države članice bi stoga trebale osigurati da se on obavlja na način koji je sukladan s ciljevima ZRP-a.
(4)
ZRP bi trebao osigurati da aktivnosti u ribarstvu i akvakulturi doprinesu dugoročnoj, ekološkoj, gospodarskoj i društvenoj održivosti. Trebao bi uključiti pravila koja za cilj imaju osiguravanje sljedivosti, sigurnosti i kvalitete proizvoda stavljenih na tržište u Uniji. Nadalje, ZRP bi trebao doprinijeti porastu produktivnosti, pristojnom životnom standardu u sektoru ribarstva, uključujući u sektoru malog ribolova, i stabilnim tržištima te bi trebao osigurati dostupnost opskrbe hranom i da ponuda dođe do kupca po razumnim cijenama. ZRP bi trebao pridonijeti Strategiji Europa 2020. za pametan, održiv i uključiv rast te bi trebao pomoći u postizanju ciljeva utvrđenih u toj strategiji.
(5)
Unija je ugovorna stranka UNCLOS-a (6) i, na temelju Odluke Vijeća 98/414/EZ (7), Sporazuma Ujedinjenih naroda o primjeni odredaba Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. koje se odnose na očuvanje i gospodarenje ribljim naseljima koja se nalaze u više različitih pojaseva i naselja vrlo migratornih vrsta riba od 4. prosinca 1995 (8) (Sporazum UN-a o ribljim vrstama) i, na temelju Odluke Vijeća 96/428/EZ (9), Sporazuma Organizacije za hranu i poljoprivredu Ujedinjenih naroda o promicanju sukladnosti s međunarodnim mjerama za očuvanje i gospodarenje od strane ribarskih plovila na otvorenom moru od 24. studenoga 1993. godine (10).
(6)
Ovi međunarodni instrumenti uglavnom utvrđuju obveze očuvanja, uključujući, obveze poduzimanja mjera očuvanja i upravljanja osmišljenih da održe ili obnove morske resurse na razinama koje mogu donijeti najviši održivi prinos, kako unutar morskih područja pod nacionalnom jurisdikcijom tako i na otvorenom moru te osiguraju suradnju s drugim državama s tim ciljem, obveze stroge primjene predostrožnog pristupa pri očuvanju, upravljanju i iskorištavanju ribljih stokova, obveze osiguranja kompatibilnosti mjera očuvanja i upravljanja gdje se morski resursi javljaju u morskim područjima različitih statusa jurisdikcije i obveze dužnog obzira prema drugim dopuštenim načinima korištenja mora. ZRP bi stoga trebao doprinijeti provedbi međunarodnih obveza Unije na temelju tih međunarodnih instrumenata. Ako države članice donesu mjere očuvanja i upravljanja, za što su dobile ovlaštenje u okviru ZRP-a, one bi također trebale djelovati na način koji je u potpunosti dosljedan obvezama iz navedenih međunarodnih instrumenata.
(7)
Na Svjetskom sastanku na vrhu o održivom razvoju u Johannesburgu 2002. godine, Unija i države članice obvezale su se djelovati protiv daljnjeg smanjenja mnogih ribljih stokova. Stoga, Unija bi trebala poboljšati svoj ZRP prilagođavanjem stopa iskorištavanja kako bi se osiguralo da, u razumnom roku, iskorištavanje morskih bioloških resursa obnavlja i održava populaciju izlovljavanih stokova iznad razina koje mogu osigurati najviši održivi prinos. Stope iskorištavanja trebalo bi dosegnuti do 2015. godine. Dostizanje tih stopa iskorištavanja do kasnijeg datuma trebalo bi dopustiti jedino ako bi njihovo dostizanje do 2015. ozbiljno ugrozilo društvenu i gospodarsku održivost ribarskih flota u pitanju. Nakon 2015., te bi stope trebalo dostići što je prije moguće i u svakom slučaju najkasnije do 2020. Ako su znanstveni podaci nedovoljni za određivanje tih razina, mogu se razmotriti približni parametri.
(8)
Odluke o upravljanju vezane uz najviši održivi prinos u mješovitom ribolovu trebale bi uzeti u obzir poteškoće izlova svih stokova u mješovitom ribolovu uz najviši održivi prinos u isto vrijeme, osobito kada znanstveni savjet pokaže da je vrlo teško izbjeći fenomen vrsta koje ograničavaju ribolov (tzv. "choke species") povećanjem selektivnosti ribolovnih alata koji se koriste. Trebalo bi tražiti od odgovarajućih znanstvenih tijela da pruže savjete o prikladnim razinama ribolovne smrtnosti u takvim okolnostima.
(9)
ZRP bi trebao osigurati usklađenost s ciljevima ribarstva utvrđenima Odlukom o Strateškom planu biološke raznolikosti za razdoblje od 2011. do 2020., donesenom na Konferenciji potpisnica Konvencije o biološkoj raznolikosti, i s ciljevima biološke raznolikosti koje je donijelo Europsko vijeće 25. i 26. ožujka 2010.
(10)
Održivo iskorištavanje morskih bioloških resursa trebalo bi se temeljiti na predostrožnom pristupu koji proizlazi iz načela opreznosti iz članka 191. stavka 2. prvog podstavka Ugovora, uzimajući u obzir raspoložive znanstvene podatke.
(11)
ZRP bi trebao doprinijeti zaštiti morskog okoliša, održivom upravljanju svim vrstama koje se iskorištavaju u komercijalne svrhe, a osobito postizanju dobrog stanja okoliša do 2020. godine, kako je navedeno u članku 1. stavku 1. Direktive 2008/56/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (11).
(12)
ZRP bi trebao doprinijeti i opskrbljivanju tržišta Unije visokohranjivim namirnicama i smanjenju ovisnosti tržišta Unije o uvozu hrane. Također bi trebao potaknuti izravno i neizravno stvaranje radnih mjesta te gospodarski razvoj u obalnim područjima.
(13)
Potrebno je provesti pristup upravljanja ribarstvom temeljen na ekosustavu, trebalo bi ograničiti učinke ribolovnih aktivnosti na okoliš, a neželjeni ulov bi trebalo izbjegavati i smanjiti na najmanju moguću razinu.
(14)
Važno je da se upravljanje ZRP-om rukovodi načelima dobrog upravljanja. Ta načela uključuju donošenje odluka temeljenih na najboljem raspoloživom znanstvenom savjetu, širokoj uključenosti dionika i dugoročnoj perspektivi. Uspješno upravljanje ZRP-om također ovisi o jasnom definiranju odgovornosti na razini Unije, na regionalnim, nacionalnim i lokalnim razinama te na uzajamnoj kompatibilnosti poduzetih mjera i njihove usklađenosti s drugim politikama Unije.
(15)
ZRP bi trebao doprinositi poboljšanju sigurnosnih i radnih uvjeta subjekata u ribarstvu.
(16)
ZRP bi trebao obratiti punu pažnju, gdje je to potrebno, zdravlju i dobrobiti životinja te zdravstvenoj ispravnosti hrane i hrane za životinje.
(17)
Kako su sva pitanja koja se odnose na mora i oceane Europe međusobno povezana,ZRP bi se trebao provoditi na način koji je u skladu s drugim politikama Unije i koji osobito uzima u obzir interakcije s mjerama Unije u drugim područjima pomorske politike. Trebalo bi osigurati usklađenost u upravljanju različitim sektorskim politikama u morskim bazenima Baltičkog mora, Sjevernog mora, Keltskih mora, Biskajskog zaljeva i Iberijske obale te Sredozemlja i Crnog mora.
(18)
Ribarska plovila Unije trebala bi imati jednaki pristup vodama Unije i resursima koji podliježu pravilima ZRP-a.
(19)
Postojeća pravila koja ograničavaju pristup resursima unutar zona od 12 nautičkih milja država članica dala su zadovoljavajuće doprinose očuvanju putem ograničavanja ribolovnog napora u najosjetljivijem dijelu voda Unije. Ta pravila su također očuvala tradicionalne ribolovne aktivnosti o kojima znatno ovisi društveni i gospodarski razvoj nekih priobalnih zajednica. Stoga bi ta pravila trebalo nastaviti primjenjivati.Države članice trebale bi pokušati dati prednost pristupa ribarima malog, tradicionalnog ili obalnog ribolova.
(20)
Trebalo bi, prema potrebi, obratiti posebnu pozornost na male otoke na otvorenom moru koji ovise o ribarstvu i podupirati ih kako bi preživjeli i razvijali se.
(21)
S obzirom na njihovo strukturalno, društveno i gospodarsko stanje, morski biološki resursi oko najudaljenijih regija Unije iz članka 349. stavka 1. Ugovora trebali bi biti posebno zaštićeni jer pridonose očuvanju lokalnog gospodarstva tih državnih područja. Određene ribolovne aktivnosti u tim vodama bi stoga trebalo ograničiti na ribarska plovila registrirana u lukama na tim državnim područjima.
(22)
Kako bi se doprinijelo očuvanju živih vodenih resursa i morskih ekosustava, Unija bi trebala pokušati zaštiti biološki ugrožena područja tako da ih odredi kao zaštićena područja. U takvim područjima trebalo bi biti moguće ograničiti ili zabraniti ribolovne aktivnosti. Kod odlučivanja koja područja treba zaštititi, posebnu pozornost trebalo bi obratiti na područja u kojima postoje jasni dokazi o visokoj koncentraciji ribe ispod minimalne referentne veličine za očuvanje i o područjima mriještenja, te na područja za koja se smatra da su bio-geografski osjetljiva. Također bi trebalo voditi računa i o postojećim područjima zaštite. Kako bi se olakšao postupak određivanja zaštićenih područja, države članice trebale bi odrediti prikladna područja, uključujući područja koja tvore dio koherentne mreže, i, prema potrebi, međusobno surađivati, pripremati i slati zajedničke preporuke Komisiji. Da bi se učinkovitije uspostavila zaštićena područja, Komisija bi trebala biti ovlaštena uspostaviti ih u višegodišnjem planu. Kako bi se osigurala odgovarajuća razina demokratske odgovornosti i kontrole, Komisija bi trebala redovito izvještavati Europski parlament i Vijeće o funkcioniranju tih zaštićenih područja.
(23)
Cilj održivog iskorištavanja morskih bioloških resursa učinkovitije se postiže kroz višegodišnji pristup upravljanju ribarstvom, postavljajući kao prioritet višegodišnje planove koji odražavaju specifičnosti različitih ribarstava.
(24)
Višegodišnji planovi bi trebali, gdje je to moguće, pokriti više stokova kada se ti stokovi zajednički iskorištavaju. Višegodišnji planovi trebaju uspostaviti okvir za održivo iskorištavanje stokova i dotičnih morskih ekosustava, definirajući jasne vremenske rokove i mehanizme očuvanja za nepredviđena zbivanja. Višegodišnji planovi također bi trebali biti vođeni jasno definiranim upravljačkim ciljevima kako bi se doprinijelo održivom iskorištavanju stokova i zaštiti dotičnih morskih ekosustava. Ti bi planovi trebali biti doneseni u suradnji sa savjetodavnim vijećima, subjektima u ribarskoj industriji, znanstvenicima te drugim dionicima zainteresiranima za upravljanje ribarstvom.
(25)
Direktiva 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (12), Direktiva Vijeća 92/43/EEZ (13) i Direktiva 2008/56/EZ nameću određene obveze državama članicama u pogledu posebnih područja zaštite, posebnih područja očuvanja odnosno zaštićenih morskih područja. Takve mjere mogu zahtijevati usvajanje mjera koje spadaju u ZRP. Primjereno je, dakle, ovlastiti države članice da donesu, za vode pod njihovim suverenitetom i jurisdikcijom, takve mjere očuvanja koje su potrebne u skladu s njihovim obvezama iz tih akata Unije ako takve mjere ne utječu na ribolovne interese drugih država članica. Ako bi takve mjere mogle utjecati na ribolovne interese drugih država članica, ovlast donošenja takvih mjera bi trebalo dodijeliti Komisiji i trebalo bi pribjeći regionalnoj suradnji između dotičnih država članica.
(26)
Potrebne su mjere za smanjenje trenutačnih visokih razina neželjenog ulova i postupno eliminiranje odbačenog ulova. Neželjeni ulovi i odbačeni ulovi predstavljaju znatan otpad i negativno utječu na održivost iskorištavanja morskih bioloških resursa i morskih ekosustava i financijsku održivost ribarstva. Trebalo bi uspostaviti i postupno provoditi obvezu iskrcavanja svih ulova ("obveza iskrcavanja") vrsta koje podliježu ograničenjima ulova te, u Sredozemnom moru, ulova vrsta koje podliježu minimalnim veličinama, ostvarenih tijekom ribolovnih aktivnosti u vodama Unije ili od strane ribarskih plovila Unije a pravila koja su dosad obvezivala ribare da odbacuju ulov trebalo bi staviti izvan snage.
(27)
Obvezu iskrcavanja trebalo bi uvesti posebno za svaki oblik ribolova. Ribarima bi trebalo dopustiti da nastave odbacivati vrste koje, prema najboljem raspoloživom znanstvenom savjetu, imaju visoku stopu preživljavanja nakon što ih se vrati u more.
(28)
Da bi obveza iskrcavanja mogla funkcionirati i da bi se ublažio utjecaj različitih godišnjih sastava ulova, državama članicama trebalo bi dopustiti da prenose kvote između godina, do određenog postotka.
(29)
U okviru upravljanja obvezom iskrcavanja, potrebno je da države članice poduzmu sve što je u njihovoj moći da smanje neželjene ulove. S tim ciljem, poboljšanja selektivnih tehnika ribolova da bi se u najvećoj mogućoj mjeri izbjegli i smanjili neželjeni ulovi trebala bi imati visoki prioritet. Važno je da države članice raspodijele kvote između plovila u takvoj kombinaciji koja odražava u najvećoj mogućoj mjeri očekivani sastav vrsta u ribolovu. U slučaju nesklada između raspoloživih kvota i uobičajenog stvarnog ulova države članice bi trebale razmotriti prilagodbe kroz zamjene kvota s drugim državama članicama, uključujući i na trajnoj osnovi. Države članice bi također trebale razmotriti olakšavanje udruživanja pojedinačnih kvota vlasnika plovila, primjerice, na razini organizacija proizvođača ili skupina vlasnika plovila. U konačnici, države članice bi trebale razmotriti oduzimanje količine usputnog ulova vrsta od kvota ciljanih vrsta, ovisno o statusu zaštite vrsta usputnog ulova.
(30)
Odredišta za iskrcavanje ulova ribe manje od minimalne referentne veličine potrebne za očuvanje trebala bi biti ograničena i trebala bi isključivati prodaju za prehranu ljudi.
(31)
Kako bi se pobrinulo za neželjeni ulov koji je neizbježan čak i kada se primjenjuju sve mjere za njegovo smanjivanje, trebalo bi odrediti određena de minimis izuzeća od obveze iskrcavanja za vrste ribolova na koje se odnosi obveza iskrcavanja, prvenstveno putem višegodišnjih planova.
(32)
Ovisno o znanstvenom savjetu i ne ugrožavajući ciljeve maksimalno održivog prinosa ili povećavajući ribolovnu smrtnost, kad se primjenjuje obveza iskrcavanja koja uključuje obvezu dokumentiranja ulova, trebalo bi biti moguće povećanje povezanih ribolovnih mogućnosti, kako bi se uzelo u obzir činjenicu da će se iskrcati riba koja je prethodno bila odbačena.
(33)
Pristup ribarstvu trebao bi se temeljiti na transparentnim i objektivnim kriterijima, uključujući one ekološke, društvene i gospodarske prirode. Države članice bi trebale promicati odgovorno ribarstvo pružajući poticaje onim subjektima koji obavljaju ribolov na način koji je najmanje štetan za okoliš i koji pruža najviše koristi društvu.
(34)
Za stokove za koje nije utvrđen višegodišnji plan, potrebno je utvrditi stope iskorištavanja koje donose maksimalno održiv prinos postavljanjem ograničenja ulova ili ribolovnog napora. Ako su raspoloživi podaci nedostatni, ribolovom bi se trebalo upravljati korištenjem približnih parametara.
(35)
S obzirom na nezavidno gospodarsko stanje u ribarskoj industriji i ovisnost pojedinih priobalnih zajednica o ribolovu, neophodno je osigurati relativnu stabilnost ribolovnih aktivnosti dodjeljivanjem ribolovnih mogućnosti državama članicama na temelju predvidivog udjela u stokovima za svaku državu članicu.
(36)
S obzirom na privremeno biološko stanje stokova, takva relativna stabilnost ribolovnih aktivnosti bi trebala zaštititi i uzeti u obzir posebne potrebe u područjima u kojima su lokalne zajednice posebno ovisne o ribarstvu i srodnim djelatnostima, kako je odlučilo Vijeće u svojoj Rezoluciji od 3. studenoga 1976. (14), a posebno u njezinom Prilogu VII.
(37)
Stoga, koncept relativne stabilnosti bi trebalo shvatiti u tom smislu.
(38)
U slučaju ozbiljne ugroze koja zahtijeva hitnu akciju, Komisija bi trebala biti ovlaštena za donošenje privremenih mjera za zaštitu morskih bioloških resursa, odnosno morskog ekosustava ugroženog ribolovnim aktivnostima. Te bi mjere trebalo odrediti unutar definiranih vremenskih razdoblja i trebalo bi ih provoditi tijekom utvrđenog vremenskog razdoblja.
(39)
Države članice bi trebale surađivati na regionalnoj razini kako bi donijele zajedničke preporuke i druge instrumente za razvoj i provedbu mjera očuvanja i mjera koje utječu na ribolovnu aktivnost na područjima zaštićenima okolišnim zakonodavstvom. U okviru regionalne suradnje, Komisija bi trebala donijeti mjere očuvanja isključivo kroz provedbene akte ili delegirane akte kada se sve dotične države članice u regiji slažu oko zajedničke preporuke. Ako nema zajedničke preporuke, Komisija bi trebala uputiti prijedlog relevantnih mjera u skladu s Ugovorom.
(40)
Države članice trebale bi biti ovlaštene donositi mjere očuvanja i upravljanja stokovima u vodama Unije koje se primjenjuju isključivo na ribarska plovila Unije koja plove pod njihovom zastavom.
(41)
U svojim zonama od 12 nautičkih milja, države članice bi trebale biti ovlaštene donositi mjere očuvanja i upravljanja koje se primjenjuju na sva ribarska plovila Unije, pod uvjetom da, kad se takve mjere primjenjuju na ribarska plovila Unije iz drugih država članica, donesene mjere nisu diskriminirajuće, da je obavljeno prethodno savjetovanje s drugim državama članicama na koje se mjere odnose i da Unija nije donijela mjere koje se posebno bave očuvanjem i upravljanjem unutar dotične zone od 12 nautičkih milja.
(42)
Države članice bi trebale moći uvesti sustav prenosivih ribolovnih koncesija.
(43)
Države članice bi trebale poduzeti posebne mjere kako bi se uskladio broj ribarskih plovila Unije s raspoloživim resursima, na temelju njihovih procjena ravnoteže između ribolovnog kapaciteta njihovih flota i njima raspoloživih ribolovnih mogućnosti. Procjene bi se trebale izvršiti u skladu sa smjernicama Komisije. Godišnja izvješća bi trebala biti dostupna javnosti. Svaka država članica trebala bi biti u mogućnosti izabrati mjere i instrumente koje želi donijeti kako bi smanjila višak ribolovnog kapaciteta.
(44)
Osim toga, obvezne najviše gornje granice kapaciteta flote i nacionalnih sustava ulaska/izlaska iz flote u odnosu na sredstva namijenjena povlačenju iz ribolova trebalo bi zadržati u svrhu upravljanja i prilagodbe ribolovnog kapaciteta.
(45)
Države članice bi trebale evidentirati minimalne informacije o obilježjima i aktivnostima ribarskih plovila Unije koja plove pod njihovim zastavama. Ti bi podaci trebali biti dostupni Komisiji u svrhu praćenja veličine flota država članica.
(46)
Upravljanje ribarstvom na temelju najbolje raspoloživog znanstvenog savjeta zahtijeva usklađene, pouzdane i točne podatke. Stoga bi države članice trebale prikupiti podatke o flotama i njihovim ribolovnim aktivnostima, posebno biološke podatke o ulovima, uključujući i odbačene ulove i istraživačke informacije o ribljim stokovima i o mogućem utjecaju ribolovnih aktivnosti na morski ekosustav. Države bi članice trebale upravljati prikupljenim podacima i učiniti ih dostupnima krajnjim korisnicima i drugim zainteresiranim stranama. Države članice bi trebale surađivati međusobno i s Komisijom kako bi koordinirale aktivnosti na prikupljanju podataka. Kada je potrebno, države bi članice također trebale surađivati s trećim zemljama u pogledu prikupljanja podataka. Države članice trebaju dostaviti Komisiji na procjenu godišnje izvješće o svojim aktivnostima prikupljanja podataka, koja moraju biti dostupna javnosti.
(47)
Prikupljanje podataka bi trebalo sadržavati podatke koji olakšavaju gospodarsku procjenu poduzeća aktivnih u sektoru ribarstva, akvakulture te u preradi proizvoda ribarstva i akvakulture kao i procjenu kretanja zaposlenosti u tim industrijama.
(48)
Moguće je savjetovati se sa Znanstvenim, tehničkim i gospodarskim odborom za ribarstvo (STECF), osnovanim Odlukom Komisije 2005/629/EZ (15), o pitanjima vezanima uz očuvanje i upravljanje morskim biološkim resursima kako bi se osigurala potrebna pomoć visokokvalificiranog znanstvenog osoblja, posebno u primjeni bioloških, gospodarskih, socijalnih i tehničkih disciplina te disciplina vezanih uz okoliš.
(49)
Znanost orijentiranu na ribarstvenu politiku trebalo bi ojačati kroz programe prikupljanja znanstvenih podataka o ribarstvu, istraživanja i inovacija, usvojene na nacionalnoj razini i provedene u suradnji s drugim državama članicama te unutar istraživačkih i inovacijskih okvira Unije. Također bi trebalo poticati bolju suradnju između industrije i znanstvenika
(50)
Unija bi trebala promicati ciljeve ZRP-a na međunarodnoj razini, osiguravajući da se ribolovne aktivnosti Unije izvan vodâ Unije temelje na istim načelima i standardima kao i oni koji se primjenjuju prema pravu Unije, te promičući jednake uvjete za subjekte Unije i subjekte trećih zemalja. S tim ciljem, Unija bi trebala nastojati predvoditi postupak jačanja učinkovitosti regionalnih i međunarodnih organizacija kako bi im se omogućilo da bolje čuvaju i upravljaju živim morskim resursima koji su u njihovom djelokrugu, uključujući suzbijanje nezakonitih, neprijavljenih i nereguliranih (IUU) ribolovnih aktivnosti. Unija bi trebala surađivati s trećim zemljama i međunarodnim organizacijama s ciljem poboljšanja usklađenosti s međunarodnim mjerama, uključujući suzbijanje IUU-a. Stajalište Unije bi se trebalo temeljiti na najboljem raspoloživom znanstvenom savjetu.
(51)
Sporazumi o partnerstvu u održivom ribarstvu s trećim zemljama trebali bi osigurati da se ribolovne aktivnosti Unije u vodama trećih zemalja temelje na najboljem raspoloživom znanstvenom savjetu i razmjeni relevantnih informacija, osiguravajući održivo iskorištavanje morskih bioloških resursa, transparentnost vezano uz utvrđivanje viškova te, shodno tome, upravljanje resursima koje je usklađeno s ciljevima ZRP-a. Ti sporazumi, koji daju pravo pristupa resursima razmjernima interesima flote Unije u zamjenu za financijski doprinos Unije, trebali bi doprinijeti uspostavljanju visokokvalitetnog upravljačkog okvira posebno kako bi se osiguralo učinkovito prikupljanje podataka te mjere praćenja, kontrole i nadzora.
(52)
Poštovanje demokratskih načela i ljudskih prava, kao što je navedeno u Općoj deklaraciji o ljudskim pravima i drugim relevantnim međunarodnim instrumentima o ljudskim pravima, kao i načela vladavine prava, trebali bi predstavljati bitan element sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu koji bi trebali sadržavati posebnu klauzulu o ljudskim pravima. Uvođenje klauzule o ljudskim pravima u sporazume o partnerstvu u održivom ribarstvu bi trebalo u potpunosti biti u skladu s ukupnim razvojnim ciljevima Unije.
(53)
Akvakultura bi trebala doprinijeti očuvanju potencijala za proizvodnju hrane na održivoj osnovi u cijeloj Uniji, tako da jamči dugoročnu sigurnost hrane, uključujući i zalihe hrane, kao i rast i zaposlenost za građane Unije, i da doprinese zadovoljavanju rastuće svjetske potražnje za hranom iz vodenog okoliša.
(54)
Strategija Komisije o održivom razvoju europske akvakulture usvojena 2009. godine koju je pozdravilo i podržalo Vijeće te pozdravio Europski parlament, istaknula je potrebu za stvaranjem i promicanjem jednakih uvjeta za djelatnost akvakulture kao temelja za njezin održiv razvoj.
(55)
Aktivnosti akvakulture u Uniji su pod utjecajem različitih uvjeta u raznim državama, uključujući i onih koji se tiču odobrenja za subjekte. Stoga, strateške smjernice Unije za nacionalne strateške planove bi trebalo razvijati kako bi se poboljšala konkurentnost industrije akvakulture, podržavajući njezin razvoj i inovacije, te potičući gospodarske aktivnosti, diverzifikaciju i poboljšanje uvjeta života na obalnim i kopnenim područjima. Nadalje, trebalo bi uvesti mehanizme za razmjenu informacija i najbolje prakse između državâ članicâ kroz otvorenu metodu koordinacije nacionalnih mjera koje se odnose na poslovnu sigurnost, pristup vodama i prostoru Unije te pojednostavljenje postupaka dobivanja dozvola.
(56)
Specifična priroda akvakulture zahtijeva savjetodavno vijeće kao platformu za savjetovanje zainteresiranih strana o elementima politika Unije koje bi mogle utjecati na akvakulturu.
(57)
Postoji potreba za jačanjem konkurentnosti ribarstva i sektora akvakulture u Uniji, te za pojednostavljenjem radi potpore boljem upravljanju njezinim proizvodnim i tržišnim aktivnostima. Zajedničko uređenje tržišta proizvodima ribarstva i akvakulture bi trebalo osigurati ista pravila igre za sve proizvode ribarstva i akvakulture na tržištu Unije bez obzira na njihovo podrijetlo, omogućiti potrošačima bolju informiranost prilikom donošenja odluka i podržati odgovornu potrošnju, te bi trebalo poboljšati ekonomska znanja i razumijevanje tržišta Unije duž opskrbnog lanca.
(58)
Zajedničko uređenje tržišta bi trebalo provoditi u skladu s međunarodnim obvezama Unije, posebno s obzirom na odredbe Svjetske trgovinske organizacije.
(59)
Kako bi se osigurala usklađenost s pravilima ZRP-a, trebalo bi uspostaviti učinkovit sustav kontrole, inspekcije i provedbe, što uključuje borbu protiv IUU ribolovnih aktivnosti.
(60)
U okviru sustava Unije za kontrolu, inspekciju i provedbu, potrebno je promicati korištenje modernih i učinkovitih tehnologija. Države članice i Komisija bi trebale imati mogućnost za provođenje pilot projekata za nove tehnologije kontrole i sustave upravljanja podacima.
(61)
Kako bi se osigurali da su uvjeti u različitim državama članicama za primjenu pravila za kontrolu i provedbu usporedivi, trebalo bi ohrabrivati suradnju između država članica u određivanju učinkovitih, razmjernih i odvraćajućih sankcija.
(62)
Kako bi se osiguralo sudjelovanje subjekata u prikupljanju podataka u Uniji te u sustavu Unije za kontrolu, inspekciju i provedbu, države bi članice trebale moći zahtijevati od svojih subjekata da razmjerno doprinesu odgovarajućim operativnim troškovima.
(63)
Same države članice ne mogu ostvariti ciljeve ZRP-a u dovoljnoj mjeri s obzirom na probleme s kojima se susreću u razvoju ribarske industrije i njenom upravljanju, te na ograničenja financijskih sredstava država članica. Stoga bi, radi doprinosa postizanju tih ciljeva, trebalo osigurati višegodišnju financijsku pomoć Unije usmjerenu na prioritete ZRP-a i prilagođenu posebnim značajkama ribarske industrije u pojedinim državama članicama.
(64)
Financijska pomoć Unije trebala bi biti uvjetovana poštovanjem pravila ZRP-a od strane država članica i subjekata, uključujući vlasnike plovila. Podložno posebnim pravilima koje treba donijeti, financijsku pomoć Unije treba prekinuti, suspendirati ili ispraviti u slučajevima nepoštovanja određene obveze iz ZRP-a od strane neke države članice ili zbog teškog kršenja tih pravila od strane nekog subjekta.
(65)
Za postizanje ciljeva ZRP-a pokazao se bitnim dijalog sa dionicima. Uzimajući u obzir različite uvjete diljem voda Unije i povećanu regionalizaciju ZRP-a, savjetodavna vijeća trebala bi omogućiti, ZRP-u ostvarivanje koristi od znanja i iskustva svih dionika.
(66)
S obzirom na posebne karakteristike najudaljenijih regija, akvakulture, tržišta i Crnog mora, prikladno je ustanoviti novo savjetodavno vijeće za svakog od njih.
(67)
Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora u pogledu donošenja mjerâ očuvanja koje prate određene ekološke obveze država članica, prilagodbe obveze iskrcavanja radi poštovanja međunarodnih obveza Unije, proširenja obveze iskrcavanja na druge vrste koristeći postupak regionalizacije, donošenja planova odbacivanja ulova koristeći postupak regionalizacije, donošenja de minimis izuzeća od obveze iskrcavanja ako nije donesena druga provedbena mjera za tu obvezu te utvrđivanja detaljnih pravila za rad savjetodavnih vijeća. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.
(68)
Radi osiguranja jedinstvenih uvjeti za provedbu odredaba ove Uredbe u vezi s privremenim mjerama za ublažavanje ozbiljne prijetnje očuvanju morskih bioloških resursa, sustavom ulaska i izlaska u upravljanju flotama te bilježenjem, oblikom i prijenosom podataka za registar ribolovne flote Unije, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji. Te bi ovlasti se trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (16).
(69)
U skladu s načelom proporcionalnosti određenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarenje njezinih ciljeva.
(70)
Odluku Vijeća 2004/585/EZ (17) trebalo bi staviti izvan snage stupanjem na snagu odgovarajućih pravila u skladu s ovom Uredbom.
(71)
Zbog broja i važnosti izmjena koje treba donijeti, Uredbu (EZ) br. 2371/2002 trebalo bi staviti izvan snage.
DONIJELO JE OVU UREDBU:
DIO I.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Područje primjene
1. Zajednička ribarstvena politika (ZRP) obuhvaća:
(a)
očuvanje morskih bioloških resursa i upravljanje ribarstvom i flotama koji iskorištavaju te resurse;
(b)
u odnosu na tržišne mjere i financijske mjere za potporu provedbe ZRP-a: slatkovodne biološke resurse, akvakulturu te preradu i trženje proizvodima ribarstva i akvakulture.
2. ZRP obuhvaća aktivnosti navedene u stavku 1. koje se provode:
(a)
na državnom području država članica na koje se primjenjuje Ugovor;
(b)
u vodama Unije, uključujući od strane ribarskih plovila koja plove pod zastavom ili su registrirana u trećim zemljama;
(c)
od strane ribarskih plovila Unije izvan voda Unije; ili
(d)
od strane državljana država članica, ne dovodeći u pitanje primarnu odgovornost države zastave.
Članak 2.
Ciljevi
1. ZRP osigurava da su aktivnosti u ribarstvu i akvakulturi dugoročno ekološki održive i da se njima upravlja na način koji je u skladu s ciljevima postizanja gospodarskih i društvenih koristi te koristi za zapošljavanje i doprinos dostupnosti zaliha hrane.
2. ZRP primjenjuje predostrožni pristup upravljanju ribarstvom i nastoji osigurati da iskorištavanje živih morskih bioloških resursa obnavlja i održava populacije izlovljavanih vrsta iznad razina koje mogu osigurati najviši održivi prinos.
Kako bi se postigao cilj postupnog obnavljanja i održavanja populacija ribljih stokova iznad razina biomase sposobnih za proizvodnju najvišeg održivog prinosa, stopa iskorištavanja koja osigurava najviši održivi prinos postići će se do 2015., gdje je to moguće i, na postupnoj, progresivnoj osnovi, najkasnije do 2020. za sve stokove.
3. ZRP provodi pristup upravljanja ribarstvom temeljen na ekosustavu kako bi se osiguralo da negativni utjecaji ribolovnih aktivnosti na morski ekosustav budu najmanji mogući, i pokušava osigurati da aktivnosti akvakulture i ribarstva izbjegavaju degradaciju morskog okoliša.
4. ZRP doprinosi prikupljanju znanstvenih podataka.
5. ZRP posebno:
(a)
postupno eliminira odbačene ulove od slučaja do slučaja, uzimajući u obzir najbolji raspoloživi znanstveni savjet izbjegavanjem i smanjivanjem odbačenog ulova do najmanje moguće mjere i postupnim osiguravanjem iskrcavanja ulova;
(b)
ako je potrebno, na najbolji mogući način iskorištava neželjeni ulov, bez stvaranja tržišta za one ulove koji su manji od minimalne referentne veličine potrebne za očuvanje;
(c)
omogućava uvjete za gospodarski isplativ i konkurentan ribolov i prerađivačku industriju te za aktivnosti na obali koje su povezane s ribolovom;
(d)
osigurava mjere za prilagodbu ribolovnog kapaciteta flota s razinama ribolovnih mogućnosti u skladu s stavkom 2., s ciljem osiguravanja gospodarski isplativih flota bez prevelikog iskorištavanja morskih bioloških resursa;
(e)
promiče razvoj održivih aktivnosti akvakulture u Uniji i pridonosi opskrbi hranom i sigurnosti hrane te zapošljavanju;
(f)
pridonosi primjerenom životnom standardu za one koji ovise o ribolovnim aktivnostima, imajući u vidu priobalno ribarstvo i društveno-gospodarske aspekte,
(g)
pridonosi učinkovitom i transparentnom unutarnjem tržištu za proizvode ribarstva i akvakulture te osiguravanju ravnopravnih uvjeta za proizvode ribarstva i akvakulture koji se stavljaju na tržište Unije;
(h)
uzima u obzir interese potrošača i proizvođača;
(i)
promiče aktivnosti obalnog ribolova, uzimajući u obzir društveno-gospodarske aspekte;
(j)
usklađena je sa zakonodavstvom Unije u području okoliša, posebno s ciljem postizanja dobrog stanja okoliša do 2020. godine kako je određeno u članku 1. stavku 1. Direktive 2008/56/EZ, kao i u drugim politikama Unije.
Članak 3.
Načela dobrog upravljanja
ZRP se rukovodi sljedećim načelima dobrog upravljanja:
(a)
jasno definiranje odgovornosti na razini Unije, na regionalnim, nacionalnim i lokalnim razinama;
(b)
uzimanje u obzir regionalnih posebnosti, kroz regionalizirani pristup;
(c)
uspostavljanje mjera u skladu s najboljim raspoloživim znanstvenim savjetom;
(d)
dugoročna perspektiva;
(e)
troškovna učinkovitost administrativnih poslova;
(f)
prikladna uključenost dionika, posebno savjetodavnih vijeća, u svim fazama, od začetka do provedbe mjera;
(g)
primarna odgovornost države zastave;
(h)
usklađenost s drugim politikama Unije;
(i)
korištenje procjena utjecaja prema potrebi;
(j)
usklađenost između unutarnje i vanjske dimenzije ZRP-a;
(k)
transparentnost upravljanja podacima u skladu s postojećim pravnim zahtjevima uz poštovanje privatnog života, zaštite osobnih podataka i pravila o povjerljivosti; dostupnost podataka odgovarajućim znanstvenim tijelima, drugim tijelima sa znanstvenim ili upravljačkim interesom i drugim definiranim krajnjim korisnicima.
Članak 4
Definicije
1. Za potrebe ove Uredbe, primjenjuju se sljedeće definicije:
(1)
"vode Unije" znači vode pod suverenitetom ili jurisdikcijom država članica, s izuzetkom voda koje graniče s područjima navedenim u Prilogu II. Ugovora;
(2)
"morski biološki resursi" znači raspoložive i dostupne žive morske vodene vrste, uključujući anadromne i katadromne vrste tijekom njihovog života u moru;
(3)
"slatkovodni biološki resursi" znači raspoložive i dostupne žive slatkovodne vrste;
(4)
"ribarsko plovilo" znači svako plovilo opremljeno za komercijalno iskorištavanje morskih bioloških resursa ili klopka za tune;
(5)
"ribarsko plovilo Unije" znači ribarsko plovilo koje plovi pod zastavom države članice i registrirano je u Uniji;
(6)
"ulazak u ribolovnu flotu" znači registracija ribarskog plovila u registar ribarske flote države članice;
(7)
"maksimalni održivi prinos" znači najveća teoretska ravnoteža prinosa koji se može neprestano prosječno uzimati iz stoka pod postojećim prosječnim okolišnim uvjetima bez značajnijeg utjecaja na proces reprodukcije;
(8)
"predostrožni pristup upravljanju ribarstvom", prema članku 6. Sporazuma UN-a o ribljim vrstama, znači pristup prema kojem izostanak adekvatne znanstvene informacije ne bi trebao opravdati odgađanje ili nepoduzimanje mjera upravljanja za očuvanje ciljanih vrsta, povezanih ili ovisnih vrsta i neciljanih vrsta i njihova okoliša;
(9)
"pristup upravljanju ribarstvom temeljen na ekosustavu" znači integrirani pristup upravljanju ribarstvom unutar ekološki smislenih granica koji teži upravljanju korištenjem prirodnih resursa, vodeći računa o ribolovnim i drugim ljudskim aktivnostima, uz očuvanje kako biološkog bogatstva tako i bioloških procesa potrebnih za zaštitu sastava, strukture i funkcioniranja staništa pogođenih ekosustava, uzimajući u obzir znanje i neizvjesnosti oko biotičkih, abiotičkih i ljudskih komponenti ekosustava;
(10)
"odbačeni ulovi" znači ulovi koji se vraćaju u more;
(11)
"ribolov koji ima mali utjecaj" znači korištenje selektivnih tehnika ribolova koje imaju manje štetan utjecaj na morske ekosustave ili koji može rezultirati niskim emisijama goriva, ili oboje;
(12)
"selektivni ribolov" znači obavljanje ribolova ribolovnim metodama ili ribolovnim alatima koji ciljaju i love organizme prema veličini ili vrsti za vrijeme ribolovne operacije, što omogućava da se neciljani primjerci izbjegnu ili puste neozlijeđeni;
(13)
"stopa ribolovne smrtnosti" znači stopa pri kojoj se biomasa ili pojedini primjerci uklanjaju iz stoka putem ribolovnih aktivnosti tijekom određenog vremenskog razbodlja;
(14)
"stok" znači morski biološki resurs koji se javlja na određenom području upravljanja;
(15)
"ograničenje ulova" znači, prema potrebi, bilo količinsko ograničenje ulova nekog ribljeg stoka ili skupine ribljih stokova u određenom razdoblju kad takvi riblji stokovi ili skupine ribljih stokova podliježu obvezi iskrcavanja bilo količinsko ograničenje iskrcavanja ribljeg stoka ili skupine ribljih stokova tijekom određenog vremenskog razdoblja na koje se obveza iskrcavanja ne primjenjuje;
(16)
"referentna točka za očuvanje" znači vrijednosti parametara stokova riblje populacije (kao što je biomasa ili stopa ribolovne smrtnosti) koje se koriste u upravljanju ribolovom, na primjer, s obzirom na prihvatljivi biološki rizik ili željenu razinu prinosa;
(17)
"minimalna referentna veličina za očuvanje" znači veličina živih morskih vodenih vrsta uzimajući u obzir zrelost, kako je utvrđena pravom Unije, ispod koje se primjenjuju ograničenja ili poticaji s ciljem izbjegavanja ulova putem takve ribolovne aktivnosti; tu veličinu zamjenjuje, gdje je to relevantno, najmanja iskrcajna veličina;
(18)
"stok unutar sigurnih bioloških granica" znači stok za koji postoji velika vjerojatnost da je njegova procijenjena biomasa u mrijestu na kraju prethodne godine viša od granične referentne točke biomase (Blim) i čija je stopa ribolovne smrtnosti za prethodnu godinu niža od granične referentne točke stope ribolovne smrtnosti (Flim);
(19)
"zaštitna mjera" znači mjera predostrožnosti osmišljena kako bi se izbjegli nepoželjni događaji;
(20)
"tehnička mjera" znači mjera kojom se uređuje sastav ulova po vrsti i veličini i utjecaji utjecaji na dijelove ekosustava koji proizlaze iz ribolovnih aktivnosti određivanjem uvjeta za upotrebu i strukturu ribolovnog alata i ograničenja pristupa ribolovnim područjima;
(21)
"ribolovni napor" znači umnožak kapaciteta i aktivnosti ribarskog plovila; za skupinu plovila to je zbroj ribolovnih napora svih plovila u skupini;
(22)
"država članica koja ima izravan upravljački interes" znači država članica koja ima interes koji se sastoji ili od ribolovnih mogućnosti ili od odvijanja ribolova u isključivom gospodarskom pojasu dotične države članice ili, u Sredozemnom moru, od tradicionalne ribolovne aktivnosti na otvorenome moru;
(23)
"prenosiva ribolovna koncesija" znači opozivo pravo korisnika na određeni dio ribolovnih mogućnosti dodijeljenih državi članici ili utvrđenih u planovima upravljanja koje je usvojila država članica u skladu s člankom 19. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1967/2006 (18), koje nositelj može prenijeti;
(24)
"ribolovni kapacitet" znači nosivost plovila izražena u GT (bruto tonaža) i njegovu snagu u kW (kilovati) kako je određeno u člancima 4. i 5. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2930/86 (19);
(25)
"akvakultura" znači uzgoj ili kultivacija vodenih organizama korištenjem tehnika osmišljenih da povećaju proizvodnju navedenih organizama preko prirodnog kapaciteta okoliša, gdje organizmi ostaju u vlasništvu fizičke ili pravne osobe tijekom faze uzgoja i proizvodnje, do i uključujući fazu izlova;
(26)
"povlastica za ribolov" znači povlastica kako je definirana u članku 4. točki 9. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1224/2009 (20);
(27)
"odobrenje za ribolov" znači odobrenje kako je definirano u članku 4. točki 10. Uredbe (EZ) br. 1224/2009;
(28)
"ribolovna aktivnost" znači potraga za ribom, bacanje, polaganje, povlačenje i potezanje ribolovne opreme, izvlačenje ulova na palubu, prekrcaj, zadržavanje na palubi, prerada na brodu, prebačaj, stavljanje u kaveze, tov i iskrcaj ribe i proizvoda ribarstva;
(29)
"proizvodi ribarstva" znači vodeni organizmi koji su rezultat bilo koje ribolovne aktivnosti ili proizvodi dobiveni od njih;
(30)
"subjekt" znači fizička ili pravna osoba koja upravlja ili ima poduzeće koje obavlja bilo kakve aktivnosti vezano uz bilo koji stupanj proizvodnje, prerade, stavljanja na tržište, distribucije i maloprodaje proizvoda ribarstva i akvakulture;
(31)
"teško kršenje" znači kršenje koje je kao takvo definirano u relevantnom pravu Unije, uključujući u članku 42. stavku 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1005/2008 (21) te u članku 90. stavku 1. Uredbe (EZ) br. 1224/2009;
(32)
"krajnji korisnik znanstvenih podataka" znači tijelo koje ima istraživački ili upravljački interes za znanstvenu analizu podataka iz sektora ribarstva;
(33)
"višak dozvoljenog ulova" znači dio dozvoljenog ulova koji obalna država nema mogućnosti iskoristiti, što rezultira time da ukupna stopa iskorištavanja za pojedine stokove ostaje ispod razina na kojima se stokovi sami mogu obnoviti i održavati populaciju izlovljavanih vrsta iznad željenih razina na temelju najboljeg raspoloživog znanstvenog savjeta;
(34)
"proizvodi akvakulture" znači vodeni organizmi u bilo kojem stadiju životnog ciklusa koji su rezultat aktivnosti akvakulture ili proizvodi dobiveni od njih;
(35)
"biomasa stoka u mrijestu" znači procjena mase ribe iz određenog stoka koja se razmnožava u određeno vrijeme, uključujući i mužjake i ženke te živorodne ribe,;
(36)
"mješoviti ribolov" znači ribolov u kojem je prisutna više od jedne vrste i gdje postoji vjerojatnost da će različite vrste biti uhvaćene u istoj ribolovnoj operaciji;
(37)
"sporazum o partnerstvu u održivom ribarstvu" znači međunarodni sporazum sklopljen s trećom državom s ciljem dobivanja pristupa vodama i resursima radi održivog iskorištavanja dijela viška morskih bioloških resursa, u zamjenu za financijsku nadoknadu Unije koja može uključivati sektorsku potporu.
2. Za potrebe ove Uredbe, primjenjuju se sljedeće geografske definicije geografskih područja:
(a)
"Sjeverno more" znači ICES zone (22) IV. i IIIa.;
(b)
"Baltičko more" znači ICES zone IIIb., IIIc. i IIId.;
(c)
"Sjeverozapadne vode" znači ICES zone V. (isključujući Va. i samo vode Unije Vb), VI. i VII.;
(d)
"Jugozapadne vode" znači ICES zone VIII., IX. i X. (vode oko Azora) i CECAF zone (23) 34.1.1., 34.1.2. i 34.2.0. (vode oko Madeire i Kanarskih otoka);
(e)
"Sredozemno more" znači pomorske vode Sredozemlja istočno od crte 5°36 zapadno;
(f)
"Crno more" znači GFCM geografsko potpodručje kako je definirano rezolucijom GFCM/33/2009/2.
DIO II.
PRISTUP VODAMA
Članak 5.
Opća pravila pristupa vodama
1. Ribarska plovila Unije imaju jednak pristup vodama i resursima u svim vodama Unije osim onih iz stavka 2. i 3., ovisno o mjerama koje su usvojene u III. dijelu.
2. U vodama do 12 nautičkih milja od polaznih crta koje potpadaju pod njihov suverenitet ili jurisdikciju, države članice ovlaštene su, do 31. prosinca 2022., ograničiti ribolov na ribarska plovila koja tradicionalno ribare u tim vodama iz luka na pripadajućoj obali, ne dovodeći u pitanje dogovore koje ribarska plovila Unije pod zastavom drugih država članica imaju po postojećim susjedskim odnosima između država članica i dogovora sadržanih u Prilogu I., kojima se za svaku državu članicu određuju geografske zone unutar obalnog pojasa drugih država članica gdje se obavljaju ribolovne aktivnosti kao i vrste na koje se to odnosi. Države članice dužne su obavijestiti Komisiju o uspostavljenim ograničenjima po ovom stavku.
3. U vodama do 100 nautičkih milja od polaznih crta najudaljenijih regija Unije iz članka 349. stavka 1. Ugovora, dotične države članice ovlaštene su, do 31. prosinca 2022., ograničiti ribolov na plovila registrirana u lukama na tim državnim područjima. Takva ograničenja ne primjenjuju se na plovila Unije koja tradicionalno ribare u tim vodama, ako ta plovila ne prelaze tradicionalno korišten ribolovni napor. Države članice dužne su obavijestiti Komisiju o uspostavljenim ograničenjima po ovom stavku.
4. Mjere koje se primjenjuju nakon prestanka važenja dogovora određenih u stavku 2. i 3. usvajaju se do 31. prosinca 2022. godine.
DIO III.
MJERE ZA OČUVANJE I ODRŽIVO ISKORIŠTAVANJE MORSKIH BIOLOŠKIH RESURSA
GLAVA I.
Mjere očuvanja
Članak 6.
Opće odredbe
1. U svrhu postizanja ciljeva ZRP-a u vezi s očuvanjem i održivim iskorištavanjem morskih bioloških resursa iz članka 2., Unija donosi mjere očuvanja kako je određeno u članku 7.
2. U primjeni ove Uredbe Komisija se savjetuje s relevantnim savjetodavnim tijelima i relevantnim znanstvenim tijelima. Mjere očuvanja donose se uzimajući u obzir raspoložive znanstvene, tehničke i gospodarske savjete, uključujući, gdje je to relevantno, izvješća koja su sastavili STECF i druga savjetodavna tijela, savjete primljene od savjetodavnih vijeća i zajedničke preporuke država članica u skladu s člankom 18.
3. Države članice mogu međusobno surađivati s ciljem usvajanja mjera u skladu s člancima 11., 15. i 18.
4. Države članice međusobno usklađuju stavove prije usvajanja nacionalnih mjera u skladu s člankom 20. stavkom 2.
5. U posebnim slučajevima, osobito u pogledu Sredozemne regije, države članice mogu biti ovlaštene za donošenje pravno obvezujućih akata u području ZRP-a, uključujući mjere očuvanja. Članak 18. primjenjuje se prema potrebi.
Članak 7.
Vrste mjera očuvanja
1. Mjere očuvanja i održivog iskorištavanja morskih bioloških resursa mogu uključivati, inter alia, sljedeće:
(a)
višegodišnje planove na temelju članka 9. i 10.;
(b)
ciljane vrijednosti za očuvanje i održivo iskorištavanje stokova i povezane mjere za svođenje na najmanju moguću mjeru utjecaja ribolova na morski okoliš;
(c)
mjere za prilagodbu ribolovnog kapaciteta ribarskih plovila raspoloživim ribolovnim mogućnostima;
(d)
poticaje, uključujući one gospodarske prirode poput ribolovnih mogućnosti, za promicanje načina ribolova koji doprinose selektivnijem ribolovu, izbjegavanju i smanjenju, koliko je moguće, neželjenih ulova te ribolovu s malim utjecajem na morski ekosustav i ribolovne resurse;
(e)
mjere o utvrđivanju i raspodjeli ribolovnih mogućnosti;
(f)
mjere za postizanje ciljeva iz članka 15.;
(g)
utvrđivanje minimalnih referentnih veličina;
(h)
pilot projekte o alternativnim tipovima tehnika upravljanja ribolovom i o alatima koji povećavaju selektivnost ili smanjuju na najmanju moguću mjeru negativan utjecaj ribolovnih aktivnosti na morski okoliš;
(i)
mjere potrebne za ispunjavanje obveza prema zakonodavstvu Unije u području okoliša donesenog u skladu s člankom 11.;
(j)
tehničke mjere kako je navedeno u stavku 2.
2. Tehničke mjere mogu uključivati, inter alia, sljedeće:
(a)
karakteristike ribolovnih alata i pravila koja se odnose na njihovo korištenje;
(b)
specifikacije o konstrukciji ribolovnih alata, uključujući:
i.
modifikacije ili dodatne uređaje za poboljšanje selektivnosti ili smanjenje negativnih utjecaja na ekosustav;
ii.
modifikacije ili dodatne uređaje za smanjenje slučajnog ulova ugroženih i zaštićenih vrsta, kao i smanjenja drugih neželjenih ulova;
(c)
ograničenja ili zabrane korištenja određenih ribolovnih alata i ribolovnih aktivnosti, na određenim područjima ili u određenim razdobljima;
(d)
uvjete prestanka djelovanja ribarskih plovila na određenom području na određeno minimalno vremensko razdoblje kako bi se zaštitila privremena agregacija ugroženih vrsta, riba koje se mrijeste, riba manjih od minimalne referentne veličine potrebne za očuvanje i drugih ranjivih morskih resursa;
(e)
posebne mjere za smanjenje negativnih utjecaja ribolovnih aktivnosti na morsku biološku raznolikost i morske ekosustave, uključujući mjere za izbjegavanje i smanjivanje, do najveće moguće mjere, neželjenih ulova.
Članak 8.
Uspostava područja za oporavak stokova
1. Unija nastoji, uzimajući u obzir postojeća područja zaštite, uspostaviti zaštićena područja na temelju njihove biološke osjetljivosti, uključujući područja na kojima postoje jasni dokazi o postojanju velike koncentracije riba manjih od najmanje referentne veličine za očuvanje i područja mrijesta. Na takvim područjima ribolovne aktivnosti mogu biti ograničene ili zabranjene, kako bi se pridonijelo očuvanju živih vodenih resursa i morskih ekosustava. Unija nastavlja pružati dodatnu zaštitu postojećim biološki osjetljivim područjima.
2. Za te svrhe, države članice određuju, ako je moguće, prikladna područja koja mogu tvoriti dio koherentne mreže i pripremaju, prema potrebi, zajedničke preporuke u skladu s člankom 18. stavkom 7., s ciljem da Komisija podnese prijedlog u skladu s Ugovorom.
3. Komisija može biti ovlaštena u višegodišnjem planu za uspostavljanje takvih biološki osjetljivih zaštićenih područja. Primjenjuje se članak 18. stavci od 1. do 6. Komisija redovito izvješćuje Europski parlament i Vijeće o zaštićenim područjima.
GLAVA II.
Posebne mjere
Članak 9.
Načela i ciljevi višegodišnjih planova
1. Višegodišnji planovi donose se kao prioritet na temelju znanstvenog, tehničkog i gospodarskog savjeta i mora sadržavati mjere očuvanja za obnavljanje i održavanje ribljih stokova iznad razina sposobnih za proizvodnju najviših održivih prinosa u skladu s člankom 2. stavkom 2.
2. Gdje se ciljevi za postizanje najvišeg održivog prinosa iz članka 2. stavka 2. ne mogu utvrditi zbog nedostatnih podataka, višegodišnji planovi moraju osigurati mjere na temelju predostrožnog pristupa, osiguravajući usporediv stupanj očuvanja relevantnih stokova.
3. Višegodišnji planovi obuhvaćaju ili:
(a)
pojedinačne vrste; ili
(b)
u slučaju mješovitog ribolova ili gdje je dinamika stokova međusobno povezana, ribolove koji iskorištavaju nekoliko stokova na relevantnom geografskom području, uzimajući u obzir znanje o interakcijama ribljih stokova, ribolova i morskih ekosustava.
4. Mjere koje se uključuju u višegodišnje planove, kao i kalendar njihove provedbe, moraju biti razmjerne ciljevima i ciljanim vrijednostima koje se želi postići i predviđenom vremenskom okviru. Prije nego što se mjere uključe u višegodišnje planove, mora se uzeti u obzir njihov vjerojatan gospodarski i društveni utjecaj.
5. Višegodišnji planovi mogu uključivati posebne ciljeve za očuvanje i mjere utemeljene na ekosustavnom pristupu kako bi se riješili određeni problemi mješovitog ribolova u odnosu na postizanje ciljeva određenih u članku 2. stavku 2. za više različitih stokova koje obuhvaća plan u slučajevima kada znanstveni savjet pokaže da se povećanje u selektivnosti ne može postići. Ako je potrebno, višegodišnji plan sadržava specifične alternativne mjere očuvanja, utemeljene na ekosustavnom pristupu, za neke od stokova koje obuhvaća.
Članak 10.
Sadržaj višegodišnjih planova
1. Prema potrebi i ne dovodeći u pitanje nadležnosti na temelju Ugovora, višegodišnji plan uključuje:
(a)
opseg, u smislu stokova, ribolova i područja na koje se višegodišnji plan primjenjuje;
(b)
ciljeve koji su sukladni s ciljevima iz članka 2. i s relevantnim odredbama članaka 6. i 9.;
(c)
mjerljive ciljeve poput stopa ribolovne smrtnosti i/ili biomase stoka u mrijestu;
(d)
jasne vremenske okvire u kojima treba postići ove mjerljive ciljeve;
(e)
referentne točke očuvanja sukladne s ciljevima određenim u članku 2.;
(f)
ciljeve za očuvanje i tehničke mjere koje treba poduzeti kako bi se postigli ciljevi iz članka 15. i mjere za izbjegavanje i smanjenje, do najmanje moguće mjere, neželjenih ulova.
(g)
zaštitne mjere za osiguravanje postizanja mjerljivih ciljeva, kao i, ako je potrebno, korektivne mjere, uključujući za situacije kada je održivost stoka ugrožena zbog pogoršanja dostupnosti ili kvalitete podataka.
2. Višegodišnji plan također može uključivati:
(a)
druge mjere očuvanja, posebno mjere za postupno eliminiranje odbačenog ulova, koje uzimaju u obzir najbolji raspoloživi znanstveni savjet ili za smanjenje negativnog utjecaja na ekosustav, koje će biti dodatno precizirane, prema potrebi, u skladu s člankom 18.;
(b)
mjerljive pokazatelje za periodično praćenje i procjenu napretka u pogledu postizanja ciljeva višegodišnjeg plana;
(c)
prema potrebi, posebne ciljeve za dio životnog vijeka anadromnih i katadromnih vrsta u slatkoj vodi;
3. U višegodišnjem planu predviđa se njegova revizija nakon početne ex-post evaluacije, posebno vodeći računa o promjenama znanstvenih savjeta.
Članak 11.
Mjere očuvanja potrebne za usklađivanje s obvezama na temelju zakonodavstva Unije u području okoliša
1. Države članice su ovlaštene donijeti mjere za očuvanje koje ne utječu na ribarska plovila drugih država članica koje se primjenjuju u vodama pod njihovim suverenitetom ili jurisdikcijom a koje su nužne radi poštovanja njihovih obveza na temelju članka 13. stavka 4. Direktive 2008/56/EZ, članka 4. Direktive 2009/147/EZ ili članka 6. Direktive 92/43/EEZ, pod uvjetom da su te mjere usklađene s ciljevima navedenim u članku 2 ove Uredbe, ispunjavaju ciljeve relevantnog zakonodavstva Unije kojeg one namjeravaju provesti, i barem jednako stroge kao mjere predviđene pravom Unije.
2. Kada država članica ("država članica koja pokreće inicijativu") smatra da se mjere moraju donijeti u svrhu usklađivanja s obvezama iz stavka 1. i druge države članice imaju izravan interes za upravljanje u ribarstvu koji će biti pogođen takvim mjerama, Komisija je ovlaštena, donijeti takve mjere, na zahtjev, putem delegiranih akata u skladu s člankom 46. U tu se svrhu primjenjuje članak 18. stavci od 1. do 4. i stavak 6. mutatis mutandis.
3. Država članica koja pokreće inicijativu, dostavlja Komisiji i drugim državama članicama koje imaju izravan upravljački interes, relevantne informacije o potrebnim mjerama, uključujući njihove razloge, znanstveni dokaz koji im ide u prilog i detalje o njihovoj praktičnoj primjeni i provedbi. Država članica koja pokreće inicijativu i druge države članice koje imaju izravan upravljački interes, mogu podnijeti zajedničku preporuku iz članka 18. stavka 1. u roku od šest mjeseci nakon dobivanja dovoljno informacija. Komisija donosi mjere, uzimajući u obzir svaki raspoloživ znanstveni savjet, u roku od tri mjeseca od dana primitka potpunog zahtjeva.
Ako se sve države članice ne uspiju suglasiti oko zajedničke preporuke koja se podnosi Komisiji u skladu s prvim podstavkom u roku koji je u njemu određen ili ako se smatra da zajednička preporuka nije u skladu sa zahtjevima iz stavka 1. Komisija može podnijeti prijedlog u skladu s Ugovorom.
4. Odstupajući od stavka 3., ako nema zajedničke preporuke iz stavka 3., u hitnim slučajevima Komisija donosi mjere. Mjere koje se donose u hitnim slučajevima ograničene su na one u nedostatku kojih je postizanje ciljeva povezanih s uspostavljanjem mjera očuvanja, u skladu s direktivama iz stavka 1. i namjerama države članice, u opasnosti.
5. Mjere iz stavka 4. primjenjuju se najdulje na razdoblje od 12 mjeseci koje može produljiti za najviše 12 mjeseci ako uvjeti predviđeni tim stavkom i dalje postoje.
6. Komisija olakšava suradnju između dotične države članice i ostalih država članica koje imaju izravan upravljački interes u ribarstvu u postupku provedbe i stupanja na snagu mjera donesenih na temelju stavaka 2., 3. i 4.
Članak 12.
Mjere Komisije u slučaju ozbiljne ugroze morskih bioloških resursa
1. Iz propisno obrazloženih hitnih razloga u vezi s ozbiljnom ugrozom očuvanja morskih bioloških resursa ili morskog ekosustava koji se temelje na dokazima, Komisija, na obrazloženi zahtjev države članice ili na vlastitu inicijativu, može radi ublažavanja te ugroze, donijeti neposredno primjenjive provedbene akte koji se primjenjuju na razdoblje od najviše šest mjeseci, u skladu s postupkom iz članka 47. stavka 3.
2. Zahtjev iz stavka 1. država članica istovremeno dostavlja Komisiji, drugim državama članicama i relevantnim savjetodavnim vijećima. Druge države članice i savjetodavna vijeća mogu podnijeti svoje pisane komentare u roku od sedam radnih dana od dana primitka obavijesti. Komisija donosi odluku u roku od 15 radnih dana od dana primitka zahtjeva iz stavka 1.
3. Prije isteka početnog razdoblja primjene neposredno primjenjivih provedbenih akata iz stavka 1., Komisija može, ako su ispunjeni uvjeti iz stavka 1., donijeti neposredno primjenjive provedbene akte kojima se proširuje primjena takve hitne mjere na razdoblje od najviše šest mjeseci s neposrednim učinkom. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom iz članka 47. stavka 3.
Članak 13.
Hitne mjere države članice
1. Na temelju dokaza o ozbiljnoj ugrozi očuvanja morskih bioloških resursa ili morskog ekosustava u vezi s ribolovnim aktivnostima u vodama pod suverenitetom ili jurisdikcijom neke države članice koji zahtijevaju hitnu akciju, ta država članica može donijeti hitne mjere kako bi se smanjilo ugrozu. Takve mjere su usklađene s ciljevima navedenima u članku 2. i ne manje stroge od onih predviđenih pravom Unije. Takve mjere se primjenjuju najduže tri mjeseca.
2. Kada hitne mjere koje država članica treba donijeti mogu utjecati na ribarska plovila drugih država članica, takve se mjere donose tek nakon savjetovanja s Komisijom, relevantnim državama članicama i relevantnim savjetodavnim vijećima oko nacrta mjera popraćenog objašnjenjem u obliku memoranduma. Država članica koju se savjetuje može utvrditi razuman vremenski rok koji, međutim, neće biti kraći od jednog mjeseca.
3. Kada Komisija smatra da mjera donesena u okviru ovog članka nije u skladu s uvjetima navedenim u stavku 1., Komisija može, nakon što iznese relevantne razloge, zatražiti da dotična država članica izmijeni ili stavi izvan snage tu mjeru.
Članak 14.
Izbjegavanje i smanjivanje neželjenih ulova
1. Kako bi se olakšalo uvođenje obveze iskrcavanja svih ulova u odgovarajućem ribolovu sukladno članku 15. ("obveza iskrcavanja"), države članice mogu provoditi pilot projekte temeljene na najboljem raspoloživom znanstvenom savjetu i uzimajući u obzir mišljenja relevantnih savjetodavnih vijeća, s ciljem potpunog istraživanja svih izvedivih metoda za izbjegavanje, smanjivanje i eliminaciju neželjenih ulova u ribarstvu.
2. Države članice mogu izraditi i "atlas odbačenog ulova" koji pokazuje razinu odbačenog ulova u svakom obliku ribolova koji je obuhvaćen člankom 15. stavkom 1.
Članak 15.
Obveza iskrcavanja
1. Svi ulovi vrsta koje podliježu ograničenjima ulova, i, na Sredozemlju, također ulova vrsta koje podliježu minimalnim veličinama kako je definirano u Prilogu III. Uredbi (EZ) br. 1967/2006, uhvaćeni tijekom ribolovnih aktivnosti u vodama Unije ili od strane ribarskih plovila Unije izvan voda Unije u vodama koje nisu pod suverenitetom ili jurisdikcijom trećih zemalja, u ribolovnim i geografskim područjima navedenima u nastavku, donose se i zadržavaju na ribarskom plovilu, bilježe, iskrcavaju i količinski oduzimaju od kvota gdje je to potrebno, osim kad se koriste kao živi mamac, sukladno sljedećim vremenskim okvirima:
(a)
Najkasnije od 1. siječnja 2015. godine:
-
ribolov male plave ribe (tj. ulov skuše, haringe (sleđa), šaruna, ugotice pučinke, kljunčica, inćuna, argentina, srdela, papalina);
-
ribolov krupne plave ribe (tj. ulov plavoperajne tune, sabljarke, žutoperajne tune, velikooke tune, plavog i bijelog iglana);
-
ribolov u industrijske svrhe (inter alia ulov kapelina, hujica (pješčanih jegulja) i norveške ugotice;
-
ulov lososa u Baltičkom moru.
(b)
Najkasnije od 1. siječnja 2015. godine za vrste koje definiraju ribarstvo i najkasnijeod 1. siječnja 2017. za sve druge vrste u ribarstvu u vodama Unije na Baltičkom moru za vrste koje podliježu ograničenjima ulova osim onih koje su obuhvaćene točkom (a).
(c)
Najkasnije od 1. siječnja 2016. za vrste koje definiraju ribarstvo, a za sve druge vrste najkasnije od 1. siječnja 2019. u:
i.
Sjevernom moru
-
ribolov bakalara, koljaka, pišmolja, crnog bakalara (ugljenara),
-
ribolov škampa,
-
ribolov lista običnog i iverka,
-
ribolov oslića,
-
ribolov sjevernih kozica,
ii.
Sjeverozapadne vode
-
ribolov bakalara, koljaka, pišmolja, crnog bakalara (ugljenara),
-
ribolov škampa,
-
ribolov lista običnog i iverka,
-
ribolov oslića,
iii.
Jugozapadne vode
-
ribolov škampa,
-
ribolov lista običnog i iverka,
-
ribolov oslića,
iv.
druga ribarstva za vrste koje podliježu ograničenjima ulova.
(d)
Najkasnije od 1. siječnja 2017. godine za vrste koje definiraju ribarstvo i najkasnije od 1. siječnja 2019. za sve druge vrste u ribarstvu koje nisu obuhvaćene točkom (a) u Sredozemlju, u Crnom moru i svim drugim vodama Unije i u vodama koje ne pripadaju Uniji, a koje nisu pod suverenitetom ili jurisdikcijom trećih zemalja.
2. Stavak 1. ne dovodi u pitanje međunarodne obveze Unije. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte, u skladu s člankom 46., u svrhu uvođenja takvih međunarodnih obveza u pravo Unije, posebno uključujući odstupanja od obveze iskrcavanja ulova na temelju ovog članka.
3. Ako se sve države članice koje imaju izravan upravljački interes u pogledu određene vrste slažu da bi se obveza iskrcavanja trebala odnositi na vrste osim onih iz stavka 1., one mogu podnijeti zajedničku preporuku u svrhu proširenja primjene obveze iskrcavanja ulova na takve druge vrste. U tu se svrhu primjenjuje članak 18. stavci od 1. do 6. mutatis mutandis. Ako se podnese takva zajednička preporuka, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte, u skladu s člankom 46., koji sadrže takve mjere.
4. Obveza iskrcavanja iz stavka 1. ne primjenjuje se na:
(a)
vrste čiji je ribolov zabranjen i koje su identificirane kao takve zakonskim aktom Unije donesenim u području ZRP-a;
(b)
vrste za koje znanstveni dokazi pokazuju visoke stope preživljavanja, uzimajući u obzir karakteristike alata, ribarske prakse i ekosustava;
(c)
ulovi koji spadaju pod de minimis izuzeća.
5. Pojedinosti o provedbi obveze iskrcavanja stavka 1. utvrđuju se višegodišnjim planovima iz članaka 9. i 10. i, gdje je relevantno, dodatno utvrđene u skladu s člankom 18., uključujući:
(a)
specifične odredbe o ribolovu ili vrstama obuhvaćenim obvezom iskrcavanja iz stavka 1.;
(b)
specifikacija izuzećâ od obveze iskrcavanja vrsta iz stavka 4. točke (b);
(c)
odredbe za de minimis izuzeća do ukupno 5 % ukupnih godišnjih ulova svih vrsta koje podliježu obvezi iskrcavanja iz stavka 1. De minimis izuzeće primjenjuje se u sljedećim slučajevima:
i.
gdje znanstveni dokazi pokazuju da je povećanje selektivnosti vrlo teško postići, ili
ii.
kako bi se izbjegli nesrazmjerni troškovi za rukovanje neželjenim ulovom, za one ribolovne alate kod kojih neželjeni ulov po ribolovnom alatu ne prelazi određeni postotak, a koji će se utvrditi u planu ukupnog godišnjeg ulova tog alata.
Ulovi na temelju odredbi iz ove točke ne oduzimaju se od relevantnih kvota; međutim, svi se takvi ulovi bilježe u cijelosti.
Za prijelazno razdoblje od četiri godine, postotak ukupnih godišnjih ulova iz ove točke povećava se:
i
za dva postotna boda u prve dvije godine primjene obveze iskrcavanja; i
ii
za jedan postotni bod u sljedeće dvije godine;
(d)
odredbe o dokumentaciji ulova;
(e)
prema potrebi, utvrđivanja minimalnih referentnih veličina za očuvanje u skladu sa stavkom 10.
6. Ako za dotični ribolov nije donesen višegodišnji plan ili plan upravljanja u skladu s člankom 18. Uredbe (EZ) br. 1967/2006, Komisija je ovlaštena donijeti, u skladu s člankom 18. ove Uredbe, delegirane akte u skladu s člankom 46. ove Uredbe kojim se utvrđuje posebni privremeni plan za odbačeni ulov za razdoblje od najviše tri godine koji sadrži specifikacije iz stavka 5. točaka od (a) do (e) ovog članka. Države članice mogu surađivati, u skladu s člankom 18. ove Uredbe u izradi takvog plana kako bi Komisija donijela takve akte ili podnijela prijedlog u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom.
7. Ako nikakve mjere nisu donesene u svrhu utvrđivanja de minimis izuzeća, bilo u višegodišnjem planu u skladu sa stavkom 5. ili u posebnom planu za odbačeni ulov u skladu sa stavkom 6., Komisija donosi delegirane akte, u skladu s člankom 46., kojima određuje de minimis izuzeće iz stavka 4. točke (c) koje podliježe uvjetima iz stavka 5. točke (c) podtočke i. ili ii., ne iznosi više od 5 % ukupnih godišnjih ulova svih vrsta na koje se u skladu sa stavkom 1. odnosi obveza iskrcavanja. To de minimis izuzeće donosi se tako da se primjenjuje od datuma primjene relevantne obveze iskrcavanja.
8. Odstupajući od obveze oduzimanja ulova od relevantnih kvota u skladu sa stavkom 1., ulovi vrsta koje podliježu obvezi iskrcavanja i koje su ulovljene u većim količinama od kvota dotičnih stokova, ili ulovi vrsta u odnosu na koje država članica nema kvotu, mogu se oduzeti od kvote ciljanih vrsta pod uvjetom da ne prelaze 9 % od kvote ciljanih vrsta. Ova odredba primjenjuje se samo ako je stok neciljanih vrsta unutar sigurnih bioloških granica.
9. Za stokove koji podliježu obvezi iskrcavanja, države članice mogu koristiti fleksibilnost iz godine u godinu do 10 % od svojih dozvoljenih iskrcavanja. U ovu svrhu, država članica može dopustiti iskrcavanje dodatnih količina stoka koji je podložan obvezi iskrcavanja pod uvjetom da te količine ne premašuju 10 % od kvote dodijeljene državi članici. Primjenjuje se članak 105. Uredbe (EZ) br. 1224/2009.
10. Najmanje referentne veličine za očuvanje se mogu utvrditi s ciljem osiguranja zaštite juvenilnih morskih organizama.
11. Za vrste koje podliježu obvezi iskrcavanja kako je određeno u stavku 1., korištenje ulova vrsta ispod najmanje referentne veličine za očuvanje ograničava se na svrhe koje nisu izravna prehrana ljudi, uključujući riblje brašno, riblje ulje, hranu za kućne ljubimce, aditive u prehrani, farmaceutske proizvode i kozmetiku.
12. Za vrste koje ne podliježu obvezi iskrcavanja kako je određeno u stavku 1., ulovi vrsta ispod najmanje referentne veličine za očuvanje ne zadržavaju se na plovilu već se odmah vraćaju u more.
13. U svrhu praćenja poštovanja obveze iskrcavanja, države članice osiguravaju detaljnu i točnu dokumentaciju za sve izlaske u ribolov te adekvatne kapacitete i sredstva, kao što su promatrači, nadzorne kamere (CCTV) i drugo. Pritom države članice poštuju načelo učinkovitosti i proporcionalnosti.
Članak 16.
Ribolovne mogućnosti
1. Ribolovne mogućnosti dodijeljene državama članicama osiguravaju relativnu stabilnost ribolovnih aktivnosti svake države članice za svaki riblji stok ili ribarstvo. Interesi svake države članice uzimaju se obzir prilikom dodjele novih ribolovnih mogućnosti.
2. Kad se uvodi obveza iskrcavanja u pogledu ribljeg stoka, ribolovne mogućnosti se utvrđuju uzimajući u obzir promjenu od utvrđivanja ribolovnih mogućnosti koje odražavaju iskrcavanje do utvrđivanja ribolovnih mogućnosti koje održavaju ulove, na temelju činjenice da za prvu i kasnije godine, odbacivanje ulova tog stoka više neće biti dozvoljeno.
3. Ako novi znanstveni dokazi pokazuju znatnu razliku između ribolovnih mogućnosti koje su utvrđene za određeni stok od stvarnog stanja tog stoka, države članice koje imaju izravni upravljački interes mogu podnijeti obrazloženi zahtjev Komisiji da podnese prijedlog za ublažavanje te, razlike poštujući ciljeve utvrđene u članku 2. stavku 2.
4. Ribolovne mogućnosti utvrđuju se u skladu s ciljevima utvrđenima u članku 2. stavku 2. i u skladu s mjerljivim ciljevima, rokovima i granicama utvrđenima u skladu s člankom 9. stavkom 2. te članku 10. stavku 1. točkama (b) i (c).
5. Mjere o utvrđivanju i dodjeli ribolovnih mogućnosti na raspolaganju trećim zemljama u vodama Unije utvrđuju se u skladu s Ugovorom.
6. Svaka država članica odlučuje na koji se način ribolovne mogućnosti koje su joj dodijeljene i koje nisu podložne sustavu prenosivih ribolovnih koncesija, mogu dodijeliti plovilima koja plove pod njezinom zastavom (primjerice stvaranjem individualnih ribolovnih mogućnosti). Država članica dužna je obavijestiti Komisiju o načinu dodjele.
7. Za dodjelu ribolovnih mogućnosti koje se odnose na mješoviti ribolov, države članice dužne su uzeti u obzir mogući sastav ulova na plovilima koje sudjeluju u takvom ribolovu.
8. Države članice mogu, nakon što su obavijestile Komisiju, razmijeniti sve ili dio ribolovnih mogućnosti koje su im dodijeljene.
Članak 17.
Kriteriji za dodjelu ribolovnih mogućnosti od strane država članica
Prilikom dodjele ribolovnih mogućnosti koje su im raspoložive kako je navedeno u članku 16., države članice dužne su koristiti transparentne i objektivne kriterije uključujući one ekološke, društvene i gospodarske prirode. Kriteriji koji se koriste mogu uključivati, inter alia, utjecaj ribolova na okoliš, prijašnje poštovanje propisa, doprinos lokalnom gospodarstvu i prijašnje razine ulova. Unutar ribolovnih mogućnosti koje su im dodijeljene, države članice nastoje pružiti poticaje za ribarska plovila koja koriste alate za selektivni ribolov ili ribolovne tehnike koje imaju manje štetan utjecaj na okoliš, poput smanjene potrošnje energije ili nanošenja štete staništima.
GLAVA III.
Regionalizacija
Članak 18.
Regionalna suradnja o mjerama očuvanja
1. Kada su Komisiji dodijeljene ovlasti, uključujući u višegodišnjem planu uspostavljenom u skladu s člancima 9. i 10., kao i u slučajevima predviđenima člankom 11. i člankom 15. stavkom 6., za donošenje mjera putem delegiranih ili provedbenih akata u vezi s mjerom Unije koja se tiče očuvanja i koja se primjenjuje na određeno geografsko područje, države članice koje imaju izravni upravljački interes na koji utječu te mjere mogu se, u vremenskom okviru koji će biti određen u relevantnoj mjeri očuvanja i/ili višegodišnjem planu, složiti da podnesu zajedničke preporuke za postizanje ciljeva relevantnih mjera Unije koje se tiču očuvanja, višegodišnjih planova ili specifičnih planova u vezi s odbacivanjem. Komisija ne donosi nijedan takav delegirani akt ili provedbeni akt prije isteka roka za podnošenje zajedničkih preporuka država članica.
2. Za potrebe stavka 1., države članice koje imaju izravni upravljački interes na kojeg utječu mjere iz stavka 1. međusobno surađuju u oblikovanju zajedničkih preporuka. Također se savjetuju s relevantnim savjetodavnim vijećima. Komisija olakšava suradnju među državama članicama, uključujući, prema potrebi, osiguravanjem mogućnosti da relevantna znanstvena tijela daju svoj znanstveni doprinos.
3. Kada je zajednička preporuka podnesena na temelju stavka 1., Komisija može donijeti te mjere putem delegiranih ili provedbenih akata, pod uvjetom da je takva preporuka usklađena s relevantnom mjerom očuvanja i/ili višegodišnjim planom.
4. Kada se mjera očuvanja primjenjuje na specifični riblji stok koji se dijeli s trećim zemljama i kojim upravlja multilateralna organizacija u području ribarstva ili kojim se upravlja u okviru bilateralnih ili multilateralnih sporazuma, Unija nastoji postići dogovor s relevantnim partnerima oko potrebnih mjera kako bi se postigli ciljevi navedeni u članku 2.
5. Države članice osiguravaju da zajedničke preporuke o mjerama očuvanja koje treba donijeti sukladno stavku 1. budu utemeljene na najboljem mogućem znanstvenom savjetu i da ispunjavaju sve sljedeće zahtjeve:
(a)
da su usklađene s ciljevima navedenima u članku 2.;
(b)
da su usklađene s opsegom i ciljevima relevantne mjere očuvanja;
(c)
da su usklađene s opsegom te da učinkovito ispunjavaju ciljeve i mjerljive ciljeve navedene u relevantnom višegodišnjem planu;
(d)
da su barem jednako stroge kao mjere predviđene pravom Unije.
6. Ako se sve države članice ne uspiju dogovoriti oko zajedničkih preporuka koje će podnijeti Komisiji u skladu sa stavkom 1. u utvrđenom roku ili ako se smatra da zajedničke preporuke o mjerama očuvanja nisu usklađene s ciljevima i mjerljivim ciljevima predmetnih mjera očuvanja, Komisija može u skladu s Ugovorom uputiti prijedlog za prikladne mjere.
7. Osim u slučajevima navedenima u stavku 1., države članice koje imaju izravni upravljački interes za ribolov u zemljopisno definiranom području također mogu pripremiti zajedničke preporuke Komisiji o mjerama koje će Komisija predložiti ili donijeti.
8. Kao dopunska ili alternativna metoda regionalne suradnje, države članice će biti ovlaštene, u mjeri Unije za očuvanje koja se primjenjuje na relevantno geografsko područje, uključujući u višegodišnjem planu uspostavljenom sukladno člancima 9. i 10., donijeti u određenom roku mjere koje detaljnije opisuju tu mjeru očuvanja. Države članice koje imaju izravni upravljački interes na kojeg utječu te mjere usko surađuju prilikom donošenja takvih mjera. Stavci 2., 4. i 5. ovog članka primjenjuju se mutatis mutandis. Komisija sudjeluje u procesu te se njezini komentari uzimaju u obzir. Država članica donosi samo svoje nacionalne mjere ako je dogovor o sadržaju tih mjera postignut između svih dotičnih država članica. Kada Komisija smatra da mjera države članice nije u skladu s uvjetima navedenim u relevantnoj mjeri očuvanja, Komisija može, nakon što iznese relevantne razloge, zatražiti da dotična država članica izmijeni ili stavi izvan snage tu mjeru.
GLAVA IV.
Nacionalne mjere
Članak 19.
Mjere država članica primjenjive na ribarska plovila koja plove pod njihovom zastavom ili na osobe s poslovnim nastanom na njihovom državnom području
1. Država članica može donijeti mjere za očuvanje ribljih stokova u vodama Unije pod uvjetom da te mjere ispunjavaju sve sljedeće zahtjeve:
(a)
da se primjenjuju isključivo na ribarska plovila koja plove pod zastavom te države članice ili, u slučaju kada ribolovne aktivnosti ne provodi ribarsko plovilo, na osobe s poslovnim nastanom u tom dijelu državnog područja na koje se primjenjuje Ugovor;
(b)
da su usklađene s ciljevima određenim u članku 2.;
(c)
da su barem jednako stroge kao mjere predviđene pravom Unije.
2. Država članica u svrhu kontrole obavješćuje ostale države članice u pitanju o odredbama koje su donesene u skladu sa stavkom 1.
3. Države članice dužne su osigurati da odgovarajući podaci u vezi s mjerama donesenima u skladu s ovim člankom budu dostupni javnosti.
Članak 20.
Mjere države članice unutar zone od 12 nautičkih milja
1. Država članica može poduzeti nediskriminirajuće mjere za očuvanje i upravljanje ribljim stokovima i održavanje ili poboljšanje očuvanja statusa morskih ekosustava unutar 12 nautičkih milja od polaznih crta, pod uvjetom da Unija nije donijela mjere koje se odnose na očuvanje i upravljanje isključivo za to područje ili koje se odnose posebno na problem koji je uočila dotična država članica. Mjere države članice usklađene su s ciljevima određenim u članku 2. i barem su jednako stroge kao mjere predviđene pravom Unije.
2. Ako mjere očuvanja i upravljanja koje država članica treba donijeti mogu utjecati na ribarska plovila drugih država članica, takve se mjere donose tek nakon savjetovanja s Komisijom, relevantnim državama članicama i relevantnim savjetodavnim vijećima oko nacrta mjera popraćenog objašnjenjem u obliku memoranduma koji pokazuje, inter alia, da su te mjere nediskriminirajuće. U svrhu takvog savjetovanja, država članica koja se savjetuje može utvrditi razuman vremenski rok koji, međutim, ne smije biti kraći od dva mjeseca.
3. Države članice dužne su osigurati da odgovarajući podaci u vezi s mjerama donesenima u skladu s ovim člankom budu dostupni javnosti.
4. Kada Komisija smatra da mjera donesena u okviru ovog članka nije u skladu s uvjetima navedenim u stavku 1., Komisija može, nakon što iznese relevantne razloge, zatražiti da dotična država članica izmijeni ili relevantnu mjeru stavi izvan snage.
DIO IV.
UPRAVLJANJE RIBOLOVNIM KAPACITETOM
Članak 21.
Uspostava sustava prenosivih ribolovnih koncesija
Države članice mogu uspostaviti sustav prenosivih ribolovnih koncesija. Država članica koja ima takav sustav, dužna je uspostaviti i održavati registar prenosivih ribolovnih koncesija.
Članak 22.
Prilagodba i upravljanje ribolovnim kapacitetom
1. Države članice postupno donose mjere za prilagodbu ribolovnog kapaciteta svojih flota svojim ribolovnim mogućnostima, uzimajući u obzir trendove i na temelju najboljeg znanstvenog savjeta, s ciljem postizanja stabilne i trajne ravnoteže među njima.
2. Kako bi se postigli ciljevi iz stavka 1., države članice do 31. svibnja svake godine šalju Komisiji izvješće o ravnoteži između ribolovnih kapaciteta njihovih flota i njihovih ribolovnih mogućnosti. Da bi se olakšao zajednički pristup u cijeloj Uniji, to se izvješće sastavlja u skladu sa zajedničkim smjernicama koje može odrediti Komisija i sadrži relevantne tehničke, društvene i gospodarske parametre.
Izvješće sadrži godišnje procjene kapaciteta nacionalne flote i svih segmenata flote svake države članice. Izvješće nastoji utvrditi strukturni prekomjerni kapacitet po segmentu i procijeniti dugoročnu profitabilnost po segmentu. Izvješća su dostupna javnosti.
3. U pogledu procjenâ iz stavka 2. drugog podstavka, države članice temelje svoje analize na ravnoteži između ribolovnog kapaciteta njihovih flotâ i njihovih ribolovnih mogućnosti. Sastavljaju se odvojene procjene za flote koje djeluju u najudaljenijim regijama i za plovila koja djeluju isključivo izvan voda Unije.
4. Ako procjena jasno pokaže da ribolovni kapacitet i ribolovne mogućnosti nisu učinkovito uravnoteženi, država članica priprema i uključuje u svoje izvješće akcijski plan za svaki segment flote u kojemu se pojavljuje prekomjerni kapacitet. Akcijski plan određuje ciljeve prilagodbe i alate za postizanje ravnoteže te jasni vremenski okvir za njegovu provedbu.
Komisija svake godine priprema izvješće za Europski parlament i Vijeće o ravnoteži između ribolovnih kapaciteta flotâ državâ članicâ i njihovih ribolovnih mogućnosti u skladu sa smjernicama iz stavka 2. prvog podstavka. Izvješće uključuje akcijske planove iz prvog podstavka ove Uredbe. Prvo se izvješće podnosi do 31. ožujka 2015.
Ako se izvješće ne sastavi kako je navedeno u stavku 2. i/ili ako se ne provede akcijski plan iz prvog podstavka ovog stavka, relevantna financijska pomoć Unije državi članici za investiranje u segment ili segmente predmetne flote može biti proporcionalno suspendirana ili prekinuta u skladu s budućim pravnim aktom Unije kojim se uspostavljaju uvjeti za financijsku potporu pomorskoj i ribarstvenoj politici za razdoblje 2014. - 2020.
5. Nije dopušten izlazak iz flote, uz javnu pomoć, ako prethodno nije povučena povlastica za ribolov i ovlaštenje za ribolov.
6. Ribolovni kapacitet koji odgovara ribarskim plovilima povučenima korištenjem javne pomoći ne može se nadomjestiti.
7. Države članice osiguravaju da od 1. siječnja 2014. ribolovni kapacitet njihovih flota ni u kojem trenutku ne prelazi gornju granicu ribolovnog kapaciteta određenu u Prilogu II.
Članak 23.
Sustav ulaza/izlaza
1. Države članice upravljaju ulascima u njihovu flotu i izlascima iz njihove flote na način da se ulazak novog kapaciteta u flotu, bez javne pomoći, kompenzira prethodnim povlačenjem kapaciteta, bez javne pomoći, najmanje istog iznosa.
2. Komisija može donijeti provedbene akte kojima se utvrđuju provedbena pravila za primjenu ovog članka. Ti provedbeni akti se donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 47. stavka 2.
3. Najkasnije 30. prosinca 2018., Komisija ocjenjuje program ulaza/izlaza u svjetlu razvoja odnosa između kapaciteta flote i budućih ribolovnih mogućnosti, te predlaže, prema potrebi, izmjenu tog sustava.
Članak 24.
Registri ribolovne flote
1. Države članice evidentiraju informacije o vlasništvu, o karakteristikama plovila i alata te o aktivnosti ribarskih plovila Unije koja plove pod njihovom zastavom, što je nužno za upravljanje mjerama uspostavljenima u okviru ove Uredbe.
2. Države članice dostavljaju Komisiji informacije navedene u stavku 1.
3. Komisija je vodiregistar ribolovne flote Unije koji sadrži informacije koje ona zaprimi sukladno stavku 2. Omogućit će javni pristup registru ribolovne flote Unije, osiguravši da su osobni podaci primjereno zaštićeni.
4. Komisija donosi provedbene akte kojima se uspostavljaju tehničko-operativni zahtjevi za evidentiranje,i, oblik i načine slanja informacija iz stavaka 1., 2. i 3. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 47. stavka 2.
DIO V.
ZNANSTVENA OSNOVA ZA UPRAVLJANJE RIBARSTVOM
Članak 25.
Podatkovni zahtjevi za upravljanje ribarstvom
1. Države članice, u skladu s pravilima donesenima u području prikupljanja podataka, prikupljaju biološke, tehničke, društveno-ekonomske podatke i podatke o okolišu potrebne za upravljanje ribarstvom, upravljaju njima te ih stavljaju na raspolaganje krajnjim korisnicima, uključujući tijelima koja je odredila Komisija. Stjecanje i upravljanje takvim podacima prihvatljivo je za financiranje iz Europskog fonda za pomorstvo i ribarstvo u skladu s budućim pravnim aktom Unije kojim se uspostavljaju uvjeti za financijsku potporu za pomorsku i ribarstvenu politiku za razdoblje 2014. - 2020. Ti podaci posebno omogućuju ocjenu:
(a)
stanja iskorištavanih morskih bioloških resursa;
(b)
razine ribolova i učinka koji ribolovne aktivnosti imaju na morske biološke resurse i morske ekosustave; i
(c)
društveno-ekonomske učinkovitosti ribarstva, akvakulture i prerađivačkih sektora unutar i izvan voda Unije.
2. Prikupljanje, upravljanje podacima i korištenje podataka temelji se na sljedećim načelima:
(a)
točnost i pouzdanost, te pravovremeno prikupljanje;
(b)
korištenje mehanizama za koordinaciju s ciljem izbjegavanja dupliciranja prikupljanja podataka u različite svrhe;
(c)
sigurna pohrana i zaštita prikupljenih podataka u računalnim bazama podataka, i, prema potrebi, njihova dostupnost javnosti, uključujući na agregiranoj razini istovremeno osiguravajući povjerljivost;
(d)
pristup od strane Komisije ili tijela koja je Komisija imenovala, nacionalnim bazama podataka i sustavima koji se koriste za obradu prikupljenih podataka u svrhu provjere postojanja i kvalitete podataka.
(e)
pravovremena dostupnost relevantnih podataka i odgovarajućih metodologija kojima su dobiveni tijelima s istraživačkim ili upravljačkim interesom u znanstvenoj analizi podataka iz sektora ribarstva i drugim zainteresiranim stranama, osim u okolnostima kada je potrebna zaštita i povjerljivost u skladu s mjerodavnim pravom Unije.
3. Države članice svake godine podnose izvješće Komisiji o izvršenju nacionalnih programa za prikupljanje podataka koje je dostupno javnosti.
Komisija procjenjuje godišnje izvješće o prikupljanju podataka nakon savjetovanja sa svojim znanstvenim savjetodavnim tijelom i, prema potrebi, s prikladnim regionalnim organizacijama za upravljanje ribarstvom (RFMO-ovi) kojima je Unija ugovorna stranka ili promatrač te s relevantnim međunarodnim znanstvenim tijelima.
4. Države članice osiguravaju koordinaciju na državnoj razini vezano uz prikupljanje i upravljanje znanstvenim podacima za upravljanje ribarstvom, uključujući društveno-ekonomske podatke. S tim ciljem, one imenuju nacionalnog dopisnika i organiziraju godišnji koordinacijski sastanak na nacionalnoj razini. Komisiju se obavješćuje o nacionalnim koordinacijskim aktivnostima i poziva na koordinacijske sastanke.
5. Države članice, u bliskoj suradnji s Komisijom, koordiniraju svoje aktivnosti prikupljanja podataka s ostalim državama članicama u istoj regiji te poduzimaju sve napore kako bi koordinirale svoje aktivnosti s trećim zemljama koje imaju suverenitet ili jurisdikciju nad vodama u istoj regiji.
6. Prikupljanje, upravljanje i korištenje podataka obavlja se na troškovno učinkovit način.
7. Ako država članica pravovremeno ne prikupi i/ili ne pruži podatke krajnjim korisnicima, relevantna financijska pomoć državi članici može biti proporcionalno suspendirana ili prekinuta u skladu s budućim pravnim aktom Unije kojim se uspostavljaju uvjeti za financijsku potporu za pomorsku i ribarstvenu politiku za razdoblje 2014. - 2020.
Članak 26.
Savjetovanje sa znanstvenima tijelima
Komisija se savjetuje s odgovarajućim znanstvenim tijelima. Prema potrebi, savjetuje se s STECF-om o pitanjima koja se odnose na očuvanje i upravljanje živim morskim resursima, uključujući biološka, ekonomska, socijalna i tehnička pitanja te pitanja vezana uz okoliš. Savjetovanja sa znanstvenim tijelima uzimaju u obzir pravilno upravljanje javnim sredstvima, s ciljem izbjegavanja dupliciranja rada takvih tijela.
Članak 27.
Istraživanje i znanstveno savjetovanje
1. Države članice provode istraživanja u području ribarstva i akvakulture i inovacijske programe. One koordiniraju svoje inovacije u području istraživanja ribarstva i programa znanstvenih savjeta s drugim državama članicama, u bliskoj suradnji s Komisijom, u kontekstu istraživačkih i inovacijskih okvira Unije, uključujući, prema potrebi, relevantna savjetodavna vijeća. Te su aktivnosti prihvatljive za financiranje iz proračuna Unije u skladu s relevantnim pravnim aktima Unije.
2. Države članice dužne su, uz sudjelovanje relevantnih dionika, koristeći, između ostaloga, dostupne financijske resurse Unije i kroz međusobnu koordinaciju, osigurati dostupnost relevantnih kompetencija i ljudskih resursa koji će biti uključeni u znanstveni savjetodavni proces.
DIO VI.
VANJSKA POLITIKA
Članak 28.
Ciljevi
1. Kako bi se osiguralo održivo iskorištavanje, upravljanje i očuvanje morskih bioloških resursa i morskog okoliša, Unija provodi svoju vanjsku politiku za ribarstvo sukladno svojim međunarodnim obvezama i ciljevima politike, kao i ciljevima i načelima određenima u člancima 2. i 3.
2. Unija posebno:
(a)
aktivno podržava i doprinosi razvoju znanstvenih spoznaja i savjetovanja;
(b)
unapređuje koherentnost politika u inicijativama Unije, s posebnim naglaskom na aktivnosti vezane uz okoliš, trgovinu i razvoj te jača dosljednost poduzetih aktivnosti u kontekstu razvojne suradnje te znanstvene, tehničke i gospodarske suradnje;
(c)
doprinosi održivim ribolovnim aktivnostima koje su ekonomski isplative te potiču zapošljavanje unutar Unije;
(d)
osigurava da su ribolovne aktivnosti Unije izvan vodâ Unije utemeljene na istim načelima i standardima koji se primjenjuju na temelju prava Unije u području ZRP-a, istovremeno promičući ravnopravne uvjete za subjekte Unije prema subjektima trećih zemalja;
(e)
promiče i podupire, u svim međunarodnim sferama, mjere potrebne za iskorjenjivanje IUU ribolova;
(f)
promiče uspostavljanje i jačanje odbora o sukladnosti u okviru RFMO-ova, periodičkih neovisnih ocjena uspješnosti te odgovarajućih korektivnih mjera, uključujući učinkovite i odvraćajuće sankcije koje se trebaju primjenjivati na transparentan i nediskriminirajući način.
3. Odredbe iz ovog dijela ne dovode u pitanje posebne odredbe donesene prema članku 218. Ugovora.
GLAVA I.
Međunarodne ribarstvene organizacije
Članak 29.
Aktivnosti Unije u međunarodnim ribarstvenim organizacijama
1. Unija aktivno podupire i doprinosi aktivnostima međunarodnih organizacija koje se bave ribarstvom, uključujući RFMO-ove.
2. Stajališta Unije u međunarodnim organizacijama koje se bave ribarstvom i RFMO-ovima temelje se na najboljem raspoloživom znanstvenom savjetu, kako bi se osiguralo da se ribarstvenim resursima upravlja sukladno ciljevima utvrđenima u članku 2., posebno njegovom stavku 2. i stavku 5. točki (c). Unija nastoji predvoditi postupak jačanja učinkovitosti RFMO-ova kako bi im se omogućilo da bolje čuvaju i upravljaju živim morskim resursima koji su u njihovom djelokrugu.
3. Unija aktivno podupire razvoj prikladnih i transparentnih mehanizama za raspodjelu ribolovnih mogućnosti.
4. Unija potiče suradnju među RFMO-ovima i dosljednost između njihovih regulatornih okvira, i podupire razvoj znanstvenog znanja i savjeta kako bi osigurala da se njihove preporuke temelje na takvom znanstvenom savjetu.
Članak 30.
Usklađenost s međunarodnim odredbama
Unija surađuje, uključujući putem Europske agencije za kontrolu ribarstva ("Agencija"), s trećim zemljama i međunarodnim organizacijama koje se bave ribarstvom, uključujući RFMO-ovima, kako bi ojačala usklađenost s mjerama, posebno onima vezanima uz borbu protiv IUU ribolova, kako bi se osiguralo strogo pridržavanje mjera koje su takve međunarodne organizacije donijele.
GLAVA II.
Sporazumi o partnerstvu u održivom ribarstvu
Članak 31.
Načela i ciljevi sporazumâ o partnerstvu u održivom ribarstvu
1. Sporazumi o partnerstvu u održivom ribarstvu s trećim zemljama uspostavljaju upravljački okvir koji će obuhvaćati pravne, ekonomske i društvene aspekte te aspekt zaštite okoliša za ribolovne aktivnosti koje provode ribarska plovila Unije u vodama trećih zemalja.
Takvi okviri mogu obuhvaćati:
(a)
razvoj i podršku potrebnih znanstvenih i istraživačkih institucija;
(b)
sposobnosti praćenja, kontrole i nadzora;
(c)
druge elemente za izgradnju kapaciteta u vezi s razvojem politike održivog ribarstva treće zemlje.
2. S ciljem osiguranja održivog iskorištavanja viškova morskih bioloških resursa, Unija nastoji osigurati da sporazumi o partnerstvu u održivom ribarstvu s trećim zemljama budu od zajedničke koristi kako Uniji tako i dotičnoj partnerskoj zemlji, uključujući njezino lokalno stanovništvo i ribarsku industriju, te da i oni doprinose nastavku provođenja aktivnosti flota Unije i ciljaju na postizanje odgovarajućeg udjela dostupnog viška, razmjerno interesima flote Unije.
3. S ciljem osiguravanja da plovila koja ribare u okviru sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu djeluju, prema potrebi, u skladu sa standardima sličnim onima koji se odnose na ribarska plovila koja ribare u vodama Unije, Unija nastoji uključiti u sporazume o partnerstvu u održivom ribarstvu odgovarajuće odredbe o obvezama u vezi s iskrcavanjem ribe i proizvoda ribarstva.
4. Ribarska plovila Unije love samo višak dopuštenog ulova kako je navedeno u članku 62. stavcima 2. i 3. UNCLOS-a, i utvrđeno, na jasan i transparentan način, na temelju najboljeg raspoloživog znanstvenog savjeta i relevantnih informacija razmijenjenih između Unije i treće zemlje o ukupnom ribolovnom naporu svih flota na zahvaćenim stokovima. Vezano uz pogranične riblje stokove ili visoko migracijske riblje stokove, utvrđivanje resursa kojima je moguće pristupiti treba uzeti u obzir znanstvenu ocjenu koja je provedena na regionalnoj razini kao i mjere očuvanja i upravljanja koje su donijeli relevantni RFMO-ovi.
5. Ribarska plovila Unije ne smiju ribariti u vodama treće zemlje s kojom je na snazi sporazum o partnerstvu u održivom ribarstvu osim ako im je izdano odobrenje za ribolov u skladu s tim sporazumom.
6. Unija osigurava da sporazumi o partnerstvu u održivom ribarstvu uključuju klauzulu o poštovanju demokratskih načela i ljudskih prava koja predstavlja ključan element takvih sporazuma.
Ti sporazumi, u najvećoj mogućoj mjeri, uključuju:
(a)
klauzulu koja zabranjuje povoljnije uvjete drugim flotama koje ribare u tim vodama od onih omogućenih gospodarskim subjektima u Uniji, uključujući uvjete koji se odnose na očuvanje, razvoj i upravljanje resursima, financijske sporazume te naknade i prava u vezi s izdavanjem odobrenja za ribolov;
(b)
klauzulu o isključivosti u vezi s pravilom predviđenim stavkom 5.
7. Moraju se uložiti napori na razini Unije radi nadzora aktivnosti ribarskih plovila Unije koja ribare u vodama Unije i u vodama koje ne pripadaju Uniji izvan okvira sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu.
8. Države članice osiguravaju da plovila Unije koja plove pod njihovom zastavom i djeluju izvan voda Unije mogu pružiti detaljnu i točnu dokumentaciju o svim aktivnostima ribolova i prerade.
9. Odobrenje za ribolov, iz stavka 5., dodjeljuje se plovilu koje je ispisano iz registra ribolovne flote Unije i koje je ponovno u njega upisano unutar 24 mjeseca, samo ako vlasnik tog plovila pruži nadležnim tijelima države članice pod čijom zastavom plovi sve podatke potrebne da se dokaže da je za vrijeme tog razdoblja plovilo djelovalo na način koji je u potpunosti u skladu sa standardima primjenjivima na plovila koja plove pod zastavom država članica Unije.
Ako se država pod čijom je zastavom plovilo za vrijeme dok nije bilo upisano u registar ribolovne flote Unije prizna pravom Unije kao država koja ne surađuje u pogledu borbe protiv, odvraćanju od i eliminiranju IUU ribolova, ili kao država koja dopušta neodrživo iskorištavanje živih morskih resursa, takvo odobrenje za ribolov se daje samo ako se utvrdi da su ribolovne operacije plovila prestale i da je vlasnik poduzeo hitne mjere da ispiše plovilo iz registra te države.
10. Komisija određuje neovisne ex-ante i ex-post procjene svakog protokola uz sporazum o partnerstvu u održivom ribarstvu i pravovremeno ih dostavlja Europskom parlamentu i Vijeću prije nego što Vijeću podnese preporuku za odobrenje otvaranja pregovora o protokolu koji će slijediti. Sažetak tih procjena biti će dostupan javnosti.
Članak 32.
Financijska pomoć
1. Unija pruža financijsku pomoć trećim zemljama kroz sporazume o partnerstvu u održivom ribarstvu s ciljem:
(a)
pokrivanja dijela troškova pristupa ribolovnim resursima u vodama treće zemlje; dio troška za pristup ribolovnim resursima koje trebaju platiti vlasnici plovila iz Unije procjenjuje se za svaki Sporazum o partnerstvu u održivom ribarstvu ili protokol uz njega te je pošten, nediskriminirajući i razmjeran koristima osiguranim kroz uvjete pristupa;
(b)
uspostave upravljačkog okvira, uključujući razvoj i održavanje potrebnih znanstvenih i istraživačkih institucija, promicanja procesa savjetovanja s interesnim skupinama, te sposobnost praćenja, kontrole i nadzora te ostalih elemenata za izgradnju kapaciteta koji se odnose na razvoj održive ribarstvene politike koju vodi treća zemlja. Takva financijska pomoć uvjetovana je postignućem posebnih rezultata te je komplementarna i u skladu s projektima i programima razvoja provedenih u dotičnoj trećoj zemlji.
2. U okviru svakog sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu, financijska pomoć za sektorsku podršku mora biti odvojena od plaćanja za pristup ribolovnim resursima. Unija zahtijeva posebne rezultate kao uvjet za plaćanja u okviru financijske pomoći, te pažljivo prati napredak.
GLAVA III.
Upravljanje stokovima od zajedničkog interesa
Članak 33.
Načela i ciljevi upravljanja stokovima od zajedničkog interesa za Uniju i treće zemlje i sporazumi o razmjeni i zajedničkom upravljanju
1. U slučajevima kada i treće zemlje iskorištavaju stokove od zajedničkog interesa, Unija surađuje s tim trećim zemljama s ciljem osiguravanja da se tim stokovima upravlja na održiv način sukladno s ovom Uredbom, posebno s ciljem utvrđenim u članku 2. stavku 2. Ako se ne postigne službeni dogovor, Unija će učiniti sve što je potrebno kako bi se postigao zajednički sporazum za izlov takvih stokova, s ciljem omogućavanja održivog upravljanja, posebno u vezi s ciljem iz članka 2. stavka 2., promičući ravnopravne uvjete za subjekte Unije.
2. Kako bi se osiguralo održivo iskorištavanje stokova koji se dijele s trećim zemljama te kako bi jamčila stabilnost ribolovne djelatnosti svojih flota, Unija nastoji, u skladu s UNCLOS-om, sklopiti bilateralne ili multilateralne sporazume s trećim zemljama, za zajedničko upravljanje stokovima, uključujući uspostavu, prema potrebi, odgovarajućeg pristupa vodama i resursima kao i uvjeta za takav pristup, usklađivanje mjera očuvanja i razmjenu ribolovnih mogućnosti.
DIO VII.
AKVAKULTURA
Članak 34.
Promicanje održive akvakulture
1. S ciljem promicanja održivosti i doprinosa sigurnosti hrane i opskrbe hranom, rastu i zaposlenosti, Komisija uspostavlja neobvezujuće strateške smjernice Unije o zajedničkim prioritetima i ciljevima za razvoj aktivnosti održivih aktivnosti akvakulture. Takve strateške smjernice uzimaju u obzir relativne početne pozicije i različite okolnosti diljem Unije te postavljaju temelj za višegodišnje nacionalne strateške planove, a njihov je cilj:
(a)
poboljšati konkurentnost industrije akvakulture i podržati njezin razvoj i inovacije;
(b)
smanjiti administrativno opterećenje i učiniti provedbu pravaUnije učinkovitijom i u skladu s potrebama dionika;
(c)
poticati gospodarsku aktivnost;
(d)
diverzifikacija i poboljšanje kvalitete života u obalnim i kopnenim područjima;
(e)
integrirati aktivnosti akvakulture u pomorsko, obalno i kopneno prostorno planiranje.
2. Države članice do 30. lipnja 2014. izrađuju višegodišnji nacionalni strateški plan za razvoj aktivnosti akvakulture na njihovom državnom području.
3. Višegodišnji nacionalni strateški plan uključuje ciljeve države članice te mjere i potrebne rokove za postizanje tih ciljeva.
4. Višegodišnji nacionalni strateški planovi imaju posebno sljedeće ciljeve:
(a)
administrativno pojednostavljenje, posebno vezano uz procjene i studije utjecaja, te dozvole;
(b)
razumnu sigurnost za subjekte u akvakulturi u vezi s pristupom vodama i prostoru;
(c)
indikatore za ekonomsku i socijalnu stabilnost te stabilnost okoliša;
(d)
ocjenu ostalih mogućih prekograničnih učinaka, posebno na morske biološke resurse i morske ekosustave na susjedne države članice;
(e)
stvaranje sinergijâ između nacionalnih istraživačkih programa i suradnje između industrije i znanstvene zajednice;
(f)
promicanje konkurentne prednosti održive, visokokvalitetne hrane;
(g)
promicanje praksi u akvakulturi i istraživanja s ciljem jačanja pozitivnih učinaka na okoliš i riblje resurse, te smanjivanja negativnih učinaka, uključujući smanjenje pritiska na riblje stokove koji se koriste za proizvodnju hrane za životinje i povećanje učinkovitosti resursa.
5. Države članice razmjenjuju informacije i najbolje prakse otvoreno koordinirajući nacionalne mjere sadržane u višegodišnjim nacionalnim strateškim planovima.
6. Komisija potiče razmjenu informacija i najboljih praksi među državama članicama i omogućava koordinaciju nacionalnih mjera predviđenih u višegodišnjem nacionalnom strateškom planu.
DIO VIII.
ZAJEDNIČKO UREĐENJE TRŽIŠTA
Članak 35.
Ciljevi
1. Uspostavlja se zajedničko uređenje tržišta proizvodima ribarstva i akvakulture (zajedničko uređenje tržišta) s ciljem:
(a)
doprinošenja postizanju ciljeva određenih u članku 2., a posebno održivom iskorištavanju živih morskih bioloških resursa;
(b)
omogućavanja industriji ribarstva i akvakulture da primijeni ZRP na odgovarajućoj razini;
(c)
jačanja konkurentnosti industrije ribarstva i akvakulture Unije, posebno proizvođača;
(d)
poboljšavanja transparentnosti i stabilnosti tržišta, posebno vezano uz ekonomsko znanje i razumijevanje tržišta Unije za proizvode ribarstva i akvakulture duž opskrbnog lanca, osiguravanja da je raspodjela dodane vrijednosti duž lanca opskrbe sektora uravnoteženija, poboljšanja informiranja i osviještenosti potrošača putem obavijesti i označivanja kojim se pružaju sveobuhvatne informacije;
(e)
doprinošenja uspostavi ravnopravnih uvjeta za sve proizvode na tržištu Unije promicanjem održivog iskorištavanja ribolovnih resursa;
(f)
doprinošenja osiguravanju raznolike ponude proizvoda ribarstva i akvakulture potrošačima;
(g)
pružanja provjerljivih i točnih podataka potrošačima o podrijetlu proizvoda i načinu na koji je proizveden, osobito obilježavanjem i označivanjem.
2. Zajedničko uređenje tržišta primjenjuje se na proizvode ribarstva i akvakulture navedene u Prilogu I. Uredbi (EU) br. 1379/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (24), koji se stavljaju na tržište u Uniji.
3. Zajedničko uređenje tržišta posebno se sastoji od:
(a)
organizacije industrije uključujući mjere za stabilizaciju tržišta;
(b)
planova proizvodnje i trženja organizacija proizvođača u sektoru ribarstva i akvakulture;
(c)
zajedničkih tržnih standarda;
(d)
informiranja potrošača.
DIO IX.
KONTROLA I PROVEDBA
Članak 36.
Ciljevi
1. Osigurava se usklađenost s pravilima ZRP-a putem učinkovitog sustava kontrole ribarstva Unije, uključujući borbu protiv IUU ribolova.
2. Kontrola i provedba ZRP-a posebno se temelji na i uključuje sljedeće:
(a)
globalni, integrirani i zajednički pristup;
(b)
suradnju i koordinaciju između država članica, Komisije i Agencije;
(c)
isplativost i proporcionalnost;
(d)
korištenje učinkovitih tehnologija kontrole s ciljem dostupnosti i kvalitete podataka o ribarstvu;
(e)
okvir Unije za kontrolu, inspekciju i provedbu;
(f)
strategiju utemeljenu na riziku koja je usredotočena na sustavne i automatske usporedne provjere svih dostupnih, relevantnih podataka;
(g)
razvoj kulture poštovanja pravila i suradnje među svim subjektima i ribarima.
Unija donosi prikladne mjere u odnosu na treće zemlje koje dopuštaju neodrživ ribolov.
3. Države članice donose prikladne mjere za osiguranje kontrole, inspekcije i provedbe aktivnosti koje se provode unutar područja primjene ZRP-a, uključujući uspostavu učinkovitih, proporcionalnih i odvraćajućih sankcija.
Članak 37.
Stručna skupina za sukladnost
1. Komisija uspostavlja stručnu skupinu za sukladnost sa zadaćom procjenjivanja, olakšavanja i jačanja provedbe i sukladnosti s obvezama u okviru sustava kontrole ribarstva Unije.
2. Stručna skupina za sukladnost sastoji se od predstavnika Komisije i država članica. Na zahtjev Europskog parlamenta, Komisija može pozvati Europski parlament da pošalje stručnjake da sudjeluju na sastancima stručne skupine. Agencija može sudjelovati na sastancima stručne skupine za sukladnost kao promatrač.
3. Stručna skupina osobito:
(a)
redovito raspravlja o pitanjima vezanima uz sukladnost i provedbu u okviru sustava kontrole ribarstva Unije i utvrđuje moguće poteškoće od zajedničkog interesa u provedbi pravila ZRP-a;
(b)
oblikuje savjete u vezi s provedbom pravila ZRP-a, uključujući utvrđivanje prioriteta za financijsku pomoć Unije; i
(c)
razmjenjuje informacije o aktivnostima kontrole i inspekcije, uključujući borbu protiv IUU ribolova.
4. Stručna skupina redovito obavješćuje Europski parlament i Vijeće o aktivnostima vezanima uz sukladnost iz stavka 3.
Članak 38.
Pilot projekti za nove tehnologije kontrole i sustave upravljanja podacima
Komisija i države članice mogu provoditi pilot projekte za nove tehnologije i sustave upravljanja podacima.
Članak 39.
Doprinosi za troškove kontrole, inspekcije, provedbe i prikupljanja podataka
Države članice mogu zahtijevati od svojih subjekata da daju proporcionalni doprinos za operativne troškove primjene sustava kontrole ribarstva Unije i prikupljanja podataka.
DIO X.
FINANCIJSKI INSTRUMENTI
Članak 40.
Ciljevi
Financijska pomoć Unije može se odobriti radi doprinosa postizanju ciljeva određenih u članku 2.
Članak 41.
Uvjeti za financijsku pomoć državama članicama
1. Podložno uvjetima koji će se odrediti u primjenjivim pravnim aktima Unije, financijska pomoć Unije državama članicama uvjetovana je poštovanjem pravila ZRP-a od strane država članica.
2. Ako države članice ne poštuju pravila ZRP-a, plaćanja mogu biti prekinuta ili suspendirana ili je moguće primijeniti mjeru financijske korekcije financijske pomoći Unije u okviru ZRP-a. Takve mjere su proporcionalne prirodi, težini, trajanju i ponavljanju nepoštovanja pravila.
Članak 42.
Uvjeti za financijsku pomoć subjektima
1. Podložno uvjetima koji će se odrediti u primjenjivim pravnim aktima Unije, financijska pomoć Unije subjektima uvjetovana je poštovanjem pravila ZRP-a od strane subjekata.
2. Podložno posebnim pravilima koje treba donijeti, teška kršenja pravila ZRP-a od strane subjekata rezultiraju privremenim ili stalnim zabranama pristupu financijskoj pomoći Unije i/ili primjeni smanjenja financijskih sredstava. Takve mjere, koje poduzima država članica, moraju biti odvraćajuće, učinkovite i proporcionalne prirodi, težini, trajanju i ponavljanju teških kršenja.
3. Države članice osiguravaju da se financijska pomoć Unije dodjeljuje jedino ako dotičnom subjektu nisu određene sankcije za teška kršenja u razdoblju od jedne godine prije datuma zahtjeva za financijsku pomoć Unije.
DIO XI.
SAVJETODAVNA VIJEĆA
Članak 43.
Uspostava savjetodavnih vijeća
1. Savjetodavna vijeća se uspostavljaju za svako od geografskih područja ili polja nadležnosti određenih u Prilogu III., kako bi se promicala uravnotežena zastupljenost svih dionika u skladu s člankom 45. stavkom 1. i kako bi se doprinijelo postizanju ciljeva navedenih u članku 2.
2. U skladu s Prilogom III., posebno se uspostavljaju sljedeća nova savjetodavna vijeća:
(a)
savjetodavno vijeće za najudaljenije regije, podijeljeno na tri odjela za svaki od sljedećih morskih bazena: Zapadni Atlantik, Istočni Atlantik i Indijski ocean;
(b)
savjetodavno vijeće za akvakulturu;
(c)
savjetodavno vijeće za tržišta;
(d)
savjetodavno vijeće za Crno more.
3. Svako savjetodavno vijeće donosi svoj poslovnik.
Članak 44.
Zadaće savjetodavnih vijeća
1. U primjeni ove Uredbe Komisija se, kada je potrebno, savjetuje sa savjetodavnim vijećima.
2. Savjetodavna vijeća mogu:
(a)
podnositi preporuke i prijedloge vezane uz upravljanje ribarstvom i društveno-gospodarske aspekte te aspekte očuvanja ribarstva i akvakulture Komisiji i dotičnoj državi članici i, posebno, preporuke o tome kako pojednostavniti pravila o upravljanju ribarstvom;
(b)
obavješćivati Komisiju i države članice o problemima vezanim uz upravljanje ribarstvom i društveno-gospodarske aspekte te aspekte očuvanja ribarstva i, prema potrebi, akvakulture u svom geografskom području ili polju nadležnosti i predlagati rješenja za te probleme;
(c)
doprinositi, u uskoj suradnji sa znanstvenicima, prikupljanju, dostavljanju i analizi podataka potrebnih za izradu mjera očuvanja.
Ako se radi o pitanju koje je od zajedničkog interesa za dva ili više savjetodavnih vijeća, oni su dužni usuglasiti svoja stajališta kako bi donijeli zajedničke preporuke o tom pitanju.
3. Sa savjetodavnim vijećima se savjetuje o zajedničkim preporukama u skladu s člankom 18. S njima se također mogu savjetovati Komisija i države članice o ostalim mjerama. Njihov savjet se uzima u obzir. Ta savjetovanja ne dovode u pitanje savjetovanje s STECF-om ili drugim znanstvenim tijelima. Mišljenja savjetodavnih vijeća mogu se dostaviti svim dotičnim državama članicama i Komisiji.
4. Komisija i, gdje je to potrebno, dotična država članica, u roku od dva mjeseca odgovara na sve zaprimljene preporuke, prijedloge ili informacije sukladno stavku 1. Ako se donesene konačne mjere razlikuju od mišljenja, preporuka i prijedloga savjetodavnih vijeća primljenih u skladu sa stavkom 1., Komisija ili država članica navodi detaljne razloge za razlikovanje.
Članak 45.
Sastav, funkcioniranje i financiranje savjetodavnih vijeća
1. Savjetodavna vijeća sastoje se od:
(a)
organizacija koje predstavljaju subjekte ribarstva i, prema potrebi, akvakulture, te predstavnike prerađivačkog i tržišnog sektora;
(b)
druge interesne skupine na koje utječe ZRP (primjerice, organizacije za zaštitu okoliša i skupine potrošača).
2. Svako savjetodavno vijeće sastoji se od opće skupštine i izvršnog odbora, uključujući, prema potrebi, tajništvo i radne skupine za rješavanje pitanja vezanih uz regionalnu suradnju u skladu s člankom 18., i donosi mjere potrebne za svoj rad.
3. Savjetodavna vijeća funkcioniraju i financiraju se kako je određeno u Prilogu III.
4. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 46. kojima se utvrđuju detaljna pravila o radu savjetodavnih vijeća.
DIO XII.
POSTUPOVNE ODREDBE
Članak 46.
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 11. stavka 2., članka 15. stavaka 2., 3., 6. i 7. te članka 45. stavka 4. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od pet godina počevši od 29. prosinca 2013. Komisija izrađuje izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije devet mjeseci prije kraja razdoblja od pet godina. Delegiranje ovlasti automatski se produljuje za razdoblja jednakog trajanja, osim ako se Europski parlament ili Vijeće tom produljenju usprotive najkasnije tri mjeseca prije kraja svakog razdoblja.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 11. stavka 2., članka 15. stavaka 2., 3., 6. i 7. te članka 45. stavka 4. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 11. stavka 2., članka 15. stavaka 2., 3., 6. i 7. te članka 45. stavka 4.stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 47.
Odborski postupak
1. Komisiji pomaže Odbor za ribarstvo i akvakulturu. Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Ako odbor ne da nikakvo mišljenje o nacrtu provedbenog akta koji se treba donijeti sukladno članku 23., Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta i primjenjuje se članak 5. stavak 4. treći podstavak Uredbe (EU) br. 182/2011.
3. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 8. Uredbe (EU) br. 182/2011 u vezi s njezinim člankom 5.
DIO XIII.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 48.
Stavljanje izvan snage i izmjene
1. Uredba (EZ) br. 2371/2002 stavlja se izvan snage.
Upućivanja na uredbu stavljenu izvan snage tumače se kao upućivanja na ovu Uredbu.
2. Odluka 2004/585/EZ stavlja se izvan snage s učinkom od stupanja na snagu pravila koja su donesena na temelju članka 45. stavka 4. ove Uredbe.
3. Članak 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1954/2003 (25) briše se.
4. Uredba Vijeća (EZ) br. 639/2004 (26) stavlja se izvan snage.
5. U članku 105. Uredbe (EZ) br. 1224/2009, umeće se sljedeći stavak:
"3a. Odstupajući od stavaka 2. i 3., nikakav faktor množenja ne primjenjuje se na ulove koji podliježu obvezi iskrcavanja sukladno članku 15. Uredbe (EU) br. 1380/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (27), pod uvjetom da količina prelova u odnosu na dopušteni iskrcaj ne prelazi 10 %.
Članak 49.
Preispitivanje
Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o funkcioniranju ZRP-a do 31. prosinca 2022. godine.
Članak 50.
Godišnje izvješće
Komisija jednom godišnje izvješćuje Europski parlament i Vijeće o napretku u postizanju maksimalno održivog prinosa i o stanju ribljih stokova, što je prije moguće nakon donošenja godišnje uredbe Vijeća kojom se određuju ribolovne mogućnosti raspoložive u vodama Unije i u određenim vodama koje ne pripadaju Uniji, za plovila Unije.
Članak 51.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 11. prosinca 2013.