РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 16 октомври 2013 година
относно Държавна помощ № SA.18211 (C 25/2005) (ex NN 21/2005), предоставена от Словашката република на Frucona Košice a.s.
(нотифицирано под номер C(2013) 6261)
(само текстът на словашки език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/342/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като прикани заинтересованите страни да представят мненията си съгласно горепосочените разпоредби и като взе предвид техните мнения (2),
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
1. ПРОИЗВОДСТВОТО ПРЕД КОМИСИЯТА
(1)
С писмо от 15 октомври 2004 г., заведено на 25 октомври 2004 г., Комисията получи жалба относно държавна помощ, за която се твърди, че е предоставена неправомерно на Frucona Košice, a. s.. Жалбоподателят изпрати допълнителна информация на 3 февруари 2005 г. Среща с него се състоя на 24 май 2005 г.
(2)
Въз основа на информацията, предоставена от жалбоподателя, Комисията изиска с писмо от 6 декември 2004 г. от Словакия да я информира относно оспорваната мярка. С писмо от 4 януари 2005 г., заведено на 17 януари 2005 г., Словакия информира Комисията за вероятно незаконна помощ, отпусната на „Frucona Košice“ a.s. в контекста на споразумение с кредитори, и поиска от нея да одобри въпросната помощ като оздравителна програма за предприятие във финансови затруднения. С писмо от 24 януари 2005 г., заведено на 28 януари 2005 г., Словакия предостави на Комисията допълнителна информация. С писмо от 9 февруари 2005 г. Комисията изиска допълнителна информация, която ѝ бе предоставена в писмо от 4 март 2005 г., заведено на 10 март 2005 г. На 12 май 2005 г. се състоя среща със словашките власти.
(3)
С писмо от 5 юли 2005 г. Комисията извести Словакия за решението си да образува производство по реда на член 108, параграф 2 от ДФЕС във връзка с помощта.
(4)
Решението на Комисията да образува производство беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си по мярката.
(5)
Словашките власти представиха наблюденията си в писмо от 10 октомври 2005 г., заведено на 17 октомври 2005 г. С писмо от 24 октомври 2005 г., заведено на 25 октомври, Комисията получи мнението от една от заинтересованите страни (бенефициера). То беше препратено на Словакия, за да ѝ се даде възможност да реагира; мнението на Словакия беше получено с писмо от 16 декември 2005 г., заведено на 20 декември 2005 г. На 28 март 2006 г. се състоя среща с бенефициера, на която му бе предоставена възможност да изложи позицията си. С писмо от 5 Май 2006 г., заведено на 8 Май 2006 г., Словакия предостави на Комисията допълнителна информация.
(6)
На 7 юни 2006 г. Комисията прие решение, с което се разпорежда възстановяване на помощта (4). След тази дата в хода на контактите със словашките власти относно изпълнението на това решение Комисията беше уведомена за резултата от националното съдебно производство, свързано с размера на дълга, който да бъде записан в споразумението с кредиторите. Тази информация следва да бъде взета предвид в настоящото решение.
2. ПРОИЗВОДСТВОТО ПРЕД ОБЩИЯ СЪД
(7)
На 12 януари 2007 г.„Frucona Košice“ a.s. обжалва решението пред Общия съд на Европейския съюз, като оспори inter alia класифицирането на опрощаването на дълг като държавна помощ, твърдейки, че е в съответствие с принципа на частния кредитор в пазарни условия. С решение от 7 декември 2010 г. (дело T-11/07) Общият съд отхвърли аргументите на жалбоподателя и потвърди решението на Комисията с основанието, че фалитът би бил по-изгоден за държавата отколкото споразумението с кредиторите.
3. ПРОИЗВОДСТВОТО ПРЕД СЪДА
(8)
„Frucona Košice“ a.s. обжалва решението на Общия съд пред Съда, твърдейки по-конкретно, че в решението на Общия съд не е направена правилна оценка на прилагането от Комисията на теста на частния кредитор и недопустимо е направен опит обосновката на съда да се замени с тази на Комисията по отношение на теста на частния кредитор (дело C-73/11 P).
(9)
На 24 януари 2013 г. Съдът отмени решението на Общия съд. Съдът заключи, че Комисията е допуснала явна грешка при преценката, като не е взела предвид продължителността на процедурата за фалит в преценката си на теста на частния кредитор или ако е взела предвид този фактор, не е изложила достатъчно основания за своето решение. Делото е върнато в Общия съд за решение относно твърденията на дружеството във връзка с процедурата по принудително събиране на данъците, по която все още не е било постановено решение.
4. ОТМЯНА
(10)
С оглед на решението на Съда, Комисията счита за уместно да отмени първоначалното решение от 7 юни 2006 г. и да го замени с настоящото решение с цел да се коригират установените от Съда недостатъци.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
1. ДРУЖЕСТВОТО
(11)
Бенефициер на финансовата помощ е „Frucona Košice“ a. s., дружество, което се занимава с производство на спирт и спиртни напитки, безалкохолни напитки, плодови и зеленчукови консерви и оцет. След като загубва своя лиценз, бенефициерът спира производството на спирт и спиртни напитки. Независимо от това той продължава да е активен на пазара на едро на спирт и спиртни напитки. Предприятието се намира в регион, който отговаря на условията за предоставяне на регионална помощ по реда на член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
(12)
По време на разглежданите събития бенефициерът е имал около 200 души персонал. В бележките си по решението за откриване на официално производство дружеството предостави на Комисията данни за оборота си (включително акцизни сборове и ДДС), които са изведени в таблицата по-долу.
Таблица 1
Оборот в различни производствени сфери, включително акцизни сборове и ДДС [SKK]
2002
2003
2004
Оцет
28 029 500
27 605 100
11 513 600
Производство на плодове и зеленчуци
37 112 500
32 584 500
22 696 400
Зеле
2 878 340
503 030
201 310
Газирани безалкохолни напитки
9 373 800
17 601 600
17 560 100
Негазирани безалкохолни напитки
2 877 700
6 420 420
7 920 010
Сокове - 100 %
51 654 900
43 421 600
22 706 600
Спирт
696 193 500
743 962 700
728 837 400
Сайдер
1 495 640
106 360
0
Сироп
5 928 100
6 502 920
5 199 540
Други продукти/услуги
59 476 000
99 635 000
63 680 000
ОБЩО
895 019 980
978 343 230
880 314 960 (5)
(13)
Тези данни се различават значително от данните, предоставени на Комисията от словашките власти и посочени в решението за образуване на официално производство (6). В отговора си на бележките на бенефициера след откриването на официалното производство словашките власти не оспорват точността на посочените по-горе данни. Според словашките власти бенефициерът отговаря на критериите за средно по размер предприятие.
2. ПРИЛОЖИМО НАЦИОНАЛНО ЗАКОНОДАТЕЛСТВО
(14)
Оспорваната мярка е опростено данъчно задължение от данъчна служба Košice IV по силата на споразумение с кредитори. Този процес е уреден в Закон № 328/91 за фалитите и споразуменията с кредитори („Закон за фалитите“).
(15)
Споразумението с кредитори е процес, осъществяван под надзора на съда, който подобно на фалита, има за цел уреждане на финансовото състояние на предприятия длъжници (7). По реда на процедура за фалит предприятието престава да съществува и или активите му се продават на нов собственик, или предприятието се ликвидира. За разлика от нея, в процедурата по споразумение предприятието длъжник продължава да търгува без промяна на собствеността.
(16)
Процедурата по споразумение се стартира от предприятието длъжник. Целта е да се постигне споразумение с кредиторите, по силата на което предприятието длъжник изплаща част от дълга си, а останалата част му се опрощава. Споразумението следва да се одобри от упражняващия надзор съд.
(17)
Кредиторите, чиито вземания са обезпечени, например чрез ипотека, действат като отделни кредитори. За да се приеме предложението за споразумение, всички отделни кредитори трябва да гласуват за него, докато при останалите кредитори е достатъчно и квалифицирано мнозинство. С други думи, отделните кредитори гласуват индивидуално и имат право на вето по предложението.
(18)
Отделните кредитори имат привилегировано положение и при производството по обявяване във фалит. Претенциите на отделните кредитори могат да бъдат удовлетворени по всяко време в хода на процедурата по фалит и всички средства от продажбата на обезпечените активи при процедурата по фалит са предназначени изключително за покриване на претенциите на отделните кредитори. Ако претенциите на отделните кредитори не могат да се покрият от тази продажба, оставащата за изплащане сума се включва във втората група заедно с претенциите на останалите кредитори. Кредиторите от втората група се обезщетяват на pro rata принцип.
(19)
По реда на Закона за фалитите предприятието, подаващо заявление за споразумение с кредитори, е задължено да представи на осъществяващия надзора съд списък от мерки за преструктурирането си и за непрекъснатото финансиране на дейността си след споразумението.
(20)
По реда на Закон 511/92 за администрирането на данъците и таксите и за изменения в системата на местните финансови органи („Закон за данъчната администрация“) предприятията могат да поискат от данъчните власти отсрочване на плащането на данъците. Върху отсрочената сума се начислява лихва, а самото задължение се обезпечава.
(21)
Законът за данъчната администрация регулира и принудителното събиране на данъците, чиято цел е да се удовлетворят данъчните вземания на държавата чрез продажба на недвижимо имущество, движими активи или на предприятието като цяло.
3. ФАКТИТЕ
(22)
В периода между ноември 2002 г. и ноември 2003 г. бенефициерът се е възползвал от възможността, предоставена му по разпоредбите на Закона за данъчната администрация, да отсрочи задължението си да плаща акцизни сборове върху спирт (8). Общият размер на разсрочените данъчни задължения възлиза на 477 015 759 SKK (12,6 милиона EUR). Преди да одобри отсрочването на тези задължения, спазвайки разпоредбите на закона, данъчният орган е обезпечил всяко едно от вземанията си с активи на бенефициера. Словашките власти посочват, че стойността на обезпеченията по счетоводството на бенефициера е възлизала на 397 476 726 SKK (10,5 милиона EUR). От своя страна бенефициерът твърди, че стойността на обезпеченията по експертна оценка от края на 2003 г. е била 193 940 000 SKK (5 милиона EUR). Това, според бенефициера, е стойността на активите, включени в обезпечението (движими и недвижими активи и вземания), изчислена по така наречени цени на експерти.
(23)
Считано от 1 януари 2004 г., изменения в Закона за данъчна администрация ограничават правото да се изиска отсрочено плащане на данъчни задължения само до един път годишно. Бенефициерът използва тази възможност за акцизните сборове от декември 2003 г., дължими през януари 2004 г. Затова пък не е в състояние да изплати и няма право да отложи изплащането на акцизните сборове от януари 2004 г., дължими на 25 февруари 2004 г. В резултат на това, бенефициерът се превръща в предприятие длъжник по смисъла на Закона за фалитите. В резултат на това бенефициерът губи лиценза си за производство и преработка на спирт.
(24)
На 8 март 2004 г. бенефициерът подава искова молба до компетентния окръжен съд за споразумение с кредиторите. След като установява, че всички необходими законови изисквания са спазени, на 29 април 2004 г. окръжният съд взема решение да даде ход на процедурата. На заседанието от 9 юли 2004 г. кредиторите гласуват в полза на споразумението, предложено от бенефициера. На 14 юли 2004 г. споразумението е одобрено с решение на осъществяващия надзора окръжен съд.
(25)
През август 2004 г. данъчният орган подава жалба срещу решението на окръжния съд. Със свое решение от 25 октомври 2004 г. Върховният съд отхвърля жалбата и потвърждава решението на окръжния съд, което влиза в сила от 23 юли 2004 г. Впоследствие прокуратурата обжалва отново решението на окръжния съд по реда на извънредна процедура по обжалване.
(26)
Кредиторите, включително данъчния орган, се договарят с бенефициера за следните мерки: бенефициерът изплаща 35 % от дълга в рамките на един месец от датата на влизане в сила на споразумението, а кредиторите му опрощават останалите 65 %. Следователно всички кредитори са третирани еднакво. Таблицата по-долу дава конкретните суми за всеки кредитор.
Таблица 2
Задължения на бенефициера преди и след процедурата по споразумение [SKK]
Кредитор
Дълг преди
споразумението
Дълг след
споразумението (9)
Опростена сума
Публичен
Данъчен орган
640 793 831
224 277 841
416 515 990
Частен
Tetra Pak a.s.
1 004 208
351 498
652 710
MTM-obaly, s. r. o.
317 934
111 277
206 657
Merkant družstvo
332 808
116 483
216 325
Vetropack, s. r. o.
2 142 658
749 930
1 392 728
ОБЩО
644 591 439 (10)
225 607 029
418 984 410
(27)
Включеният в процедурата по споразумение иск на данъчните органи е на стойност 640 793 831 SKK (16,86 милиона EUR) и включва основно неизплатени акцизни сборове за периода май 2003 г. - март 2004 г., дължим ДДС за периода януари-април 2004 г. и начислените глоби и лихви. Данъчният орган опрощава сума, възлизаща на 416 515 990 SKK (11 милиона EUR). Споразумението гарантира на данъчните органи 244 277 841 SKK (5,86 милиона EUR).
(28)
В процедурата по споразумение данъчният орган действа като отделен кредитор и, като такъв, гласува отделно. По този начин, за да може споразумението да влезе в сила, данъчният орган е трябвало да гласува в негова полза. Привилегированото положение на данъчния орган се дължи на факта, че някои от вземанията му са обезпечени във връзка с отсрочката за плащане на данъчни задължения от бенефициера през 2002 г. и 2003 г. (вж. подточка 17). Всички останали кредитори са гласували в полза на предложеното споразумение. Техните вземания са били обикновени необезпечени търговски вземания.
(29)
В предложението си за споразумение, според изискванията на Закона за фалитите, бенефициерът описва мерки по преструктурирането си, отнасящи се до производството и дистрибуцията, както и работната ръка (включително съкращения).
(30)
В областта на организацията и работната ръка, бенефициерът предлага следните мерки: създаване на обща производствена група за всички производствени дейности, преструктуриране на транспортния отдел чрез отстраняване на най-амортизираните превозни средства и преструктуриране на търговските дейности. Тези мерки се придружават от съкращаване на 50 души работна ръка през периода март-май 2004 г. През същия период други 50 души следва да работят за 60 % от заплащането си.
(31)
В областта на производството и технологиите бенефициерът обявява, че тъй като предприятието е изгубило лиценза си за производство на спирт, съответните производствени мощности ще се отдават под наем от април 2004 г. Бенефициерът планира да намали или прекрати производството на някои непечеливши безалкохолни напитки и декларира, че въвеждането на всеки нов продукт в тази сфера ще бъде предхождано от анализ на рентабилността на производството.
(32)
Бенефициерът споменава и следните мерки: преструктуриране на разходите в резултат на по-ниските производствени разходи след прекратяване на производството на спирт и съкращаване на транспортния парк на предприятието, както и продажбата на старо оборудване за вторични суровини.
(33)
Освен това бенефициерът планира да продаде административна сграда, магазин и почивна база, като споменава и възможността да продаде или отдаде под наем подразделението си за производство на оцет. В наблюденията си по решението за образуване на производство словашките власти потвърждават, че продажбата на административната сграда, магазина и почивната база, не са се състояли.
(34)
Бенефициерът планира интензивна продажба на готова продукция от складовете си (11).
(35)
Според предложението бенефициерът ще финансира споразумението със свои средства (продажба на стокова наличност) в размер на 110 милиона SKK и чрез външно финансиране под формата на кредит от търговска банка в размер на 100 милиона SKK. Според представената от бенефициера информация в отговор на откриването на производство оставащият дълг е изплатен с приходи от нова емисия акции (21 милиона SKK; 0,56 милиона EUR), приходи от продажба на стокова наличност (110 милиона SKK; 2.9 милиона EUR) и текущ кредит по доставка от „Old Herold“ s.r.o. (100 милиона SKK; 2,6 милиона EUR). Падежът на фактурите за „Old Herold“ s.r.o. е 40 дни, което според бенефициера е дълъг период от време предвид нестабилното му финансово положение. Удълженият падеж дава възможност на бенефициера да натрупа необходимите средства в брой.
(36)
След образуване на производството словашките власти информираха Комисията, че по споразумението с кредиторите на 17 декември 2004 г. на данъчния орган са изплатени 224 277 841 SKK. Словашките органи потвърдиха, че са спрели прилагането на споразумението за опрощаване на дълг, докато продължава производството на Европейската комисия.
(37)
В рамките на контактите във връзка с изпълнението на решението на Комисията, което постановява възстановяване на помощта, словашките органи информираха Комисията за резултата от посочената в подточка 25 извънредна процедура по обжалване: със свое решение от 27 април 2006 г. Върховният съд на Словашката република частично отменя решението на компетентния окръжен съд от 14 юли 2004 г., потвърждаващо споразумението с кредиторите на основание, че просрочените задължения за пътен данък в размер на 424 490 SKK са включени неправомерно в споразумението. Върховният съд отхвърли жалбата по отношение на останалата част. Със свое решение от 18 август 2006 г. компетентният окръжен съд изпълни решението на Върховния съд от 27 април 2006 г., като посочва, че коригираната сума, дължима на данъчния орган, възлиза на 640 369 341,4 милиона SKK (35 % от които представляват 224 129 269,1 милиона SKK).
III. РЕШЕНИЕ ЗА ОБРАЗУВАНЕ НА ПРОИЗВОДСТВО ПО РЕДА НА ЧЛЕН 108, ПАРАГРАФ 2 ОТ ДФЕС
(38)
В решението си да открие производство Комисията изрази съмнения за държавна помощ под формата на спорното опрощаване. По-точно, тя счита, че поведението на данъчния орган по време на процедурата по споразумение не издържа на теста за частен кредитор в пазарни условия. В частност, Комисията установи, че данъчният орган е в различно правно положение спрямо другите кредитори, тъй като е с обезпечени вземания и е можел да даде ход на принудително събиране на данъци. Комисията се съмнява дали процедурата по споразумение е довела до възможно най-добрия за държавата изход в сравнение с процедурата за фалит или процедурата по принудително събиране на данъци.
(39)
Освен това Комисията изрази съмнения за съвместимостта на оспорваната помощ с вътрешния пазар. На първо място повдигна съмнения дали помощта може да се счита за съвместима с оздравителна програма, както претендират словашките власти. Оздравителната програма може да се изразява само в парична помощ под формата на гаранции по заеми или кредити. Оспорваната мярка обаче е опрощаване на дълг, което съответства на неподлежащи на връщане безвъзмездни средства. Освен това, мярката не е предприета с цел бенефициерът да представи план за преструктуриране или план за ликвидация, или да изплати изцяло помощта в срок от шест месеца от разрешението за оздравителната програма.
(40)
Освен това Комисията разгледа съвместимостта на оспорваната мярка с помощ за преструктуриране и изрази съмнения относно спазването на две от основните изисквания: наличие на план за преструктуриране, който да гарантира дългосрочна жизненост в рамките на разумни срокове и ограничаване на помощта до необходимия минимум.
IV. БЕЛЕЖКИ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ ЛИЦА
(41)
Наред с фактите, описани в Част II по-горе, бенефициерът предостави и следната информация.
(42)
Бенефициерът изтъква, че причина за финансовите му трудности в началото на 2004 г. са промените в Закона за данъчната администрация, които са ограничили правото му за отсрочване на плащането на данъчни задължения до веднъж годишно. Това е била важна промяна за бенефициера, който, по негови думи, е разчитал на същия механизъм в предходни години.
(43)
Относно делото по същество, бенефициерът първо е представил мнение, че Комисията не е компетентна да разглежда оспорваната мярка, тъй като мярката е влязла в сила преди датата на присъединяване и не е прилагана след присъединяването. Твърденията, че мярката е влязла в сила преди присъединяването, се основават на факта, че на процедурата по споразумение е даден ход на 8 март 2004 г., както посочва бенефициерът, а съдът я одобрява на 29 април 2004 г., т.е. преди присъединяването на Словакия към Европейския съюз. Освен това се упоменава, че данъчните органи са дали съгласието си в рамките на преговорите, предхождащи даването на ход на процедурата по споразумение. През декември 2003 г. се е провела среща с представители на Данъчна дирекция на Словашката република, а на 3 февруари 2004 г. местният данъчен орган изпраща на бенефициера писмо, в което, както се твърди, е потвърдена възможността за пристъпване към споразумение.
(44)
Бенефициерът също посочва, че дори Комисията да продължава да твърди, че е компетентна по случая, оспорваната мярка не представлява държавна помощ, тъй като е спазен принципът на частния кредитор в пазарни условия.
(45)
Бенефициерът твърди на първо място, че сравнението на процедурата по споразумение с процедурата по принудително събиране на данъци е подвеждащо, тъй като даването на ход на първата изключва или суспендира втората. Следователно принудителното събиране на данъчни задължения не е било опция за данъчния орган. Освен това, според бенефициера, ако той не е бил предложил ход на процедура по споразумение, след няколко седмици или месеци е щял да бъде задължен по силата на законодателството за фалит да стартира процедура за фалит или процедура за споразумение с кредитори.
(46)
На второ място бенефициерът изтъква, че решението на държавата да избегне обявяването му във фалит и вместо това да прибегне до споразумение отговаря на теста за частен кредитор в пазарни условия. Като доказателство бенефициерът представя становища от двама одитори и един синдик, че данъчните органи биха получили повече и биха го получили по-бързо по реда на процедурата за споразумение, отколкото по процедурата за фалит. Освен това бенефициерът представя допълнителни материали и статистически данни, според които процедурата за фалит в Словакия продължава средно между три и седем години и носи съвсем ограничени средства от продажбата на активи (12).
(47)
Бенефициерът обосновава анализа си основно на доклад на одиторското предприятие „EKORDA“, с дата от 7 юли 2004 г., с който, както се твърди, данъчният орган е разполагал преди гласуването на кредиторите на 9 юли 2004 г. Няма доказателства, обаче, представени в полза на последното твърдение.
(48)
Според доклада на „EKORDA“, приходите от продажба на активи при фалит биха възлизали в най-добрия случай на 204 милиона SKK (5,3 милиона EUR), а след приспадане на различни такси, възлизащи на 45 милиона SKK - само на 159 милиона SKK (4,2 милиона EUR). Бенефициерът е коригирал сумата на таксите за приспадане (на 36 милиона SKK) и е получил стойност от 168 милиона SKK (4,4 милиона EUR). Дори данъчният орган, в качеството си на единствен отделен кредитор и най-голям кредитор, да получи повечето от тези средства, те пак ще са по-малко, отколкото е получил след споразумението.
(49)
За да получи тези резултати, „EKORDA“ използва за основа счетоводната стойност към 31 март 2004 г. на недвижимите активи, стоковата наличност, паричните средства в брой и краткосрочните вземания след корекция, като отразява тяхната невъзстановимост и ниска стойност. Одиторът „EKORDA“ е коригирал номиналната стойност на активите на бенефициера по т.нар. процент при ликвидация на всеки един актив при продажба в случай на фалит (45 % от недвижимите активи, 20 % от стоковата наличност и краткосрочните вземания и 100 % от паричните средства в брой).
(50)
„EKORDA“ изтъква бъдещите данъчни приходи от дейността на бенефициера (13), развитието на заетостта в региона и на хранителната промишленост в Словакия като много важни фактори в полза на това бенефициерът да продължи да упражнява стопанска дейност.
(51)
Бенефициерът посочва още два доклада. Одиторът, госпожа Марта Кохова, заключава, че максималният приход от продажбата на активите, които обаче не са оценени, би възлизал на 100 милиона SKK (2,6 милиона EUR), от които след приспадане на таксите от 22 милиона SKK биха останали само 78 милиона SKK (2 милиона EUR). Госпожа Холовачова, синдик, е цитирана като автор на изказването, че по нейно мнение процедурата за споразумение е по-изгодна за кредиторите, отколкото фалита. Едно от съображенията е, че кредиторът има интерес длъжникът му да продължи дейността си (бъдещи приходи от търговия или от данъци).
(52)
На трето място следва да се имат предвид дългосрочни съображения като например бъдещите данъчни постъпления. Твърди се, че принципът на правния прецедент, изключващ социално-политическото значение от теста за частен кредитор в пазарни условия, не може да се приложи за случаи, когато публичен орган отчита бъдещи данъчни приходи (14). Според бенефициера положението на публичния орган в неговия случай е сходно с това на кредитор в пазарни условия, който има интерес от оцеляване на клиента му. След това бенефициерът се позовава на съдебната практика във връзка с принципа на частния инвеститор в пазарни условия.
(53)
Бенефициерът заключава, че тестът за частен кредитор в пазарни условия е издържан и оспорваната мярка не представлява държавна помощ.
(54)
Ако обаче Комисията заключи друго, бенефициерът твърди, че оспорваната мярка е съвместима с помощ за преструктуриране. Бенефициерът твърди, че още преди постигането на споразумение данъчният орган е проверил възможността представения от бенефициера бизнесплан да възстанови дългосрочната жизнеспособност на предприятието. Според бенефициера отсъствието на официален план за преструктуриране е без значение, в случай на оценка ex post от страна на Комисията, тъй като към днешна дата Комисията може да се увери, че бенефициерът действително е стопански активен. Същевременно обаче бенефициерът счита, че в случай на оценка ex ante е необходим подробен план за преструктуриране. След това той накратко описва предприетите мерки по преструктуриране: увеличение на собствения капитал, съкращения и продажба на стокова наличност. Бенефициерът счита, че прекратяването на производството на спирт и спиртни напитки и отдаването под наем на производствените активи на предприятието „Old Herold“ s.r.o. представляват мерки по преструктуриране. Макар първоначално спирането на производството да се е наложило поради загуба на лиценз, бенефициерът не е кандидатствал за нов лиценз след споразумението.
(55)
Според бенефициера е спазено и изискването приносът му към преструктурирането на предприятието да е значителен.
(56)
Накрая, бенефициерът напомня, че факта, че е стопански активен в подпомаган регион, където е един от най-значимите работодатели, следва да се отчита при прилагане на насоките за помощ при преструктуриране.
V. БЕЛЕЖКИ ОТ СТРАНА НА СЛОВАШКАТА РЕПУБЛИКА
(57)
В отговора си относно стартирането на разследването словашките власти предоставят някои бележки по фактическата страна, които вече са цитирани в част II по-горе.
(58)
Словашките власти потвърдиха, че в момента на гласуване на споразумението данъчният орган не е отчел аспекта на държавна помощ. Данъчният орган не е разглеждал споразумението като форма на държавна помощ и затова от бенефициера не е изискано да представи план за преструктуриране, който е различен от бизнесплана, представян в съда по законодателството за несъстоятелност. б
(59)
В отговор на бележките, представени от бенефициера, словашките власти предоставиха следните бележки.
(60)
Словашките власти не намират за уместни в настоящия случай бележките на бенефициера по средната продължителност на процедурата за фалит и средната възвръщаемост от продажбата на активи при процедура за обявяване във фалит. Според тях като се отчита малкият брой кредитори и наличието на активи с положителна стойност при ликвидация, която надхвърля сумата, изплатена на държавата по споразумението, процедурата за фалит би приключила в по-кратък от средния за страната срок и приходите за данъчните органи биха били по-високи, отколкото при споразумението. На 21 юни 2004 г. местните данъчни органи са извършили проверка в предприятието и са установили, че към 17 юни 2004 г. бенефициерът е разполагал със суми в брой в размер на 161,3 милиона SKK, вземания в размер на 62,8 милиона SKK, складова наличност спирт и спиртни напитки на стойност от 84 милиона SKK и недвижими активи със счетоводна стойност 200 милиона SKK.
(61)
Словашките власти считат, че принудителното събиране на данъчни задължения е било действителна възможност за данъчните органи. Те потвърждават, че данъчните органи са имали възможност да дадат ход на тази процедура преди сключването на споразумение, както биха постъпили, ако съдът бе отказал да потвърди споразумението (тъй като данъчните органи, в качеството си на отделен кредитор, не би трябвало да гласуват в негова полза).
(62)
Словашките власти не са съгласни с твърдението на бенефициера, че финансовите му затруднения се дължат на промените в Закона за данъчната администрация. Според словашките власти финансовите затруднения на бенефициера се дължат на финансовата му стратегия да използва средствата от косвени данъци, за да осъществява стопанската си дейност, докато това, което бенефициерът е трябвало да прави е просто да събира данъците от клиентите си и да ги превежда в държавния бюджет.
(63)
Словашките власти не са съгласни, че срещата в Данъчна дирекция през декември 2003 г. е доказателство за предварителното съгласие за споразумение от страна на данъчните органи. Те прилагат писмо от 6 юли 2004 г., което е изпратено от Данъчна дирекция до подчинените ѝ данъчни органи, в което се посочва, че последните не трябва да приемат споразумението, предложено от бенефициера, тъй като е неблагоприятно за държавата. В това писмо се цитира друго по-общо писмо от 15 януари 2004 г. от Министерството на финансите до Данъчната дирекция, в което министерството иска от дирекцията да гарантира, че няма да се приемат предложения за споразумения с кредитори, които биха задължили данъчните органи да опрощават данъчни задължения. Освен това словашките власти тълкуват писмото от 3 февруари 2004 г., цитирано от бенефициера (виж подточка 43), като изрично несъгласие с предложението за споразумение при 35 %.
(64)
Словашките власти потвърждават, че бенефициерът не е плащал навреме акцизи от януари 2001 до март 2004 г. и редовно е отсрочвал данъчните си задължения.
(65)
Според словашките власти значителните разлики в оценките на двата одиторски доклада (виж подточки 48 и 51) пораждат съмнения за достоверността и на двата. В частност, властите изразяват съмнение за определения от „EKORDA“ процент при ликвидация на краткотрайни активи. Той следва да е по-висок от 20 %.
(66)
В заключение, според словашките власти бенефициерът не е съставил надежден план за преструктуриране и мерките, предложени в контекста на процедурата за споразумение, не могат да се приемат като мерки по преструктуриране.
VI. ОЦЕНКА
1. КОМПЕТЕНТНОСТ НА КОМИСИЯТА
(67)
Тъй като част от разглежданите събития по настоящия случай датират от времето преди присъединяването на Словакия към Европейския съюз на 1 май 2004 г., първата задача на Комисията бе да определи дали е компетентна за действие по спорната мярка.
(68)
Мерки, влезли в сила преди присъединяването, които не се прилагат след него, не могат да са предмет на разследване от Комисията нито по реда на процедурата за временен механизъм, уредена в приложение IV, точка 3 от Договора за присъединяване, нито по процедурите по член 108 от ДФЕС. Нито Договорът за присъединяване, нито Договорът за функционирането на Европейския съюз задължават или оправомощават Комисията да разглежда подобни мерки.
(69)
Затова пък мерки, влезли в сила след присъединяването, ясно попадат в компетентността на Комисията. За да се определи точно моментът на влизане в сила на една мярка, съответстващият критерий е правно обвързващият акт, с който компетентен национален орган отпуска помощ (15).
(70)
Бенефициерът твърди, че оспорваната мярка е влязла в сила преди присъединяването и не се е прилагала след това (вж. подточка 43).
(71)
Комисията не може да приеме аргументите, изтъкнати от бенефициера. Предложението да се даде ход на процедура по споразумение, не е на органа, предоставящ безвъзмездната помощ, а действие на бенефициера. Решението на съда да даде ход на процедура по споразумение също така не е действие на органа, предоставящ безвъзмездната помощ. Това решение само е позволило на бенефициера и на неговите кредитори да продължат преговорите по споразумението, но категорично не представлява предоставяне на безвъзмездна помощ. Няма представено доказателство, че на срещата през декември 2003 г. Данъчна дирекция е изразила съгласието си с оспорваната мярка. Напротив, словашките власти отричат наличие на предварително споразумение. В писмото от 3 февруари 2004 г. изрично и ясно се отказва предложението за споразумение на ниво от 35 %.
(72)
Решението на компетентния орган да опрости част от вземанията си е взето на 9 юли 2004 г., когато данъчният орган е приел предложението за споразумение на бенефициера.
(73)
Съответно отпада въпросът дали мярката се прилага след присъединяването.
(74)
На тези основания Комисията счита, че е компетентна да оцени оспорваната мярка по реда на член 108 от ДФЕС.
2. НАЛИЧИЕ НА ДЪРЖАВНА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(75)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС определя за несъвместима с вътрешния пазар всяка помощ, отпусната от държава членка или с държавни средства под каквато и да е форма, която нарушава или заплашва да наруши условията за конкуренция, като облагодетелства определени предприятия или производството на определени стоки и засяга търговията между държави членки.
(76)
Опрощаване на задължение към държавен орган, какъвто са данъчните органи, представлява форма на разполагане с държавни средства. Тъй като мярката е в полза само на едно предприятие, тя е селективна.
(77)
До събитията, довели до откриване на процедура по неплатежоспособност, бенефициерът е работил в условията на пазара на спирт и спиртни напитки, безалкохолни напитки и консервирани плодове и зеленчуци. През 2003 г. бенефициерът е бил третият по големина производител на спирт и спиртни напитки в Словакия. След загубата на лиценза си за производство на спирт и спиртни напитки през март 2004 г. бенефициерът е активен на пазара на едро на спирт и спиртни напитки, произведени от друго предприятие - „Old Herold“ s.r.o., което работи с производствени мощности, наети от бенефициера. Във всички пазарни сегменти, в които бенефициерът е бил активен преди споразумението и е активен в момента, се осъществява търговия между държавите членки.
(78)
В решението си да започне официална процедура по разследване, Комисията изказва съмнения за това, че мярката нарушава или заплашва да наруши условията на конкуренция, като предоставя на бенефициера предимство, което последният не би бил способен да получи в пазарни условия. С други думи Комисията се съмнява, че държавата е действала като частен кредитор в пазарни условия за бенефициера.
(79)
Установено е, че споразумението с кредиторите съдържа едни и същи условия за частни кредитори и за данъчните органи (публичен кредитор). 35 % от задълженията е трябвало да бъдат изплатени на кредиторите в рамките на определен срок, което бенефициерът всъщност е направил. Останалите 65 % от задълженията са опростени.
(80)
Позицията на данъчните органи, обаче, като кредитор в този случай е необичайно силна и не може да се отъждествява с тази на типичен кредитор при процедура за фалит. Правното и икономическо положение на данъчните органи преди споразумението с кредиторите е било по-добро от това на частните кредитори. Не само че с над 99 % от всички претенции, заявени в процедурата за фалит, данъчните органи са очевидно доминиращият кредитор с решаващо значение, но и, което е по-важно, са отделен кредитор. Техните претенции могат да бъдат удовлетворени по всяко време в хода на процедурата за фалит чрез постъпленията от продажбата на обезпечените активи: както се посочва в подточка 18 по-горе, тези постъпления са предназначени изключително за покриване на претенциите на отделните кредитори. Следователно, налага се да се проучи в подробности, дали данъчните органи са използвали всички средства, с които са разполагали, за да получат изплащане на вземанията си във възможно най-голяма степен, както би постъпил частен кредитор в пазарни условия.
(81)
Условията, обаче, на които трябва да отговаря една мярка, за да попадне в обхвата на понятието „помощ“ по смисъла на член 107 ДФЕС, не са изпълнени, ако предприятието получател е могло да получи същото предимство като предимството, което му е предоставено посредством държавните средства, при обстоятелства, съответстващи на нормалните пазарни условия (16). Тази преценка се извършва по принцип с прилагането на критерия за частния кредитор. Когато публичен кредитор предоставя облекчения на условията за плащане по отношение на свои вземания от предприятие, подобни облекчения на условията за плащане представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, когато предприятието получател, предвид значението на така предоставеното икономическо предимство, явно не би получило подобни облекчения от частен кредитор, който се намира в положение, възможно най-близко до това на публичния кредитор, и който търси възможност да получи плащане на дължимите му суми от длъжник във финансови затруднения (17).
(82)
Приложимостта на критерия за частния оператор на пазара зависи в крайна сметка от това дали съответната държава членка предоставя икономическо предимство на предприятие като действа в качество, различно от качеството ѝ на носител на публична власт. От това следва, че ако държавата членка се позовава в хода на административната процедура на посочения критерий, в случай на съмнение тя трябва да докаже недвусмислено и въз основа на обективни и проверими доказателства, че приетата мярка произтича от действията ѝ в качеството на частен оператор на пазара. Тези доказателства трябва ясно да сочат, че съответната държава членка е взела решение за действие предварително или едновременно с предоставянето на икономическото предимство. В това отношение могат да се изискват доказателства, че решението се основава на икономически оценки, сравними с тези, каквито би извършил разумен частен оператор на пазара, който се намира във възможно най-близко положение до положението на държавата членка. При все това обаче, икономически оценки, направени след предоставяне на посоченото предимство, установяване впоследствие на реалната рентабилност на направената от съответната държава членка инвестиция или по-късни обосновки на избора на действително възприетия способ не са достатъчни (18).
(83)
Накратко Словашката република посочва, че според нея мярката представлява държавна помощ. Тя признава, че при приемане на споразумението въпросът за държавна помощ просто не е бил разглеждан и е поискала оспорваната мярка да се третира като помощ за преструктуриране. Следователно се оказва, че в този случай не са спазени изискванията на цитираната по-горе съдебна практика и оспорваната мярка представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(84)
Бенефициерът е този, който твърди, че мерките не представляват помощ, и представя документите, описани по-горе, в частност и два доклада от одитори.
(85)
Въз основа на представената информация от бенефициера и от държавните органи на Словашката република Комисията установи следната фактическа страна за финансовото състояние на бенефициера през въпросната година от значение за провеждане на теста за частен кредитор в пазарни условия. Комисията не може да провери в счетоводството на бенефициера данните, предоставени от него към 31 март 2004 г., както и тези, предоставени от словашките власти към 17 юни 2004 г. Въпреки това Комисията не намира основание за съмнение в достоверността на тези цифри.
Таблица 3
Финансово състояние на бенефициера през 2003-2004 г. [милиони SKK]
31.12.2003 (19)
31.3.2004 (20)
28.4.2004 (21)
17.6.2004 (22)
31.12.2004 (23)
Дълготрайни активи (24)
208
205
204
200
200
Стокова наличност
119
209
176
84
52
Парични средства в брой
3
50
94
161
27
Краткосрочни търговски вземания
128
98 (25)
80
63 (26)
97
(86)
Комисията ще проучи първо доказателствата, представени от бенефициера, в подкрепа на това, че процедурата за фалит ще остави на данъчните органи по-малко, отколкото процедурата по споразумение (раздел 2.1). След това Комисията ще проучи положението във връзка с принудителното събиране на данъци (раздел 2.2). Накрая Комисията ще проучи другите доказателства, представени от словашките органи и от бенефициера (раздел 2.3).
(87)
Както се посочва в подточка 37, размерът на задължението, което следва да бъде включено в споразумението, е намален вследствие на извънредната процедура по обжалване.Същевременно обаче следва да се отбележи, че това решение е постановено няколко години след решението за сключване на споразумение. За целите на теста за частен кредитор в пазарни условия, наличната информация по времето, когато хипотетичен кредитор би преценявал кои са най-подходящите действия, продължава да бъде стандартът, спрямо който се измерва поведението на публичния кредитор. Поради тази причина направеният по-долу анализ използва цифрите от споразумението, сключено на 23 юли 2004 г.
2.1. Сравнение на процедурите за споразумение и за фалит
(88)
За да се определи дали на бенефициера е предоставено предимство, Комисията трябва да направи обща преценка, като вземе предвид всяко доказателство, имащо отношение към случая, което ѝ позволява да определи дали предприятието бенефициер явно не би получило подобни облекчения от частен кредитор (27). С други думи тя трябва да проучи дали за данъчния орган е било по-добре да приеме предложените в споразуменията условия или е било по-изгодно да се образува производство за фалит.
(89)
Комисията не приема доклада на „EKORDA“ за надежден източник при сравняване на предложението за споразумение с евентуална процедура за фалит. В това отношение словашките власти са съгласни с Комисията.
(90)
В самото начало Комисията отбелязва, че в доклада си от 7 юли 2004 г. (само два дни преди срещата на кредиторите) „EKORDA“ е използвала при изчисленията си състоянието на активите на бенефициера към 31 март 2004 г. От таблица 3 става ясно, че след 31 март 2004 г. стойностите на различните активи се променят изключително много. В частност, продадена е голяма част от стоковата наличност, което е довело до нарастване на паричните средства в брой. Тези промени са от голямо значение при прилагане на процентите при ликвидация, които варират от 20 % за складова наличност и краткосрочни вземания до 100 % за парични средства в брой. Ако приемем, че процентите при ликвидация, изведени от „EKORDA“, са точни (което Комисията оспорва поради изложените по-долу причини) и приложим същата методология като „EKORDA“, таблицата по-долу показва как биха изглеждали резултатите от изчисленията на „EKORDA“, ако се вземат стойностите от 28 април 2004 г. и 17 юни 2004 г., т.е. все така преди срещата на кредиторите от 9 юли 2004 г.
Таблица 4
Сравнение на вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит [милиони SKK]
Състояние към:
31.3.2004 г.
28.4.2004 г.
17.6.2004 г.
Процент при ликвидация [%]
Счетоводна стойност
Приходи
Счетоводна стойност
Приходи
Счетоводна стойност
Приходи
Дълготрайни активи
45
205
92
204
92
200
90
Стокова наличност
20
209
42
176
35
84
17
Краткосрочни търговски вземания
20
98 (28)
20
86 (29)
17
37 (30)
7
Парични средства в брой
100
50
50
94
94
161
161
Общо
204
238
275
(91)
Следва да се отбележи, че представеният на съда бизнесплан от бенефициера предвижда, че продажбата на стокова наличност за сумата от 110 милиона SKK е планирана за периода март-май 2004 г. Следователно „EKORDA“ следва да е била наясно, че структурата на активите на бенефициера ще претърпи значителни промени след 31 март 2004 г., но не е отчела това по никакъв начин.
(92)
Ако счетоводната стойност на активите на бенефициера от 28 април 2004 г. е била взета предвид, щеше да се установи, че приходите от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит ще са по-високи от разчета в доклада (238 милиона SKK или 6,3 милиона EUR вместо 204 милиона SKK или 5,3 милиона EUR). Анализът на цифрите от юни 2004 г. би позволил да се направи заключението, че вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит ((275 милиона SKK; 7,2 милиона EUR) биха били по-високи от предложеното в споразумението, както и че данъчните органи следва да упражнят правото си на вето и да отхвърлят предложението, като по този начин се прекрати споразумението. И отново, Комисията посочва, че горните резултати са получени посредством допусканията и методологията на „EKORDA“.
(93)
Комисията, обаче, не може да приеме използваната от „EKORDA“ методология и не счита допусканията на бенефициера за надеждни. Това заключение е в тон със съмненията на словашките власти, описани в подточки 60 и 65.
(94)
Като начало, „EKORDA“ не пояснява никъде в доклада си как е определила трите процента при ликвидация. Целта на процентите при ликвидация е да се изчисли остатъчната стойност на активите, продадени при производство по ликвидация, като се отчита естеството на продажбата, напр. активите са продадени поотделно, при ограничения във времето и др. Следователно се допуска, че стойността на активите чрез продажба при ликвидация обикновено е по-ниска от счетоводната стойност в зависимост от вида на активите. Процентът при ликвидация е процентният дял от стойността на активите при ликвидация спрямо счетоводната стойност.
(95)
Освен това, процентът при ликвидация на дълготрайните активи, а именно 45 %, също изглежда твърде малък. Според бенефициера стойността на заложените в полза на данъчните органи активи е възлизала на 194 милиона SKK (31). Тази стойност, според бенефициера, отразява цената, изчислена от независими експерт-оценители в края на 2003 г. - началото на 2004 г. От гледна точка на Комисията подобна „оценка на експерт-оценител“ следва да отразява общата стойност на въпросния актив, т.е. цената, на която може да бъде продаден на пазара в определено време. Следва да се припомни, че експертната стойност на тези активи е изчислена с цел да се установи тяхната стойност като гаранция за словашките власти срещу отсроченото плащане на данъчни задължения от бенефициера, както се изисква от разпоредбите на Закона за данъчната администрация. От доклада на „EKORDA“ не става ясно защо приходите от продажбата на дълготрайни активи при фалит биха възлизали само на 45 % от счетоводната им стойност от 205 милиона SKK, докато самият бенефициер оценява въпросните активи много по-високо.
(96)
В отговор на аргумента на бенефициера, че би било трудно да се намери купувач, тъй като повечето от заложените машини се използват изключително в производството на спирт и спиртни напитки, безалкохолни напитки или консервени продукти, Комисията има следните две забележки. Първата е, че според нея, така наречената „оценка на експерт-оценител“ на заложеното недвижимо имущество е 105 милиона SKK, което само по себе си е повече от прогнозираните от „EKORDA“ приходи (92 милиона SKK). Втората е, че сегашното развитие на предприятието показва, че някои от тези производствени активи бързо са намерили потребител в лицето на „Old Herold“ s.r.o. В действителност, след като бенефициерът е изгубил лиценза си за производство на спирт и спиртни продукти, неговите производствени активи са отдадени под наем на „Old Herold“. Следователно се оказва, че е имало незабавен интерес от конкурент към въпросните производствени активи.
(97)
Що се отнася до стоковата наличност, словашките власти считат, че процентът при ликвидация следва да е по-висок от 20 %.
(98)
През 2004 г. бенефициерът е успял да получи 110 милиона SKK от продажбата на складова наличност (виж подточка 35), т.е. повече от 50 % от счетоводната стойност на складовата наличност, на която „EKORDA“ основава оценката си. Това е сериозен знак, че процентът при ликвидация от 20 % е силно занижен. Промените в счетоводния баланс за 2004 г. относно стойността на складовата наличност поддържат това заключение. Освен това самият бенефициер оценява в бизнесплана си приходите от продажбата на стокова наличност през периода март-май 2004 г. на 110 милиона SKK (виж подточка 35). В „EKORDA“ не са се съобразили с тази оценка. Накрая, самата стопанска дейност на бенефициера подсказва, че стоковата наличност включва крайни продукти или полуготови продукти, които могат лесно да бъдат реализирани пред дистрибутори или потребители, което е в подкрепа на използването на по-висок процент при ликвидация.
(99)
Комисията счита, че процентът при ликвидация на стокова наличност следва да е 52 %. Тази цифра се основава на разчета на бенефициера за приходите, които би получил от продажбата на стокова наличност за целите на финансиране на споразумението (т.е. 110 милиона SKK). Отчитайки счетоводната стойност по това време (209 милиона SKK), единственият възможен процент при ликвидация на стокова наличност е най-малко 52 % (52 % от 209 милиона прави 110 милиона SKK).
(100)
Относно краткосрочните вземания, в „EKORDA“ са използвали двойно коригиране. Първо са коригирани спрямо счетоводната си стойност с 59 % (счетоводната стойност е 166 милиона SKK, а стойността, използвана в изчисленията на „EKORDA“, е 98 милиона SKK), а след това е използван и ниския процент при ликвидация от 20 %. Тази методология може да се постави под въпрос. Коригирането на счетоводната стойност на вземания може да бъде приемливо с цел отразяване на действителната им стойност в определен период от време. От „EKORDA“, обаче, нямат никакво обяснение защо приемат, че приходите при фалит/ликвидация биха били само една пета (20 милиона SKK) от сумата, която самият бенефициер счита, че може да получи от длъжниците си (98 милиона SKK).
(101)
Счетоводната стойност на краткосрочните вземания въз основа на цифрите от март 2004 г. (166 милиона SKK) е била коригирана на 98 милиона SKK от „EKORDA“, заради несъбираеми или нискокачествени вземания. Освен това, обаче, в „EKORDA“ прилагат процент при ликвидация от едва 20 % към коригираната счетоводна стойност. Ако 59-те % на „EKORDA“ за коригиране на счетоводната стойност на краткосрочните вземания се приложат към счетоводната стойност въз основа на цифрите от юни 2004 г. (63 милиона SKK), резултатът е 37 милиона SKK. Съгласно предоставената от словашките власти информация, обаче, са налице подлежащи на принудително изпълнение вземания от 63 милиона SKK. Поради тази причина е съмнително дали всъщност коригирането на тяхната счетоводна стойност е необходимо.
(102)
Във всеки случай няма очевидна причина, поради която ликвидационната стойност да е дори по-ниска от коригираната стойност. Поради това Комисията счита, че очакваните приходи от краткосрочните вземания със сигурност не са по-малки от коригираната стойност от 37 милиона SKK.
(103)
Предвид горното, Комисията направи корекции в разчетите на „EKORDA“ и извърши нова оценка, като използва цифрите от юни 2004 г. Тази оценка ясно показва, че вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит биха били много по-високи от прогнозираните в доклада на „EKORDA“. Таблицата по-долу представя обобщение на цифрите.
Таблица 5
Сравнение на вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит
Стойности на „EKORDA“ в съпоставка с коригираните стойности на Комисията (в милиони SKK)
EKORDA
(31.3.2004 г.)
Корекция
(17.6.2004 г.)
Счетоводна стойност
Приходи
Счетоводна стойност
Приходи
Дълготрайни активи
205
92
200
194 (32)
Стокова наличност
209
42
84
43 (33)
Краткосрочни търговски вземания
98 (34)
20
63
37 (35)
Парични средства в брой
50
50
161
161
Общо
562
204
508
435
(104)
Разходите при процедура за фалит, съгласно бележките на бенефициера в решението за откриване, следва да представляват 18 % от очакваната стойност на постъпленията от продажбата на активите на бенефициера в тази процедура. Това, според бенефициера, е подходящ процент предвид доклада на Световната банка от 2004 г. (36). Следователно, при прилагане на този процент спрямо коригираната от Комисията стойност на вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера, разходите за процедурата за фалит биха възлезли на 78,3 милиона SKK. Когато тази сума се приспадне от коригираните приходи от продажбата на активите на бенефициера, резултатът е по-висок от сумата, получена от данъчните органи по споразумението (435 милиона 78,3 милиона = 356,7 милиона; сумата, договорена по споразумението, възлиза на 224,3 милиона SKK).
(105)
Както се посочва в таблица 5, вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера са 435 милиона SKK. Като се има предвид, че данъчните органи биха получили почти 100 % от приходите от продажбата (37), и дори да се допуснат разходи във връзка с фалита в размер до 18 % от тези постъпления съгласно твърдението на бенефициера, данъчните органи все пак биха получили 132,4 милиона SKK повече отколкото по споразумението.
(106)
Освен това, при прилагане на много ниските проценти при ликвидация на „EKORDA“ спрямо стойността на активите на бенефициера към юни 2004 г., вероятните приходи от продажбата на тези активи (след приспадане на разходите от 18 % във връзка с процедурата за фалит) биха били 225,5 милиона SKK, което е повече от сумата, договорена от данъчния орган по споразумението (38).
(107)
Накрая следва да се отбележи, че словашките власти не са съгласни с твърдението на бенефициера, че данъчните органи са разполагали с доклада на „EKORDA“ преди срещата на кредиторите от 9 юли 2004 г. и по този начин са могли да го използват като база за своето решение. Данъчните органи, обаче, наистина са разполагали с резултатите от своя собствена проверка от юни 2004 г., които показват, че „Frucona“ е притежавала значителни активи, както се посочва в таблица 3. Въз основа на тези данни в писмо от 6 юли 2004 г., което е изпратено от Данъчна дирекция на Словашката република до подчинените ѝ данъчни органи, се посочва, че последните не трябва да приемат споразумението, предложено от бенефициера, тъй като е неблагоприятно за държавата.
(108)
Представените от бенефициера доклади на останалите експерти не отговарят на стандартите, необходими да се докаже, че е изпълнен критерият за частния кредитор. По-конкретно, в никой от докладите не се посочва базата (която в някои от случаите е изключително ниска), използвана за установяване на процентите при ликвидация. Освен това, може да се отбележи, че по отношение на доклада на госпожа Кохова, чиито заключения се различават съществено от тези на „EKORDA“, не е ясна целта на този доклад, нито обхванатият период, нито допусканията, на които се основава. Докладът на синдика, госпожа Холовачова, посочва само, че по принцип процедурата по споразумение е по-изгодна за кредиторите отколкото процедурата за фалит. Следователно, информацията в тези два доклада не може да се използва нито за да подкрепи, нито за да отхвърли твърдението на бенефициера, че е издържан тестът за частен кредитор в пазарни условия.
(109)
В допълнение на това, що се отнася до аргументите във връзка с продължителността на процедурата за фалит, обстоятелствата на този случай трябва да бъдат взети предвид при разглеждането на евентуалните последствия от продължителността на процедурата за фалит върху процеса на вземане на решение от страна на хипотетичен частен кредитор.
(110)
Фактът, че държавата е в привилегировано положение спрямо останалите кредитори поради факта, че нейните вземания са обезпечени с дълготрайни активи на бенефициера, е друг важен аспект в този случай. По делото HAMSA съдът потвърди, че статутът на обезпечен кредитор е факторът, който следва да бъде взет предвид при прилагане на критерия за частния кредитор (39). В съответствие с параграф 31, алинея 1, буква е) от Закона за фалитите, претенциите на отделен кредитор могат да бъдат удовлетворени по всяко време в хода на процедурата по фалит от продажбата на обезпечените активи. Следователно, по отношение на заложените в полза на данъчните органи активи продължителността на процедурата по фалит като цяло е без значение според Комисията, тъй като тези претенции биха могли да бъдат удовлетворени независимо от хода на тази процедура.
(111)
По-конкретно, дори да вземат определената от бенефициера стойност на обезпечените активи, данъчните органи биха получили удовлетворение на ранен етап посредством продажбата на обезпеченията в размер на най-малко 194 милиона SKK или 86 % от предложената в споразумението с кредиторите сума. Само ако е съществувала някаква възможност да не получат пълния размер по споразумението, данъчните органи е трябвало да обмислят дали си заслужава да изчакат края на процедурата за фалит. Освен това, при окончателното разпределение данъчните органи биха получили около 99 % от приходите от продажбата на останалите активи (185 милиона SKK при най-лошия сценарий, т.е. прилагане на процентите при ликвидация, определени от „EKORDA“; виж таблица 4). На данъчните органи би следвало да е било ясно, че възстановените вземания в резултат на това биха били доста над сумата, която се предлага по споразумението, и че само за малка част от тази сума в сравнение със сумата по споразумението би се наложило изчакване.
(112)
Следователно може да се направи заключението, че информацията относно продължителността на процедурата за фалит в Словакия нямаше да повлияе съществено на решението на хипотетичен частен кредитор.
(113)
Освен това във всеки случай при приемането на споразумението бенефициерът е имал: i) много малък брой кредитори и ii) активи, чиято ликвидационна стойност е по-висока от сумата, договорена с държавата по споразумението (както е показано в таблица 5, вероятните приходи от продажбата само на необезпечени активи са 241 милиона SKK).
(114)
Броят на кредиторите, участващи в споразумението, е малък - само пет. От тези петима кредитори четирима са частни и техният дял от общите вземания е едва 0,6 % (3 797 608 SKK от 644 166 949 SKK), както е показано в таблица 2. Следователно държавата е най-големият кредитор с 99,4 % от общите вземания. Подобни обстоятелства биха намалили значително риска от несъгласие между кредиторите и от последващо производство и следователно биха довели до съкращаване на продължителността на процедурата за фалит.
(115)
Що се отнася до аргумента на бенефициера, въз основа на доклада на Световната банка за условията за бизнес, наречен „Осъществяване на бизнес през 2004 г.“, в който се твърди, че процедурата за фалит в Словакия продължава средно 4,8 години, следва да се отбележи, че в доклада се цитира общият показател „закриване на предприятие“, който измерва общото време на процедурата за фалит, както и правомощията на съда при процедура за фалит. Тази продължителност не е непременно същата като средната продължителност на процедурата за фалит. Самите власти в Словакия изразиха становището, че предвид обстоятелствата на този случай, продължителността на процедурата за фалит би била по-кратка от средната (виж подточка 60). Тази оценка от страна на словашките власти е особено уместна предвид факта, че въпросната процедура ще се проведе съгласно правото и практиката в сферата на фалитите в Словакия. Освен това, самото словашко правителство е кредитор на бенефициера.
(116)
В допълнение, продължителността на процедурата за фалит в представените от бенефициера доклади варира значително от две до над шест години (40). Ето защо оценките на продължителността на процедурата за фалит в Словакия, които бенефициерът е представил на Комисията, са обобщени и не отчитат спецификите на въпросния случай. Някои от тях са приблизителни и до известна степен не съответстват една на друга.
(117)
Що се отнася до конкретния пример със словашкото дружество в същия сектор като бенефициер, чиято процедура за фалит е продължила над пет години, следва да се отбележи, че бенефициерът не е успял да покаже по какъв начин този пример е свързан с този случай и по-специално дали дружеството е било в същото или в много сходно правно и материално положение като бенефициера (41). Предвид факта, че бенефициерът е имал един голям кредитор с привилегирован статут - държавата, и редица активи със значителна стойност, процедурата за фалит в случая с бенефициера би могла да приключи сравнително бързо и по този начин да бъде предпочетена от най-големия кредитор - държавата.
(118)
На последно място, дори да допуснем, че процедурата за фалит би продължила от четири до пет години, както твърди бенефициерът, разликата между сумите, които вероятно ще бъдат възстановени, и сумите, договорени при споразумението, е толкова голяма, че продължителността на тази процедура не би играла важна роля при решението на частен кредитор дали да приеме споразумението или не. Предвид сконтовия процент от 5.14 % (42), текущата стойност на бъдещите парични потоци в размер на 356,7 милиона SKK дори след пет години е 277,6 милиона SKK, т.e. доста над договорената при споразумението сума. При такива условия процедурата за фалит би трябвало да отнеме над 9 години, за да може текущата стойност да бъде по-ниска от сумата, договорена при споразумението. Толкова дълга ликвидационна процедура не би била счетена за вероятна в този случай от никой частен оператор на пазара. Освен това, текущата стойност на общата сума, която следва да бъде възстановена, би нараснала допълнително, ако се вземе предвид фактът, че вероятно значителна част от задължението е щяла да бъде погасена по-рано чрез продажбата на обезпечените активи (вж. подточка 111111).
(119)
Въз основа на наличните доказателства може да се стигне до заключението, че частен кредитор не би сключил споразумение при условията, договорени от данъчните органи в този случай. Предвид факта, че данъчните органи могат да бъдат удовлетворени като отделен кредитор във всеки един момент в хода на процедурата за фалит и освен това да получат над 99 % от приходите, разпределени между останалите кредитори (поради размера на иска им в сравнение с останалите кредитори), може да се заключи, че почти целият размер на приходите, получени при процедурата за фалит, ще бъде за данъчните органи и, както беше посочено по-горе, би бил повече от сумата, договорена при споразумението между кредиторите.
2.2. Сравнение между споразумение с кредиторите и принудително събиране на данъци
(120)
За разлика от частните кредитори, данъчният орган е разполагал с възможност да даде ход, по своя инициатива, на процедура по принудително събиране на данъчни задължения, като пристъпи към разпродажба на недвижимите имоти, машините или предприятието като цяло. По смисъла на цитираната в подточка 82 по-горе съдебна практика няма доказателства в подкрепа на факта, че данъчният орган е обмислил този вариант и е стигнал до заключението, че той не би бил толкова изгоден колкото сключването на споразумение.
(121)
Във всеки случай, Комисията счита за неуместен аргумента на бенефициера, че процедурата по споразумение предпазва предприятието от принудително събиране на данъчни задължения. Както потвърждават словашките власти, принудителното събиране на данъчни задължения е било действителна опция за данъчните органи, било преди да се даде ход на процедурата по споразумение, било след ветото на данъчния орган на предложеното споразумение. Следователно, при прилагане на теста за частен кредитор в пазарни условия тази възможност следва да се отчете. Бенефициерът не сравнява предложеното споразумение с възможния резултат при принудително събиране на данъци.
(122)
Комисията използва за основа на своя анализ данните, предоставени от бенефициера и от словашките власти. В този контекст следва да се отбележи, че словашките власти са потвърдили, че залогът в полза на данъчните органи възлиза на 397 милиона SKK, както е посочено в решението за даване на ход на официалната процедура по разследване. Тази стойност е изведена от счетоводството на бенефициера. От своя страна, бенефициерът твърди, че стойността на заложените активи по „оценка на експерт-оценител“ възлиза на 194 милиона SKK (виж подточка 22). За Комисията не е задължително да установи коя от посочените стойности е вярна, но тя може да направи следните заключения.
(123)
Първо, залогът компенсира отсроченото плащане на данъчни задължения от бенефициера, както се изисква от разпоредбите на Закона за данъчната администрация. Ако стойността на активите на бенефициера наистина възлиза само на половината от залога, както излиза от предоставеното от бенефициера експертно становище, то тогава обезпечението, изисквано от държавата за това отсрочване, е недостатъчно. При това положение, допуснатото от данъчните органи отсрочване на плащането на данъчни задължения между ноември 2002 г. и ноември 2003 г., възлизащо общо на 477 милиона SKK, по всяка вероятност не е издържало теста за частен кредитор в пазарни условия. За целите на разясняване на настоящия случай, за Комисията не се налага да определя дали тези мерки не представляват държавна помощ. Може само да се отбележи, че ако по-ранните отсрочени плащания представляват държавна помощ, не може да се счита, че е спазен принципът на частния кредитор в пазарни условия, когато тези отсрочени суми са опростени (частично) на по-късен етап.
(124)
Второ, дори предоставените от бенефициера по-ниски стойности да бъдат приложени при изчисляване на приходите от процедура по принудително събиране на данъци, частният кредитор в пазарни условия би предпочел тази процедура пред процедурата по споразумение, ако е имал възможност.
(125)
При процедура по принудително събиране на данъци данъчните органи имат право да продадат направо активите на длъжника (вземания и други краткотрайни активи, движими и недвижими активи). В момента, когато данъчните органи гласуват в полза на споразумението, бенефициерът разполага със стокова наличност на стойност 43 милиона SKK, изискуеми вземания на стойност минимум 37 милиона SKK и парични средства в брой - 161 милиона SKK (виж подточка 5). Следва да се отбележи, че само стойността на тези краткотрайни активи (241 милиона SKK; 6,3 милиона EUR) (43) надвишава приходите, предложени по споразумението (224,3 милиона SKK; 5,93 милиона EUR). Освен тях, бенефициерът е разполагал с други активи, чиято стойност е била минимум 194 милиона SKK.
(126)
Освен това при процедурата по принудително събиране на данъци няма да се плащат административни такси, както би било при фалит. Това е процедура, на която данъчните органи дават ход и която управляват, така че може да се очаква, че ще приключи бързо.
(127)
Поради това Комисията заключи, че процедурата по принудително събиране на данъци би довела до по-висок приход отколкото споразумението.
2.3. Допълнителни доказателства
(128)
Комисията взема под внимание писмото, предоставено от словашките власти, изпратено от директора на Данъчна дирекция до подчинения му директор на въпросната данъчна служба (виж подточка 63). Писмото ясно показва, че Данъчна дирекция (която е влязла преди това в пряк контакт с бенефициера) се противопоставя на споразумението и изрично дава указания на местния данъчен орган да не гласува за споразумението. Посочената причина в писмото е, че предложеното споразумение е „неизгодно“ за държавата.
(129)
Словашките власти също така показаха, че в началото на 2004 г. Министерството на финансите е издало ясни инструкции към данъчните органи да не приемат предложения, включващи опрощаване на данъчни задължения, респективно вземания (44). Този избор е свързан с изменението на Закона за данъчната администрация от 1 януари 2004 г., за да се укрепи дисциплината при събиране на данъчните задължения.
(130)
Освен това следва да се отбележи, че самият данъчен орган е подал жалба срещу споразумението още на 2 август 2004 г., т.е. по-малко от месец след договаряне на споразумението.
(131)
Бенефициерът твърди, че данъчните органи са оповестили съгласието си за споразумение още преди бенефициерът да даде ход на процедурата. Комисията счита, че представените от бенефициера доказателства сочат тъкмо противното. В писмо от 3 февруари 2004 г. до бенефициера директорът на данъчния орган пише, че макар по принцип да не се противопоставя на процедурата по споразумение, не е съгласен с предложението на бенефициера за споразумение, при което се изплащат само 35 % от данъчните задължения.
(132)
Въз основа на това доказателство, Комисията не може да заключи нищо друго, освен че словашките власти са против споразумението, предложено от бенефициера, и са били против него преди даване ход на процедурата по споразумение на 8 март 2004 г., преди гласуването на кредиторите на 9 юли 2004 г. и след като съдът е одобрил споразумението.
(133)
Бенефициерът твърди, че следва да се отчитат дългосрочни последици, като например продължаване на данъчните приходи за държавата (виж подточка 52).
(134)
Първо трябва да се отбележи, че тестът за частен кредитор в пазарни условия се различава от теста за частен инвеститор в пазарни условия. Докато частният инвеститор в пазарни условия е в състояние да реши дали да влезе в отношения с определено предприятие и ще се ръководи при вземане на това решение от дългосрочни стратегически цели, за да получи подходяща възвръщаемост на инвестицията си (45), то „частният кредитор в пазарни условия“, оказал се в отношения с неплатежоспособно предприятие по реда на търговското или гражданско право, ще се стреми да получи суми, които длъжникът вече му дължи (46), при възможно най-изгодни условия относно изплащания размер и времева рамка. Следователно мотивацията на хипотетичния частен кредитор в пазарни условия и частен инвеститор в пазарни условия ще е различна. Затова и по принципа на правния прецедент са определени два отделни теста за тези две ситуации.
(135)
На второ място, по използваната аналогия с кредитора - доставчик е важно да се отбележи, че по природа неговите вземания и вземанията на държавата се различават фундаментално. Тъй като отношенията на доставчик с неплатежоспособно предприятие са изключително договорни, той може да претърпи действителни загуби от изгубения стопански контрагент. Ако неплатежоспособното предприятие се ликвидира или продаде, доставчикът ще трябва да търси нов клиент или да се договаря с новия собственик. Рискът се увеличава, когато доставчикът е в голяма зависимост от неплатежоспособното предприятие. Такъв кредитор със сигурност трябва да прецени бъдещето. За разлика от него, отношенията на държавата с неплатежоспособни предприятия се основават на гражданското право и следователно не зависят от волята на едната или другата страна. За всеки един нов собственик, влязъл във владение на активите на ликвидирано предприятие, данъчните задължения възникват автоматично, както и плащането им. Освен това държавата никога не зависи само от един единствен данъкоплатец. Накрая, най-важното е, че държавата не се ръководи от гарантиране на печалба при събиране на вземанията и не действа на търговски принцип и с търговски съображения. Затова цитираната аналогия не е добре обоснована.
(136)
Комисията заключава, че положението на държавата в настоящия случай не може да се сравнява с положението на хипотетичен частен инвеститор в пазарни условия или с това на хипотетичен зависим от пазарните условия кредитор. Във всеки случай загубата на бъдещи данъчни приходи не може да бъде отчитана при прилагане принципа на частния кредитор в пазарни условия (47).
(137)
На последно място, от прегледа на данъчните задължения, представени от бенефициера, се вижда, че голямата част данъци, изплатени от бенефициера след 1995 г., са косвени данъци (акцизни сборове и ДДС). Тъй като тези данъци се плащат от крайния потребител, ликвидацията на бенефициера не би оказала никакво влияние върху събирането им, тъй като потребителите ще продължават да купуват обложените продукти (в този случай основно спирт и спиртни напитки) от други производители. Следователно аргументът на бенефициера за отчитане на значителни бъдещи данъчни загуби не е убедителен.
(138)
Комисията заключава, че никое от другите доказателства, представени от бенефициера, не показва, че то би повлияло на поведението на хипотетичния частен кредитор. Следователно, нищо в този раздел не променя оценката на Комисията по отношение на поведението, което се разглежда в раздел 2.1 или раздел 2.2.
2.4. Заключение
(139)
Въз основа на изложените доказателства Комисията заключава, че в този случай не са изпълнени изискванията на теста за частен кредитор в пазарни условия, както и че държавата е предоставила на бенефициера предимство, което последният не би бил способен да получи в пазарни условия.
(140)
На тези основания Комисията счита, че опрощаването на задълженията, договорено от местните данъчни органи съгласно споразумението, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
3. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА: ДЕРОГАЦИЯ ПО РЕДА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 3 ОТ ДФЕС
(141)
Основната цел на мярката държавна помощ е да се помогне на предприятие в затруднение. В такъв случай, ако са спазени съответните условия, се допуска кандидатстване за дерогация по реда на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, който допуска разрешаване на помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес.
(142)
С оглед стопанските дейности, включени в портфейла на бенефициера, Комисията прецени дали в този случай се прилагат специалните правила за селско стопанство. Като отчита информацията за оборота на бенефициера, предоставена от словашките власти, в решението си да даде ход на официална процедура по разследване Комисията заключи, че повечето продукти на бенефициера не попадат в обхвата на Приложение I към ДФЕС и следователно за тях се прилагат общите норми за държавна помощ.
(143)
В бележките си по решението за ход на производство бенефициерът оспорва данните за оборотите му, предоставени предварително от словашките власти (виж таблица 1), но не оспорва решението на Комисията да обоснове оценката си на общите норми за държавна помощ. Без да се впуска в определение дали посочените данни от бенефициера са точни (48), Комисията провери, дали заключенията ѝ, изложени по-горе, са обосновани в светлината на така предоставените данни. Комисията заключи, че голямата част от оборота на бенефициера се дължи на продукти, които не попадат в обхвата на Приложение I към ДФЕС. Следователно за него се отнасят общите норми за държавна помощ, а не конкретните за отделен отрасъл.
(144)
Оздравителните програми и помощта за преструктуриране са регламентирани в насоките на Комисията за държавна помощ за оздравяване или преструктуриране на предприятия в затруднение (49) („нови насоки“), заменящи предходния текст, приет през 1999 г. (50) („насоки от 1999 г.“).
(145)
Преходните разпоредби на новите насоки предвиждат, че те се прилагат при оценка на всяка една помощ за оздравяване или преструктуриране, отпусната без разрешение от Комисията (незаконна помощ), когато част или цялата помощ е отпусната след 1 октомври 2004 г., датата на публикуване на новите насоки в Официален вестник на Европейския съюз (точка 104, първа алинея). Когато обаче въпросната помощ е отпусната незаконно преди 1 октомври 2004 г., разследването ще се провежда на основание прилаганите препоръки към датата на отпускане на помощта (точка 104, втора алинея).
(146)
Одобрението на споразумението от страна на данъчния орган е с дата 9 юли 2004 г. и е влязло в сила на 23 юли 2004 г. Това означава, че незаконната помощ е отпусната преди 1 октомври 2004 г. Следователно за тази помощ се прилагат насоките от 1999 г., които са били приложими към датата на отпускане на помощта.
(147)
Бенефициерът е средно предприятие по смисъла на Регламент на Комисията (ЕО) № 70/2001 относно прилагане на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към държавна помощ за малки и средни предприятия (51).
3.1. Допустимост на предприятието
(148)
По реда на точка 5, буква в) от насоките от 1999 г., едно предприятие се приема, че е в затруднение, когато отговаря на критериите на вътрешното държавно законодателство за подлагане на процедура по колективна несъстоятелност.
(149)
Бенефициерът е страна по процедура за споразумение, която се прилага за предприятия в неплатежоспособност, според определението в Закона за фалитите. Следователно има право на оздравителна програма или помощ за преструктуриране.
3.2. Оздравителна програма
(150)
Оспорваната мярка бе първоначално описана от словашките власти като оздравителна програма. В съответствие с насоките от 1999 г. Комисията изрази съмнения за съвместимостта на тази помощ с оздравителна програма на основание заключенията от Част III по-горе.
(151)
Нито словашките власти, нито бенефициерът предоставиха коментари по тези съмнения. В това отношение на Комисията не бяха предоставени нови факти.
(152)
Тъй като цитираните съмнения не са били разсеяни, Комисията заключава, че тази помощ не отговаря на оздравителна програма по смисъла на насоките от 1999 г.
3.3. Помощ за преструктуриране
(153)
На основания, изложени в Част III, Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на тази помощ с помощ за преструктуриране по смисъла на насоките от 1999 г.
(154)
Комисията отбелязва, че словашките власти, които имат задължението докажат съвместимостта на държавната помощ с вътрешния пазар, не са представили нови факти в подкрепа на това заключение. Комисията разгледа внимателно бележките, предоставени от бенефициера.
3.3.1. Възстановяване жизнеността на предприятието в дългосрочен план
(155)
Според насоките от 1999 г. отпускането на помощ за преструктуриране се обвързва и зависи от изпълнението на постижим и последователен план за преструктуриране с цел възстановяване жизнеността на предприятието в дългосрочен план. Държавата членка се обвързва с този план, който задължително се одобрява от Комисията. Когато предприятие не приложи този план, действията му се разглеждат като злоупотреба с помощ.
(156)
По същество, планът за преструктуриране се изготвя така, че да позволи на бенефициера да възстанови жизнеността си в дългосрочен план за разумен срок от време и въз основа на реалистични допускания за бъдещите му работни условия. Планът описва условията, при които са възникнали затрудненията на бенефициера, и подходящите мерки за справяне с тези трудности. Операциите по преструктуриране не могат да се ограничават само до финансова помощ, предназначена да компенсира лоши кредити и минали загуби, без да обръща внимание на причините за затрудненията.
(157)
За предприятия, работещи в подпомагани райони, и за малки и средни предприятия насоките от 1999 г. уреждат по-гъвкаво спазване на условията по разрешаване на помощ, особено по отношение на прилагането на компенсиращи мерки и съдържанието на мониторинговите доклади. Независимо от това, тези предприятия не се освобождават от изискването да съставят план за преструктуриране, нито държавата членка - от задължението да постави като условие за отпускане на помощ за преструктуриране изпълнението на план за преструктуриране.
(158)
След даване на ход на официалната процедура по разследване словашките органи потвърдиха, че бизнеспланът, който бенефициерът е бил задължен да състави като условие за откриване на процедура по споразумение, е разглеждан само от компетентния съд, т.е. не и от отпускащия помощ орган, като нито съдът, нито данъчните органи са следели за изпълнението на плана.
(159)
Противно на това твърдение, бенефициерът твърди, че данъчните органи са проучили в каква степен въпросният бизнесплан може да възстанови жизнеността на предприятието в дългосрочен план преди да одобрят споразумението, но не е представил никакво доказателство в подкрепа на това твърдение.
(160)
Освен това бенефициерът твърди, че отсъствието на официален план за преструктуриране е без значение при оценка ex post за отпусната помощ от Комисията, тъй като Комисията вече може да се увери, че бенефициерът действително е възстановил жизнеспособността си. Според бенефициера, официален план за преструктуриране може да се изисква само при оценка ex ante, за която могат да се прилагат само насоките от 1999 г.
(161)
Тази аргументация не е правилна. Насоките от 1999 г. се отнасят до оценка на съвместимостта както на законна, така и на незаконна помощ. Условието преструктуриращата помощ да е подчинена на създаване на обоснован план за преструктуриране е в сила при всяка една оценка. Комисията извършва оценката си въз основа на наличната информация към момента на отпускане на помощта.
(162)
Може да се заключи, че като отпускащ помощта орган данъчният орган не е имал възможността да оцени план за преструктуриране и да постави като условие за опрощаване на вземанията си надлежния мониторинг на този план. Оттук следва, че първото формално условие, което се прилага напълно и при оценка ex post, не е спазено.
(163)
Колкото до същността на бизнесплана, словашките власти не са предоставили информация, която да разсее съмненията на Комисията относно това, че този план представлява действителен план за преструктуриране по реда на насоките от 1999 г.
(164)
Комисията потвърждава заключението си, че е взела решение да открие официална процедура по разследване. Представеният бизнесплан е само план, констатиращ острия проблем на бенефициера с нарастващите му данъчни задължения към държавата. Планът не анализира изобщо обстоятелствата, довели до трудностите на бенефициера, нито финансовото състояние на предприятието по това време и финансовото му бъдеще. Тъй като този анализ отсъства, бенефициерът не предлага никакви конкретни стъпки срещу отделните причини за затрудненията. Единствената подробно описана мярка засяга предложеното финансово преструктуриране чрез споразумението с кредиторите.
(165)
В плана не се упоменава увеличението на собствения капитал на бенефициера, което пък е цитирано от бенефициера като една от мерките по преструктуриране. Нищо в документите не показва, че увеличаването на капитала чрез „Hydree Slovakia“ може да се приеме като мярка, гарантираща, че в дългосрочен план бенефициерът повече няма да прибегне до стратегията си да финансира производството си със средства от неизплатени ДДС и акцизни сборове, което отново да доведе до същите трудности. Словашките власти също потвърждават, че увеличаването на капитала по никакъв начин не намалява риска от повторение на същите финансови трудности. Съмненията стават още по-основателни предвид факта, че увеличението на капитала възлиза общо на 21 милиона SKK, докато преструктурираният дълг е бил 644 милиона SKK.
(166)
Увеличаването на капитала не е доказателство, че пазарът възприема бенефициера като икономически субект, възстановил жизнеспособността си в дългосрочен план. Комисията отбелязва, че независимо от положените усилия, бенефициерът не е получил кредит от частна банка.
(167)
Освен това Комисията отбелязва, че отдаването под наем на производствени мощности на конкурент на бенефициера - „Old Herold“ s.r.o., е ясно мотивирано от факта, че бенефициерът е загубил лиценза си за производство на спирт и спиртни напитки, а не от факта, че това производство е губещо и следователно трябва да се преструктурира. Вярно е, че бенефициерът е имал право да подаде заявление за нов лиценз след финализиране на споразумението, но не го е направил. В същото време обаче, Комисията отбелязва, че бенефициерът продължава да продава продукцията, произведена от „Old Herold“, които използват мощностите и търговската марка на бенефициера, като дори планира да увеличи тези продажби, както е декларирано в счетоводния отчет за периода 29 април - 30 декември 2004 г. Следователно отдаването под наем на тези производствени активи не може да се счита за мярка по преструктуриране, тъй като според всички налични данни не е имало необходимост от преструктуриране на тази част от производството.
(168)
Колкото до останалите мерки, предложени в бизнесплана, съмненията на Комисията си остават в сила. Това са мерки, които се предприемат в нормалния ход на стопанските операции, а не са мерки за рационализиране (напр. продажбата на старо оборудване или превозни средства). Двете предложени структурни мерки (прекратяване на производството на непечеливши безалкохолни продукти и продажба на недвижима собственост) са описани много общо и без конкретно упоменаване на продукти или срокове. Словашките власти потвърждават, че към 10 октомври 2005 г. обявените за продажба недвижими имоти (административна сграда, магазин и почивна станция) не са продадени, т.е. тази планирана мярка не е изпълнена, както е заявено.
(169)
Комбинацията от отсъствие на официален план за преструктуриране и истински анализ на трудностите, мерките за отстраняване на тези трудности и пазарните условия и възможности, водят Комисията до заключението, че представеният от бенефициера бизнесплан не е истински план за преструктуриране по реда на насоките от 1999 г. (52). Следователно, съмненията на Комисията, че бенефициерът е способен да възстанови жизнеспособността на предприятието в дългосрочен план, остават в сила.
3.3.2. Стриктно ограничаване на помощта до възможния минимум
(170)
Макар заключението на Комисията, че при отсъствието на действителен план за преструктуриране съмненията за жизнеспособността на предприятието в дългосрочен план остават в сила, да е достатъчно да се заключи, че въпросната помощ е несъвместима с вътрешния пазар, Комисията ще анализира също така и другия основен критерий от насоките от 1999 г., а именно помощта да е стриктно ограничена до възможния минимум.
(171)
По смисъла на точка 40 от насоките от 1999 г. размерът и интензитетът на помощта са стриктно ограничени до необходимия за преструктурирането минимум, като се отчитат наличните финансови средства на бенефициера. Очакванията са бенефициерът да има значителен принос за преструктурирането, като използва свои средства.
(172)
Разходите по преструктуриране възлизат на общия размер на преструктурирания по споразумението дълг. Бенефициерът е изплатил 35 % от тази сума.
(173)
Словашките власти не дават допълнителни разяснения в отговор на изразените от Комисията съмнения по въпроса. Бенефициерът разяснява как е изплатил оставащия дълг след приемане на споразумението (виж подточки 30-35). Според него собственият му принос възлиза на 231 милиона SKK (6,1 милиона EUR).
(174)
Първо, наличните средства на бенефициера превишават размера на остатъчния след споразумението дълг. Това означава, че помощта не е стриктно ограничена до необходимия минимум.
(175)
По-важното е обаче, че Комисията счита, че предоставеният от „Old Herold“ кредит не може, по смисъла на насоките от 1999 г., да се счита за личен принос на бенефициера. Вземанията представляват постоянен източник за финансиране дейността на предприятието. Това са краткосрочни кредити, които трябва да се изплащат. Само когато доставчиците се ангажират с падеж на плащането по-късно от нормалното, може да се твърди, че предприятието разполага с допълнителни средства за преструктуриране и това отсрочване представлява сигнал, че пазарът вярва във възстановяването на жизнеспособността на предприятието.
(176)
Бенефициерът по никакъв начин не е доказал, че отсрочването на плащането от „Old Herold“ е значително по-дълго от нормалната практика между бенефициера и доставчиците му. Падеж за плащане от 40 дни изглежда стандартна практика, особено като се има предвид, че се прилага за бенефициера след споразумението. По този начин бенефициерът вече не е имал финансови трудности. Самата цел на споразумението е да позволи на бенефициера да се справи с финансовите си проблеми.
(177)
Следователно Комисията заключава, че удълженият падеж на плащане не може да се тълкува като принос към преструктурирането от външни източници.
(178)
Като се приспадне така отсроченото плащане, личният принос на бенефициера по смисъла на насоките от 1999 г. възлиза на 131 милиона SKK (3,4 милиона EUR), което съответства на 20 % от стойността на разходите за преструктуриране.
(179)
Насоките от 1999 г. не указват праг, над който приносът на бенефициера се счита за значителен.
(180)
Като отчита натрупаната практика на Комисията в прилагане на насоките от 1999 г., както и промяната в политиката на Комисията да въведе праг в тази област в насоките от 2004 г. (53), Комисията счита, че принос от 20 % е по-скоро малък. Подобен принос е приемлив по насоките от 1999 г. само ако са изпълнени всички останали условия за одобрение на помощ. Освен това Комисията следва да взема предвид такива критерии като това дали предприятието работи в подпомаган район, в каква степен източниците на финансиране отразяват доверието на пазара, а не само на самия бенефициер и акционерите му, относно дългосрочната жизнеспособност на предприятието или други особености на случая.
(181)
В светлината на изложението, направено по-горе, Комисията не приема, че в настоящия случай приносът на бенефициера е значим. В заключение, съмненията на Комисията дали приносът на бенефициера е значим и дали помощта е стриктно ограничена до необходимия минимум остават в сила.
3.4. Съвместимост на помощта: заключение
(182)
В заключение Комисията счита, че помощта е несъвместима с вътрешния пазар като оздравителна програма или помощ за преструктуриране. Освен това никоя дерогация от ДФЕС не е приложима в този случай.
VII. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(183)
Комисията счита, че Словашката република незаконно е опростила данъчни задължения на „Frucona Košice“ a.s., като е нарушила член 108, параграф 3 от ДФЕС. Тази помощ е несъвместима с вътрешния пазар и с която и да е дерогация от ДФЕС.
(184)
Макар прилагането на решението за опрощаване от данъчните органи да е суспендирано в очакване на решението по настоящото производство, Комисията счита, че предимството за бенефициера е създадено в момента, когато данъчните органи са решили да опростят част от вземанията си и по този начин са предоставили помощта на разположение на бенефициера. Този момент във времето е влизането в сила на споразумението с кредиторите на 23 юли 2004 г. Предимството на бенефициера пред конкурентите му е във факта, че данъчните органи не са наложили принудително изпълнение на данъчните си вземания.
(185)
За да се възстанови положението ex ante, държавната помощ следва да бъде възстановена. Предвид факта, че предимството е предоставено в момента на влизане в сила на споразумението с кредиторите на 23 юли 2004 г., размерът на помощта, която следва да бъде възстановена, е пълният размер на опростената сума съгласно това споразумение.
(186)
Върховният съд на Словашката република обаче е постановил, че просрочените задължения за пътен данък в размер на 424 490 SKK са включени неправомерно в споразумението. В резултат на това общият дълг по споразумението е намален с тази сума, а задълженията към данъчните органи, включени в споразумението съгласно корекциите, възлизат на 640 369 341 SKK.
(187)
Просрочените задължения за пътен данък, за които междувременно се е считало, че са опростени, са изплатени напълно на 2 август 2006 г. Това плащане следва да бъде взето предвид при изчислението на размера на помощта и лихвите по нея, които следва да бъдат възстановени,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Решение 2007/254/ЕО се отменя.
Член 2
Държавната помощ, отпусната от Словашката република на „Frucona Košice“ a.s. и възлизаща на 416 515 990 SKK, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 3
1. Словашката република предприема всички необходими мерки по възстановяване от бенефициера на неправомерно отпуснатата помощ, посочена в член 2, като взема предвид факта, че на 2 август 2006 г. по сметката на местните данъчни органи са изплатени просрочени задължения за пътен данък в размер на 424 490 SKK.
2. Възстановяването влиза в сила незабавно и съобразно процедурата на националното законодателство, при условие че то гарантира незабавно и ефективно изпълнение на решението.
3. Сумата за възстановяване включва лихва за целия период от датата, когато е предоставена на разположение на „Frucona Košice“ a.s., до действителното ѝ възстановяване.
4. Лихвения процент се изчислява по реда на разпоредбите на глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 г. относно прилагането на Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (54). Лихвеният процент се изчислява с натрупване за целия период, упоменат в параграф 3.
Член 4
В срок от два месеца от нотификацията на настоящото решение Словашката република информира Комисията за приетите мерки по прилагането му. Тя предоставя тази информация като използва въпросника от приложението към настоящото решение.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Словашката република.
Съставено в Брюксел на 16 октомври 2013 година.
ODLUKA KOMISIJE
od 16. listopada 2013.
o državnoj potpori br. SA.18211 (C 25/2005) (ex NN 21/2005) koju je Slovačka Republika dodijelila društvu Frucona Košice a.s.
(priopćeno pod brojem dokumenta C(2013) 6261)
(Vjerodostojan je samo tekst na slovačkom jeziku)
(Tekst značajan za EGP)
(2014/342/EU)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 108. stavak 2., prvi podstavak (1),
nakon poziva zainteresiranim stranama na podnošenje svojih primjedaba u skladu s prethodno navedenom odredbom i uzimajući u obzir njihove primjedbe (2),
budući da:
I. POSTUPAK
1. POSTUPAK PRED KOMISIJOM
(1)
U dopisu od 15. listopada 2004. urudžbiranom 25. listopada 2004. Komisija je primila pritužbu u vezi s navodnom nezakonitom državnom potporom dodijeljenom društvu Frucona Košice a.s. Podnositelj pritužbe poslao je dodatne informacije 3. veljače 2005. Sastanak s podnositeljem pritužbe održan je 24. svibnja 2005.
(2)
Na temelju informacija koje je dostavio podnositelj pritužbe Komisija je dopisom od 6. prosinca 2004. zatražila od Slovačke da joj dostavi informacije o spornoj mjeri. Slovačka je odgovorila dopisom od 4. siječnja 2005. urudžbiranim 17. siječnja 2005., u kojem je obavijestila Komisiju o potencijalnoj nezakonitoj potpori dodijeljenoj društvu Frucona Košice a.s. u kontekstu dogovora s vjerovnicima i zatražila od Komisije da odobri tu potporu kao potporu za sanaciju trgovačkog društva s financijskim poteškoćama. Slovačka je dostavila dodatne informacije u dopisu od 24. siječnja 2005., urudžbiranom 28. siječnja 2005. Komisija je zatražila dodatne informacije u dopisu od 9. veljače 2005., na koje je primila odgovore u dopisu od 4. ožujka 2005., urudžbiranom 10. ožujka 2005. Sastanak sa slovačkim tijelima održan je 12. svibnja 2005.
(3)
Komisija je dopisom od 5. srpnja 2005. obavijestila Slovačku da je odlučila pokrenuti postupak utvrđen u članku 108. stavku 2. UFEU-a u pogledu potpore.
(4)
Odluka Komisije o pokretanju postupka objavljena je u Službenom listu Europske unije (3). Komisija je pozvala zainteresirane strane da dostave svoje primjedbe na mjeru.
(5)
Slovačka tijela dostavila su svoje primjedbe u dopisu od 10. listopada 2005., urudžbiranom 17. listopada 2005. Komisija je primila primjedbe jedne zainteresirane strane (korisnika) u dopisu od 24. listopada 2005., urudžbiranom 25. listopada 2005. Proslijedila ih je Slovačkoj, kojoj je pružena mogućnost odgovora te koja je svoje primjedbe poslala u dopisu od 16. prosinca 2005., urudžbiranom 20. prosinca. Sastanak na kojem je korisniku dana mogućnost da objasni svoj zahtjev održan je 28. ožujka 2006. Slovačka je dodatne informacije dostavila u dopisu od 5. svibnja 2006., urudžbiranom 8. svibnja 2006.
(6)
Komisija je 7. lipnja 2006. (4) donijela odluku kojom se nalaže povrat potpore. Od tog dana, tijekom svojih kontakata sa slovačkim tijelima u vezi s izvršenjem te odluke, Komisija je bila obaviještena o ishodu nacionalnog pravosudnog postupka koji se odnosi na iznos duga koji treba unijeti u dogovor s vjerovnicima. Tu informaciju treba uzeti u obzir u ovoj Odluci.
2. POSTUPCI PRED OPĆIM SUDOM
(7)
Društvo Frucona Košice a.s. uložilo je žalbu 12. siječnja 2007. protiv odluke Općeg suda Europske unije, osporavajući među ostalim klasifikaciju otpisa duga kao državne potpore tvrdeći da je bila u skladu s načelom vjerovnika u tržišnom gospodarstvu. Presudom od 7. prosinca 2010. (predmet T-11/07) Opći sud odbacio je argumente podnositelja žalbe i potvrdio odluku Komisije zato što bi stečaj za državu bio povoljniji od dogovora s vjerovnicima.
3. POSTUPCI PRED SUDOM
(8)
Društvo Frucona Košice a.s. uložilo je žalbu Sudu protiv presude Općeg suda posebno tvrdeći da Opći sud nije točno ocijenio kriterij privatnog vjerovnika koji je primijenila Komisija i neprihvatljivo je tražio da se obrazloženje Komisije nadomjesti njegovim obrazloženjem u pogledu kriterija privatnog vjerovnika (predmet C-73/11 P).
(9)
Sud je 24. siječnja 2013. ukinuo presudu Općeg suda. Sud je zaključio da je Komisija počinila očitu grešku u ocjeni time što nije uzela u obzir trajanje stečajnog postupka pri ocjeni kriterija privatnog vjerovnika ili, ako je uzela taj faktor u obzir, time što nije navela dovoljno razloga za svoju odluku. Predmet je upućen nazad Općem sudu na donošenje presude, koja još nije donesena, s obzirom na prigovor trgovačkog društva na ovrhu radi naplate poreznog duga.
4. STAVLJANJE IZVAN SNAGE
(10)
S obzirom na presudu Suda, Komisija smatra prikladnim staviti izvan snage prvobitnu odluku od 7. lipnja 2006. i zamijeniti je ovom odlukom kako bi ispravila propuste koje je utvrdio Sud.
II. DETALJAN OPIS POTPORE
1. TRGOVAČKO DRUŠTVO
(11)
Korisnik financijske potpore je Frucona Košice a.s., trgovačko društvo koje je bilo djelatno u proizvodnji alkoholnih pića i pića na bazi alkohola, bezalkoholnih pića, konzerviranog voća i povrća te octa. Nakon što je izgubio dozvolu korisnik je prestao proizvoditi alkoholna pića i pića na bazi alkohola. Međutim, nastavio je s aktivnošću na veleprodajnom tržištu za alkoholna pića i pića na bazi alkohola. Trgovačko društvo ima sjedište u regiji prikladnoj za regionalnu pomoć prema članku 107. stavku 3. točki (a) UFEU-a.
(12)
U doba relevantnih događanja korisnik je zaposlio oko 200 ljudi. U svojim primjedbama na odluku o pokretanju formalnog ispitnog postupka društvo je Komisiji dostavilo podatke o prometu (uključujući trošarine i PDV), prikazane u sljedećoj tablici.
Tablica 1.
Promet u različitim segmentima proizvodnje, uključujući trošarine i PDV[SKK]
2002.
2003.
2004.
Ocat
28 029 500
27 605 100
11 513 600
Proizvodnja voća i povrća
37 112 500
32 584 500
22 696 400
Kupus
2 878 340
503 030
201 310
Gazirana bezalkoholna pića
9 373 800
17 601 600
17 560 100
Negazirana bezalkoholna pića
2 877 700
6 420 420
7 920 010
Sokovi - 100 %
51 654 900
43 421 600
22 706 600
Alkoholna pića
696 193 500
743 962 700
728 837 400
Jabukovača
1 495 640
106 360
0
Sirup
5 928 100
6 502 920
5 199 540
Ostali proizvodi/usluge
59 476 000
99 635 000
63 680 000
UKUPNO
895 019 980
978 343 230
880 314 960 (5)
(13)
Ovi se podaci značajno razlikuju od podataka koje je Komisija dobila od slovačkih tijela i koji su navedeni u odluci o pokretanju formalnog ispitnog postupka (6). U svojem odgovoru na primjedbe korisnika nakon pokretanja formalnog ispitnog postupka slovačka tijela nisu osporila točnost gore navedenih iznosa. Prema slovačkim tijelima, korisnik je svrstan u srednje veliko poduzeće.
2. PRIMJENJIVO NACIONALNO ZAKONODAVSTVO
(14)
Kod sporne mjere radi se o otpisu poreznog dugovanja koji je proveo porezni ured Košice IV u okviru dogovora s vjerovnicima. Taj je postupak uređen Zakonom br. 328/91 o stečaju i dogovoru s vjerovnicima („Zakon o stečaju”).
(15)
Dogovor s vjerovnicima postupak je koji nadzire sud, a koji kao i kod stečaja ima svrhu rješavanja financijskog stanja zaduženih društava (7). U stečajnom postupku društvo prestaje postojati i njegova se imovina prodaje novom vlasniku ili se društvo likvidira. Suprotno tome, u postupku dogovora zaduženo društvo nastavlja trgovati bez promjene vlasništva.
(16)
Postupak dogovora pokreće zaduženo društvo. Cilj je postići dogovor s vjerovnicima prema kojem zaduženo društvo isplaćuje dio svojih dugova, a ostatak se otpisuje. Taj sporazum mora odobriti nadzorni sud.
(17)
Vjerovnici čija su potraživanja osigurana, na primjer s hipotekom, nastupaju kao razlučni vjerovnici. Da bi se prijedlog dogovora prihvatio, moraju za njega glasati svi razlučni vjerovnici, dok je kod ostalih vjerovnika dovoljna kvalificirana većina. Drugim riječima, razlučni vjerovnici glasuju odvojeno i imaju pravo veta na prijedlog.
(18)
Razlučni vjerovnici imaju povlašteni položaj i u stečajnom postupku. Potraživanja razlučnih vjerovnika mogu se zadovoljiti u bilo kojem trenutku tijekom stečajnog postupka i bilo kakav prihod od prodaje osigurane imovine u stečajnom postupku isključivo je namijenjen namirenju potraživanja razlučnih vjerovnika. Ako se takvom prodajom ne mogu isplatiti sva potraživanja razlučnih vjerovnika, neisplaćeni se iznosi uključuju u drugu skupinu s potraživanjima preostalih vjerovnika. U drugoj se skupini vjerovnici namiruju razmjerno.
(19)
U skladu sa Zakonom o stečaju, društvo koje je podnijelo zahtjev za dogovor s vjerovnicima mora nadzornom sudu podnijeti popis mjera za svoje restrukturiranje i tekuće financiranje svojih djelatnosti nakon dogovora.
(20)
U skladu sa Zakonom 511/92 o upravljanju porezima i pristojbama te promjenama sustava lokalnih nadležnih financijskih tijela („Zakon o poreznoj upravi”), društvo može od nadležnih poreznih tijela zatražiti odgodu plaćanja poreza. Kamata se naplaćuje na odgođeni iznos, a odgođeni dug mora biti osiguran.
(21)
Zakonom o poreznoj upravi uređena je i ovrha radi naplate poreznog duga, čiji je cilj osigurati povrat poreznih potraživanja države prodajom nekretnina, pokretnina ili poduzeća u cjelini.
3. ČINJENICE
(22)
U razdoblju od studenoga 2002. do studenoga 2003. korisnik je iskoristio mogućnost koju nudi Zakon o poreznoj upravi da odgodi obvezu plaćanja trošarine na alkohol (8). Odgođeni dug ukupno je iznosio 477 015 759 SKK (12,6 milijuna EUR). Porezni je ured prije odobravanja odgode tih plaćanja osigurao sva svoja potraživanja imovinom korisnika, kako je zakonski propisano. Slovačka tijela tvrde da je vrijednost tih jamstava na temelju računa korisnika bila 397 476 726 SKK (10,5 milijuna EUR). Korisnik, međutim, tvrdi da je vrijednost jamstava prema procjenama stručnjaka krajem 2003. iznosila 193 940 000 SKK (5 milijuna EUR). To je prema mišljenju korisnika vrijednost osiguranih sredstava (pokretna imovina, nekretnine i potraživanja) izražena u takozvanim „izvedenim cijenama”.
(23)
Od 1. siječnja 2004. izmijenjenim Zakonom o poreznoj upravi ograničena je mogućnost zahtjeva za odgodu plaćanja poreza samo jednom na godinu. Korisnik je iskoristio tu mogućnost za trošarinu za prosinac 2003. naplativu u siječnju 2004. Međutim, nije mogao platiti ili je odgodio plaćanje trošarine za siječanj 2004. naplative 25. veljače 2004. Zbog toga je korisnik postao zaduženo društvo u skladu sa Zakonom o stečaju. Zbog toga je izgubilo i dozvolu za proizvodnju i preradu alkoholnih pića.
(24)
Korisnik je 8. ožujka 2004. pri nadležnom okružnom sudu zatražio za postupak dogovora. Okružni sud je, nakon utvrđivanja da su ispunjeni svi potrebni pravni zahtjevi, odlukom od 29. travnja 2004., odredio pokretanje postupka dogovora. Na sastanku od 9. srpnja 2004. vjerovnici su glasali za dogovor koji je predložio korisnik. Dogovor je bio potvrđen 14. srpnja 2004. odlukom nadzornog okružnog suda.
(25)
U kolovozu 2004. porezni je ured uložio žalbu na potvrdnu odluku suda. Vrhovni sud je odlukom od 25. listopada 2004. odlučio da se žalba ne prihvaća i proglasio odluku okružnog suda, kojom se odobrava dogovor vjerovnika, važećom i izvršivom od 23. srpnja 2004. Javni tužitelj nakon toga je uložio žalbu na odluku okružnog suda u daljnjem žalbenom postupku s izvanrednim pravnim sredstvima.
(26)
Vjerovnici, uključujući porezni ured, sklopili su s korisnikom sljedeći dogovor: 35 % duga korisnik će vratiti u roku mjesec dana od dana valjanosti sporazuma sklopljenog s vjerovnicima, a preostalih 65 % duga bi se vjerovnici odrekli. Svi su vjerovnici tako bili tretirani pod jednakim uvjetima. Posebni iznosi za svakog vjerovnika prikazani su u sljedećoj tablici.
Tablica 2.
Stanje dugova korisnika prije postupka dogovora i nakon njega [SKK]
Vjerovnik
Dug prije
dogovora
Dug nakon
dogovora (9)
Otpisani iznos
Javni
Porezni ured
640 793 831
224 277 841
416 515 990
Privatni
Tetra Pak a.s.
1 004 208
351 498
652 710
MTM-obaly, s. r. o.
317 934
111 277
206 657
Merkant družstvo
332 808
116 483
216 325
Vetropack, s. r. o.
2 142 658
749 930
1 392 728
UKUPNO
644 591 439 (10)
225 607 029
418 984 410
(27)
Potraživanja poreznog ureda uključena su u postupak dogovora s ukupno 640 793 831 SKK (16,86 milijuna EUR), a sačinjavala su ih uglavnom neplaćene trošarine za razdoblje od svibnja 2003. do ožujka 2004., PDV za razdoblje od siječnja do travnja 2004., plus ugovorne kazne i kamate. Potraživanja koja je porezni ured otpisao iznosila su 416 515 990 SKK (11 milijuna EUR). Poreznom uredu je u skladu s dogovorom osigurano 224 277 841 SKK (5,86 milijuna EUR).
(28)
Porezni je ured u postupku dogovora nastupio kao razlučni vjerovnik i kao takav je glasao odvojeno. Stoga je, kako bi se dogovor mogao ostvariti, porezni ured trebao glasati za njega. Porezni ured imao je povlašteni položaj zato što su neka od njegovih potraživanja bila osigurana u vezi s odgodom poreznog duga korisnika u 2002. i 2003. (vidjeti stavak 17.). Svi ostali vjerovnici glasali su za predloženi dogovor. Njihova su potraživanja bila uobičajena poslovna potraživanja koja nisu bila osigurana ni na koji način.
(29)
Korisnik je u svojem prijedlogu za dogovor, u skladu sa zahtjevima Zakona o stečaju, opisao mjere restrukturiranja koje se odnose na proizvodnju, distribuciju i radnu snagu (uključujući viškove).
(30)
U području organizacije i radne snage korisnik je planirao sljedeće mjere: stvaranje opće proizvodne skupine za sve proizvodne aktivnosti, restrukturiranje prijevoznih sredstava isključenjem vozila s najnižom preostalom vrijednošću i restrukturiranje trgovinskih djelatnosti. Osim tih mjera planirano je otpuštanje 50 zaposlenika od ožujka do svibnja 2004. U istom razdoblju daljnjih 50 zaposlenika primalo bi 60 % plaće.
(31)
U pogledu proizvodnog i tehničkog dijela, korisnik je tvrdio da budući da je društvo izgubilo dozvolu za proizvodnju alkoholnih pića, predmetna proizvodna postrojenja bila bi dana u najam od travnja 2004. Korisnik je planirao smanjiti ili obustaviti proizvodnju nekih neprofitabilnih bezalkoholnih pića i naveo je da će prije svakog uvođenja novih proizvoda u toj kategoriji biti provedena analiza njihove profitabilnosti.
(32)
Korisnik navodi i sljedeće mjere: restrukturiranje troškova koje bi bilo posljedica nižih proizvodnih troškova nakon prestanka proizvodnje alkoholnih pića i ukidanja dijela vlastitih prijevoznih sredstava društva i prodaje stare opreme za otpadni materijal.
(33)
Korisnik je isto tako planirao prodati upravnu zgradu, trgovinu i rekreacijski objekt i spomenuo mogućnost prodaje ili iznajmljivanja pogona za proizvodnju octa. Slovačka tijela su u svojim primjedbama na odluku o pokretanju formalnog ispitnog postupka potvrdila da prodaja upravne zgrade, trgovine i rekreacijskog objekta nije bila provedena.
(34)
Korisnik je planirao intenzivnu prodaju svojih zaliha proizvoda, pripremljenih za prodaju (11).
(35)
U skladu s tim prijedlogom korisnik je trebao financirati dogovor s vlastitim sredstvima (prodaja zalihe) u iznosu od 110 milijuna SKK i s vanjskim financiranjem u obliku zajma neke komercijalne banke u iznosu od 100 milijuna SKK. Prema informacijama koje je korisnik dostavio kao odgovor na pokretanje formalnog ispitnog postupka, nepodmireni dug bio je u konačnici podmiren prihodom od izdavanja novih dionica (21 milijun SKK; 0,56 milijuna EUR), prihodom od prodaje dionica (110 milijuna SKK; 2,9 milijuna EUR) i zajmom svojeg dobavljača trgovačkog društva Old Herold s.r.o. (100 milijuna SKK; 2,6 milijuna EUR). Dospijeće računa društva Old Herold s.r.o. bilo je 40 dana, što je po mišljenju korisnika bio dugi rok s obzirom na njegovo neizvjesno financijsko stanje. Takav produljeni rok dospijeća omogućio je korisniku da prikupi potrebna novčana sredstva.
(36)
Nakon pokretanja formalnog ispitnog postupka slovačka tijela obavijestila su Komisiju da je u skladu s dogovorom s vjerovnicima poreznom uredu 17. prosinca 2004. uplaćeno 224 277 841 SKK. Slovačka tijela potvrdila su da su obustavila otpis duga dogovoren u postupku dogovora dok traje postupak pred Europskom komisijom.
(37)
U okviru svojih kontakata u vezi s provedbom odluke Komisije kojom se nalaže povrat potpore, slovačka su tijela obavijestila Komisiju o ishodu žalbenog postupka s izvanrednim pravnim sredstvima, navedenog u stavku 25.: odlukom od 27. travnja 2006. Vrhovni sud Slovačke Republike djelomično je odbacio odluku nadležnog okružnog suda od 14. srpnja 2004. kojim se potvrđuje dogovor vjerovnika zbog razloga što je dospio neplaćeni porez za ceste od 424 490 SKK bio krivo uključen u dogovor. Vrhovni sud odbacio je žalbu u odnosu na ostali dio iznosa. Odlukom od 18. kolovoza 2006. nadležni okružni sud proveo je odluku Vrhovnog suda od 27. travnja 2006. navodeći da točan iznos dužan poreznom uredu iznosi 640 369 341,4 SKK (od tog iznosa 35 % iznosi 224 129 269,1 SKK).
III. ODLUKA O POKRETANJU POSTUPKA PREMA ČLANKU 108. STAVKU 2. UFEU-A
(38)
U svojoj odluci o pokretanju formalnog ispitnog postupka Komisija je izrazila sumnju da sporni otpis nije državna potpora. Komisija je ocijenila da ponašanje poreznog ureda u postupku dogovora nije ispunilo kriterij vjerovnika u tržišnom gospodarstvu. Točnije, Komisija je smatrala da je porezni ured bio u situaciji pravno gledano različitoj od ostalih vjerovnika s obzirom na to da je imao osigurana potraživanja i mogao je pokrenuti ovrhu radi naplate poreznog duga. Komisija je izrazila sumnju da postupak dogovora nije rezultirao najboljim mogućim rješenjem za državu, u usporedbi s postupkom stečaja ili ovrhe radi naplate poreznog duga.
(39)
Komisija je potom izrazila sumnju u spojivost sporne potpore s unutarnjim tržištem. Prvo je izrazila sumnju da se potpora može smatrati spojivom s potporom za sanaciju kako su tvrdila slovačka tijela. Potpora za sanaciju može biti samo potpora za likvidnost u obliku jamstava za zajam ili zajma. Kod sporne se mjere, međutim, radi o otpisu duga, što odgovara bespovratnoj financijskoj potpori. Osim toga, mjera nije bila odobrena u očekivanju da će korisnik predstaviti plan restrukturiranja ili likvidacije ili da će vratiti potporu u cijelosti u roku od šest mjeseci od odobrenja mjere za sanaciju.
(40)
Komisija je zatim razmotrila spojivost sporne mjere s potporom za restrukturiranje i izrazila sumnju glede ispunjavanja dvaju glavnih uvjeta: postojanja plana restrukturiranja kojim se osigurava povrat dugoročne održivosti u razumnom vremenskom razdoblju i ograničenja potpore na nužni minimum.
IV. PRIMJEDBE ZAINTERESIRANIH STRANA
(41)
Uz informacije o činjenicama iz dijela II., korisnik je dostavio sljedeće primjedbe.
(42)
Korisnik tvrdi da je razlog njegovih financijskih poteškoća početkom 2004. bila promjena Zakona o poreznoj upravi, kojim je ograničena mogućnost zahtjeva za odgodu poreza na samo jednom godišnje. To je bila bitna promjena za korisnika koji se, prema vlastitoj tvrdnji, prethodnih godina oslanjao na taj mehanizam.
(43)
Glede sadržaja samog predmeta, korisnik je prvo tvrdio da Komisija nije nadležna revidirati spornu mjeru jer je mjera stupila na snagu prije dana pristupanja i nije bila primjenjiva nakon pristupanja. Mjera je navodno stupila na snagu prije pristupanja jer je postupak dogovora pokrenut 8. ožujka 2004. i, prema tvrdnji korisnika, sud ju je odobrio 29. travnja 2004., odnosno prije nego što je Slovačka pristupila Europskoj uniji. Osim toga, porezna tijela navodno su potvrdila svoju suglasnost s predloženim dogovorom u okviru pregovora prije pokretanja postupka dogovora. Sastanak u Poreznoj upravi Slovačke Republike održan je u prosincu 2003., a 3. veljače 2004. lokani porezni ured poslao je korisniku dopis u kojem je navodno potvrdio mogućnost postupka dogovora.
(44)
Korisnik je osim toga tvrdio da čak i ako Komisija smatra da je nadležna za djelovanje, sporna mjera nije predstavljala državnu potporu jer je bilo ispunjeno načelo vjerovnika u tržišnom gospodarstvu.
(45)
Prvo, korisnik tvrdi da je usporedba postupka dogovora s ovrhom radi naplate poreznog duga obmanjujuća jer pokretanje dogovora isključuje ili obustavlja ovršni postupak. Porezni ured stoga nije imao mogućnost ovrhe radi naplate poreznog duga. Povrh toga, kako tvrdi korisnik, da nije dobrovoljno pokrenuo postupak dogovora, nakon nekoliko tjedana ili mjeseci imao bi pravnu obvezu pokrenuti stečajni postupak ili postupak dogovora u skladu sa zakonom o nesolventnosti.
(46)
Drugo, korisnik tvrdi da odluka države da izbjegne stečaj i pronađe rješenje dogovorom ispunjava kriterij vjerovnika u tržišnom gospodarstvu. Kao dokaz vjerovnik podnosi certifikate dvaju revizora i jednog stečajnog upravitelja navodeći da bi porezni ured dobio više i brže u postupku dogovora nego u slučaju stečajnog postupka. Korisnik podnosi i daljnje materijale i statističke podatke navodeći da stečajni postupci u Slovačkoj traju prosječno tri do sedam godina i donose vrlo ograničen povrat sredstava od prodaje imovine (12).
(47)
Korisnik temelji svoju analizu pretežno na izvještaju revizijskog društva EKORDA od 7. srpnja 2004., koji je porezni ured navodno imao na raspolaganju prije glasanja vjerovnika 9. srpnja 2004. Međutim, nisu dostavljeni nikakvi dokazi kojima bi se potvrdilo da je to zaista bio slučaj.
(48)
Prema izvještaju revizijskog društva EKORDA prihod od prodaje imovine u slučaju stečaja bio bi u najboljem slučaju 204 milijuna SKK (5,3 milijuna EUR), što bi, nakon oduzimanja raznih naknada od 45 milijuna SKK, iznosilo samo 159 milijuna SKK (4,2 milijuna EUR). Korisnik je sam ispravio iznos naknada koje treba oduzeti (36 milijuna SKK) i dobio iznos od 168 milijuna SKK (4,4 milijuna EUR). Iako bi porezni ured kao jedini razlučni vjerovnik i daleko najveći vjerovnik dobio većinu ovog prihoda, to bi još uvijek bilo manje nego što je dobio prema dogovoru.
(49)
Revizijsko društvo EKORDA do tog je rezultata došlo na temelju knjigovodstvene vrijednosti dugotrajne imovine, zaliha, novčanih sredstava i kratkoročnih potraživanja nakon prilagodbe, od 31. ožujka 2004., iz koje su vidljivi njihova nemogućnost osiguravanja njihova povrata i nisku vrijednost. Društvo EKORDA prilagodilo je nominalnu vrijednost imovine korisnika „likvidacijskim faktorom” za sve sastavne dijelove imovine u slučaju prodaje u stečajnom postupku (45 % za dugotrajnu imovinu, 20 % za zalihe i kratkoročna potraživanja i 100 % za novčana sredstva).
(50)
Revizijsko društvo EKORDA spominje budući porezni prihod iz poslovne djelatnosti korisnika (13), kao i razvoj zapošljavanja u regiji i industrije prerade hrane u Slovačkoj kao vrlo važne faktore koji idu u korist opstanku korisnika.
(51)
Korisnik navodi i druga dva izvještaja. Revizorica Marta Kochová zaključila je da bi najveći prihod od prodaje imovine, koja međutim nije bila procijenjena, bio 100 milijuna SKK (2,6 milijuna EUR), što bi nakon odbitka pristojbi od 22 milijuna SKK, iznosilo samo 78 milijuna SKK (2 milijuna EUR). Gđa Holovačová, stečajna upraviteljica, navodno je rekla da je prema njezinu mišljenju postupak dogovora općenito povoljniji za vjerovnike od stečaja. Jedno je od razmatranja da je u interesu vjerovnika da dužnik ostane poslovno aktivan (budući prihodi od trgovine ili od poreza).
(52)
Treće, korisnik tvrdi da treba uzeti u obzir dugoročna razmatranja, kao što je budući prihod od poreza. Navodi se da se sudska praksa kojom se isključuju socijalno-politička razmatranja iz kriterija vjerovnika u tržišnom gospodarstvu ne primjenjuje kada javno tijelo (14) razmatra izračun budućeg poreznog prihoda. Prema tvrdnji korisnika, ovdje je situacija javnog tijela analogna situaciji vjerovnika u tržišnom gospodarstvu, koji kao dobavljač ima interes u opstanku svojeg klijenta. Korisnik se zatim poziva na sudsku praksu o načelu ulagača u tržišnom gospodarstvu.
(53)
Korisnik zaključuje da je ispunjen kriterij vjerovnika u tržišnom gospodarstvu i da sporna mjera ne predstavlja državnu potporu.
(54)
Kad bi Komisija ipak zaključila drukčije, korisnik tvrdi da je sporna mjera spojiva s potporom za restrukturiranje. Korisnik tvrdi da je porezni ured provjerio mogućnost njegova poslovnog plana za ponovno uspostavljanje dugoročne održivosti prije nego što je pristao na dogovor. Nepostojanje formalnog plana restrukturiranja je, kako navodi korisnik, nebitno u slučaju kada Komisija ocjenjuje predmet naknadno jer Komisija sada može vidjeti je li korisnik zaista postao održiv. Međutim, korisnik smatra da je u slučaju prethodnog ocjenjivanja potreban detaljan plan restrukturiranja. On zatim kratko opisuje mjere poduzete za restrukturiranje: povećanje vlastitog kapitala, otpuštanje radnika i prodaja zaliha. Korisnik smatra da je prestanak proizvodnje alkoholnih pića i pića na bazi alkohola i najam proizvodne opreme trgovačkom društvu Old Herold s. r. o. zaista bila mjera restrukturiranja. Iako je prvobitni prestanak proizvodnje bio posljedica gubitka dozvole, korisnik nije zatražio novu dozvolu nakon dogovora.
(55)
Prema tvrdnji korisnika ispunjen je i zahtjev njegova značajnog doprinosa restrukturiranju.
(56)
Konačno, korisnik navodi da prilikom primjene smjernica primjenjivih na potporu za restrukturiranje treba uzeti u obzir činjenicu da obavlja djelatnost u regiji koja je primatelj pomoći i da je jedan od najvećih regionalnih poslodavaca.
V. PRIMJEDBE SLOVAČKE REPUBLIKE
(57)
U svojem odgovoru na pokretanje formalnog ispitnog postupka slovačka tijela uložila su primjedbe na činjenice već navedene u dijelu II.
(58)
Slovačka tijela potvrdila su da porezni ured u vrijeme glasanja o dogovoru nije uzeo u obzir aspekt državne potpore. Porezni ured nije smatrao dogovor oblikom državne potpore pa stoga od korisnika niti nije tražio da priloži plan restrukturiranja, koji se razlikuje od poslovnog plana koji je bio priložen sudu u skladu sa zakonodavstvom o nesolventnosti.
(59)
U odgovoru na primjedbe koje je podnio korisnik slovačka su tijela podnijela vlastite primjedbe.
(60)
Slovačka tijela smatraju da primjedbe korisnika na prosječnu dužinu trajanja stečajnog postupka i prosječan povrat od prodaje imovine u stečajnom postupku nisu relevantne za ovaj predmet. Prema njihovoj tvrdnji, s obzirom na malen broj vjerovnika i postojanje imovine s pozitivnom likvidacijskom vrijednošću koja je bila veća od iznosa isplaćenog državi nakon dogovora, stečajni postupak bio bi zaključen u kraćem razdoblju od prosječnoga, a dobit poreznog ureda bila bi viša nego u slučaju dogovora. Lokalni porezni ured proveo je nadzor trgovačkog društva 21. lipnja 2004. i otkrio da je s danom 17. lipnja 2004. korisnik imao novčana sredstva od 161,3 milijuna SKK, potraživanja od 62,8 milijuna SKK, zalihe alkoholnih pića i pića baziranih na alkoholu u vrijednosti od 84 milijuna SKK i dugotrajnu imovinu knjigovodstvene vrijednosti od 200 milijuna SKK.
(61)
Slovačka tijela smatraju da je ovrha radi naplate poreznog duga bila realna alternativa poreznog ureda. Ona potvrđuju da je porezni ured mogao pokrenuti taj postupak prije dogovora, što je mogao učiniti i da je sud odbio potvrditi dogovor (jer porezni ured kao razlučni vjerovnik ne bi za njega glasao).
(62)
Slovačka tijela nisu suglasna s tvrdnjom korisnika da je njegove financijske poteškoće uzrokovala promjena Zakona o poreznoj upravi. Prema tvrdnji slovačkih tijela, financijske poteškoće korisnika posljedica su njegove financijske strategije uporabe neizravnih poreza za vođenje vlastitih poslova, dok je korisnik jednostavno trebao prikupiti poreze od svojih klijenata i prenijeti ih u državni proračun.
(63)
Slovačka tijela nisu suglasna da je sastanak s Poreznom upravom u prosincu 2003. dokaz da se porezni ured prethodno suglasio s dogovorom. Porezna uprava je 6. srpnja 2004. poreznom uredu poslala dopis u kojem navodi da se porezni ured ne bi smio suglasiti s dogovorom koji je predložio korisnik jer je nepovoljan za državu. Taj se dopis zatim pozvao na drugi općenitiji dopis ministra financija Poreznoj upravi od 15. siječnja 2004. u kojem se traži da se ne sklapaju sporazumi na prijedloge za dogovore s vjerovnicima koji bi uključivali otpise poreznih potraživanja od strane poreznih ureda. Osim toga, slovačka tijela tumače dopis od 3. veljače 2004. na koji se korisnik poziva (vidjeti stavak 43.) kao izričito nesklon dogovoru s razinom od 35 %.
(64)
Slovačka tijela tvrde da korisnik nije na vrijeme platio trošarine od siječnja 2001. do ožujka 2004. i da je redovito odgađao svoje porezne obveze.
(65)
U skladu s mišljenjem slovačkih tijela znatne razlike u procjenama dvaju revizorskih izvještaja (vidjeti stavke 48. i 51.) izražavaju sumnju u vjerodostojnost obaju izvještaja. Tijela su posebno izrazila sumnju u likvidacijski faktor dodijeljen trenutačnoj imovini od strane revizijskog društva EKORDA. Taj bi faktor trebao biti viši od 20 %.
(66)
Konačno, prema mišljenju slovačkih tijela, korisnik nije sastavio održiv plan restrukturiranja, a predložene mjere dogovora ne bi se mogle smatrati mjerama restrukturiranja.
VI. OCJENA
1. NADLEŽNOST KOMISIJE
(67)
Budući da su se neki od relevantnih događaja dogodili prije pristupanja Slovačke Europskoj uniji 1. svibnja 2004., Komisija prvo mora utvrditi je li nadležna za postupanje u odnosu na spornu mjeru.
(68)
Mjere koje su stupile na snagu prije pristupanja i nisu primjenjive nakon pristupanja Komisija ne može ispitivati ni u sklopu mehanizma privremenog postupka, uređenog Prilogom IV. točkom 3. Ugovora o pristupanju ni u sklopu postupaka utvrđenih u članku 108. UFEU-a. Ni Ugovorom o pristupanju ni Ugovorom o funkcioniranju Europske unije ne zahtijeva se i ne ovlašćuje Komisiju da revidira te mjere.
(69)
Međutim, mjere koje su stupile na snagu nakon pristupanja jasno potpadaju pod nadležnost Komisije. Kako bi se odredio trenutak kad određena mjera stupa na snagu relevantni kriterij pravno je obvezujući akt prema kojem nadležno nacionalno tijelo odobrava dodjelu potpore (15).
(70)
Korisnik je tvrdio da je sporna mjera stupila na snagu prije pristupanja i nije primjenjiva nakon pristupanja (vidjeti stavak 43.).
(71)
Komisija ne može prihvatiti argumente koje je korisnik naveo. Prijedlog za pokretanje postupka dogovora nije djelo davatelja potpore, već djelo korisnika. Odluka suda da pokrene postupak dogovora isto tako nije djelo davatelja potpore. Ta je odluka samo omogućila korisniku i njegovim vjerovnicima da nastave s pregovorima o dogovoru, ali očito nije predstavljala događaj davanja potpore. Ne postoje dokazi da bi Porezna uprava izrazila svoju suglasnost sa spornom mjerom na sastanku u prosincu 2003. Upravo suprotno, slovačka tijela osporila su bilo kakav takav preliminarni dogovor. U dopisu od 3. veljače 2004. izričito se odbija prihvatiti prijedlog namirenja u visini od 35 %.
(72)
Odluka nadležnog tijela da otpiše dio svojih potraživanja donesena je 9. srpnja 2006. kada se porezni ured suglasio s dogovorom koji je predložio korisnik.
(73)
U skladu s time, pitanje o tome je li mjera primjenjiva nakon pristupanja više nije upitno.
(74)
Komisija stoga zaključuje da je nadležna ocijeniti spornu mjeru u skladu s člankom 108. UFEU-a.
2. POSTOJANJE DRŽAVNE POTPORE U SMISLU ČLANKA 107. STAVKA 1. UFEU-A
(75)
U članku 107. stavku 1. UFEU-a određeno je da je svaka potpora koju dodijeli država članica ili koja se dodjeljuje državnim sredstvima u bilo kojem obliku, kojom se narušava ili prijeti da će narušiti tržišno natjecanje stavljanjem određenih poduzetnika ili proizvodnje određene robe u povoljniji položaj, nespojiva s unutarnjim tržištem u mjeri u kojoj utječe na trgovinu među državama članicama.
(76)
Otpis duga prema javnom tijelu kao što je porezni ured oblik je korištenja državnih sredstava. Budući da pruža korist pojedinačnom poduzeću, mjera je selektivna.
(77)
Do događaja koji su prouzročili postupak nesolventnosti korisnik je poslovao na tržištu proizvodnje alkoholnih pića i pića baziranih na alkoholu, bezalkoholnih pića te konzerviranog voća i povrća. Korisnik je 2003. bio treći najveći proizvođač alkoholnih pića i pića baziranih na alkoholu u Slovačkoj. Nakon gubitka dozvole za proizvodnju alkoholnih pića i pića baziranih na alkoholu u ožujku 2004. korisnik je bio aktivan u veleprodaji alkoholnih pića i pića baziranih na alkoholu koje je proizvodilo drugo trgovačko društvo Old Herold s. r. o., iznajmljujući proizvodni pogon korisnika. U svim segmentima u kojima je korisnik bio poslovno djelatan prije dogovora i u kojima je sada djelatan postoji trgovina među državama članicama.
(78)
U odluci o pokretanju formalnog ispitnog postupka Komisija je izrazila sumnju glede toga je li mjerom narušeno ili postoji mogućnost da se naruši tržišno natjecanje dodjeljujući korisniku prednost koju drukčije ne bi mogao dobiti na tržištu. Drugim riječima, Komisija je sumnjala je li se država u svojem odnosu prema korisniku ponijela kao vjerovnik u tržišnom gospodarstvu.
(79)
Utvrđeno je da dogovor vjerovnika sadržava iste uvjete namirenja duga za privatne vjerovnike kao i za porezni ured (javni vjerovnik). 35 % duga trebalo je platiti vjerovnicima do propisanog datuma što je korisnik i učinio. Preostalih 65 % trebalo je biti otpisano.
(80)
Međutim, pozicija poreznog ureda kao vjerovnika u ovom je predmetu bila neobično jaka i ne može se izjednačavati s onom tipičnog vjerovnika u stečajnom postupku. Pravna i gospodarska situacija poreznog ureda prije dogovora vjerovnika bila je povoljnija od pozicije privatnih vjerovnika. Ne samo da je porezni ured s više od 99 % svih potraživanja registriranih u stečajnom postupku bio vidljivo dominantan i odlučan vjerovnik, nego je, što je još važnije, on bio razlučni vjerovnik. Njegova potraživanja mogla su se stoga namiriti u svako doba tijekom stečajnog postupka iz postupka prodaje osigurane imovine: kako je opisano u prethodnom stavku 18., ti postupci bili bi isključivo primijenjeni za namirenje razlučnog vjerovnika. Prema tome, potrebno je detaljno ispitati je li porezni ured iskoristio sva raspoloživa sredstva da ostvari najveći mogući povrat svojih potraživanja kako bi to učinio vjerovnik u tržišnom gospodarstvu.
(81)
Uvjeti koje mjera mora ispuniti kako bi se smatrala potporom u smislu članka 107. UFEU-a nisu ispunjeni, ako poduzeće primatelj, u okolnostima koje odgovaraju uobičajenim tržišnim uvjetima, dobije istu prednost kakva je ona koja mu je na raspolaganju državnim sredstvima (16). Ta se ocjena u načelu donosi primjenjujući kriterij privatnog tržišnog vjerovnika. Kada javni vjerovnik dodijeli pogodnosti plaćanja u odnosu na dug koji mu neko poduzeće mora platiti, takve pogodnosti plaćanja predstavljaju državnu potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a, pri čemu, uzimajući u obzir značaj time dodijeljene gospodarske prednosti, poduzeće primatelj očito ne bi dobilo usporedive pogodnosti od privatnog vjerovnika u situaciji što je moguće bliže onoj javnog vjerovnika i tražeći povrat iznosa koje mu duguje dužnik u financijskim poteškoćama (17).
(82)
Primjenjivost kriterija privatnog subjekta na tržištu u konačnici ovisi o predmetnoj državi članici koja je, drukčije nego u svojem svojstvu javnog tijela, dodijelila gospodarsku prednost nekom poduzeću. Znači da ako se država članica oslanja na taj kriterij tijekom upravnog postupka, ona mora, ako postoji sumnja nedvojbeno i na temelju objektivnih i provjerljivih dokaza utvrditi da se primijenjena mjera može pripisati državi koja nastupa kao privatni subjekt na tržištu. Ti dokazi moraju jasno pokazati da je predmetna država članica donijela odluku da nastupa kao što je to učinila prije ili u isto vrijeme kada je dodijelila gospodarsku prednost. S obzirom na to, moglo bi biti potrebno osigurati dokaze koji pokazuju da je odluka bila temeljena na gospodarskim procjenama usporedivima s onima kakve bi bile provedene u okolnostima racionalnoga privatnog subjekta na tržištu u situaciji što je bliže moguće situaciji države članice. Međutim, nije dovoljno pouzdati se ni u gospodarske procjene donesene nakon što je prednost dodijeljena ni na retrospektivne pokazatelje da je tijek djelovanja koji je odabrala predmetna država članica stvarno bio povoljan, ni na posljedična opravdanja tijeka djelovanja koji je stvarno bio odabran (18).
(83)
Ukratko, Slovačka Republika tvrdi da, prema njezinu mišljenju, predmetna mjera predstavlja državnu potporu. Priznala je da u vrijeme donošenja dogovora pitanje državne potpore jednostavno nije uzeto u obzir i zatražila je da se sa spornom mjerom postupi kao s potporom za sanaciju. Stoga se čini da u ovom predmetu nisu bili ispunjeni zahtjevi sudske prakse koji su gore navedeni i sporna mjera predstavlja državnu potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.
(84)
Korisnik je taj koji je tvrdio da je mjera oslobođena potpore i podnio dokumente koji su gore opisani, posebno izvještaja dvaju revizora.
(85)
Na temelju informacija koje su dostavili korisnik i slovačka tijela Komisija je utvrdila sljedeće činjenice o financijskom stanju korisnika u predmetnoj godini, u mjeri u kojoj je to potrebno za primjenu kriterija vjerovnika u tržišnom gospodarstvu. Iznose od 31. ožujka 2004. koje je podnio korisnik i iznose od 17. ožujka 2004. koje su podnijela slovačka tijela Komisija ne može provjeriti prema računovodstvenim izvješćima korisnika. Međutim, Komisija nema razloga sumnjati u te iznose.
Tablica 3.
Financijsko stanje korisnika 2003.-2004. [milijuni SKK]
31.12.2003. (19)
31.3.2004. (20)
28.4.2004. (21)
17.6.2004. (22)
31.12.2004. (23)
Dugotrajna imovina (24)
208
205
204
200
200
Zalihe
119
209
176
84
52
Novčana sredstva
3
50
94
161
27
Kratkoročna komercijalna potraživanja
128
98 (25)
80
63 (26)
97
(86)
Komisija će prvo ispitati dokaze koje je dostavio korisnik kao potporu tvrdnji da bi u stečajnom postupku porezni ured lošije prošao nego postupkom dogovora (odjeljak 2.1.). Komisija će zatim ispitati položaj u odnosu na ovrhu radi naplate poreznog duga (odjeljak 2.2.). Komisija će konačno ispitati ostale dokaze koje su dostavila slovačka tijela i korisnik (odjeljak 2.3.)
(87)
Kako je navedeno u stavku 37., iznos duga koji je trebalo uključiti u dogovor smanjen je kao posljedica žalbenog postupka s izvanrednim pravnim sredstvima. Međutim, treba napomenuti da je ta presuda donesena nekoliko godina nakon odluke o sklapanju dogovora. Za potrebe kriterija vjerovnika u tržišnom gospodarstvu informacija raspoloživa u vrijeme kad je navodni vjerovnik ocijenio koji bi tijek djelovanja bio najprikladniji ostaje standard prema kojem se mjeri ponašanje javnog vjerovnika. Stoga analiza koja se navodi dolje primjenjuje iznose iz dogovora koji je sklopljen 23. srpnja 2004.
2.1. Dogovor s vjerovnicima ili stečaj
(88)
Kako bi ocijenila je li korisniku stvarno dodijeljena prednost Komisija mora provesti cjelokupnu ocjenu uzimajući u obzir sve relevantne dokaze u predmetu koji joj omogućuju da odluči je li trgovačko društvo korisnik očito primilo usporedive pogodnosti od privatnog vjerovnika (27). Drugim riječima, mora provjeriti je li porezni ured bio u boljem položaju prihvativši uvjete predložene prema dogovoru ili bi bilo povoljnije da je pokrenuo stečajni postupak.
(89)
Komisija smatra da izvještaj revizijskog društva EKORDA nije vjerodostojan temelj za usporedbu predloženog dogovora s hipotetskim stečajnim postupkom. Slovačka tijela u tom su pogledu suglasna s Komisijom.
(90)
Komisija prvo primjećuje da je u izvještaju od 7. srpnja 2004. (samo dva dana prije sastanka vjerovnika), revizijsko društvo EKORDA koristilo stanje imovine korisnika na dan 31. ožujka 2004. Iz tablice 3. jasno je da se opseg različitih sredstava značajno promijenio nakon 31. ožujka 2004. Prije svega jer je prodan značajni dio zalihe što je dovelo do povećanja novčanih sredstava. Te su promjene vrlo važne prilikom primjene likvidacijskih faktora u rasponu od 20 % za zalihe i kratkoročna potraživanja do 100 % za novčana sredstva. Naime, čak i da su likvidacijski faktori koje je društvo EKORDA procijenilo bili točni (što Komisija osporava zbog gore navedenih razloga) i koristeći metodologiju koju je koristilo društvo EKORDA, sljedeća tablica prikazuje kako bi izračun revizijskog društva EKORDA bio različit da je bio temeljen na iznosima od 28. travnja 2004. i 17. lipnja 2004. odnosno još uvijek prije sastanka vjerovnika 9. srpnja 2004.
Tablica 4.
Usporedba mogućeg prihoda od prodaje imovine korisnika u stečajnom postupku [milijuni SKK]
Stanje na dan:
31.3.2004.
28.4.2004.
17.6.2004.
Likvidacijski faktor [%]
Knjigovodstvena vrijednost
Prihod
Knjigovodstvena vrijednost
Prihod
Knjigovodstvena vrijednost
Prihod
Dugotrajna imovina
45
205
92
204
92
200
90
Zalihe
20
209
42
176
35
84
17
Kratkoročna potraživanja
20
98 (28)
20
86 (29)
17
37 (30)
7
Novčana sredstva
100
50
50
94
94
161
161
Ukupno
204
238
275
(91)
Treba napomenuti da je u poslovnom planu koji je korisnik dostavio sudu planirana prodaja zaliha od 110 milijuna SKK u razdoblju od ožujka do svibnja 2004. Prema tome društvo EKORDA moralo je biti svjesno da će imovina korisnika biti podložna značajnim promjenama nakon 31. ožujka 2004., ali to nije uzelo u obzir.
(92)
Da je revizijsko društvo uzelo u obzir knjigovodstvenu vrijednost imovine korisnika od 28. travnja 2004., došlo bi do zaključka da bi mogući prihod od prodaje imovine korisnika u stečajnom postupku bio viši od procijenjenog u izvještaju (238 milijuna SKK, ili 6,3 milijuna EUR, umjesto 204 milijuna SKK, ili 5,3 milijuna EUR). Da su u analizi korišteni iznosi od lipnja 2004. to bi omogućilo jasni zaključak da bi mogući prihod od prodaje imovine korisnika u stečajnom postupku (275 milijuna SKK; 7,2 milijuna EUR) bio veći od onoga koji je predložen prema dogovoru i da bi porezni ured trebao primijeniti pravo veta i odbaciti prijedlog s učinkom prekidanja dogovora. Komisija ponovno ističe da su gornji rezultati dobiveni koristeći pretpostavke i metodologiju revizijskog društva EKORDA.
(93)
Komisija, međutim, ne može prihvatiti metodologiju koju je koristilo revizijsko društvo EKORDA i smatra da pretpostavke korisnika nisu vjerodostojne. Ovaj zaključak podupiru sumnje slovačkih tijela kako je opisano u stavcima od 60. do 65.
(94)
Za početak, društvo EKORDA u svojem izvještaju ne objašnjava kako je odredilo tri likvidacijska faktora. Svrha je likvidacijskih faktora izračun preostale vrijednosti imovine prodane u postupku likvidacije, uzimajući u obzir prirodu prodaje odnosno imovine prodane odvojeno, pod određenim vremenskim ograničenjem itd. Prema tome, pretpostavlja se da je knjigovodstvena vrijednost imovine dobivene likvidacijskom prodajom uobičajeno niža od knjigovodstvene vrijednosti ovisno o vrsti imovine. Postotni udio vrijednosti imovine dobiven likvidacijom uspoređen s knjigovodstvenom vrijednošću je likvidacijski faktor.
(95)
Nadalje, likvidacijski faktor od 45 % za dugotrajnu imovinu čini se preniskim. Prema tvrdnji samog korisnika vrijednost njegove imovine koja je bila založena u korist poreznog ureda iznosila je 194 milijuna SKK (31). Ta je vrijednost, prema tvrdnji korisnika, izražena u cijenama koje su procijenili neovisni stručnjaci na prijelazu godine 2003./2004. Prema stajalištu Komisije takva vrsta „izvedene cijene” trebala bi uobičajeno odražavati općenitu vrijednost imovine, zamjensku vrijednost koja izražava za koju se cijenu imovina može prodati u danom trenutku. Treba podsjetiti da je stručna vrijednost ove imovine bila utvrđena kako bi se osigurala njezina vrijednost kao osiguranje za slovačka tijela protiv odgode poreznog duga korisnika, kako se zahtijeva u skladu sa Zakonom o poreznoj upravi. Društvo EKORDA ne osigurava nikakvo objašnjenje o tome zašto bi prodaja dugotrajne imovine u stečajnom postupku prihodila samo 45 % njezine knjigovodstvene vrijednosti od 205 milijuna SKK, dok je sam korisnik procijenio tu imovinu na puno veću vrijednost.
(96)
U odgovoru na tvrdnju korisnika da bi bilo teško pronaći kupca jer je većina založenih strojeva bila namijenjena isključivo za proizvodnju alkoholnih pića i pića koja se baziraju na alkoholu, bezalkoholnih pića ili konzerviranih proizvoda, Komisija ima sljedeća dva komentara. Prvo, „izvedena cijena” založene nekretnine bila je 105 milijuna SKK što je samo po sebi više od ukupnog prihoda koji je prognoziralo revizijsko društvo EKORDA (92 milijuna SKK). Drugo, trenutačna kretanja u trgovačkom društvu pokazuju da je neka od imovine namijenjene proizvodnji brzo pronašla novog korisnika Old Herold s.r.o. Točnije, kad je korisnik izgubio dozvolu za proizvodnju alkoholnih pića i pića baziranih na alkoholu, njegov je proizvodni pogon bio iznajmljen društvu Old Herold. Prema tome, čini se da je postojao stalni interes konkurenta za tim proizvodnim pogonom.
(97)
Što se tiče zaliha, slovačka tijela i sama smatraju da je likvidacijski faktor trebao biti viši od 20 %.
(98)
Korisnik je mogao dobiti 110 milijuna SKK od prodaje zaliha u 2004. (vidjeti stavak 35.), odnosno više od 50 % knjigovodstvene vrijednosti zaliha na kojoj je revizijsko društvo EKORDA temeljilo svoju ocjenu. To je važan pokazatelj da je likvidacijski faktor od 20 % bio prenizak. Promjene u bilanci stanja za 2004. u pogledu zaliha podupiru ovaj zaključak. Povrh toga, korisnik je u svojem poslovnom planu sam ocijenio prihod od prodaje zaliha za razdoblje od ožujka do svibnja 2004. na iznos od 110 milijuna (vidjeti stavak 35.). Društvo EKORDA zanemarilo je ovu procjenu. Konačno, iz prirode poslovne djelatnosti korisnika može se pretpostaviti da je zaliha obuhvaćala gotove i polugotove proizvode koji su mogli biti izravno prodani distributerima ili potrošačima, što i dalje podržava uporabu višeg likvidacijskog faktora.
(99)
Komisija smatra da bi likvidacijski faktor za zalihe trebao iznositi 52 %. Ovaj se iznos temelji na korisnikovoj procjeni prihoda koji bi prihodovao od prodaje zaliha za potrebe financiranja dogovora (odnosno 110 milijuna SKK). Uzimajući u obzir knjigovodstvenu vrijednost u to vrijeme (209 milijuna SKK) jedini mogući likvidacijski faktor za zalihe shodno tome iznosio bi najmanje 52 % (52 % od 209 milijuna iznosi 110 milijuna).
(100)
U vezi s kratkoročnim potraživanjima, revizijsko društvo EKORDA koristilo je dvostruku prilagodbu. Prvo je prilagodilo knjigovodstvenu vrijednost za faktor od 59 % (pri čemu je knjigovodstvena vrijednost 166 milijuna SKK, a vrijednost koju je društvo EKORDA koristilo u svojim izračunima 98 milijuna SKK) a zatim je dodatno koristilo nizak likvidacijski faktor od 20 %. Ta je metodologija upitna. Prilagodba knjigovodstvene vrijednosti potraživanja kako bi odražavala njihovu stvarnu vrijednost prihvatljiva je u određenom vremenu. Društvo EKORDA, međutim, ne daje objašnjenje zašto bi prihod u slučaju stečaja/likvidacije bio samo jedna petina (20 milijuna SKK) od onoga što je sam korisnik smatrao da može dobiti od svojih dužnika (98 milijuna SKK).
(101)
Knjigovodstvenu vrijednost kratkoročnih potraživanja temeljenu na iznosima od ožujka 2004. (166 milijuna SKK) društvo EKORDA prilagodilo je na 98 milijuna SKK kako bi je ispravilo za nenaplativa potraživanja ili potraživanja niske kvalitete. Osim toga, društvo EKORDA primijenilo je likvidacijski faktor od samo 20 % na prilagođenu knjigovodstvenu vrijednost. Ako se faktor društva EKORDA od 59 % za prilagodbu knjigovodstvene vrijednosti kratkoročnih potraživanja primjenjuje na knjigovodstvenu vrijednost temeljeno na iznosima iz lipnja 2004. (63 milijuna SKK), rezultat je 37 milijuna SKK. Međutim, prema informacijama koje su dostavila slovačka tijela ovršna su bila potraživanja od 63 milijuna SKK. Prema tome, dvojbeno je je li ikakva prilagodba knjigovodstvene vrijednosti stvarno bila potrebna.
(102)
U svakom slučaju ne postoji očiti razlog zbog kojeg bi likvidacijska vrijednost bila čak niža od prilagođenog iznosa. Komisija prema tome smatra da očekivani prihod od kratkoročnih potraživanja svakako nije niži od prilagođenog iznosa od 37 milijuna SKK.
(103)
S obzirom na gore navedeno, Komisija je prilagodila procjene društva EKORDA i napravila novu procjenu koristeći iznose od lipnja 2004. Ta procjena jasno pokazuje da bi mogući prihod od prodaje imovine korisnika u stečajnom postupku bio mnogo veći od prihoda koji je prognoziralo revizijsko društvo EKORDA u svojem izvještaju. Iznosi su sažeti u tablici u nastavku.
Tablica 5.
Usporedba mogućeg prihoda od prodaje imovine korisnika u stečajnom postupku
Iznosi revizijskog društva EKORDA uspoređeni s ispravljenim iznosima Komisije (u milijunima SKK)
EKORDA
(31.3.2004.)
Ispravak
(17.6.2004.)
Knjigovodstvena vrijednost
Prihod
Knjigovodstvena vrijednost
Prihod
Dugotrajna imovina
205
92
200
194 (32)
Zalihe
209
42
84
43 (33)
Kratkoročna potraživanja
98 (34)
20
63
37 (35)
Novčana sredstva
50
50
161
161
Ukupno
562
204
508
435
(104)
Troškovi stečajnog postupka prema primjedbama korisnika o odluci o pokretanju postupka trebali bi sačinjavati 18 % procijenjene vrijednosti prihoda od prodaje imovine korisnika u tim postupcima. To je prema korisniku odgovarajuća stopa s obzirom na izvještaj Svjetske banke iz 2004. (36). Prema tome, primjenjujući ovaj postotak na ispravljenu vrijednost mogućeg prihoda od prodaje imovine korisnika kako je utvrdila Komisija, troškovi stečajnog postupka dosegli bi 78,3 milijuna SKK. Kad se taj iznos odbije od ispravljenog prihoda od prodaje imovine korisnika, rezultat je veći od zbroja koji je porezni ured dobio prema dogovoru (435 milijuna - 78,3 milijuna = 356,7 milijuna; iznos usuglašen prema dogovoru bio je 224,3 milijuna SKK).
(105)
Kako je navedeno u tablici 5., mogući prihod od prodaje imovine korisnika bio je 435 milijuna SKK. Uzimajući u obzir da bi porezni ured dobio skoro 100 % od prihoda prodaje (37), i čak kada bi troškovi stečajnog postupka iznosili do 18 % od tih prihoda kako tvrdi korisnik, porezni ured još bi uvijek imao 132,4 milijuna SKK više nego prema dogovoru.
(106)
Osim toga, čak i ako se primjenjuju vrlo niski likvidacijski faktori kakve je u lipnju 2004. primijenilo revizijsko društvo EKORDA na vrijednost imovine korisnika, mogući prihod od prodaje te imovine (nakon oduzimanja troškova stečajnog postupka - 18 %) bio bi 225,5 milijuna SKK, što je još uvijek više od iznosa koji je dogovorio porezni ured u skladu s dogovorom (38).
(107)
Konačno, treba napomenuti da slovačka tijela nisu poduprla tvrdnju korisnika da je porezni ured imao izvještaj revizijskog društva EKORDA na raspolaganju prije sastanka vjerovnika 9. srpnja 2004. i da ga je mogao koristiti kao temelj svoje odluke. Međutim, porezni ured imao je rezultate vlastitog pregleda iz lipnja 2004., koji su pokazali da je društvo Frucona imalo značajnu imovinu kako je prikazano u tablici 3. Na temelju tih podataka, Porezna uprava je u dopisu od 6. srpnja 2004. lokalnom poreznom uredu navela da se porezni ured ne bi trebao suglasiti s dogovorom koji je predložio korisnik jer je nepovoljan za državu.
(108)
Izvještaji dugih stručnjaka koje je korisnik dostavio nisu ispunila standarde koji su bili potrebni kako bi se dokazalo da je ispunjen kriterij tržišnog vjerovnika. Nijedan od izvještaja ne navodi na kojoj su osnovi uspostavljeni ponekad izrazito niski likvidacijski faktori. Osim toga, može se primijetiti da, kad je u pitanju izvještaj gđe Kochove, čiji su zaključci bili znatno različiti od zaključaka revizijskog društva EKORDA, nije jasno u koju je svrhu sastavljen izvještaj, na koje se razdoblje odnosi i na kojim se pretpostavkama temelji. U izvještaju stečajne upraviteljice gđe Holovačove samo se navodi da je postupak dogovora općenito povoljniji za vjerovnike od stečajnog postupka. Prema tome, nijedna informacija u ova oba izvještaja ne može se upotrijebiti niti kao dokaz za tvrdnju korisnika da je kriterij vjerovnika u tržišnom gospodarstvu bio ispunjen niti protivno toj tvrdnji.
(109)
Osim toga, vezano uz argumente koji se odnose na trajanje stečajnog postupka, potrebno je uzeti u obzir okolnosti ovog predmeta prilikom razmatranja kakav bi učinak imalo moguće trajanje stečajnog postupka na postupak donošenja odluke hipotetskog privatnog vjerovnika.
(110)
Činjenica da je država bila u povlaštenom položaju u usporedbi s ostalim vjerovnicima, s obzirom na to da je ona dugovanje korisnika osigurala dugotrajnom imovinom korisnika, daljnji je važan aspekt u ovom predmetu. U predmetu HAMSA Sud je potvrdio da je status osiguranog vjerovnika bitan čimbenik koji treba uzeti u obzir prilikom primjene kriterija privatnog vjerovnika (39). U skladu s člankom 31. stavkom 1. točkom (e) Zakona o stečaju, potraživanja razlučnog vjerovnika mogu se namiriti u svakom trenutku tijekom stečajnog postupka od prodaje imovine koja predstavlja osiguranje. Shodno tome, što se tiče imovine ovršne za porezni ured, trajanje stečajnog postupka općenito je prema mišljenju Komisije nebitno, s obzirom na to da su ta potraživanja mogla biti namirena neovisno o razvojnom tijeku postupka.
(111)
Pobliže, čak i ako se primijeni vrijednost na koju je korisnik procijenio osiguranu imovinu, porezni ured mogao je ostvariti rano namirenje poreznog duga prodajom vrijednosnih papira u vrijednosti od najmanje 194 milijuna SKK, ili 86 % ukupnog iznosa koji je predložen u dogovoru s vjerovnicima. Jedino u slučaju da je postojala mogućnost da ne ostvari naplatu cjelokupnog iznosa dogovorenog prema dogovoru porezni ured trebao bi razmotriti isplati li se čekati zaključenje stečajnog postupka. Tim više, prilikom konačne diobe stečajne mase na vjerovnike, porezni ured dobio bi oko 99 % od prihoda ostvarenog prodajom preostale imovine (185 milijuna SKK u najgorem slučaju, odnosno primjenjujući likvidacijske faktore revizijskog društva EKORDA; vidjeti tablicu 4.). Poreznom uredu trebalo je biti jasno da bi takav povrat duga iznosio prilično više od iznosa na ponudi u skladu s dogovorom i da bi samo mali dio od ukupnog dijela bio podložan čekanju u usporedbi s dogovorom.
(112)
Prema tome, može se zaključiti da informacije koje se odnose na trajanje stečajnog postupka u Slovačkoj ne bi značajnije utjecale na odluku hipotetskoga privatnog vjerovnika.
(113)
Nadalje, u svakom slučaju, u vrijeme dogovora korisnik je imao: i. vrlo nizak broj vjerovnika; i ii. imovinu s likvidacijskom vrijednošću višom od iznosa dogovorenog prema dogovoru (kako je prikazano u tablici 5., mogući prihod samo od prodaje neosigurane imovine iznosio je 241 milijuna SKK).
(114)
Broj vjerovnika uključenih u dogovor bio je malen, bilo ih je samo petero. Od tih pet vjerovnika četvero ih je bilo privatnih i njihov ukupni dug bio je samo 0,6 % (3 797 608 SKK od 644 166 949 SKK) kako je prikazano u tablici 2. Država je stoga predstavljala daleko najvećeg vjerovnika s 99,4 % ukupnih potraživanja. Takve bi okolnosti značajno smanjile rizik od bilo kakvog nesporazuma između vjerovnika i posljedičnoga sudskog spora i stoga bi naginjale skraćivanju trajanja stečajnog postupka.
(115)
S obzirom na argument koji je iznio korisnik, temeljen na izvještaju Svjetske banke nazvanim „Doing business in 2004”. u kojem se navodi da stečajni postupci u Slovačkoj traju prosječno 4,8 godina, treba napomenuti da se izvješće odnosi na općenito „pokazatelj zatvaranja poduzeća” kojim se mjeri cjelokupno trajanje stečajnog postupka kao i sudske ovlasti u stečajnom postupku. To trajanje nije nužno jednako kao prosječno trajanje stečajnog postupka. Slovačka tijela sama su izrazila stajalište da bi, s obzirom na okolnosti slučaja, trajanje stečajnog postupka bilo kraće od prosječnog (vidjeti stavak 60.). Ta ocjena slovačkih tijela izrazito je važna s obzirom na činjenicu da bi predmetni postupak bio proveden u skladu sa slovačkim pravom i praksom. Povrh toga, sama slovačka Vlada bila je vjerovnik korisnika.
(116)
Osim toga, trajanje stečajnog postupka u izvješćima koja je dostavio korisnik značajno se razlikuju, od dvije godine do više od šest godina (40). Prema tome, procjene trajanja stečajnih postupaka u Slovačkoj koje je korisnik dostavio bile su poopćavanja i nisu uzele u obzir specifičnosti predmetnog slučaja. Neke od tih procjena bile su okvirne prirode i u određenoj mjeri nedosljedne jedna drugoj.
(117)
U pogledu posebnog primjera slovačkog trgovačkog društva u istom sektoru u kojem je i korisnik, čiji je stečajni postupak trajao više od pet godina, treba napomenuti da korisnik nije uspio pokazati kako se taj primjer odnosi na ovaj predmet, a posebno je li to trgovačko društvo bilo u istoj ili vrlo sličnoj pravnoj i materijalnoj situaciji kao korisnik (41). S obzirom na činjenicu da je korisnik imao jednog velikog vjerovnika s povlaštenim statusom, državu, i količinu imovine sa značajnom procijenjenom vrijednošću, stečajni postupak u slučaju korisnika mogao je biti zaključen na relativno brz način i time bi predstavljao najpovoljniji tijek događanja za najvećeg vjerovnika, državu.
(118)
Konačno, čak ako bi se pretpostavilo da bi stečajni postupak trajao četiri do pet godina, kako je tvrdio korisnik, razlika između mogućih iznosa koje treba vratiti i iznosa koji su dogovoreni prema dogovoru bila je tako velika da duljina trajanja tog postupka ne bi igrala značajniju ulogu u odluci privatnog vjerovnika da li da pristane na dogovor. Razmatrajući diskontnu stopu od 5,14 % (42), sadašnja vrijednost budućeg novčanog toka od 356,7 milijuna SKK čak nakon pet godina iznosi 277,6 milijuna SKK, odnosno prilično iznad dogovorenog iznosa prema dogovoru. Pod takvim uvjetima stečajni postupak morao bi trajati više od 9 godina kako bi sadašnja vrijednost bila niža od iznosa dogovorenog sporazumom. Takav dugotrajan likvidacijski postupak niti jedan privatni subjekt na tržištu ne bi smatrao vjerojatnim u ovom slučaju. K tome, sadašnja vrijednost ukupnih iznosa koje treba vratiti dalje bi se povećala ako se uzme u obzir da bi značajan dio duga vjerojatno bio naplaćen ranije prodajom osigurane imovine (vidjeti stavak 1111111).
(119)
Na temelju raspoloživih dokaza može se zaključiti da privatni vjerovnik ne bi ulazio u sporazum pod uvjetima koje je dogovorio porezni ured u ovom slučaju; s obzirom na to da se porezni ured može namiriti kao razlučni vjerovnik u svakom trenutku tijekom stečajnog postupka i k tome ostvariti 99 % prihoda raspoređenog preostalim vjerovnicima (zbog opsega potraživanja kad se usporedi s ostalim vjerovnicima), može se zaključiti da bi skoro čitav prihod ostvaren u stečajnom postupku bio doznačen poreznom uredu, i kako je prikazano gore, bio bi viši od iznosa usuglašenog dogovorom između vjerovnika.
2.2. Dogovor s vjerovnicima i ovrha radi naplate poreznog duga
(120)
Porezni je ured, za razliku od privatnih vjerovnika, bio ovlašten na vlastitu inicijativu nastaviti s ovrhom kroz prodaju nekretnina, strojeva ili trgovačkog društva u cjelini. Nisu priloženi dokazi, u smislu sudske prakse iz prethodnog stavka 82., kojima bi se dokazalo da je porezni ured razmotrio taj tijek postupanja i da je zaključio da bi takvo postupanje bilo manje povoljno od sklapanja dogovora.
(121)
U svakom slučaju Komisija smatra nebitnim argument korisnika da postupak dogovora štiti trgovačko društvo od ovrhe. Kako su potvrdila slovačka tijela, ovrha je bila opcija poreznog ureda prije pokretanja postupka dogovora ili nakon veta poreznog ureda na predloženi dogovor. Ta se mogućnost stoga mora razmotriti kad se primjenjuje kriterij vjerovnika u tržišnom gospodarstvu. Korisnik ne uspoređuje predloženi dogovor s mogućim ishodom ovrhe radi naplate poreznog duga.
(122)
Komisija temelji svoje analize na podacima koje su dostavili i korisnik i slovačka tijela. U tom smislu uočava se da su slovačka tijela potvrdila da je zalog u korist poreznog ureda iznosio 397 milijuna SKK, kako je spomenuto u odluci o pokretanju formalnog ispitnog postupka. Smatra se da je ta vrijednost dobivena iz financijskih izvještaja korisnika. Korisnik sa svoje strane tvrdi da je vrijednost založne imovine, izražena u „izvedenim cijenama”, 194 milijuna SKK (vidjeti stavak 22.). Iako Komisija ne treba odrediti koji je iznos točan, svejedno se mogu donijeti sljedeći zaključci.
(123)
Prvo, zalog je bio ekvivalent odgođenom poreznom dugu korisnika, kako se zahtijevalo prema Zakonu o poreznoj upravi. Ako je vrijednost imovine korisnika u stvarnosti iznosila samo pola zaloga, kako je navedeno u stručnom mišljenju koje je dostavio korisnik, to znači da su instrumenti osiguranja koje je država zahtijevala za te odgode bili nedostatni. U tim okolnostima, porezne odgode koje je odobrio porezni ured između studenoga 2002. i studenoga 2003. od ukupno 477 milijuna SKK shodno tome i prema svemu sudeći nisu ispunile kriterij vjerovnika u tržišnom gospodarstvu. Za potrebe ovog predmeta Komisija ne treba odrediti jesu li te mjere bile oslobođene državne potpore. Međutim, ako su prethodne odgode već predstavljale državnu potporu, kada se odgođeni iznosi kasnije (djelomično) otpišu, ne može se više upućivati na načelo vjerovnika u tržišnom gospodarstvu.
(124)
Drugo, čak i ako se u izračunu prihoda od ovrhe radi naplate poreznog duga primijene niži iznosi koje je dostavio korisnik, da je vjerovnik u tržišnom gospodarstvu imao tu mogućnost, odabrao bi ovaj postupak prije nego sporazum.
(125)
U slučaju ovrhe radi naplate poreznog duga porezni ured može izravno prodati imovinu dužnika (potraživanja i drugu kratkotrajnu imovinu, pokretnu imovinu, nekretnine). U vrijeme kad je porezni ured glasao u prilog dogovora korisnik je imao zalihu robe vrijednu 43 milijuna SKK, naplativa potraživanja od najmanje 37 milijuna SKK i 161 milijuna SKK novčanih sredstava (vidjeti tablicu 5.). Napominje se da bi samo vrijednost te kratkotrajne imovine (241 milijuna SKK; 6,3 milijuna EUR) (43) prelazila prihod predložen dogovorom (224,3 milijuna SKK; 5,93 milijuna EUR). K tome, korisnik je imao drugu imovinu čija je vrijednost iznosila najmanje 194 milijuna SKK.
(126)
Osim toga ovrha radi naplate poreznog duga ne bi uključivala administrativne naknade kao u slučaju stečajnog postupka. To je postupak koji pokreće i nadzire porezni ured, tako da se može pretpostaviti da bi bio brzo proveden.
(127)
Komisija je shodno tome zaključila da bi ovrha radi naplate poreznog duga s obzirom na imovinu korisnika rezultirala višim povratom nego u slučaju dogovora.
2.3. Daljnji dokazi
(128)
Komisija prima na znanje dopis koji je poslalo slovačko tijelo, odnosno ravnatelj Porezne uprave svojem podređenom, ravnatelju predmetnog poreznog ureda (vidjeti stavak 63.). U dopisu se jasno vidjeti da se Porezna uprava (koja je imala prethodne izravne kontakte s korisnikom) protivila predloženom dogovoru i da je jasno naznačila da lokalni porezni ured ne bi smio glasati u prilog dogovoru. Razlog koji se u dopisu navodi je da predloženi dogovor „nije povoljan” za državu.
(129)
Slovačko tijelo isto je tako jasno pokazalo da je postojala jasna politička uputa koju je dalo Ministarstvo financija na početku 2004. poreznim tijelima da ne bi trebala prihvaćati dogovore u kojima predlaže otpis potraživanja poreznih tijela (44). Taj izbor politike priopćen je u vezi s izmjenom Zakona o poreznoj upravi od 1. siječnja 2004., u cilju jačanja discipline u prikupljanju poreza.
(130)
K tome, treba napomenuti da je sam porezni ured uložio žalbu protiv ovakvog dogovora već 2. kolovoza 2004., niti mjesec dana nakon što je dogovor sklopljen.
(131)
Korisnik je tvrdio da je porezni ured izrazio svoju suglasnost s dogovorom čak prije nego što je korisnik pokrenuo postupak. Komisija smatra da dokazi koje je podnio korisnik pokazuju upravo suprotno. U dopisu od 3. veljače 2004. korisniku, ravnatelj poreznog ureda piše da iako u načelu nije protiv uporabe postupka dogovora, nije suglasan s prijedlogom korisnika o plaćanju 35 % duga.
(132)
Na temelju ovog dokaza Komisija ne može ne zaključiti da se slovačko tijelo protivilo dogovoru koji je predložio korisnik, a protivilo se već prije pokretanja postupka dogovora 8. ožujka 2004., prije glasanja vjerovnika 9. srpnja 2004. i isto tako nakon što je sud odobrio dogovor.
(133)
Korisnik je naveo da bi trebalo uzeti u obzir dugoročne učinke kao što je kontinuitet poreznog prihoda za državu (vidjeti stavak 52.).
(134)
Prvo treba naglasiti da se kriterij vjerovnika u tržišnom gospodarstvu razlikuje od kriterija ulagača u tržišnom gospodarstvu. Dok je ulagač u tržišnom gospodarstvu u položaju u kojem odlučuje o tome da li da ulazi u odnos s predmetnim trgovačkim društvom i vodi se dugoročnim strateškim izgledom stjecanja odgovarajućeg povrata svojeg ulaganja (45), „vjerovnik u tržišnom gospodarstvu”, koji je već u poslovno pravnom ili javnopravnom odnosu s nesolventnim trgovačkim društvom, imat će za cilj ostvarivanje povrata iznosa koje mu duguju (46) pod uvjetima koji su najpovoljniji mogući u smislu visine vraćenog iznosa i vremenskog okvira. Prema tome, motivacije hipotetskog vjerovnika u tržišnom gospodarstvu i ulagača u tržišnom gospodarstvu su različite. U skladu s time, sudska praksa definirala je odvojene kriterije za te dvije situacije.
(135)
Drugo, u vezi s analogijom vjerovnik - dobavljač, bitno je napomenuti da je priroda njegovih potraživanja i potraživanja države temeljno različita. Budući da se odnosi dobavljača prema nesolventnom trgovačkom društvu temelje isključivo na ugovorima, on u stvarnosti može biti pogođen gubitkom poslovnog partnera. Kad bi nesolventno trgovačko društvo bilo likvidirano ili rasprodano, dobavljač bi trebao pronaći novog klijenta ili sklopiti ugovor s novim vlasnikom. Rizik je tim veći što je veća njegova ovisnost o nesolventnom trgovačkom društvu. Takav će vjerovnik zaista razmotriti budućnost. S druge strane, odnosi države s nesolventnim trgovačkim društvom temelje se na javnom pravu i shodno tome ne ovise o volji ijedne stranke. Svaki novi vlasnik koji bi preuzeo imovinu likvidiranog trgovačkog društva automatski bi bio obvezan plaćati poreze. Osim toga, država nikad nije ovisna samo o jednom poreznom obvezniku. Konačno i najvažnije, država pri ubiranju poreza nije motivirana profitom te tom prigodom ne nastupa komercijalno ni s trgovinskim interesom. Gornja analogija, prema tome, nije dobro utemeljena.
(136)
Komisija zaključuje da situacija države u ovom predmetu nije usporediva ni sa situacijom hipotetskog ulagača u tržišnom gospodarstvu ni sa situacijom hipotetskog ovisnog vjerovnika u tržišnom gospodarstvu. U svakom slučaju, gubitak budućih poreza ne može se uzeti u obzir prilikom primjene načela vjerovnika u tržišnom gospodarstvu (47).
(137)
Konačno, u pregledu poreza koji je korisnik podnio uočava se da su većina poreza koje je korisnik platio bili neizravni porezi (trošarine i PDV). Budući da te poreze plaćaju konačni potrošači, likvidacija korisnika ne bi imala učinka na njihovo ubiranje, s obzirom na to da bi potrošači nastavili kupovati oporezovane proizvode (u ovom slučaju uglavnom alkoholna pića i pića bazirana na alkoholu) od drugih proizvođača. Shodno tome, argument korisnika koji se odnosi na znatan gubitak naplaćenog poreza u budućnosti nije vjerodostojan.
(138)
Komisija zaključuje da nijedan od drugih dokaza koje je korisnik podnio ne pokazuje da bi postojao utjecaj na ponašanje hipotetskog privatnog vjerovnika. Prema tome, ništa u ovom odjeljku ne mijenja ocjenu Komisije za to ponašanje u odjeljcima 2.1. ili 2.2.
2.4. Zaključak
(139)
Na temelju prethodno navedenih dokaza Komisija zaključuje da u ovom predmetu nije bio ispunjen kriterij vjerovnika u tržišnom gospodarstvu, a država je korisniku dodijelila prednost kakvu ne bi mogao ostvariti na tržištu.
(140)
Komisija prema tome zaključuje da otpis duga na koji je pristao lokalni porezni ured u skladu s dogovorom, predstavlja državnu potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.
3. SPOJIVOST POTPORE: IZUZEĆE U SKLADU S ČLANKOM 107. STAVKOM 3. UFEU-A
(141)
Prvenstveni je cilj mjere pomoći trgovačkom društvu u poteškoćama. U takvim se slučajevima može primijeniti izuzeće prema članku 107. stavku 3. točki (c) UFEU-a kojim se omogućava odobravanje državne potpore za olakšavanje razvoja određenih gospodarskih djelatnosti, ako potpora ne utječe štetno na trgovinske uvjete u mjeri u kojoj bi to bilo suprotno zajedničkom interesu, i ako su ispunjeni odgovarajući uvjeti.
(142)
S obzirom na proizvodni asortiman korisnika, Komisija je ocjenjivala primjenjuju li se u ovom predmetu posebna pravila primjenjiva na poljoprivredni sektor. Na temelju podataka o svojem ukupnom prihodu, koje je korisnik dostavio slovačkim tijelima, Komisija je u svojoj odluci zaključila pokrenuti formalni ispitni postupak na temelju tvrdnje da većina proizvoda korisnika nisu bili proizvodi koji su obuhvaćeni Prilogom I. UFEU-u i shodno tome, primjenjuju se opća pravila o državnoj potpori.
(143)
U svojim primjedbama na odluku o pokretanju formalnog ispitnog postupka korisnik je osporavao podatke o ukupnom prihodu koje su prethodno dostavila slovačka tijela (vidjeti tablicu 1.), ali nije osporio odluku Komisije da temelji svoju ocjenu na općim pravilima o državnoj potpori. Ne namjeravajući provjeravati jesu li iznosi koje je dostavio korisnik točni (48), Komisija je provjerila bi li njezin prethodni zaključak bio istovjetan i u slučaju novih podataka. Komisija je zaključila da je većina ukupnog prihoda korisnika ostvarena proizvodima koji nisu obuhvaćeni Prilogom I. UFEU-u. Prema tome, primjenjuju se opća, a ne specifična sektorska pravila.
(144)
Potpora za sanaciju i potpora za restrukturiranje trgovačkih društava kojima je potrebna pomoć trenutačno su uređene Smjernicama Zajednice o državnoj potpori za sanaciju i restrukturiranje trgovačkih društava u poteškoćama (49) („Nove smjernice”), koje su zamijenile prethodni tekst donesen 1999. (50) („Smjernice iz 1999.”).
(145)
Prijelazne odredbe novih smjernica određuju da će se nove smjernice primjenjivati na svaku ocjenu bilo koje potpore za sanaciju ili restrukturiranje dodijeljenu bez odobrenja Komisije (nezakonita potpora) ako je dio ili cijela potpora dodijeljena nakon 1. listopada 2004., dana objave novih smjernica u Službenom listu Europske unije (točka 104. prvi podstavak). Međutim, za potporu koja je nezakonito dodijeljena prije 1. listopada 2004., provest će se ispitivanje na temelju smjernica primjenjivih u vrijeme kada je potpora dodijeljena (točka 104. drugi podstavak).
(146)
Odobrenje dogovora od strane poreznog ureda izdano je 9. srpnja 2004. i stupilo je na snagu 23. srpnja 2004. U skladu s time, potpora je nezakonito dodijeljena prije 1. listopada 2004. Prema tome, primjenjuju se smjernice iz 1999. koje su bile primjenjive u vrijeme kada je potpora nezakonito dodijeljena.
(147)
Korisnik je srednje poduzeće u smislu Uredbe Komisije (EZ) br. 70/2001 o primjeni članaka 87. i 88. Ugovora o EZ-u na državnu potporu malim i srednjim poduzećima (51).
3.1. Prihvatljivost trgovačkog društva
(148)
U skladu s točkom 5. podtočkom (c) Smjernica iz 1999., za trgovačko se društvo smatra da je u poteškoćama ako prema nacionalnom zakonodavstvu ispunjava kriterije za podložnost kolektivnom postupku za nesolventnost.
(149)
Korisnik je bio predmet postupka dogovora koji je prema definiciji u Zakonu o stečaju, dostupan samo nesolventnim trgovačkim društvima. Prema tome, prihvatljiv je za potporu za sanaciju i restrukturiranje.
3.2. Potpora za sanaciju
(150)
Slovačko tijelo prvobitno je opisalo spornu mjeru kao potporu za sanaciju. U skladu sa Smjernicama iz 1999. Komisija je izrazila sumnju u spojivost te potpore s potporom za sanaciju zbog razloga opisanih u dijelu III.
(151)
Ni slovačka tijela ni korisnik nisu komentirali tu iskazanu sumnju. U tom smislu Komisiji nisu dostavljene nikakve nove činjenice.
(152)
Budući da gornje sumnje još uvijek nisu pobijene, Komisija zaključuje da predmetna potpora nije spojiva kao potpora za sanaciju u smislu Smjernica iz 1999.
3.3. Potpora za restrukturiranje
(153)
Komisija je izrazila sumnju u spojivost te potpore s potporom za restrukturiranje u smislu Smjernica iz 1999. zbog razloga opisanih u dijelu III.
(154)
Komisija primjećuje da slovačka tijela koja imaju odgovornost dokazivanja spojivosti državne potpore s unutarnjim tržištem još nisu dostavila nikakve nove činjenice koje bi poduprle ovaj zaključak. Komisija je evidentirala primjedbe koje je dostavio korisnik.
3.3.1. Povratak dugoročnoj održivosti
(155)
Prema Smjernicama iz 1999., dodjela potpore za restrukturiranje mora biti povezana i uvjetovana provedbom izvedivog i usklađenog plana restrukturiranja kako bi se ponovno uspostavila dugoročna održivost tvrtke. Država članica obvezuje se na ovaj plan koji mora potvrditi Komisija. Ako trgovačko društvo ne provede plan smatrat će se da je zlorabilo potporu.
(156)
Plan restrukturiranja zapravo mora biti takav da omogući korisniku da ponovno uspostavi dugoročnu održivost u razumnom roku i na temelju realnih pretpostavki u odnosu na buduće radne uvjete. Plan bi trebao opisati okolnosti koje su dovele do poteškoća korisnika i odrediti odgovarajuće mjere kako bi se riješile te poteškoće. Aktivnosti restrukturiranja ne mogu se ograničiti na financijsku potporu osmišljenu za rješavanje dugova i prijašnjih gubitaka bez da se riješe razlozi tih poteškoća.
(157)
Za trgovačka društva u regijama koje primaju pomoć za mala i srednja trgovačka društva Smjernicama iz 1999. potiče se da uvjeti za odobravanje potpore budu blaži u pogledu primjene kompenzirajućih mjera i sadržaja nadzornih izvještaja. Neovisno o tome ti faktori ne izuzimaju niti takva društva od zahtjeva da sastave plan restrukturiranja niti države članice od obveze da uvjetuju dodjeljivanje potpore za restrukturiranje nakon primjene plana restrukturiranja.
(158)
Nakon pokretanja formalnog ispitnog postupka slovačka tijela potvrdila su da je poslovni plan koji je korisnik bio obvezan sastaviti kao uvjet za pokretanje postupka dogovora razmotrio samo nadležni sud, odnosno nije ga razmotrilo nadležno tijelo za dodjelu potpore, a provedbu plana nisu nadzirali niti sud niti porezni ured.
(159)
Suprotno ovom dokazu, korisnik je tvrdio da je porezni ured proučio mogućnost poslovnog plana da se njime ponovno uspostavi dugoročna održivost prije nego što je odobrio dogovor, ali nije podnio nikakve dokaze o tome.
(160)
Korisnik je dalje tvrdio da je izostanak formalnog plana restrukturiranja nebitan u situaciji ex post ocjene potpore Komisije, kada Komisija može ocijeniti je li korisnik zaista postao održiv. Prema mišljenju korisnika, formalni plan restrukturiranja može se zatražiti samo u slučaju ocjene ex ante, na koju se mogu primijeniti samo Smjernice iz 1999.
(161)
Takav argument nije ispravan. Smjernice iz 1999. primjenjuju se na ocjenu spojivosti i prijavljene i nezakonite potpore. Kad god se provodi ocjena vrijedi uvjet da potpora za restrukturiranje podliježe uspostavi održivog plana restrukturiranja. Komisija mora provesti svoju ocjenu na temelju informacija raspoloživih u vrijeme kada je dodijeljena potpora.
(162)
Može se zaključiti da porezni ured kao tijelo za dodjelu potpore nije imalo mogućnost ocijeniti plan restrukturiranja i uvjetovati otpis svojih potraživanja odgovarajućim nadzorom provedbe takvog plana. Prema tome, prvi formalni uvjet koji je u potpunosti primjenjiv i na ex post ocjenu nije bio ispunjen.
(163)
Što se tiče sadržaja poslovnog plana, slovačka tijela nisu dostavila nikakve informacije kojima bi osporile sumnju Komisije da predstavljeni plan nije bio plan restrukturiranja kako se zahtijeva u skladu sa Smjernicama iz 1999.
(164)
Komisija stoga i dalje ostaje pri zaključku koji je donijela u odluci o pokretanju formalnog ispitnog postupka. Podneseni poslovni plan isključivo je plan u kojem se navodi akutni problem korisnika s rastućim dugom prema državi. U planu se ni na koji način ne analiziraju okolnosti koje su korisnika dovele do poteškoća niti financijsko stanje društva u to vrijeme ni njegovi financijski izgledi. Budući da ta analiza nedostaje, korisnik nije predložio posebne mjere kojima bi se opisivali pojedinačni razlozi koji su doveli do poteškoća. Jedina mjera koja je detaljno opisana predloženo je financijsko restrukturiranje dogovorom s vjerovnicima.
(165)
U planu se uopće ne spominje povećanje vlastitog kapitala korisnika, koje je korisnik spomenuo kao jednu od mjera restrukturiranja. Ništa u tom dokumentu ne pokazuje da povećanje kapitala društva Hydree Slovakia treba smatrati mjerom koja bi osigurala da korisnik, dugoročno gledano, neće ponoviti svoju strategiju financiranja proizvodnje kroz dugovanja PDV-a i trošarina, što je u konačnici i dovelo do poteškoća. Sama slovačka tijela potvrdila su da povećanje kapitala ni na koji način nije smanjilo rizik od ponavljanja financijskih problema. Te su sumnje još jače s obzirom na to da je povećanje kapitala ukupno iznosilo 21 milijuna SKK, dok je restrukturirani dug iznosio 644 milijuna SKK.
(166)
Povećanje kapitala samo po sebi nije dokaz tržišne pouzdanosti za povratak korisnika dugoročnoj održivosti. Komisija primjećuje da korisnik nije uspio dobiti kredit privatne banke, unatoč svojim aktivnim nastojanjima.
(167)
Osim toga, iznajmljivanje proizvodnih sredstava korisnika namijenjenih proizvodnji njegovom konkurentu društvu Old Herold s. r.o. bilo je očito nužno zbog činjenice da je korisnik izgubio dozvolu za proizvodnju alkoholnih pića i pića baziranih na alkoholu, a ne zbog toga što bi ta proizvodnja donosila gubitke i što je treba restrukturirati. Točno je da je sam korisnik mogao zatražiti novu dozvolu nakon sklopljenog dogovora, ali to nije učinio. Komisija, međutim, primjećuje da je korisnik nastavio prodavati proizvode koje je proizvelo društvo Old Herold služeći se proizvodnim sredstvima i trgovačkim imenom korisnika i čak planira povećati prodaju, kako se navodi u godišnjem izvještaju za razdoblje 29. travnja 2004. - 30. prosinca 2004. Iznajmljivanje tih proizvodnih sredstava za proizvodnju stoga se ne može smatrati mjerom restrukturiranja jer na temelju svih raspoloživih dokaza nije bilo potrebe za restrukturiranjem tog dijela proizvodnje.
(168)
Što se tiče preostalih mjera predloženih u poslovnom planu, sumnje Komisije nisu umanjene. Te su mjere samo aktivnosti u uobičajenom tijeku poslovanja, a ne mjere racionalizacije (prodaja stare opreme ili vozila). Dvije predložene mjere restrukturiranja (napuštanje proizvodnje neprofitabilnih bezalkoholnih proizvoda i prodaja nekih nekretnina) opisane su vrlo nejasno bez navođenja preciznih proizvoda ili rokova. Slovačka tijela potvrdila su da nekretnine koje su bile namijenjene prodaji (upravna zgrada, trgovina i rekreacijski objekt) nisu prodane od 10. listopada 2005., odnosno ta planirana mjera nije bila provedena kako je najavljeno.
(169)
Kombinacija izostanka formalnog plana restrukturiranja i izostanak prave analize poteškoća, mjera potrebnih za rješavanje tih poteškoća i tržišnih uvjeta i izgleda navodi Komisiju na zaključak da poslovni plan koji je korisnik podnio nije bio pravi plan restrukturiranja kako se zahtijeva u skladu sa Smjernicama iz 1999. (52). Sumnje Komisije u mogućnost da korisnik ponovno uspostavi dugoročnu održivost shodno tome nisu umanjene.
3.3.2 Potpora ograničena na strogi minimum
(170)
Iako je zaključak Komisije da zbog izostanka pravog plana restrukturiranja i dalje ustraje u svojim sumnjama u dugoročnost održivosti, sam po sebi dovoljan za zaključiti da potpora nije spojiva s unutarnjim tržištem, Komisija će analizirati i drugi središnji kriterij Smjernica iz 1999., odnosno da potpora mora biti ograničena na strogo potreban minimum.
(171)
U skladu s točkom 40. Smjernica iz 1999. iznos i intenzitet potpore mora se ograničiti na strogi minimum potreban da se omogući restrukturiranje koje treba poduzeti u odnosu na postojeća financijska sredstva korisnika. Od korisnika se očekuje da značajno doprinese restrukturiranju iz vlastitih financijskih sredstava.
(172)
Troškovi restrukturiranja dosegli su ukupni iznos duga restrukturiranog putem dogovora. Korisnik je platio 35 % tog iznosa.
(173)
Slovačka tijela nisu dostavila nikakvo daljnje objašnjenje kao odgovor na sumnje koje je Komisija izrazila u ovom smislu. Korisnik je objasnio kako je financirao plaćanje duga koji je preostao nakon sklapanja dogovora (vidjeti stavke 30. - 35.) Prema tvrdnji korisnika njegov vlastiti prihod ukupno je iznosio 231 milijuna SKK (6,1 milijuna EUR).
(174)
Prvo, sredstva dostupna korisniku prelazila su iznos duga koji je preostao nakon dogovora. To upućuje na to da potpora nije bila ograničena na nužni minimum.
(175)
Komisija pri tome smatra da je još važnije to što se kredit koji je osiguralo društvo Old Herold ne kvalificira kao vlastiti doprinos korisnika u smislu Smjernica iz 1999. Obveze prema dobavljačima predstavljaju stalni izvor financiranja poslovanja trgovačkog društva, To su kratkoročni zajmovi koji, međutim, moraju biti vraćeni. Jedino kada dobavljači omoguće trgovačkom društvu dospijeće plaćanja dulje od uobičajenog, takva dostupna dodatna sredstva za restrukturiranje i takva odgoda mogu se smatrati znakom da tržište vjeruje u izvedivost povrata održivosti.
(176)
Korisnik nije ni na koji način pokazao da je odgoda plaćanja društva Old Herold bila bitnije drukčija od uobičajene trgovačke prakse između korisnika i njegovih dobavljača. Čini se da je dospijeće od 40 dana standardna praksa, posebno uzimajući u obzir činjenicu da je ono korisniku odobreno nakon dogovora. Korisnik stoga više nije bio u financijskim poteškoćama. Sama svrha dogovora bila je pomoći korisniku s njegovim financijskim problemima.
(177)
Komisija prema tome zaključuje da se to produljenje dospijeća ne može smatrati doprinosom restrukturiranju iz vanjskih sredstava.
(178)
Bez ove odgode vlastiti doprinos korisnika u smislu Smjernica iz 1999. iznosi 131 milijuna SKK (3,4 milijuna EUR) i time odgovara 20 % od troškova restrukturiranja.
(179)
Smjernice iz 1999. nisu sadržavale nikakvu graničnu vrijednost koja bi označila da se vlastiti doprinos korisnika smatra značajnim.
(180)
Uzimajući u obzir praksu Komisije u primjeni Smjernica iz 1999. i promjenu politike Komisije u tom smislu i uvođenje graničnih vrijednosti u Smjernicama iz 2004. (53), Komisija smatra da je doprinos od 20 % prilično nizak. Takav se doprinos može prihvatiti prema Smjernicama iz 1999. samo ako su bili ispunjeni svi ostali uvjeti za odobravanje potpore. Komisija bi tada trebala uzeti u obzir kriterije poput toga je li društvo obavljalo poslovnu djelatnost u regiji koja prima pomoć, u kojoj mjeri izvori financiranja odražavaju tržišnu pouzdanost neovisno o samom korisniku i njegovim dioničarima u dugoročnoj održivosti društva, ili druge specifičnosti slučaja.
(181)
S obzirom na gore navedeno, Komisija u ovom predmetu ne može prihvatiti da je doprinos korisnika značajan. Komisija zaključuje da njezine sumnje u značaj doprinosa korisnika i ograničenost potpore na minimalno potrebnu nisu umanjene.
3.4. Sukladnost potpore: zaključak
(182)
Komisija zaključuje da potpora nije sukladna s unutarnjim tržištem kao potpora za sanaciju ili restrukturiranje. Osim toga, nijedno drugo izuzeće utvrđeno u UFEU-u nije primjenjivo na ovaj predmet.
VII. ZAKLJUČAK
(183)
Komisija smatra da je Slovačka Republika nezakonito dodijelila otpis poreznog dugovanja u korist trgovačkog društva Frucona Košice a.s. kršeći tako članak 108. stavak 3. UFEU-a. Ta potpora nije spojiva s unutarnjim tržištem ni prema kojem izuzeću utvrđenom u UFEU-u.
(184)
Iako je porezni ured obustavio provedbu otpisa u očekivanju odluke ovog postupka, Komisija smatra da je prednost za korisnika stvorena u trenutku kada je porezni ured odlučio otpisati dio svojih potraživanja i time korisniku dao na raspolaganje financijsku potporu. Taj trenutak bio je stupanje na snagu sporazuma vjerovnika 23. srpnja 2004. Prednost pred konkurentima korisnika nalazi se u činjenici da porezni ured nije naplatio svoja porezna potraživanja.
(185)
Kako bi se povratio status ex ante, državna potpora mora se vratiti. S obzirom na to da je prednost dodijeljena u trenutku stupanja na snagu sporazuma vjerovnika 23. srpnja 2004., iznos potpore koji treba povratiti puni je iznos otpisa kako je određen u sporazumu.
(186)
Međutim, Vrhovni sud Slovačke Republike odlučio je da su porezi za ceste u iznosu od 424 490 SKK bilo krivo uključeni u dogovor. Posljedično je glavni iznos duga u sporazumu umanjen za taj iznos i iznos duga poreznom uredu te unesen u sporazum kako je ispravljen u iznosu od 640 369 341 SKK.
(187)
Porezi za ceste koji su u međuvremenu smatrani otpisanima plaćeni su u cijelosti 2. kolovoza 2006. Tu uplatu treba uzeti u obzir pri izračunu iznosa potpore i pripadajućih kamata koje još uvijek treba vratiti,
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Odluka 2007/254/EZ stavlja se izvan snage.
Članak 2.
Državna potpora koju je Slovačka Republika provela u korist Frucona Košice a.s., ukupne vrijednosti 416 515 990 SKK, nije spojiva s unutarnjim tržištem.
Članak 3.
1. Slovačka Republika poduzima sve potrebne mjere da od korisnika vrati potporu koja mu je bila nezakonito dodijeljena, kako je navedena u članku 2., uzimajući u obzir da je 424 490 SKK koji se odnose na porez za ceste bilo uplaćeno na račun lokalnoga poreznog ureda 2. kolovoza 2006.
2. Povrat se izvršava bez odgode i u skladu s postupcima nacionalnog prava pod uvjetom da oni omogućavaju trenutačno i učinkovito izvršenje odluke.
3. Iznos koji treba vratiti uključuje kamate za cijelo razdoblje koje teče od dana kada je iznos stavljen na raspolaganje trgovačkom društvu Frucona Košice a.s., do njegova stvarnog povrata.
4. Kamate se obračunavaju u skladu s poglavljem V. Uredbe Komisije (EZ) br. 794/2004 od 21. travnja 2004. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu članka 93. Ugovora o EZ-u (54). Kamatna stopa primjenjuje se na zbirnoj osnovi za cijelo razdoblje iz stavka 3.
Članak 4.
Slovačka Republika obavješćuje Komisiju, u roku od dva mjeseca od objave ove Odluke, o mjerama poduzetima za postupanje u skladu s Odlukom. Ona dostavlja te informacije koristeći upitnik priložen u Prilogu ovoj Odluci.
Članak 5.
Ova je Odluka upućena Slovačkoj Republici.
Sastavljeno u Bruxellesu 16. listopada 2013.