РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 1247/2012 НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
за установяване на технически стандарти за изпълнение по отношение на формата и периодичността на отчетите за трансакциите, предавани на регистрите на трансакции съгласно Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взе предвид Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 6 юли 2012 година относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции (2), и по-специално член 9, параграф 6 от него,
като има предвид, че:
(1)
За да не се допусне непоследователност, всички данни, изпращани на регистрите на трансакции съгласно член 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012, следва да отговарят на едни и същи правила и стандарти и да са в еднаква форма за всички регистри на трансакции, всички контрагенти и всички видове деривати. Следователно за описанието на всички сделки с деривати следва да се използва единен набор от данни.
(2)
Тъй като извънборсовите деривати обикновено не могат да бъдат идентифицирани еднозначно чрез съществуващите кодове, които са широко използвани на финансовите пазари, например международните идентификационни номера на ценни книжа (ISIN номера), нито могат да бъдат описани чрез кодовете за класификация на финансовите инструменти (CFI кодове) на Международната организация по стандартизация (ISO), трябва да бъде разработен нов универсален метод за идентификация. Ако има единен идентификационен код на продуктите, който е съобразен с принципите на единност, неутралност, надеждност, отворен код, възможност за допълнително разширяване, достъпност, който може да се ползва при разумни разходи, който се предлага в рамките на подходящи разпоредби за управление и който е приет за използване в Съюза, той следва да се използва. Ако няма единен идентификационен код на продуктите, отговарящ на тези изисквания, следва да бъде използвана временна класификация.
(3)
Базовият актив следва да бъде идентифициран чрез единен идентификационен код, но понастоящем няма общоприета стандартизирана система от кодове за идентифициране на базовите активи в дадена кошница активи. Ето защо от контрагентите следва да се изисква поне да посочват, че базовите активи са кошница от активи, и да използват ISIN номерата за стандартизираните индекси, когато това е възможно.
(4)
За да се осигури последователност, всички страни по договор за дериватив следва да бъдат идентифицирани с единен код. За идентифицирането на всички финансови и нефинансови контрагенти, брокери, централни контрагенти и ползващи се лица следва да се използва система от глобални идентификационни кодове на правните субекти или система от временни идентификационни кодове на субектите - когато вече има такава система - която трябва да бъде определена съгласно разпоредби за управлението, съвместими с препоръките на Съвета за финансова стабилност относно изискванията за данните, и да бъде приета за използване в Съюза; целта по-конкретно е да бъде взет предвид докладът на Комитета по платежните и сетълмент системите и Международната организация на комисиите по ценни книжа, който се отнася до предаването на данни за извънборсовите деривати и изискванията за агрегирането и в който системите от идентификационни кодове на правните субекти са посочени като средство за агрегиране. При трансакциите с посредник ползващите се лица следва да бъдат идентифицирани като физическото или юридическото лице, за чиято сметка е сключен договорът.
(5)
Следва да бъде отчетен подходът, който се възприема в трети държави и от самите регистри на трансакции при започването на дейността им. Ето защо за да се осигури икономически ефективно решение за контрагентите и да се ограничи операционният риск за регистрите на трансакции, за различните класове деривати следва да се предвиди постепенно въвеждане на отчитането, като се започне от най-стандартизираните класове активи и се премине към другите класове. Договорите за деривати, сключени преди, на или след датата на влизане в сила на Регламент (ЕС) № 648/2012, които са били изпълнени до началната дата на отчитането, не са от голямо значение за регулаторни цели. Въпреки това те трябва да бъдат отчетени съгласно член 9, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 648/2012. За да се осигури ефикасен и пропорционален ред за отчитане в тези случаи и като се има предвид, че е трудно да се събират данни за договори с приключило изпълнение, за предаването на тези отчети следва да се предвиди по-дълъг срок.
(6)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на технически стандарти за изпълнение, представени на Комисията от Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП).
(7)
Съгласно член 15 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (3) ЕОЦКП проведе открити обществени консултации по тези проекти на технически стандарти за изпълнение, анализира потенциалните свързани с тях разходи и ползи и поиска становището на Групата на участниците от сектора на ценните книжа и пазарите, създадена в съответствие с член 37 от посочения регламент,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Форма на отчетите за договорите за деривати
Информацията в отчетите по член 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012 се представя във формата, изложена в приложението към настоящия регламент.
Член 2
Периодичност на отчетите за договорите за деривати
Оценките на договорите по пазарна стойност или оценките им на базата на модел се отчитат пред регистрите на трансакции ежедневно, когато това е предвидено в член 11, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 648/2012. Всички други данни за отчитане, предвидени в приложението към настоящия регламент и приложението към делегирания акт относно регулаторните технически стандарти за определяне на минимално изискваните данни за отчитане пред регистрите на трансакции съгласно член 9, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 648/2012, се предават текущо и съобразно срока по член 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012, по-специално във връзка със сключването, изменението или приключването на договорите.
Член 3
Идентифициране на контрагентите и други субекти
1. Във всеки отчет се използва идентификационен код на правния субект, за да се идентифицира:
а)
ползващо се лице, което е юридическо лице;
б)
посредник;
в)
централен контрагент;
г)
клирингов член, който е юридическо лице;
д)
контрагент, който е юридическо лице;
е)
предаващ отчета субект.
2. Когато няма идентификационен код на правния субект, в отчета се посочва временен идентификационен код на субекта, който е определен на равнището на Съюза и който е:
а)
единен;
б)
неутрален;
в)
надежден;
г)
с отворен код;
д)
с възможност за допълнително разширяване;
е)
достъпен;
ж)
с възможност за ползване при разумни разходи;
з)
уреден от подходящи разпоредби за управление.
3. Когато няма нито идентификационен код на правния субект, нито временен идентификационен код на субекта, в отчета се използва бизнес идентификационен код съгласно стандарта ISO 9362, ако има такъв.
Член 4
Идентификация на дериватите
1. Във всеки отчет договорите за деривати се идентифицират чрез единен идентификационен код на продукта, който е:
а)
единен;
б)
неутрален;
в)
надежден;
г)
с отворен код;
д)
с възможност за допълнително разширяване;
е)
достъпен;
ж)
с възможност за ползване при разумни разходи;
з)
уреден от подходящи разпоредби за управление.
2. Когато не съществува единен идентификационен код на продукта, във всеки отчет договорите за деривати се идентифицират чрез използване на комбинация от определения международен идентификационен номер на ценни книжа (ISIN номер) съгласно стандарта ISO 6166 или алтернативен идентификационен код на продукта и съответстващия код за класификация на финансовите инструменти (CFI код) съгласно стандарта ISO 10962.
3. Когато не е възможно да се използва съчетанието по параграф 2, видът на деривата се определя по следния начин:
а)
класът на деривата се идентифицира като един от следните:
i)
дериват върху стоки;
ii)
дериват върху кредит;
iii)
дериват върху чуждестранна валута;
iv)
дериват върху капиталов инструмент;
v)
дериват върху лихвен процент;
vi)
друг.
б)
видът на деривата се идентифицира като един от следните:
i)
договори за разлики;
ii)
споразумения за форуърдния курс;
iii)
форуърдни договори;
iv)
фючърсни договори;
v)
опции;
vi)
суапи;
vii)
друг.
в)
при деривати, които не могат да бъдат отнесени към определен клас или вид, в отчета се посочва класът или видът, на който договорът за дериват най-много прилича по общото мнение на контрагентите.
Член 5
Начална дата на отчитането
1. Договорите за деривати върху кредити и върху лихвени проценти се отчитат, както следва:
а)
до 1 юли 2013 г., когато за съответния клас деривати има регистриран преди 1 април 2013 г. регистър на трансакции съгласно член 55 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
б)
90 дни след регистрацията на регистър на трансакции за съответния клас деривати съгласно член 55 от Регламент (ЕС) № 648/2012, когато за съответния клас деривати към 1 април 2013 г. включително няма регистриран регистър на трансакции;
в)
до 1 юли 2015 г., когато за съответния клас деривати няма регистриран до 1 юли 2015 г. регистър на трансакции съгласно член 55 от Регламент (ЕС) № 648/2012. Задължението за отчитане започва на тази дата, а договорите се отчитат пред ЕОЦКП съгласно член 9, параграф 3 от посочения регламент до регистрацията на регистър на трансакции за съответния клас деривати.
2. Договорите за деривати извън посочените в параграф 1 се отчитат, както следва:
а)
до 1 януари 2014 г., когато за съответния клас деривати има регистриран преди 1 октомври 2013 г. регистър на трансакции съгласно член 55 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
б)
90 дни след регистрацията на регистър на трансакции за съответния клас деривати съгласно член 55 от Регламент (ЕС) № 648/2012, когато за съответния клас деривати към 1 октомври 2013 г. включително няма регистриран регистър на трансакции;
в)
до 1 юли 2015 г., когато за съответния клас деривати няма регистриран до 1 юли 2015 г. регистър на трансакции съгласно член 55 от Регламент (ЕС) № 648/2012. Задължението за отчитане започва на тази дата, а договорите се отчитат пред ЕОЦКП съгласно член 9, параграф 3 от посочения регламент до регистрацията на регистър на трансакции за съответния клас деривати.
3. Договорите за деривати, чието изпълнение не е било приключило към 16 август 2012 г. включително и все още не е приключило към началната дата на отчитането, се отчитат пред регистър на трансакции в срок от 90 дни от началната дата на отчитане за определен клас деривати.
4. Договорите за деривати, които:
а)
са сключени преди 16 август 2012 г. и чието изпълнение не е приключило към 16 август 2012 г. включително, или
б)
които са сключени на или след 16 август 2012 г.,
и чието изпълнение е приключило преди началната дата на отчитането, се отчитат пред регистър на трансакции в срок от 3 години от началната дата на отчитане за определен клас деривати.
5. Началната дата на отчитането се отлага със 180 дни по отношение на информацията по член 3 от делегирания акт относно регулаторните технически стандарти за определяне на минимално изискваните данни за отчитане пред регистрите на трансакции съгласно член 9, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
Член 6
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
32012R1247
L 352/20
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1247/2012
od 19. prosinca 2012.
o provedbenim tehničkim standardima u vezi s formatom i učestalošću izvješća o trgovanju trgovinskim repozitorijima u skladu s Uredbom (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o OTC izvedenicama, središnjoj drugoj ugovornoj stranci i trgovinskom repozitoriju
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (1),
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 4. srpnja 2012. o OTC izvedenicama, središnjoj drugoj ugovornoj stranci i trgovinskom repozitoriju (2), a posebno njezin članak 9. stavak 6.,
budući da:
(1)
Kako bi se izbjegle nedosljednosti, svi podaci koji se šalju trgovinskim repozitorijima u skladu s člankom 9. Uredbe (EU) br. 648/2012 trebaju udovoljavati istim pravilima, standardima i formatima za sve trgovinske repozitorije, sve druge ugovorne stranke i sve vrste izvedenica. Za opis trgovine izvedenicama treba upotrebljavati jedinstveni skup podataka.
(2)
Budući da OTC izvedenice obično nije moguće jedinstveno identificirati postojećim oznakama koje su u širokoj uporabi na financijskim tržištima, kao što je međunarodni identifikacijski broj vrijednosnih papira (International Securities Identification Number, ISIN), niti ih je moguće opisati uporabom ISO oznake za klasifikaciju financijskih instrumenata (Classification of Financial Instruments, CFI), potrebno je razviti novu i univerzalnu metodu njihove identifikacije. Ako postoji jedinstvena identifikacijska oznaka proizvoda kojom se poštuju načela jedinstvenosti, neutralnosti, pouzdanosti, otvorenosti, stupnjevanosti, dostupnosti te je troškovno učinkovita, ponuđena u odgovarajućem upravljačkom okviru te je prihvaćena u Uniji, treba ju upotrijebiti. Ako ne postoji jedinstvena identifikacijska oznaka proizvoda koja ispunjava navedene zahtjeve, treba upotrijebiti privremenu taksonomiju.
(3)
Odnosna imovina treba se identificirati uporabom jedinstvene identifikacijske oznake, no trenutačno na tržištu nema jedinstvene standardizirane oznake za određivanje odnosne imovine u košarici. Stoga treba od drugih ugovornih stranaka zahtijevati barem navod da je odnosna imovina košarica te upotrebu oznake ISIN za standardizirane indekse kada je to moguće.
(4)
Kako bi se osigurala dosljednost, sve stranke ugovora o izvedenicama treba identificirati dodjeljivanjem jedinstvene oznake. Međunarodnu identifikacijsku oznaku pravnih subjekata ili privremenu identifikacijsku oznaku subjekata koju je potrebno odrediti u skladu s upravljačkim okvirom koji je u skladu s preporukama FSB-a o zahtjevima koji se odnose na podatke te je prihvaćena u Uniji, treba se upotrijebiti za identifikaciju svih financijskih i nefinancijskih drugih ugovornih stranaka, brokera, središnjih drugih ugovornih stranaka i korisnika prava kada bude dostupna, a posebno kako bi se osigurala dosljednost s izvješćem Odbora za platni sustav i sustav namire (Committee on Payment and Settlement Systems, CPSS) i Međunarodne organizacije nadzornih tijela za vrijednosne papire (International Organization of Securities Commissions, IOSCO) o dostavljanju podataka o OTC izvedenicama i zahtjevima koji se odnose na agregiranje koje opisuje identifikacijske oznake subjekata kao alat za agregiranje podataka. Pri trgovanju preko agencija korisnike prava treba identificirati kao osobu ili subjekt u čije je ime ugovor sklopljen.
(5)
Treba uzeti u obzir pristup koji se primjenjuje u trećim zemljama i koji primjenjuju sami trgovinski repozitoriji kada započnu svoje poslovanje. Kako bi se osiguralo troškovno učinkovito rješenje za druge ugovorne stranke te smanjio operativni rizik za trgovinske repozitorije, datum početka izvještavanja treba uključivati datume postupnog uvođenje za različite vrste izvedenica, počevši od najstandardiziranijih do naknadnog uključivanja ostalih vrsta. Ugovori o izvedenicama koji su sklopljeni prije, na dan ili nakon stupanja na snagu Uredbe (EU) br. 648/2012, koji nisu važeći na datum ili nakon datuma početka izvještavanja, nemaju značajnu ulogu za regulatorne potrebe. Međutim podatke o njima potrebno je dostaviti u skladu s člankom 9. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EU) br. 648/2012. Kako bi se osigurao učinkovit i razmjeran režim izvješćivanja u takvim slučajevima te se uzele u obzir poteškoće pri rekonstruiranju podataka o raskinutim ugovorima, za navedeno izvješćivanje potrebno je osigurati duži rok.
(6)
Ova se Uredba zasniva na nacrtu provedbenih tehničkih standarda koje je Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala (dalje u tekstu ESMA) dostavilo Komisiji.
(7)
U skladu s člankom 15. Uredbe (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o osnivanju Europskog nadzornog tijela (Europskog nadzornog tijela za vrijednosne papire i tržišta kapitala) (3), ESMA je provela otvorenu javnu raspravu o navedenom nacrtu provedbenih tehničkih standarda, analizirala potencijalne povezane troškove i koristi te zatražila mišljenje Interesne skupine za vrijednosne papire i tržišta kapitala osnovane u skladu s člankom 37. te Uredbe,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Format izvješća o ugovoru o izvedenici
Informacije u izvješću iz članka 9. Uredbe (EU) br. 648/2012 dostavljaju se u formatu navedenom u Prilogu ovoj Uredbi.
Članak 2.
Učestalost izvješća o ugovoru o izvedenici
Ako je to propisano člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 648/2012, vrednovanja ugovora zasnovana na tržišnoj vrijednosti i vrednovanja ugovora zasnovana na modelu o kojima se podaci dostavljaju trgovinskom repozitoriju provode se na dnevnoj osnovi. Podaci o svim ostalim elementima izvješćivanja koji su propisani Prilogom ovoj Uredbi i Prilogom delegiranom aktu vezano uz regulatorne tehničke standarde kojima se određuju minimalni detalji podataka koje je potrebno dostaviti trgovinskim repozitorijima u skladu s člankom 9. stavkom 5. Uredbe (EU) br. 648/2012 dostavljaju se kada se pojave te uzimajući u obzir vremenski rok predviđen u skladu s člankom 9. Uredbe (EU) br. 648/2012, a posebno povezano sa zaključivanjem, izmjenom i raskidom ugovora.
Članak 3.
Identifikacija drugih ugovornih stranaka i drugih subjekata
1. U izvješću se upotrebljava identifikacijska oznaka pravnog subjekta kako bi se identificiralo:
(a)
korisnika prava koji je pravna osoba;
(b)
brokera;
(c)
središnju drugu ugovornu stranku;
(d)
člana sustava poravnanja koji je pravna osoba;
(e)
drugu ugovornu stranku koja je pravni subjekt;
(f)
subjekt koji podnosi izvješće.
2. Ako nije dostupna identifikacijska oznaka pravnog subjekta, u izvješću se upotrebljava privremena identifikacijska oznaka subjekta kako je određena na razini Unije, a koja je:
(a)
jedinstvena;
(b)
neutralna;
(c)
pouzdana;
(d)
otvorena;
(e)
stupnjevana;
(f)
dostupna;
(g)
troškovno učinkovita;
(h)
podložna odgovarajućem upravljačkom okviru.
3. Ako nije raspoloživa niti identifikacijska oznaka pravnog subjekta niti privremena identifikacijska oznaka subjekta, u izvješću se upotrebljava identifikacijska oznaka poduzeća u skladu s ISO 9362, ako je raspoloživa.
Članak 4.
Identifikacija izvedenica
1. U izvješću se identificira ugovor o izvedenici upotrebom jedinstvene identifikacijske oznake proizvoda koja je
(a)
jedinstvena;
(b)
neutralna;
(c)
pouzdana;
(d)
otvorena,;
(e)
stupnjevana;
(f)
dostupna;
(g)
troškovno učinkovita;
(h)
podložna odgovarajućem upravljačkom okviru.
2. Ako jedinstvena identifikacijska oznaka proizvoda ne postoji, ugovor o izvedenici se identificira u izvješću upotrebom kombinacije dodijeljene oznake ISO 6166 oznake ISIN ili alternativne identfikacijske oznake s odgovarajućom oznakom ISO 10962 oznake CFI.
3. Ako kombinacija iz stavka 2. nije raspoloživa, vrsta izvedenice određuje se na sljedeći način:
(a)
razred izvedenice određuje se kao jedan od sljedećih:
i.
roba;
ii.
kredit;
iii.
strana valuta;
iv.
vlasnički instrument;
v.
kamatna stopa;
vi.
drugo;
(b)
vrsta izvedenice određuje se kao jedna od sljedećih:
i.
ugovori za razlike;
ii.
kamatni unaprijedni ugovori;
iii.
forvardi;
iv.
budućnosnice;
v.
opcije;
vi.
ugovori o zamjeni;
vii.
drugo;
(c)
kod izvedenica koje ne pripadaju određenom razredu ili vrsti izvedenica, izvješće se dostavlja na temelju razreda ili vrste izvedenice za koju se druge ugovorne stranke dogovore da joj je taj ugovor o izvedenici najsličniji.
Članak 5.
Datum početka izvješćivanja
1. Podaci o ugovorima o kreditnim i kamatnim izvedenicama dostavljaju se:
(a)
do 1. srpnja 2013. ako je trgovinski repozitorij za taj određeni razred izvedenica registriran u skladu s člankom 55. Uredbe (EU) br. 648/2012 prije 1. travnja 2013.;
(b)
90 dana nakon registracije trgovinskog repozitorija za određeni razred izvedenica u skladu s člankom 55. Uredbe (EU) br. 648/2012 ako nema trgovinskog repozitorija za taj određeni razred izvedenica prije ili na dan 1. travnja 2013.;
(c)
do 1. srpnja 2015., ako nema trgovinskog repozitorija za taj određeni razred izvedenica u skladu s člankom 55. Uredbe (EU) br. 648/2012 do 1. srpnja 2015. Obveza izvješćivanja počinje na taj datum te se podaci o ugovorima dostavljaju ESMA-i u skladu s člankom 9. stavkom 3. te Uredbe sve dok je trgovinski repozitorij registriran za taj određeni razred izvedenica.
2. Podaci o ugovorima o izvedenicama koji nisu navedeni u stavku 1. dostavljaju se:
(a)
do 1. siječnja 2014., ako je trgovinski repozitorij za taj određeni razred izvedenica registriran u skladu s člankom 55. Uredbe (EU) br. 648/2012 prije 1. listopada 2013.;
(b)
90 dana nakon registracije trgovinskog repozitorija za određeni razred izvedenica u skladu s člankom 55. Uredbe (EU) br. 648/2012 ako nema trgovinskog repozitorija za taj određeni razred izvedenica prije ili na dan 1. listopada 2013.,
(c)
do 1. srpnja 2015., ako nema trgovinskog repozitorija za taj određeni razred izvedenica u skladu s člankom 55. Uredbe (EU) br. 648/2012 do 1. srpnja 2015. Obveza izvješćivanja počinje na taj datum te se podaci o ugovorima dostavljaju ESMA-i u skladu s člankom 9. stavkom 3. te Uredbe sve dok je trgovinski repozitorij registriran za taj određeni razred izvedenica.
3. Podaci o onim ugovorima o izvedenicama koji su bili važeći na 16. kolovoza 2012. te su i dalje važeći na datum početka izvješćivanja dostavljaju se trgovinskom repozitoriju u roku od 90 dana od datuma početka izvješćivanja za određeni razred izvedenica.
4. Podaci o ugovorima o izvedenicama koji:
(a)
su zaključeni prije 16. kolovoza 2012. te su i dalje važeći na dan 16. kolovoza 2012.; ili
(b)
koji su zaključeni na dan ili nakon 16. kolovoza 2012.
i nisu važeći na ili nakon datuma početka izvješćivanja dostavljaju se trgovinskom repozitoriju u roku od 3 godine od datuma početka izvješćivanja za određeni razred izvedenica.
5. Datum početka izvješćivanja produžuje se za 180 dana za dostavljanje informacija iz članka 3. delegiranog akta povezano s regulatornim tehničkim standardima kojima se određuju minimalni detalji podataka koje je potrebno dostaviti trgovinskim repozitorijima u skladu s člankom 9. stavkom 5. Uredbe (EU) br. 648/2012.
Članak 6.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 19. prosinca 2012.