РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 515/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 16 април 2014 година
за създаване на инструмента за финансово подпомагане за външните граници и визите като част от фонд „Вътрешна сигурност“ и за отмяна на Решение № 574/2007/ЕО
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Целта на Съюза да осигури високо равнище на сигурност в рамките на пространство на свобода, сигурност и правосъдие съгласно член 67, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) следва да бъде постигната, наред с другото, посредством съвместни мерки относно преминаването на лицата през вътрешните граници и граничен контрол на външните граници и чрез общата визова политика като част от конвергентна многослойна система, която би позволила обмен на данни и пълно познаване на ситуацията и има за цел улесняване на законното пътуване и справяне с незаконната имиграция.
(2)
Съюзът се нуждае от по-съгласуван подход към вътрешните и външните аспекти на управлението на миграцията и вътрешната сигурност и следва да установи връзка между борбата срещу незаконната имиграция и подобряването на сигурността на външните граници на Съюза и по-добро сътрудничество и диалог с трети държави за целите на справянето с незаконната имиграция и насърчаване на законната миграция.
(3)
Необходимо е да се разработи интегриран подход към въпросите, поставени от миграционния натиск и заявленията за убежище, както и за управлението на външните граници на Съюза, и да се предвидят достатъчен бюджет и адекватни ресурси за справяне с извънредни ситуации, в дух на зачитане на правата на човека и солидарност между всички държави членки, като същевременно не се пренебрегват националните отговорности и се осигурява ясно разделение на задачите.
(4)
Стратегията за вътрешна сигурност на Европейския съюз („Стратегията за вътрешна сигурност“), приета от Съвета през февруари 2010 г., представлява обща програма за справяне с тези общи предизвикателства в областта на сигурността. Съобщението на Комисията от ноември 2010 г., озаглавено „Стратегията за вътрешна сигурност на ЕС в действие“ превръща принципите и насоките на Стратегията в конкретни действия, като определя пет стратегически цели: разбиване на международните престъпни мрежи, предотвратяване на тероризма и мерки срещу радикализацията и набирането на терористи, повишаване на нивото на сигурност за гражданите и предприятията в кибернетичното пространството, укрепване на сигурността чрез управление на границите и подобряване на устойчивостта на Европа спрямо кризи и бедствия.
(5)
Съгласно Стратегията за вътрешна сигурност свободата, сигурността и правосъдието са цели, които следва да бъдат преследвани успоредно, и с оглед постигане на свобода и правосъдие, целта за сигурност следва винаги да бъде преследвана в съответствие с принципите на Договорите, принципите на правовата държава и задълженията на Съюза в областта на основните права.
(6)
Ключови принципи, ръководещи изпълнението на Стратегията за вътрешна сигурност, следва да бъдат солидарността между държавите членки, яснотата относно разпределението на задачите, зачитането на основните свободи и правата на човека и принципите на правовата държава, надлежното отчитане на глобалната перспектива и връзката с външната сигурност, както и последователността и съгласуваността с целите на външната политика на Съюза, както са установени в член 21 от Договора за Европейския съюз (ДЕС).
(7)
За да се насърчи изпълнението на Стратегията за вътрешна сигурност и да се гарантира, че тя функционира реално, на държавите членки е необходимо да се осигури подходящо финансово подпомагане от страна на Съюза, като се създаде фонд „Вътрешна сигурност“ („Фондът“).
(8)
Поради правните особености, приложими към дял V от ДФЕС, правно не е възможно Фондът да се създаде като един финансов инструмент. Следователно Фондът следва да се създаде като цялостна рамка за финансово подпомагане от Съюза в областта на вътрешната сигурност, която обхваща инструмента за финансово подпомагане за външните граници и визите („Инструментът“), създаден с настоящия регламент, както и инструментът за финансово подпомагане на полицейското сътрудничество, предотвратяването и борбата с престъпността и управлението на кризи, създаден с Регламент (ЕС) № 513/2014 на Европейския парламент и на Съвета (4). Тази цялостна рамка следва да се допълни с Регламент (ЕС) № 514/2014 на Европейския парламент и на Съвета (5), към който настоящият регламент следва да препраща във връзка с правилата за програмиране, финансово управление, управление и контрол, уравняване на сметките, закриване на програми и докладване и оценка.
(9)
Новата двустълбова структура на финансиране в областта на вътрешните работи следва да допринесе за опростяване, рационализиране, консолидиране и прозрачност на финансирането в тази област. Следва да се търси взаимодействие, съгласуваност и допълване с други фондове и програми, включително и с оглед на отпускането на финансиране за общи цели. При все това обаче следва да се избягва припокриване между различните инструменти за финансиране.
(10)
Фондът следва да отразява необходимостта от по-голяма гъвкавост и опростяване, като същевременно зачита изискванията по отношение на предвидимостта и гарантира справедливо и прозрачно разпределение на ресурсите за постигане на общите и специфичните цели, установени в настоящия регламент.
(11)
Ефективността на мерките и качеството на разходите представляват ръководни принципи при прилагането на Фонда. Освен това фондът следва също да бъде прилаган по възможно най-ефективен и удобен начин.
(12)
Фондът следва да взема специално предвид държавите членки, които са изправени пред несъразмерни тежести от миграционни потоци поради тяхното географско положение.
(13)
Солидарността и разпределянето на отговорностите между държавите членки и Съюза са основен елемент на общата политика за управление на външните граници.
(14)
Фондът следва да бъде израз на солидарност чрез финансова помощ за тези държави членки, които прилагат изцяло разпоредбите на достиженията на правото от Шенген относно външните граници, както и за онези, които се подготвят за пълно участие в Шенген, и следва да се използва от държавите членки в интерес на общата политика на Съюза за управлението на външните граници.
(15)
С цел да се допринесе за постигането на общата цел на Фонда, държавите членки следва да гарантират, че техните национални програми постигат специфичните цели на Инструмента и че разпределението на средствата между целите е пропорционално на предизвикателствата и потребностите и гарантира, че целите могат да бъдат изпълнени. Когато дадена национална програма не разглежда някоя от специфичните цели или разпределението е под минималните проценти за някои цели на националните програми, предвидени в настоящия регламент, засегнатата държава членка следва да представи обосновка в рамките на програмата.
(16)
За да се отчитат постиженията на Фонда, следва да се определят общи показатели по отношение на всяка специфична цел на Инструмента. Измерването на постигането на специфичните цели чрез общи показатели не прави изпълнението на дейностите, свързани с тези показатели, задължително.
(17)
Участието от страна на държава членка не следва да съвпада с участието ѝ във временен финансов инструмент на Съюза, който подпомага държавите членки бенефициери при финансирането, наред с другото, на действия по новите външни граници на Съюза, свързани с прилагането на достиженията на правото от Шенген относно границите и визите и контрола на външните граници.
(18)
Инструментът следва да се основава на процеса за изграждане на капацитет, разработен с помощта на Фонда за външните граници за периода 2007-2013 г., създаден с Решение № 574/2007ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6), и следва да го разшири така, че да се вземат предвид новите развития.
(19)
При изпълнението на задачи по външните граници и в консулствата в съответствие с достиженията на правото от Шенген относно границите и визите, държавите членки осъществяват дейности в интерес на и от името на всички останали държави членки в Шенгенското пространство, като по този начин извършват публична услуга в полза на Съюза. Инструментът следва да участва във финансирането на оперативните разходи, свързани с граничния контрол и визовата политика, и да даде възможност на държавите членки да поддържат капацитета, който е решаващ за предоставянето на тази услуга за всички. Това подпомагане се изразява в пълно възстановяване на определени разходи, свързани с целите, преследвани с Инструмента, и следва да представлява неразделна част от националните програми.
(20)
Инструментът следва да допълва и подсилва дейностите, предприемани за развитие на оперативното сътрудничество под егидата на Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите членки на Европейския съюз („Агенцията Frontex“), създадена с Регламент (ЕО) № 2007/2004 на Съвета (7), включително новите дейности, произтичащи от измененията, внесени с Регламент (ЕС) № 1168/2011 на Европейския парламент и на Съвета (8), и по този начин допълнително да подсилва солидарността между държавите членки, които осъществяват контрола по външните граници в интерес на и от името на Шенгенското пространство като цяло. Това означава, наред с другото, че при изготвянето на своите национални програми държавите членки следва да вземат предвид аналитичните инструменти и оперативните и технически насоки, разработени от агенция Frontex, както и разработените програми за обучение, а именно общите основни учебни програми за обучение на гранична охрана, включително нейните компоненти по отношение на основните права и достъпа до международна закрила. За да се развие взаимно допълване между нейната мисия и отговорностите на държавите членки за контрол и наблюдение на външните граници, както и за да се гарантира последователност и да се избегне неефективност на разходите, Комисията следва да се консултира с агенция Frontex относно проекти на национални програми, представени от държавите членки, и по-специално относно дейностите, финансирани в рамките на оперативното подпомагане,.
(21)
Инструментът следва да се прилага при пълно спазване на правата и принципите, заложени в Хартата на основните права на Европейския съюз, и в съответствие с международните задължения на Съюза и без да се засяга прилагането на специфични разпоредби относно правото на убежище и международна закрила.
(22)
Еднакъв и висококачествен контрол на външните граници е от съществено значение за укрепването на пространството на свобода, сигурност и правосъдие. В съответствие с общите стандарти на Съюза Инструментът следва да подкрепя мерки, свързани с управлението на външните граници, които да се изпълняват в съответствие с модела за четиристепен контрол на достъпа, който включва мерки в трети държави, сътрудничество със съседни държави, мерки за граничен контрол и мерки за контрол в областта на свободното движение с цел предотвратяване на незаконната имиграция и трансграничната престъпност в рамките на Шенгенското пространство.
(23)
Съгласно член 3 от ДЕС Инструментът следва да подкрепя дейности, които гарантират защитата на деца, изложени на опасност от понасяне на вреди на външните граници. По-специално при прилагането на действия по отношение на идентифицирането, на предоставянето на непосредствена помощ и препращането към служби за защита, държавите членки, когато е възможно, следва да обръщат особено внимание на уязвимите лица, особено на деца и непридружени малолетни и непълнолетни лица.
(24)
За да гарантира еднакъв и висококачествен контрол на външните граници и да се улесни законното преминаване през тях в рамките на Стратегията за вътрешната сигурност, Инструментът следва да допринася за изграждането на обща европейска система за интегрирано управление на границите. Тази система включва всички мерки, свързани с политиката, правото, системното сътрудничество, разпределението на тежестта, оценка на положението и изменящите се обстоятелства по отношение на местата, през които незаконните емигранти преминават границите, персонала, оборудването и технологиите, предприети на различни нива от компетентните органи на държавите членки, които действат в сътрудничество с агенция Frontex, с трети държави и, когато е необходимо, с други участници, по-специално Европол и Агенцията за оперативното управление на широкомащабни информационни системи, като се използват, наред с другото, четиристепенният модел за сигурност на границите и интегрираният анализ на риска на Съюза.
(25)
В съответствие с Протокол № 5 към Акта за присъединяване от 2003 г. за транзитното преминаване на хора по суша между Калининградска област и други части на Руската федерация, Инструментът следва да понесе всички допълнителни разходи, които са настъпили при изпълняването на специфичните разпоредби на достиженията на правото на Съюза, отнасящи се до такова транзитно преминаване, а именно Регламент (ЕО) № 693/2003 на Съвета (9) и Регламент (ЕО) № 694/2003 на Съвета (10). При все това, необходимостта от продължаване на финансовото подпомагане във връзка с несъбираните такси следва да зависи от действащия визов режим между Съюза и Руската федерация.
(26)
Инструментът следва да предвижда подпомагане на националните мерки и сътрудничеството между държавите членки в областта на визовата политика и други предгранични дейности, извършвани в етап, предшестващ контрола на външните граници, и следва да използва в пълна степен Визовата информационна система (ВИС). Ефикасното управление на дейностите, организирани от службите на държавите членки в трети държави, е в интерес на общата визова политика като част от многопластова система, целяща улесняване на законното пътуване и справяне с незаконната имиграция в Съюза, и представлява неразделна част от общата система за интегрирано управление на границите.
(27)
Освен това, Инструментът следва да подпомага мерки на територията на държавите от Шенген, предприемани като част от разработването на обща система за интегрирано управление на границите, която да укрепи цялостното функциониране на Шенгенското пространство.
(28)
Инструментът следва да подпомага и разработването от страна на Съюза на информационни системи, основани на съществуващи и/или нови информационни системи, които да предоставят на държавите членки средства за по-ефикасно управление на движението на граждани на трети държави през границите и за гарантиране на по-добро идентифициране и проверка на пътниците, като по този начин се улеснява пътуването и се повишава сигурността на границите. За тази цел следва да се създаде програма, в съответствие със Стратегията за управление на информацията за вътрешната сигурност на ЕС, с цел да покрива разходите за разработването както на централните, така и на националните компоненти на такива системи, като осигурява техническа съгласуваност, оперативна съвместимост с други информационни системи на Съюза, икономии и плавно привеждане в действие в държавите членки. Тези информационни системи следва да бъдат съобразени с основните права, включително със защитата на личните данни.
(29)
Държавите членки следва да отделят необходимото финансиране за Европейската система за наблюдение на границите (Eurosur), създадена с Регламент (ЕС) № 1052/2013 на Европейския парламент и на Съвета (11), с цел да се гарантира правилното функциониране на тази система.
(30)
За да се реагира незабавно на непредвиден миграционен натиск и рискове за граничната сигурност, следва да съществува възможност за предоставяне на спешна помощ в съответствие с рамката, очертана с Регламент (ЕС) № 514 /2014.
(31)
Освен това, в интерес на засилената солидарност в Шенгенското пространство като цяло, когато бъдат установени слабости или възможни рискове, по-специално след извършена оценка по Шенген, съответната държава членка следва да предприема подходящи действия по въпроса, като използва средствата по своята национална програма по приоритети, когато е приложимо, допълвайки мерките за спешна помощ.
(32)
За да се засилят солидарността и разпределението на отговорностите държавите членки следва да бъдат насърчавани да използват част от наличните средства по националните си програми за специфични приоритети, определени от Съюза, като например закупуване на техническо оборудване, необходимо на агенция Frontex, и развитие на консулското сътрудничество в интерес на Съюза. Необходимо е да се увеличи максимално въздействието на финансирането от Съюза чрез мобилизиране, обединяване и привличане на публични и частни финансови ресурси. Следва да се гарантират най-голяма прозрачност, отчетност и демократичен контрол на иновативните финансови инструменти и механизми с участието на бюджета на Съюза.
(33)
За да се гарантира прилагането на достиженията на правото от Шенген в цялото Шенгенско пространство, по Инструмента следва да се подпомага и прилагането на Регламент (ЕС) № 1053/2013 на Съвета (12), тъй като той е средство от особено значение за улесняване на изпълнението на политиките на Съюза в пространството на свобода, сигурност и правосъдие чрез осигуряване на високо равнище на защита на външните граници и липсата на граничен контрол в рамките на Шенгенското пространство.
(34)
Като се има предвид опитът, придобит с Фонда за външните граници, и разработването на ШИС II и ВИС, се смята за целесъобразно да бъде предвидена възможност за известна гъвкавост по отношение на евентуални трансфери на ресурси между различните средства за изпълнение на целите, преследвани с Инструмента, без да се накърнява принципът за гарантиране от самото начало на критична маса и на финансова стабилност за програмите и на оперативното подпомагане за държавите членки и без да се засяга контролът от страна на Европейския парламент и на Съвета.
(35)
В същия дух, обхватът на действията и таванът на средствата, които остават на разположение на Съюза („действия на Съюза“), следва да бъдат увеличени, за да се повиши капацитета на Съюза за провеждане през дадена бюджетна година на многобройни дейности за управлението на външните граници и общата визова политика в интерес на Съюза като цяло, когато и доколкото има необходимост. Такива действия на Съюза включват проучвания и пилотни проекти за по-нататъшно развитие на политиката за управлението на външните граници и общата визова политика и нейното прилагане, обучението на гранични служители за защитата на правата на човека, мерки или договорености в трети държави за справяне с миграционния натиск от тези държави в интерес на оптимално управление на миграционните потоци към Съюза и ефикасна организация на свързаните с това задачи по външните граници и в консулствата.
(36)
Подпомаганите чрез Инструмента мерки в трети държави или във връзка с трети държави следва да се предприемат във взаимодействие и съгласувано с други действия извън Съюза, подпомагани чрез географските и тематичните инструменти на Съюза за външно подпомагане. По-специално, при изпълнението на такива действия следва да се търси пълна съгласуваност с принципите и общите цели на външната дейност и външната политика на Съюза по отношение на съответната държава или регион. Те не трябва да имат за цел подпомагането на действия, които са пряко насочени към развитие, и следва да допълват финансовата помощ, предоставяна по линия на инструментите за външна помощ, когато това е целесъобразно. Ще се търси също така съгласуваност с хуманитарната политика на Съюза, особено по отношение на прилагането на спешни мерки.
(37)
Финансирането от бюджета на Съюза следва да се съсредоточи върху дейности, при които интервенциите на Съюза могат да придадат допълнителна стойност в сравнение със самостоятелни действия на държавите членки. Тъй като Съюзът е в по-добра позиция от държавите членки от гледна точка на осигуряването на рамка за изразяване на солидарността на Съюза в областта на граничния контрол, визовата политика и управлението на миграционните потоци, както и на осигуряването на платформа за разработването на общи информационни системи в подкрепа на тези политики, предоставяното съгласно настоящия регламент финансово подпомагане ще допринася по-специално за укрепване на националния капацитет и капацитета на Съюза в тези области.
(38)
В настоящия регламент следва да се уреди разпределянето на основните суми между държавите членки. Основната сума за всяка държава членка следва да се изчислява въз основа на средствата, отпуснати от Фонда за външните граници за всяка държава членка в периода от 2010 до 2012 г., и като се раздели получената стойност на общия размер на бюджетните кредити, налични за споделено управление за тези три години. Изчисленията са направени в съответствие с критериите за разпределяне, установени в Решение № 574/2007/ЕО.
(39)
Комисията следва да наблюдава прилагането на Инструмента в съответствие с приложимите разпоредби на Регламент (ЕС) № 514/2014 с помощта на ключови показатели за оценка на резултатите и въздействието. Показателите, включващи съответни основни параметри, следва да предоставят минималната основа за оценяване на степента, в която са постигнати целите на Инструмента.
(40)
С цел допълване или изменение на разпоредбите на настоящия регламент относно определянето на специфичните действия по националните програми, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от ДФЕС. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(41)
При прилагането на настоящия регламент, включително при подготовката на делегираните актове, Комисията следва да се консултира с експерти от всички държави членки.
(42)
За да се гарантира еднакво, ефикасно и своевременно прилагане на разпоредбите относно оперативното подпомагане, предвидени в настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (13).
(43)
Доколкото целта на настоящия регламент, а именно да предвиди разпоредби относно солидарността и разпределянето на отговорностите между държавите членки и Съюза при управлението на външните граници и визовата политика, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(44)
Решение № 574/2007/ЕО следва да бъде отменено, като се спазват преходните разпоредби, предвидени в настоящия регламент.
(45)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящият регламент представлява развитие на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз, от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия, от друга страна, за асоциирането на последните в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (14), които попадат в областите, посочени в член 1, букви А и Б от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (15).
(46)
По отношение на Швейцария настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (16), които попадат в областта, посочена в член 1, букви А и Б от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (17).
(47)
По отношение на Лихтенщайн настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (18), които попадат в областта, посочена в член 1, букви А и Б от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (19).
(48)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към ДЕС и ДФЕС, Дания не участва в приемането на настоящия регламент и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане. Доколкото настоящият регламент представлява развитие на достиженията на правото от Шенген, в срок от шест месеца след вземането на решение от Съвета относно настоящия регламент Дания взема решение, в съответствие с член 4 от посочения протокол, дали да го въведе в националното си право.
(49)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета (20); следователно Обединеното кралство не участва в неговото приемане и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(50)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета (21); следователно Ирландия не участва в неговото приемане и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.
(51)
Целесъобразно е срокът на прилагане на настоящия регламент да бъде съгласуват с този на Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (22). За тази цел настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2014 г.,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Цел и приложно поле
1. С настоящия регламент се създава инструмент за финансово подпомагане за управлението на външните граници и общата визова политика („Инструментът“) като част от фонд „Вътрешна сигурност“ („Фондът“).
Заедно с Регламент (ЕС) 513/2014 с настоящия регламент се създава Фондът за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
2. С настоящия регламент се определят:
а)
целите на финансовото подпомагане и допустимите действия;
б)
общата рамка за изпълнението на допустимите действия;
в)
средствата, които се отпускат по Инструмента от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г., и тяхното разпределение;
г)
приложното поле и целта на различните специфични способи, чрез които се финансират разходите за управлението на външните граници и общата визова политика.
3. С настоящия регламент се предвижда прилагането на правилата, установени с Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„външни граници“ означава сухопътните граници на държавите членки, включително по реки и езера, морските граници, както и летищата, речните, морските и езерните пристанища на държавите членки, за които се прилагат разпоредбите на правото на Съюза относно пресичането на външните граници, независимо дали границите са временни или не;
б)
„общи стандарти на Съюза“ означава прилагането на оперативни мерки по общ и последователен начин, за да бъде постигнато високо и еднакво равнище на сигурност в областта на граничния контрол и визите в съответствие с Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета (23), Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета (24), Регламент (ЕО) № 767/2008 на Европейския парламент и на Съвета (25), Регламент (ЕО) № 2007/2004, Регламент (ЕО) № 1931/2006 на Европейския парламент и на Съвета (26), Шенгенския каталог относно контрола на външните граници, Практическия наръчник за граничната охрана, Наръчника относно визите, Практическото ръководство за прилагане и управление на Eurosur и всички други регламенти и насоки относно граничния контрол и визите, които следва да бъдат приети на равнището на Съюза;
в)
„временни външни граници“ означава:
i)
общата граница между държава членка, която прилага изцяло достиженията на правото от Шенген, и държава членка, която съгласно Акта за присъединяването ѝ е задължена да прилага изцяло достиженията на правото от Шенген, но по отношение на която съответното решение на Съвета, с което ѝ се разрешава да прилага изцяло посочените достижения на правото, не е влязло в сила;
ii)
общата граница между две държави членки, които съгласно съответните им актове за присъединяване са задължени да прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, но по отношение на които съответното решение на Съвета, с което им се разрешава да прилагат изцяло посочените достижения на правото, все още не е влязло в сила;
г)
„гранично-пропускателен пункт“ означава всеки пропускателен пункт, който е разрешен от компетентните органи за преминаване на външните граници, за който е изпратена нотификация в съответствие с член 34, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 562/2006;
д)
„механизъм за оценка и наблюдение на Шенген“ означава проверката на правилното прилагане на достиженията на правото от Шенген, както е предвидено в Регламент (ЕС) № 1053/2013;
е)
„извънредна ситуация“ означава ситуация, произтичаща от неотложен и извънреден натиск, при която голям или несъразмерен брой граждани на трети държави преминават или се очаква да преминат външните граници на една или повече държави членки, или всяка друга надлежно обоснована спешна ситуация, изискваща неотложни действия на външните граници;
ж)
„участък от външна граница“ означава цялата или част от външната сухоземна или морска граница на дадена държава членка, както тя е определена от националното право или от националния координационен център или друг отговорен национален орган за целите на прилагането на Регламент (ЕС) № 1052/2013 г.
Член 3
Цели
1. Общата цел на Инструмента е да допринесе за осигуряването на високо равнище на сигурност в Съюза, като същевременно се улеснява законното пътуване чрез еднакво и високо равнище на контрол на външните граници и ефективно обработване на шенгенски визи в съответствие с ангажимента на Съюза във връзка с основните свободи и правата на човека.
2. В рамките на общата цел, посочена в параграф 1, Инструментът допринася - в съответствие с приоритетите, определени в съответните стратегии, програми, оценки на заплахите и оценки на рисковете на Съюза - за постигането на следните специфични цели:
а)
подпомагане на обща визова политика с цел улесняване на законното пътуване, предоставяне на висококачествено обслужване на кандидатите за виза, осигуряване на равно третиране на гражданите на трети държави и справяне с незаконната имиграция;
б)
подпомагане на интегрираното управление на границите, включително насърчаване на допълнителна хармонизация на мерките, свързани с управлението на границите, в съответствие с общите стандарти на Съюза и чрез обмен на информация между държавите членки и между държавите членки и агенцията Frontex, за да се осигури, от една страна, еднаква и висока степен на контрол и защита на външните граници, включително чрез справяне с незаконната имиграция, и, от друга страна, безпроблемно преминаване на външните граници в съответствие с достиженията на правото от Шенген, като същевременно се гарантира достъп до международна закрила на лицата, които се нуждаят от такава, в съответствие с договорените от държавите членки задължения в областта на правата на човека, включително принципа на забраната за връщане.
Постигането на специфичните цели на Инструмента се оценява в съответствие с член 55, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 514/2014 чрез използване на общи показатели, посочени в приложение IV към настоящия регламент, и специфичните програмни показатели, включени в националните програми.
3. С оглед постигане на целите, посочени в параграфи 1 и 2, Инструментът допринася за постигането на следните оперативни цели:
а)
насърчаване на разработването, изпълнението и прилагането на политики с цел гарантиране на липсата на всякакъв контрол по отношение на лицата, независимо от тяхното гражданство, при преминаване на вътрешните граници, и извършване на проверки по отношение на лицата и ефикасно наблюдение на преминаването на външните граници;
б)
постепенно изграждане на интегрирана система за управление на външните граници, основана на солидарност и отговорност, по-специално посредством:
i)
засилване на системите за контрол и наблюдение на външните граници и междуведомственото сътрудничество между органите на граничната охрана, митниците, миграционните органи, органите за предоставяне на убежище и правоприлагащите органи на държавите членки по външните граници, включително в морската гранична зона;
ii)
мерки в рамките на територията, свързани с управлението на външните граници, и необходимите придружаващи мерки относно сигурността на документите, управлението на самоличността и оперативната съвместимост на придобитото техническо оборудване;
iii)
всички свързани с движението на хора мерки, които също така допринасят за предотвратяването и борбата с трансграничната престъпност по външните граници, включително трафика на хора и незаконното превеждане през границата;
в)
насърчаване на развиването и изпълнението на общата политика в областта на визите и другите разрешения за краткосрочно пребиваване, както и на различни форми на консулското сътрудничество с цел осигуряване на по-добро консулско присъствие и хармонизирани практики по визови въпроси;
г)
създаване и привеждане в действие на информационни системи, тяхната комуникационна инфраструктура и оборудване, подпомагащи общата визова политика, системите за контрол и наблюдение на външните граници и спазване в пълна степен на правото в областта на защитата на личните данни;
д)
засилване на осведомеността относно ситуацията на външните граници и способностите за реагиране на държавите членки;
е)
осигуряване на ефикасното и еднакво прилагане на достиженията на правото на Съюза относно границите и визите, включително ефективното функциониране на механизма за оценка и наблюдение на Шенген;
ж)
засилване на дейностите на държавите членки, допринасящи за увеличаване на сътрудничеството между държавите членки, които провеждат дейности в трети държави, във връзка с потоците от граждани на тези държави към територията на държавите членки, включително предотвратяване и справяне с незаконната имиграция, както и на сътрудничеството с трети държави в това отношение при пълна съгласуваност с целите и принципите на външната дейност и на хуманитарната политика на Съюза.
4. Действията, финансирани по Инструмента, се прилагат при пълно спазване на основните права и човешкото достойнство. По-специално действията спазват разпоредбите на Хартата на основните права на Европейския съюз, правото на Съюза за защита на данните, Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи (ЕКПЧ), принципа на справедливото третиране на гражданите на трети държави, правото на убежище и на международна закрила, принципа на забрана за връщане и международните задължения на Съюза и на държавите членки, произтичащи от международни инструменти, по които те са страна като например Женевската конвенция за статута на бежанците от 28 юли 1951 г., допълнена с Протокола от Ню Йорк от 31 януари 1967 г.
По-специално, когато е възможно, при прилагането на действия държавите членки обръщат особено внимание на идентифицирането, предоставянето на непосредствена помощ и препращането към служби за защита на уязвими лица, особено на деца и непридружени малолетни и непълнолетни лица.
5. При изпълнението на дейностите, финансирани по Инструмента, които са свързани с наблюдението на морските граници, държавите членки обръщат специално внимание на своите задължения съгласно международното морско право за предоставяне на помощ на бедстващи лица. В тази връзка оборудването и системите, подкрепени по Инструмента, могат да се използват за справяне с издирвателни и спасителни ситуации, които могат да възникнат по време на операция за наблюдение на морските граници, като по този начин се допринася за гарантиране на опазването и спасяването на живота на мигрантите.
6. Инструментът допринася и за финансирането на техническа помощ по инициатива на държавите членки и на Комисията.
Член 4
Допустими действия
1. В рамките на целите, посочени в член 3 от настоящия регламент, и с оглед на резултата от диалога по въпросите на политиката, предвиден в член 13 от Регламент (ЕС) № 514/2014, и в съответствие с целите на националната програма, посочена по член 9 от настоящия регламент, с Инструмента се подкрепят действия в държавите членки или действия, осъществявани от тях, и по-специално следните:
а)
инфраструктури в зоните за преминаване на граница, сгради и системи и за наблюдение между зоните за преминаване на граница и предотвратяване и справяне с неразрешеното преминаване на граници, незаконната имиграция и трансграничната престъпност, както и за гарантиране на безпрепятствен пътникопоток;
б)
оперативно оборудване, транспортни средства и комуникационни системи, необходими за ефективен и сигурен граничен контрол и откриване на хора;
в)
информационни и комуникационни системи за ефикасно управление на миграционните потоци през границите, включително инвестиции в съществуващи и бъдещи системи;
г)
инфраструктури, сгради, комуникационни и информационни системи и оперативно оборудване, необходими за обработването на заявленията за издаване на визи и за консулско сътрудничество, както и за други дейности, насочени към подобряване на качеството на обслужване на кандидати за виза;
д)
обучение за използването на оборудването и системите, посочени в букви б), в) и г), както и насърчаването на стандарти за управление на качеството и обучение на граничните служители, включително, когато е подходящо, в трети държави, по отношение на изпълнението на техните задачи, свързани с наблюдение, консултиране и контрол в съответствие с международното право в областта на правата на човека, включително на установяването на самоличността на жертвите на трафик на хора и на незаконно превеждане през границата;
е)
командироване на служители за връзка в областта на имиграцията и съветници по документи в трети държави и обмен и командироване на гранична охранители между държавите членки или между държава членка и трета държава;
ж)
проучвания, обучение, пилотни проекти и други действия за постепенно изграждане на интегрирана система за управление на външните граници, както е посочено в член 3, параграф 3, включително действия, които имат за цел да се насърчи на междуведомственото сътрудничество както в държавите членки, така и между тях, както и дейности, свързани с оперативната съвместимост и хармонизацията на системите за управление на границите;
з)
проучвания, пилотни проекти и дейности за изпълнение на препоръките, оперативни стандарти и най-добри практики, произтичащи от оперативното сътрудничество между държавите членки и агенциите на Съюза.
2. В рамките на целите, посочени в член 3 от настоящия регламент, и с оглед на резултата от диалога по въпросите на политиката, предвиден в член 13 от Регламент (ЕС) № 514/2014, и в съответствие с целите на националната програма, посочена в член 9 от настоящия регламент, Инструментът подкрепя действия по отношение на и в трети държави, и по-специално следното:
а)
информационни системи, средства или оборудване за обмен на информация между държавите членки и трети държави;
б)
действия, свързани с оперативното сътрудничество между държавите членки и трети държави, включително съвместни операции;
в)
проекти в трети държави, насочени към подобряване на системите за наблюдение с цел гарантиране на сътрудничество с Eurosur;
г)
проучвания, семинари, работни срещи, конференции, обучение, оборудване и пилотни проекти за предоставяне ad hoc на технически и оперативни експертни познания на трети държави;
д)
проучвания, семинари, работни срещи, конференции, обучение, оборудване и пилотни проекти за изпълнение на специфични препоръки, оперативни стандарти и най-добри практики, произтичащи от оперативното сътрудничество между държавите членки и агенциите на Съюза в трети държави.
Комисията и държавите членки съвместно с Европейската служба за външна дейност осигуряват координацията по отношение на действия в и по отношение на трети държави, както е предвидено в член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
3. Действията, посочени в параграф 1, буква а), не са допустими на временните външни граници.
4. Не са допустими действия, свързани с временното повторно въвеждане при изключителни обстоятелства на граничен контрол на вътрешни граници съгласно Кодекса на шенгенските граници.
5. Действията, изключителната цел или ефект на които е контролът на стоки, не са допустими.
ГЛАВА II
ФИНАНСОВА РАМКА И РАМКА ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 5
Общи средства и изпълнение
1. Общите средства за изпълнението на Инструмента се определят на 2 760 милиона евро по текущи цени.
2. Годишните бюджетни кредити се разрешават от Европейския парламент и от Съвета в рамките на многогодишната финансова рамка.
3. Общите средства се привеждат в действие чрез следните способи:
а)
национални програми в съответствие с член 9 и член 12;
б)
оперативно подпомагане в рамките на националните програми и при условията, предвидени в член 10;
в)
специалната транзитна схема в съответствие с член 11;
г)
действия на Съюза в съответствие с член 13;
д)
спешно подпомагане в съответствие с член 14;
е)
изпълнението на програма за създаване на информационни системи за управлението на миграционните потоци през външните граници съгласно условията, предвидени в член 15;
ж)
техническа помощ, в съответствие с член 16.
4. Отпуснатият по Инструмента бюджет за действия на Съюза, посочени в член 13 от настоящия регламент, за спешното подпомагане, посочено в член 14 от настоящия регламент, и за техническата помощ, посочена в член 16, параграф 1 от настоящия регламент, се изпълнява при пряко управление в съответствие с член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (27), а по целесъобразност при непряко управление в съответствие с член 58, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
Бюджетът, отпускан за националните програми, посочени в член 9, за оперативното подпомагане, посочено в член 10, и за функционирането на специалната транзитна схема, посочена в член 11, се изпълнява при споделено управление в съответствие с член 58, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
Бюджетът, отпускан за държавите, асоциирани в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген, посочени в параграф 7 от настоящия член, се изпълнява при непряко управление в съответствие с член 58, параграф 1, буква в), подточка i) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
Методът(ите) за изпълнение на бюджета за програмата за разработване на информационни системи въз основа на съществуващи и/или нови информационни системи се определя(т) в подходящи законодателни актове на Съюза в зависимост от тяхното приемане.
5. Общите средства се използват, както следва:
а)
1 551 милиона евро за националните програми на държавите членки;
б)
791 милиона евро за разработване на информационни системи въз основа на съществуващи и/или нови информационни системи за управление на миграционните потоци през външните граници, в зависимост от приемането на съответните законодателни актове на Съюза;
В случай че посочената сума не бъде отпусната или не бъде изразходвана, чрез делегиран акт в съответствие с член 17, Комисията я преразпределя за едно или повече от действията, посочени в член 6, параграф 1, букви б) и в) и буква г) от настоящия параграф. Този делегиран акт включва оценка на развитието на съответните информационни системи, включително изпълнението на бюджета и очаквания размер на неизразходваните средства. Това преразпределение може да се извърши след приемането на съответните законодателни актове или при средносрочния преглед, посочен в член 8.
в)
154 милиона евро за специалната транзитна схема;
г)
264 милиона евро за действия на Съюза, спешно подпомагане и техническа помощ по инициатива на Комисията, от които поне 30 % се използват за действия на Съюза.
6. Заедно с общите средства, предвидени за Регламент (ЕС) № 513/2014 наличните общи средства за Инструмента, определени в параграф 1, представляват финансовия пакет за Фонда и са основната референтна сума по смисъла на точка 17 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление (28) за Европейския парламент и Съвета в хода на годишната бюджетна процедура.
7. Държавите, асоциирани в прилагането, изпълнението и развитието на достиженията на правото от Шенген, участват в Инструмента в съответствие с настоящия регламент.
Сключват се договорености за финансовия принос на тези държави спрямо Инструмента и допълнителните правила, необходими за такова участие, включително разпоредби, гарантиращи защитата на финансовите интереси на Съюза и правомощието за извършване на одит от страна на Сметната палата.
Финансовият принос на тези държави се добавя към общите налични средства от бюджета на Съюза, посочени в параграф 1.
Член 6
Средства за допустими действия в държавите членки
1. На държавите членки се отпускат индикативно 1 551 милиона евро, както следва:
а)
1 276 милиона евро съгласно посоченото в приложение I;
б)
147 милиона евро въз основа на резултатите от механизма, посочен в член 7;
в)
в рамките на средносрочния преглед, посочен в член 8 и за периода, започващ от 2018 бюджетна година - 128 милиона евро, остатъкът от наличните бюджетни кредити по настоящия член или друга сума, определена съгласно параграф 4, въз основа на резултатите от анализа на риска и средносрочния преглед.
2. Всяка държава членка разпределя основните суми за националните програми, посочени в приложение I, както следва:
а)
поне 10 % за действия, отнасящи се до член 9, параграф 2, буква а);
б)
поне 25 % за действия, отнасящи се до член 9, параграф 2, буква б);
в)
поне 5 % за действия, свързани с член 9, параграф 2, букви в), г), д) и е).
Държавите членки могат да се отклоняват от тези минимални проценти, при условие че в националната програма е включена обосновка на начина, по който разпределението, с което се занижава равнището на финансиране под тези минимуми, не излага на риск постигането на съответната цел. Тази обосновка се оценява от Комисията в контекста на одобряването на националните програми, както е посочено в член 9, параграф 2.
3. Държавите членки отделят необходимото финансиране за Eurosur, с цел да се гарантира нейното добро функциониране.
4. С оглед подходящо постигане на целите на Инструмента в случай на непредвидени или нови обстоятелства и/или осигуряване на ефективното изпълнение на наличното финансиране по Инструмента, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 17, за да адаптира индикативната сума, предвидена в параграф 1, буква в) от настоящия член.
5. Държавите членки, които ще се присъединят към Съюза в периода 2012-2020 г., няма да се ползват от средствата, отпуснати за национални програми по настоящия Инструмент докато се ползват от временен инструмент на Съюза, който подпомага държавите членки бенефициери при финансирането на действия на новите външни граници за прилагане на достиженията на правото от Шенген относно границите и визите и осъществяването на контрол по външните граници.
Член 7
Средства за специфични действия
1. В допълнение към отпуснатите им средства, изчислени в съответствие с член 6, параграф 1, буква а), държавите членки могат да получават допълнителна сума, при условие че тя е заделена като такава в националната програма и трябва да се използва за осъществяване на специфичните действия, изброени в приложение II.
2. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 17 във връзка с преразглеждането на специфичните действия, изброени в приложение II, ако това е целесъобразно, включително в контекста на средносрочния преглед. Въз основа на новите специфични действия държавите членки могат да получат допълнителни суми, съгласно предвиденото в параграф 1 от настоящия член, при условие че има налични средства.
3. Допълнителните суми по настоящия член се отпускат на съответните държави членки с индивидуалните решения за финансиране, с които се одобряват или преработват националните им програми в съответствие с процедурата, предвидена в член 14 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 8
Средства в рамките на средносрочния преглед
1. С оглед отпускането на посочената в член 6, параграф 1, буква в) сума, до 1 юни 2017 г. Комисията взема предвид тежестта за държавите членки при управлението на границите, включително издирвателните и спасителните дейности, които могат да възникват по време на операции по наблюдение на морските граници, и докладите за оценка, изготвяни като част от механизма за оценка и наблюдение на Шенген, и степените на заплаха по външните граници за периода 2017-2020 г., както и факторите, повлияли на сигурността по външните граници в периода 2014-2016 г. Тази сума се разпределя между държавите членки въз основа на следното претегляне за различните категории граници, като се взема предвид параграф 6 от настоящия член:
а)
45 % за външните морски граници;
б)
38 % за външните сухопътни граници;
в)
17 % за летищата.
2. За външните морски и сухопътни граници изчисляването на размера на сумата се основава на дължината на участъка от външната граница, умножена по степента на заплаха (минимална, нормална, средна, висока) за всеки граничен участък, както следва:
а)
коефициент 0,5 за минимална заплаха;
б)
коефициент 1 за нормална заплаха;
в)
коефициент 3 за средна заплаха;
г)
коефициент 5 за висока степен на заплаха.
3. За летищата разпределението се изчислява за всяка държава членка, както следва:
а)
50 % въз основа на броя на лицата, преминаващи външните граници;
б)
50 % въз основа на броя граждани на трети държави, получили отказ за влизане на външните граници.
4. В съответствие с анализа на риска в доклада на агенция Frontex и след консултация с агенцията Frontex и когато това е целесъобразно - и с други агенции на Съюза, Комисията определя равнища на заплаха за всеки участък от външна граница на държавите членки за периода 2017-2020 г. Равнищата на заплаха се основават на следните фактори:
а)
тежестта на граничното управление на външните граници;
б)
фактори, които засягат сигурността на външните граници на държавите членки в периода 2014-2016 г.;
в)
промени в политиките на Съюза, например визовите политики;
г)
възможни бъдещи тенденции в миграционните потоци и рискове от незаконни дейности, свързани с незаконно преминаване на лица през външните граници; и
д)
възможни промени в политически, икономически и социален план в трети държави, и по-специално в съседни държави.
Преди да издаде доклада си, в който определя степените на заплаха, Комисията провежда обмен на мнения с държавите членки.
5. За целите на разпределението на ресурсите съгласно параграф 1:
а)
демаркационната линия между зоните, посочени в член 1 от Регламент (ЕО) № 866/2004 (29), но не и морската граница северно от тази демаркационна линия, се взема предвид, макар да не представлява външна сухопътна граница, докато е приложим член 1 от Протокол № 10 относно Кипър към Акта за присъединяване от 2003 г.;
б)
изразът „външни морски граници“ означава външната граница на териториалното море на държавите членки, както е определена в съответствие с член 4 и член 16 от Конвенцията на ООН по морско право. В случаите обаче, когато е необходимо провеждане на регулярни широкомащабни операции с оглед предотвратяване на неразрешеното преминаване на граници, този израз означава външната граница на зоните с висока степен на заплаха. Тези външни граници се определят, като се вземат под внимание съответните данни за тези операции в периода 2014-2016 г., предоставени от въпросните държави членки.
6. Освен това, след покана от Комисията в срок до 1 юни 2017 г., държавите членки могат да получат допълнителни средства, при условие че те са заделени като такива в националната програма и трябва да се използват за осъществяване на специфични действия, които ще бъдат определени, като се отчетат приоритетите на Съюза в този момент.
7. Допълнителните суми по настоящия член се отпускат на съответните държави членки с индивидуални решения за финансиране, с които се одобряват или преработват националните им програми в съответствие с процедурата, предвидена в член 14 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 9
Национални програми
1. Националната програма, която трябва бъде подготвена, като се вземат предвид заключенията от диалога по въпросите на политиката, както е посочено в член 13 от Регламент (ЕС) № 514/2014, съгласно Инструмента, и Инструментът, който трябва да бъде подготвен съгласно Регламент (ЕС) № 513/2014, се предлагат на Комисията като една-единствена национална програма за Фонда и в съответствие с член 14 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
2. В рамките на националните програми, които се разглеждат и одобряват от Комисията в съответствие с член 14 от Регламент (ЕС) № 514/2014, в рамките на целите, посочени в член 3 от настоящия регламент, и като се вземе предвид резултата от диалога по въпросите на политиката, посочен в член 13 от Регламент (ЕС) № 514/2014, държавите членки преследват по-специално цели от следните:
а)
доизграждане на Eurosur в съответствие с правото и насоките на Съюза;
б)
подпомагане и разширяване на съществуващия капацитет на национално равнище във визовата политика и в областта на управлението на външните граници, както и подпомагане и разширяване на мерките в областта на свободното движение, свързани с управлението на външните граници, като се държи сметка по-конкретно за новите технологии, напредъка и/или стандартите във връзка с управлението на миграционните потоци;
в)
подпомагане на по-нататъшното усъвършенстване на управлението на миграционните потоци от консулските и другите служби на държавите членки в трети държави, включително установяването на механизми за консулско сътрудничество с оглед улесняване на законното пътуване в съответствие с правото на Съюза или правото на съответната държава членка и предотвратяване на незаконната имиграция в Съюза;
г)
укрепване на интегрираното управление на границите чрез изпитване и въвеждане на нови инструменти, оперативно съвместими системи и методи на работа, които са насочени към засилване на обмена на информация в рамките на държавата членка или към подобряване на междуведомственото сътрудничество;
д)
разработване на проекти, с цел да се гарантира еднакво и високо равнище на контрол на външните граници в съответствие с общи за целия Съюз стандарти и с цел увеличаване на оперативната съвместимост на системите за управление на границите между държавите членки;
е)
подпомагане на действия след консултации с агенцията Frontex, целящи насърчаването на по-нататъшното хармонизиране на управлението на границите, и по-специално технологичния капацитет в съответствие с общи стандарти на Съюза;
ж)
обезпечаване на правилното и еднакво прилагане на достиженията на правото на Съюза в областта на граничния контрол и визите в отговор на установени слабости на равнището на Съюза, както са показани от резултатите, постигнати в рамките на механизма за оценка и наблюдение на Шенген;
з)
изграждане на капацитета за справяне с предстоящи предизвикателства, включително с настоящи и бъдещи заплахи и натиск по външните граници, като по-специално се вземат предвид анализите, извършени от съответни агенции на Съюза.
3. С оглед постигане на целите, посочени в параграф 2, държавите членки могат да подкрепят съгласно националните си програми действия в трети държави и по отношение на трети държави, включително чрез обмен на информация и оперативно сътрудничество.
4. Комисията се консултира с агенцията Frontex по проектите на национални програми, по-специално за дейностите, финансирани по линия на оперативното подпомагане, представени от държавите членки, с цел да се развие взаимното допълване между мисията на агенцията Frontex и отговорностите на държавите членки за контрол и наблюдение на външните граници, както и за да се гарантира последователност и да се избегне неефективност на разходите.
Член 10
Оперативно подпомагане в рамките на националните програми на държавите членки
1. Всяка държава членка може да използва до 40 % от сумата, отпусната по Инструмента за националната ѝ програма, за финансиране на оперативно подпомагане за публичните органи, отговарящи за изпълнението на задачите и услугите, които представляват обществена услуга в полза на Съюза.
2. Оперативното подпомагане се предоставя, когато следните условия са изпълнени от съответната държава членка:
а)
съблюдаване на достиженията на правото на Съюза относно границите и визите;
б)
съблюдаване на целите на националната програма;
в)
съответствие с общи стандарти на Съюза, с цел да се увеличи координацията между държавите членки и да се избегне дублиране, разпокъсване и неефективност на разходите в областта на граничния контрол.
3. За тази цел, преди да одобри националната програма, Комисията оценява първоначалната ситуация в държавите членки, които са изразили намерение да поискат оперативно подпомагане, като отчита по целесъобразност докладите за оценка на Шенген.
По констатациите на Комисията се извършва обмен на мнения със съответната държава членка.
След обмена на мнения приемането от Комисията на бюджетното подпомагане за националната програма на дадена държава членка може да бъде направено под условие за програмиране и изпълнение на определени действия, чиято цел е да гарантират, че предвидените в параграф 2 условия са изцяло изпълнени към момента, в който се отпуска бюджетното подпомагане.
4. Оперативното подпомагане се концентрира върху конкретни задачи и/или услуги и се съсредоточава върху целите, посочени в приложение III. То включва пълно възстановяване на разходите, направени за изпълнение на задачите и/или услугите, определени в националната програма, в рамките на финансовите ограничения, определени от програмата, и до тавана, предвиден в параграф 1.
5. Оперативното подпомагане е предмет на наблюдение и обмен на информация между Комисията и съответната държава членка по отношение на първоначалната ситуация в тази държава членка, целите и резултатите, които трябва да бъдат постигнати и индикаторите за измерване на напредъка.
6. Комисията определя, посредством актове за изпълнение, процедурите за отчитане прилагането на тази разпоредба и всички други практически мерки, които трябва да бъдат въведени с оглед спазването на настоящия член от държавите членки и Комисията. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 18, параграф 2.
Член 11
Оперативно подпомагане за специалната транзитна схема
1. Инструментът предоставя подпомагане, за да компенсира несъбраните такси за визи, издадени за целите на транзитното преминаване, и на допълнителните разходи, направени при прилагането на режима на документа за улеснен транзит (FTD) и на документа за улеснен транзит с влак (FRTD) съгласно Регламент (ЕО) № 693/2003 и Регламент (ЕО) № 694/2003.
2. Средствата, отпуснати на Литва съгласно параграф 1, не могат да надвишават 154 милиона евро за периода 2014-2020 г. и се предоставят като допълнително специфично оперативно подпомагане за Литва.
3. За целите на параграф 1 допълнителни разходи означава разходи, които произтичат пряко от конкретните изисквания за привеждането в действие на специалната транзитна схема и които не са направени в резултат на издаването на транзитни или визи за други цели.
Следните видове допълнителни разходи са допустими за финансиране:
а)
инвестиране в инфраструктури;
б)
обучение на персонала, който работи по прилагането на специалната транзитна схема;
в)
допълнителни оперативни разходи, включително заплатите на персонала, който работи конкретно по прилагането на специалната транзитна схема.
4. Несъбраните такси, посочени в параграф 1 от настоящия член, се изчисляват въз основа на размера на визовите такси и на премахнатите визови такси, определени със Споразумението между Европейския съюз и Руската федерация относно улесняване издаването на визи за гражданите на Европейския съюз и Руската федерация (30), в границите на финансовата рамка, предвидена в параграф 2 от настоящия член.
5. Комисията и Литва правят преглед на прилагането на настоящия член в случай на промени, които имат въздействие върху съществуването и/или функционирането на специалната транзитна схема.
6. Комисията определя, посредством актове за изпълнение, процедурите за отчитане относно прилагането на тази разпоредба и всички финансови и други практически мерки, които трябва да бъдат въведени с оглед съблюдаването на настоящия член от Литва и Комисията. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 18, параграф 2.
7. За да се гарантира безпроблемното функциониране на специалната транзитна схема Комисията може да предприеме специфични мерки за междинно плащане, с които се въвежда изключение от разпоредбите на Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 12
Програмиране в съответствие с резултатите от механизма за оценка и наблюдение на Шенген
След доклад за оценка на Шенген, приет в съответствие с Регламента (ЕС) № 1053/2013, съответната държава членка разглежда, заедно с Комисията и агенцията Frontex, вариантите за реагиране на констатациите, включително на евентуалните недостатъци, и изпълнява препоръките в рамките на националната си програма.
При необходимост държавата членка преразглежда националната си програма в съответствие с член 14, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 514/2014, за да се вземат предвид тези констатации и препоръки.
Финансирането на корективни действия се определя за приоритет. В диалог с Комисията и агенцията Frontex съответната държава членка преразпределя средства в рамките на програмата си, включително средствата, планирани за оперативно подпомагане, и/или въвежда или изменя действия с цел преодоляване на слабостите в съответствие със констатациите и препоръките, съдържащи се в доклада за оценка на Шенген.
Член 13
Действия на Съюза
1. По инициатива на Комисията Инструментът може да бъде използван за финансиране на транснационални действия или на действия, представляващи особен интерес за Съюза („действия на Съюза“), които се отнасят до общите, специфичните и оперативните цели, посочени в член 3.
2. За да бъдат допустими за финансиране, действията на Съюза трябва да преследват по-специално следните цели:
а)
подпомагане на дейностите за подготовка, наблюдение, административните и техническите дейности, необходими за изпълнението на политиките в областта на външните граници и визите, включително за укрепването на управлението на Шенгенското пространство чрез разработване и прилагане на механизма за оценка, както е определено с Регламент (ЕС) № 1053/2013 с цел проверка на прилагането на достиженията на правото от Шенген, по-конкретно разходите за командироване на експерти от Комисията и държавите членки, участващи в посещения на място;
б)
подобряване на познаването и разбирането на положението в държавите членки и в трети държави посредством анализ, оценка и внимателно наблюдение на политиките;
в)
подпомагане разработването на статистически инструменти, включително общи статистически инструменти, методи и общи показатели;
г)
подпомагане и наблюдение на прилагането на правото на Съюза и на целите на политиките на Съюза в държавите членки, както и оценка на ефективността и въздействието им, включително по отношение на спазването на правата на човека и основните свободи, що се отнася до обхвата на Инструмента;
д)
насърчаване на изграждането на мрежи, дейностите за взаимно обучение, установяването и разпространението на най-добри практики и новаторски подходи сред различните заинтересовани страни на европейско равнище;
е)
насърчаване на проекти, които са насочени към хармонизиране и оперативна съвместимост на мерките, свързани с управлението на границите в съответствие с общи стандарти на Съюза, с оглед на разработването на интегрирана европейска система за управление на границите;
ж)
повишаване осведомеността относно политиките и целите на Съюза сред заинтересованите страни и широката общественост, включително институционална комуникация относно политическите приоритети на Съюза;
з)
засилване на капацитета на европейските мрежи за оценка, насърчаване, подпомагане и по-нататъшно развиване на политиките и целите на Съюза;
и)
подпомагане на особено иновативни проекти за разработване на нови методи и/или технологии с потенциал за пренасяне в други държави членки, и особено на проекти, чиято цел е изпитването и утвърждаването на научноизследователски проекти;
й)
подпомагане на действия по отношение на и в трети държави съгласно посоченото в член 4, параграф 2.
3. Действията на Съюза се осъществяват в съответствие с член 6 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 14
Спешна помощ
1. Инструментът предоставя финансова помощ за справяне с неотложни и специфични нужди в случай на извънредна ситуация съгласно определението по член 2, буква е).
2. Спешната помощ се осъществява в съответствие с членове 6 и 7 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 15
Създаване на програма за разработване на информационни системи
Програмата за разработване на информационни системи въз основа на съществуващи и/или нови информационни системи се изпълнява в зависимост от приемането на законодателните актове на Съюза, определящи тези информационни системи и тяхната комуникационна инфраструктура, по-специално с цел подобряване на управлението и контрола на пътникопотока по външните граници чрез засилване на проверките, като същевременно се ускори преминаването на границите за редовно пътуващите лица. По целесъобразност се търсят взаимодействия със съществуващи информационни системи с цел избягване на двойни разходи.
Разбивката на сумата, посочена в член 5, параграф 5, буква б), се извършва или в съответните законодателни актове на Съюза, или след приемането на тези законодателни актове - чрез делегиран акт в съответствие с член 17.
Комисията уведомява Европейския парламент и Съвета за напредъка в разработването на тези информационни системи най-малко веднъж годишно и когато е целесъобразно.
Член 16
Техническа помощ
1. По инициатива и/или от името на Комисията чрез Инструмента може да се предоставят за Фонда до 1,7 милиона евро годишно за техническа помощ в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
2. По инициатива на дадена държава членка чрез Инструмента може да се финансират дейности за техническа помощ в съответствие с член 20 от Регламент (ЕС) № 514/2014. Заделената за техническа помощ сума за периода 2014-2020 г. не надвишава 5 % от общата сума, отпусната на дадена държава членка, плюс 500 000 EUR.
ГЛАВА III
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 17
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 5, параграф 5, буква б), член 6, параграф 4, член 7, параграф 2 и член 15, се предоставя на Комисията за срок от седем години, считано от 21 май 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на седемгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срок от три години, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на седемгодишния срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 5, параграф 5, буква б), член 6, параграф 4, член 7, параграф 2 и член 15, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 5, параграф 5, буква б), член 6, параграф 4, член 7, параграф 2 и член 15, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 18
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитета за фондове „Убежище и миграция“ и „Вътрешна сигурност“, създаден с член 59, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 19
Приложимост на Регламент (ЕС) № 514/2014
Разпоредбите на Регламент (ЕС) № 514/2014 се прилагат спрямо Инструмента.
Член 20
Отмяна
Решение № 574/2007/ЕО се отменя, считано от 1 януари 2014 г.
Член 21
Преходни разпоредби
1. Настоящият регламент не засяга продължаването или изменянето, включително пълната или частичната отмяна на проектите и годишните програми до тяхното приключване, нито финансовата помощ, одобрена от Комисията въз основа на Решение 574/2007/ЕО или всеки друг законодателен акт, приложим за тази помощ към 31 декември 2013 г.
2. Когато приема решения за съфинансиране по Инструмента, Комисията взема предвид мерките, приети въз основа на Решение 574/2007/ЕО преди 20 май 2014 г., които имат финансово отражение през периода, обхванат от това съфинансиране.
3. Сумите, предвидени за съфинансиране, одобрени от Комисията между 1 януари 2011 г. и 31 декември 2014 г., за които документите, необходими за приключване на действията, не са били изпратени на Комисията до изтичане на крайния срок за внасяне на окончателния доклад, автоматично се отменят от Комисията до 31 декември 2017 г., което води до възстановяване на недължимо изплатените суми.
4. Сумите, свързани с действия, които са спрени заради съдебни производства или административни обжалвания, които имат суспензивно действие, не се вземат предвид при изчисляването на сумата, която подлежи на автоматична отмяна.
5. В срок до 30 юни 2015 г. държавите членки представят на Комисията доклад за оценка на резултатите и въздействието на дейностите, съфинансирани съгласно Решение № 574/2007/ЕО за периода 2011-2013 г.
6. До 31 декември 2015 г. Комисията представя на Европейския парламент, на Съвета, на Европейския икономически и социален комитет и на Комитета на регионите доклад за последваща оценка по силата на Решение № 574/2007/ЕО за периода 2011-2013 г.
Член 22
Преразглеждане
Въз основа на предложение на Комисията Европейският парламент и Съветът преразглеждат настоящия регламент до 30 юни 2020 г.
Член 23
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Страсбург на 16 април 2014 година.
UREDBA (EU) br. 515/2014 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 16. travnja 2014.
o uspostavljanju, u okviru Fonda za unutarnju sigurnost, instrumenta za financijsku potporu u području vanjskih granica i viza i stavljanju izvan snage Odluke br. 574/2007/EZ
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 77. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora (1),
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (2),
djelujući u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
cilj Unije da osigura visoku razinu sigurnosti u području slobode, sigurnosti i pravde na temelju članka 67. stavka 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) trebalo bi ostvariti, između ostalog, zajedničkim mjerama o prijelazu osoba preko unutarnjih granica, nadzorom vanjskih granica i zajedničkom viznom politikom kao dijelom usklađenog višeslojnog sustava kojim bi se omogućila razmjena podataka i potpuna svjesnost o situaciji i čiji je cilj olakšati zakonito putovanje i rješavati nezakonito useljavanje;
(2)
Uniji je potreban usklađeniji pristup unutarnjim i vanjskim aspektima upravljanja migracijom i unutarnje sigurnosti te bi trebala uspostaviti vezu između borbe protiv nezakonitog useljavanja i unapređenja sigurnosti vanjskih granica Unije kao i bliskiju suradnju i dijalog s trećim zemljama u svrhu rješavanja nezakonitog useljavanja i promicanja zakonite migracije.
(3)
Treba razviti integrirani pristup pitanjima koja proizlaze iz pritiska migracije i zahtjeva za azilom kao i za upravljanje vanjskim granicama Unije te treba predvidjeti proračun i odgovarajuća sredstva za rješavanje hitnih situacija u duhu poštovanja ljudskih prava i solidarnosti među svim državama članicama uz istodobno očuvanje svijesti o nacionalnim odgovornostima i osiguravanje jasne podjele zadaća.
(4)
Strategija unutarnje sigurnosti Unije („Strategija unutarnje sigurnost”) koju je Vijeće donijelo u veljači 2010. predstavlja zajednički program rada za rješavanje tih zajedničkih sigurnosnih pitanja. Komunikacija Komisije iz studenog 2010. pod nazivom „Strategija unutarnje sigurnosti EU-a na djelu” prevodi načela i smjernice strategije u konkretne mjere tako što utvrđuje pet strateških ciljeva: prekinuti mreže međunarodnog kriminala, spriječiti terorizam i rješavati pitanja radikalizacije i regrutacije, podići stupanj sigurnosti građana i poduzeća u kibernetičkom prostoru, ojačati sigurnost upravljanjem granicama i povećati otpornost Europe suočene s krizom i katastrofom.
(5)
U skladu sa Strategijom unutarnje sigurnosti Unije, sloboda, sigurnost i pravda ciljevi su kojima se mora istodobno težiti, a da bi se ostvarili sloboda i pravda, sigurnost bi uvijek trebalo ostvarivati u skladu s načelima Ugovora, vladavinom prava i obvezama Unije u području temeljnih prava.
(6)
Solidarnost među državama članicama, jasnoća u pogledu podjele zadaća, poštovanje temeljnih sloboda i ljudskih prava te vladavine prava, snažna usredotočenost na globalnu perspektivu i veza s vanjskom sigurnošću te dosljednost i usklađenost s ciljevima vanjske politike Unije iz članka 21. Ugovora o Europskoj uniji (UEU) trebali bi predstavljati ključna načela pri provedbi Strategije unutarnje sigurnosti.
(7)
Kako bi promicale provedbu Strategije unutarnje sigurnosti i osigurale njezinu stvarnu primjenu, osnivanjem Fonda za unutarnju sigurnost države članice trebale bi dobiti odgovarajuću financijsku potporu Unije („Fond”).
(8)
Zbog pravnih posebnosti primjenjivih na glavu V. UFEU-a, osnivanje Fonda kao jedinstvenog financijskog instrumenta nije pravno moguće. Stoga bi Fond trebalo osnovati kao sveobuhvatan okvir za financijsku potporu Unije u području unutarnje sigurnosti koji bi obuhvaćao instrument financijske potpore na području vanjskih granica i viza („Instrument”) iz ove Uredbe kao i instrument financijske potpore za policijsku suradnju, sprečavanje i suzbijanje kriminala te upravljanje krizama iz Uredbe (EU) br. 513/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (4). Ovaj sveobuhvatni okvir trebala bi dopuniti Uredba (EU) br. 514/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (5) na koju bi se ova Uredba trebala pozivati u pogledu pravila o programiranju, financijskog upravljanju, upravljanju i kontroli, poravnavanju računa, zatvaranju programa te izvještavanju i evaluaciji.
(9)
Nova struktura financiranja u području unutarnjih poslova s dva stupa trebala bi doprinijeti pojednostavljenju, racionalizaciji, konsolidaciji i transparentnosti financiranja u tom području. Potrebne su sinergije, dosljednost i komplementarnost s ostalim fondovima i programima, uključujući s ciljem financiranja zajedničkih ciljeva. No, trebalo bi izbjegavati preklapanje različitih instrumenata financiranja.
(10)
Fond bi trebao odražavati potrebu za sve većom fleksibilnošću i pojednostavljenjem uz istodobno poštovanje zahtjeva u smislu predvidljivosti i osiguravanje poštene i transparentne raspodjele sredstava radi ostvarivanja općih i specifičnih ciljeva iz ove Uredbe.
(11)
Učinkovitost mjera i kvaliteta trošenja vodeća su načela pri provedbi Fonda. Nadalje, Fond bi također trebalo provoditi na najučinkovitiji i korisnicima najprilagođeniji način.
(12)
Fond bi trebao posebno uzeti u obzir države članice koje su zbog svog geografskog položaja suočene s nerazmjernim opterećenjem uslijed migracijskih tokova.
(13)
Solidarnost i podjela odgovornosti između država članica i Unije temeljna je sastavnica zajedničke politike za upravljanje vanjskim granicama.
(14)
Fond bi trebao iskazati solidarnost pružanjem financijske potpore onim državama članicama koje u potpunosti primjenjuju schengenske odredbe o vanjskim granicama kao i onima koje se pripremaju za puno sudjelovanje u Schengenu te bi ga države članice trebale primjenjivati u interesu zajedničke politike Unije za upravljanje vanjskim granicama.
(15)
Kako bi se doprinijelo postizanju općih ciljeva ovog Fonda, države članice trebale vi osigurati da se njihovim nacionalnim programima rješavaju posebni ciljevi Instrumenta te da je dodjeljivanje sredstava između ciljeva proporcionalno izazovima i potrebama te da su ciljevi ostvarivi. Ako se nacionalnim programima ne rješava jedan od posebnih ciljeva ili je dodjela ispod minimalnih postotaka za pojedine ciljeve nacionalnih programa iz ove Uredbe, dotična država članica trebala bi u okviru programa dati obrazloženje.
(16)
Radi mjerenja postignuća Fonda trebalo bi uspostaviti zajedničke pokazatelje u pogledu svakog posebnog cilja ovog Instrumenta. Mjerenje ostvarivanja posebnih ciljeva putem zajedničkih pokazatelja ne čini provedbu mjera povezanih s tim pokazateljima obvezatnom.
(17)
Sudjelovanje države članice ne bi se trebalo poklapati s njezinim sudjelovanjem u privremenom financijskom instrumentu Unije koji podupire države članice korisnice u financiranju, između ostalog, djelovanja na novim vanjskim granicama Unije u okviru primjene schengenske pravne stečevine na granice, vize i nadzor vanjskih granica.
(18)
Instrument bi trebalo razvijati na temelju postupka izgradnje kapaciteta koji je razvijen uz pomoć Fonda za vanjske granice za razdoblje 2007.-2013. uspostavljenog Odlukom br. 574/2007/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (6) te bi ga trebalo proširiti kako bi se uzeo u obzir novi razvoj događaja.
(19)
Kada obavljaju zadaće na vanjskim granicama i u konzulatima u skladu sa schengenskom pravnom stečevinom o granicama i vizama, države članice provode aktivnosti u interesu i u ime svih ostalih država članica na schengenskom prostoru pa time obavljaju javnu uslugu za Uniju. Instrument bi trebao doprinijeti pokrivanju operativnih troškova vezanih uz nadzora granice i viznu politiku te omogućiti državama članicama očuvanje sposobnosti koja su ključne za obavljanje te službe za sve. To je potpora u obliku pune naknade posebnih troškova po izboru povezanih s ciljevima iz Instrumenta i trebala bi činiti sastavni dio nacionalnih programa.
(20)
Instrument bi trebao nadopuniti i ojačati aktivnosti koje se poduzimaju za razvoj operativne suradnje pod okriljem Europske agencije za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama država članica Europske unije („agencija Frontex”) osnovane Uredbom Vijeća (EZ) br. 2007/2004 (7), uključujući nove aktivnosti koje su rezultat izmjena uvedenih Uredbom (EU) br. 1168/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (8) te na taj način dodatno ojačati solidarnost među državama članicama koje nadziru vanjske granice u interesu i u ime cijelog schengenskog prostora. Među ostalim, to znači da bi države članice pri sastavljanju svojih nacionalnih programa trebale uzeti u obzir analitička sredstva, operativne i tehničke smjernice koje je razradila agencija Frontex te razrađeni izvedbeni program osposobljavanja, tj. zajednički ključni izvedbeni program za osposobljavanje službenika graničnog nadzora, uključujući njegove sastavnice u pogledu temeljnih prava i pristupa međunarodnoj zaštiti. Radi razvoja komplementarnosti između svojih zadataka i odgovornosti država članica za nadzor i zaštitu vanjskih granica te radi osiguranja dosljednosti i izbjegavanja troškovne neučinkovitosti, Komisija bi se trebala savjetovati s agencijom Frontex o nacrtu nacionalnih programa koje predlažu države članica, a posebno o aktivnostima koje se financiraju na temelju operativne pomoći.
(21)
Instrument bi trebalo provoditi uz potpuno poštovanje prava i načela iz Povelje o temeljnim pravima Europske unije i međunarodnih obveza Unije, ne dovodeći pritom u pitanje primjenu posebnih odredaba o pravu na azil i međunarodnu zaštitu.
(22)
Jedinstveni i visokokvalitetni nadzor vanjske granice neophodna je za jačanje područja slobode, sigurnosti i pravde. U skladu sa zajedničkim standardima Unije ovim bi se Instrumentom trebale poduprijeti mjere za upravljanje vanjskim granicama koje se moraju provoditi u skladu s četverotračnim modelom za nadzor pristupa koji uključuje mjere u trećim zemljama, suradnju sa susjednim zemljama, mjere nadzora granica i mjere kontrole unutar područja slobodnog kretanja radi sprečavanja nezakonitog useljavanja i prekograničnog kriminala u schengenskom prostoru.
(23)
Na temelju članka 3. UEU-a Instrumentom bi se trebale podupirati aktivnosti kojima se osigurava zaštita djece kojima prijeti opasnost na vanjskim granicama. Poglavito, države članice bi pri provođenju mjera povezanih s identifikacijom, neposrednom pomoći i upućivanjem na službe za zaštitu trebale, kad god je to moguće, posebnu pažnju posvetiti ranjivim osobama, a posebno djeci i maloljetnicima bez pratnje.
(24)
Kako bi se osigurao jedinstveni i visokokvalitetni nadzor vanjskih granica te olakšalo zakonito putovanje preko vanjskih granica u okviru strategije unutarnje sigurnosti, Instrument bi trebao doprinijeti razvoju zajedničkog europskog integriranog sustava upravljanja granicama. Taj sustav uključuje sve mjere koje na različitim razinama obuhvaćaju politiku, zakonodavstvo, sustavnu suradnju, raspodjelu tereta, ocjenu situacije i okolnosti koje se mijenjanju u vezi s graničnim prijelazima na kojima nezakoniti migranti prelaze granicu, osoblje, opremu i tehnologiju koje su donijele nadležne vlasti država članica u suradnji s agencijom Frontex, s trećim zemljama i po potrebi s ostalim sudionicima, posebno EUROPOL-om i Agencijom za operativno upravljanje opsežnim informatičkim sustavima, primjenjujući, između ostalog, četverotračni model za sigurnost granica i integriranu analizu rizika Unije.
(25)
U skladu s Protokolom br. 5 koji je priložen Aktu o pristupanju iz 2003. o kopnenom tranzitu osoba između Kaliningradske regije i drugih dijelova Ruske Federacije, Instrumentom bi se trebali snositi svi dodatni troškovi nastali pri provedbi posebnih odredbi pravne stečevine Unije u vezi s takvim tranzitom, tj. Uredbe Vijeća (EZ) br. 693/2003 (9) i Uredbe Vijeća (EZ) br. 694/2003 (10). Međutim, potreba za kontinuiranom financijskom potporom zbog propuštenih naknada trebala bi ovisiti o viznom režimu koji je na snazi između Unije i Ruske Federacije.
(26)
Instrument bi trebao obuhvatiti potporu za nacionalne mjere i suradnju između država članica u području vizne politike i ostalih predgraničnih aktivnosti koje se provode prije samog nadzora vanjskih granica te bi trebao u potpunosti koristiti vizni informacijski sustav (VIS). Učinkovito upravljanje aktivnostima koje organiziraju službe država članica u trećim zemljama u interesu je zajedničke vizne politike u okviru višeslojnog sustava čiji je cilj olakšavanje zakonitog putovanja i suzbijanje nezakonitog useljavanja u Uniju te čini sastavni dio zajedničkog integriranog sustava upravljanja granicama.
(27)
Nadalje, Instrument bi trebao podupirati mjere na državnom području zemalja schengenskog prostora kao dio razvoja zajedničkog integriranog sustava upravljanja granicama koji osnažuje cjelokupno funkcioniranje schengenskog prostora.
(28)
Instrumentom bi također trebalo podupirati razvoju informatičkih sustava od strane Unije, koji se temelje na postojećim i/ili novim sustavima, koji bi države članice opskrbio alatima za učinkovitije upravljanje kretanjem državljana trećih zemalja preko granica i osiguravanje bolje identifikacije i provjere putnika, čime bi se olakšalo putovanje i osnažila sigurnost granica. U tu svrhu, u skladu sa strategijom upravljanja informacijama u području unutarnje sigurnosti EU-a, trebalo bi uspostaviti program s ciljem pokrivanja troškova za razvoj središnjih i nacionalnih sastavnica takvih sustava, osiguravajući tehničku dosljednost, interoperabilnost s drugim informatičkim sustavima EU-a, uštedu troškova i neometanu primjenu u državama članicama. Informatičkim sustavima bi se trebala poštovati temeljna prava, uključujući zaštitu osobnih podataka.
(29)
Države članice trebale bi namijeniti potrebna financijska sredstva Europskom sustavu za nadzor granica (EUROSUR) (11) kako bi osigurale dobro funkcioniranje tog sustava.
(30)
Kako bi se odmah počeli rješavati nepredviđeni migracijski pritisak i rizici za graničnu sigurnost, trebalo bi omogućiti pružanje hitne potpore u skladu s okvirom utvrđenim Uredbom (EU) br. 514/2014.
(31)
Nadalje, radi ostvarenja pojačane solidarnosti na cijelom schengenskom prostoru, ako se, posebno nakon evaluacije Schengena, utvrde nedostaci ili mogući rizici, dotična država članica trebala bi to pitanje rješavati na odgovarajući način putem korištenja sredstava iz svojih nacionalnih programa prema prioritetima te, prema potrebi, upotpunjujući mjere hitne potpore.
(32)
Kako bi se ojačale solidarnost i podjela odgovornosti, države članice trebalo bi poticati na korištenje dijela sredstava raspoloživih u okviru njihovih nacionalnih programa za posebne prioritete koje je utvrdila Unija, kao što su kupovina tehničke opreme potrebne agenciji Frontex i razvoj konzularne suradnje za Uniju. Treba do najveće mjere povećati učinak financiranja Unije mobiliziranjem, udruživanjem i poticanjem javnih i privatnih financijskih sredstava. Trebalo bi osigurati krajnju transparentnost, odgovornost i demokratski nadzor nad inovativnim financijskim instrumentima i mehanizmima koji uključuju proračun Unije.
(33)
Radi zaštite primjene schengenske pravne stečevine na cijelom schengenskom prostoru, trebalo bi također u okviru Instrumenta poduprijeti provedbu Uredbe Vijeća (EU) br. 1053/2013 (12) kao ključnog instrumenta za olakšanje provedbe politika Unije u području slobode, pravde i sigurnosti osiguravanjem visoke razine zaštite vanjske granice i odsutnosti nadzora granica unutar schengenskog prostora.
(34)
Uzevši u obzir iskustva s Fondom za vanjske granice i razvojem Schengenskog informacijskog sustava (SIS II) i Viznog informacijskog sustava (VIS), smatra se primjerenim omogućiti određeni stupanj fleksibilnosti u pogledu mogućih prijenosa sredstava između različitih načina provedbe ciljeva u okviru Instrumenta, ne dovodeći pritom u pitanje načelo da se od samog početka osiguraju kritična masa i financijska stabilnost za programe te operativna potpora za države članice i ne dovodeći u pitanje nadzor Europskog parlamenta i Vijeća.
(35)
Isto tako, trebalo bi proširiti područje primjene mjera i povisiti gornju granicu za sredstva koja Uniji stoje na raspolaganju („mjere Unije”) kako bi se povećao kapacitet Unije da u određenoj proračunskoj godini provede višestruke aktivnosti u području upravljanja vanjskim granicama i zajedničke vizne politike u interesu Unije u cjelini kada se za time pojavi potreba i u mjeri u kojoj ona to iziskuje. Takve mjere Unije obuhvaćaju istraživanja i pilot-projekte za unapređenje upravljanja vanjskih granicama i zajedničke vizne politike i njihove primjene, izobrazbe službenika graničnog nadzora u području zaštite ljudskih prava, mjere ili postupke u trećim zemljama za rješavanje migracijskih pritisaka iz tih zemalja u interesu optimalnog upravljanja migracijskim tokovima u Uniju i učinkovite organizacije s time povezanih zadataka na vanjskim granicama i u konzulatima.
(36)
Mjere u trećim zemljama i one koje su s njima u vezi, a koje se podupiru putem Instrumenta, trebalo bi donositi u sinergiji i u skladu s ostalim djelovanjima izvan Unije koja se podupiru putem zemljopisno i tematski koncipiranih instrumenta Unije za vanjsku pomoć. Pri provedbi takvih djelovanja posebno bi trebalo težiti potpunoj usklađenosti s načelima i općim ciljevima vanjskog djelovanja i vanjske politike Unije povezanih s dotičnom zemljom ili regijom. Sredstvima Fonda ne bi se smjele podupirati djelovanja koja su izravno usmjerena na razvoj, te bi ona po potrebi trebala dopunjavati financijsku pomoć osiguranu instrumentima vanjske pomoći. Potrebna je također usklađenost s humanitarnom politikom Unije, posebno u pogledu provedbe hitnih mjera.
(37)
Financiranje iz proračuna Unije trebalo bi se usmjeriti na aktivnosti u kojima intervencija Unije, u usporedbi s djelovanjem samih država članica, može donijeti dodanu vrijednost. S obzirom na to da je Unija u boljem položaju od država članica za pružanje okvira kojim će iskazati solidarnost Unije na područjima nadzora granica, vizne politike i upravljanja migracijskim tokovima te za osiguravanje platforme za razvoj zajedničkih informatičkih sustava koji bi te politike podupirali, financijska potpora koja je ovom Uredbom predviđena osobito doprinosi jačanju nacionalnih i sposobnosti Unije na tim područjima.
(38)
Ovom bi se Uredbom trebalo uspostaviti dodjelu osnovnih iznosa državama članicama. Osnovni iznos za svaku državu članicu trebao bi se izračunati na temelju sredstava, koja su svakoj državi članici dodijeljena iz Fonda za vanjske granice u razdoblju od 2010. do 2012., podijeljenih s ukupnim iznosom sredstava raspoloživih za podijeljeno upravljanje za te tri godine. Izračuni su provedeni u skladu s mjerilima za raspodjelu utvrđenog u Odluci br. 574/2007/EZ.
(39)
Komisija bi, u skladu s odgovarajućim odredbama Uredbe (EU) br. 514/2014 trebala nadzirati provedbu Instrumenta uz pomoć ključnih pokazatelja za ocjenu rezultata i učinaka. Ti pokazatelji, uključujući relevantne polazne vrijednosti, trebali bi pružiti osnovni temelj za ocjenu opsega u kojem su postignuti ciljevi Instrumenta.
(40)
Kako bi se dopunile ili izmijenile odredbe ove Uredbe u vezi s definiranjem posebnih djelovanja u okviru nacionalnih programa, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Posebno je važno da Komisija tijekom svog pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.
(41)
Pri primjeni ove Uredbe, uključujući pri pripremi delegiranih akata, Komisija bi se trebala savjetovati sa stručnjacima iz svih država članica.
(42)
Kako bi se osigurala ujednačena, učinkovita i pravodobna primjena odredaba o operativnoj potpori iz ove Uredbe, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji. Ove ovlasti trebale bi se izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (13).
(43)
S obzirom na to da cilj ove Direktive, osigurati solidarnost i podjelu odgovornosti između država članica i Unije u području upravljanja vanjskim granicama i vizne politike, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se on na bolji način može ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.
(44)
Odluku br. 574/2007/EZ trebalo bi staviti izvan snage podložno prijelaznim odredbama koje su određene u ovoj Uredbi.
(45)
U pogledu Islanda i Norveške, ova Uredba predstavlja razvoj schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma koji su sklopili Vijeće Europske Unije i Republika Island i Kraljevina Norveška u vezi pridruživanja tih dviju država provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (14) što ulazi u područja iz članka 1. točaka A i B Odluke Vijeća 1999/473/EZ (15).
(46)
U pogledu Švicarske, ova Uredba predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma sklopljenog između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (16) što ulazi u područje iz članka 1. točaka A i B Odluke Vijeća 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2008/146/EZ (17).
(47)
U pogledu Lihtenštajna, ova Uredba predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Protokola potpisanog između Europske unije, Europske zajednice, Švicarske Konfederacije i Kneževine Lihtenštajna o pristupanju Kneževine Lihtenštajna Sporazumu između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pristupanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (18), što ulazi u područje iz članka 1. točaka A i B Odluke 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2011/350/EU (19).
(48)
U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o položaju Danske, priloženom UEU-u i UFEU-u, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Uredbe te ona za Dansku nije obvezujuća niti se u njoj primjenjuje. S obzirom da se ovaj prijedlog zasniva na schengenskoj pravnoj stečevini, Danska će u skladu s člankom 4. tog Protokola unutar razdoblja od šest mjeseci nakon što je Vijeće donijelo odluku o ovoj Uredbi odlučili hoće li provesti ovu Uredbu u svojem nacionalnom pravu.
(49)
Ova Uredba predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u kojoj Ujedinjena Kraljevina ne sudjeluje, u skladu s Odlukom Vijeća 2000/365/EZ (20); Ujedinjena Kraljevina stoga ne sudjeluje u njezinom donošenju i ona za nju nije obvezujuća, niti ju je dužna primjenjivati.
(50)
Ova Uredba predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u kojoj Irska ne sudjeluje, u skladu s Odlukom Vijeća 2002/192/EZ (21). Irska stoga ne sudjeluje u njezinu donošenju i ona za nju nije obvezujuća, niti ju je dužna primjenjivati.
(51)
Razdoblje primjene ove Uredbe potrebno je uskladiti s onim Uredbe Vijeća (EU, Euratom) Br. 1311/2013 (22). Ova bi se Uredba stoga trebala primjenjivati od 1. siječnja 2014.
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Svrha i područje primjene
1. Ovom Uredbom uspostavlja se Instrument financijske potpore za upravljanje vanjskim granicama i zajedničku viznu politiku („Instrument”) kao dio Fonda za unutarnju sigurnost („Fond”).
Zajedno s Uredbom (EU) 513/2014, ovom Uredbom uspostavlja se Fond za razdoblje od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020.
2. Ovom se Uredbom utvrđuju:
(a)
ciljevi financijske potpore i prihvatljiva djelovanja;
(b)
opći okvir za provedbu prihvatljivih djelovanja;
(c)
sredstva koja su u okviru ovog Instrumenta stavljena na raspolaganje od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020. i njihova raspodjela;
(d)
područje primjene i svrha različitih posebnih sredstava kojima se financiraju rashodi upravljanja vanjskim granicama i zajednička vizna politika.
3. Ovom Uredbom predviđa se primjena pravila iz Uredbe (EU) br. 514/2014.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„vanjske granice” znači kopnene granice država članica, uključujući riječne, jezerske i morske granice te njihove zračne, riječne, morske i jezerske luke na koje se primjenjuju odredbe prava Unije o prijelazu vanjskih granica, neovisno o tome jesu li te granice privremene ili nisu;
(b)
„zajednički standardi Unije” znači primjenu operativnih mjera na ujednačen i nerascjepkan način kako bi se dosegnula visoka i ujednačena razina sigurnosti u području nadzora granica i viza u skladu s Uredbom (EZ) br. 562/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (23), Uredbom (EZ) br. 810/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (24), Uredbom (EZ) br. 767/2008 Europskog parlamenta i Vijeća (25), Uredbom (EZ) br. 2007/2004, Uredbom (EZ) br. 1931/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (26), Schengenskim katalogom za nadzor vanjske granice, Praktičnim priručnikom za graničnu policiju, Priručnikom o vizama, priručnikom EUROSUR i svim ostalim uredbama i smjernicama koje treba donijeti na razini Unije u području nadzora granica i viza;
(c)
„privremene vanjske granice” znači:
i.
zajedničku granicu između države članice koja u cijelosti primjenjuje schengensku pravnu stečevinu i države članice koju Akt o pristupanju obvezuje na cjelovitu primjenu schengenske pravne stečevine, no za koju nije stupila na snagu relevantna Odluka Vijeća koja joj dopušta da u cijelosti primjenjuje tu pravnu stečevinu nije stupila na snagu;
ii.
zajedničku granicu između dviju država članica koje su svojim Aktima o pristupanju obvezane u cijelosti primjenjivati schengensku pravnu stečevinu, no za koje još nije stupila na snagu relevantna Odluka Vijeća koja im dopušta da u cijelosti primjenjuju tu pravnu stečevinu;
(d)
„granični prijelaz” znači bilo koji granični prijelaz koji su nadležna tijela odobrila za prelazak vanjskih granica u skladu s člankom 34. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 562/2006;
(e)
„mehanizam evaluacije i praćenja Schengena” znači provjeru ispravne primjene schengenske pravne stečevine kako je utvrđeno Uredbom (EU) br. 1053/2013;
(f)
„hitna situacija” znači situacija koja proizlazi iz hitnog i iznimnog pritiska kad velik ili nerazmjeran broj državljana trećih zemalja prelazi vanjsku granicu ili se očekuje da će prijeći vanjsku granicu jedne države članice ili više njih ili bilo koja druga, propisno utemeljena hitna situacija koja zahtijeva hitno djelovanje na vanjskim granicama;
(g)
„dio vanjskih granica” znači cijela vanjska kopnena ili morska granica države članice ili njezin dio kako je utvrđeno nacionalnim pravom ili kako ju je odredio nacionalni koordinacijski centar ili bilo koje drugo nadležno nacionalno tijelo u svrhe provedbe Uredbe (EU) br. 1052/2013.
Članak 3.
Ciljevi
1. Opći cilj Instrumenta je doprinijeti osiguranju visoke razine sigurnosti u Uniji uz istodobno olakšavanje zakonitog putovanja putem jedinstvene i visoke razine nadzora vanjskih granica i učinkovite obrade schengenskih viza u skladu s predanošću Unije temeljnim slobodama i ljudskim pravima.
2. U okviru općeg cilja utvrđenog stavkom 1. Instrument, u skladu s prioritetima određenima relevantnim strategijama, programima te procjenama rizika i prijetnji Unije, doprinosi ostvarivanju sljedećih posebnih ciljeva:
(a)
podupiranju zajedničke vizne politike radi olakšavanja zakonitog putovanja, pružanja visoke kvalitete usluge podnositeljima zahtjeva za vizu, osiguravanja jednakog postupanja prema državljanima trećih zemalja i suzbijanja nezakonitog useljavanja.
(b)
podupiranju integriranog upravljanja granicama, koje među ostalim uključuje promicanje daljnjeg usklađivanja mjera u vezi s upravljanjem granicama u skladu sa zajedničkim standardima Unije, i dijeljenjem informacija među državama članicama te između država članica i agencije Frontex, kako bi se s jedne strane osigurala ujednačena i visoka razina nadzora i zaštite vanjskih granica, uključujući putem rješavanja nezakonitog useljavanja, a s druge strane neometan prelazak vanjskih granica u skladu sa schengenskom pravnom stečevinom uz istodobno jamčenje pristupa međunarodnoj zaštiti onima kojima je ta zaštita potrebna u skladu s obvezama koje su države članice ugovorile u području ljudskih prava, uključujući načelo zabrane vraćanja.
O ostvarivanju tih posebnih ciljeva ovog Instrumenta provodi se evaluacija u skladu s člankom 55. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 514/2014 upotrebom zajedničkih pokazatelja iz Priloga IV. ovoj Uredbi i pokazatelja specifičnih za program uključenih u nacionalne programe.
3. Radi postizanja ciljeva iz stavaka 1. i 2. Instrument doprinosi sljedećim operativnim ciljevima:
(a)
promicanju razvoja, provedbe i izvršavanja politika u cilju osiguravanja odsutnosti svake kontrole osoba, bez obzira na njihovo državljanstvo, pri njihovu prelazak unutarnjih granica te provođenja kontrola osoba i učinkovitog nadziranja prelazak vanjskih granica;
(b)
postupnoj uspostavi integriranog sustava upravljanja vanjskim granicama, utemeljenog na solidarnosti i odgovornosti, osobito putem:
i.
jačanja nadzora vanjske granice i sustava za nadzor te međuagencijske suradnje među službenicima graničnog nadzora, carinskim, migracijskim tijelima, tijelima za odobrenje azila i tijelima za provedbu zakona država članica na vanjskim granicama, uključujući u graničnom morskom području;
ii.
mjera unutar državnog područja u pogledu upravljanja vanjskim granicama i potrebnih pratećih mjera za sigurnost dokumenata, upravljanje identitetom i interoperabilnost nabavljene tehničke opreme;
iii.
svih mjera koje također doprinose sprečavanju i borbi protiv prekograničnog kriminala na vanjskim granicama u vezi s kretanjem osoba, uključujući trgovinu ljudima i krijumčarenje ljudi;
(c)
promicanju razvoja i provedbe zajedničke politike o vizama i drugim dozvolama za kratkotrajni boravak i različitih oblika konzularne suradnje radi osiguranja bolje konzularne pokrivenosti i usklađenih praksi izdavanja viza;
(d)
postavljanju i radu informatičkih sustava, njihove komunikacijske infrastrukture i opreme kojima se podupiru zajednička vizna politika, granični nadzor i nadzor nad granicama na vanjskim granicama te potpuno poštuje pravo kojim se uređuje zaštita osobnih podataka;
(e)
jačanju osviještenosti o situaciji na vanjskim granicama i sposobnost država članica da reagiraju;
(f)
jamčenju učinkovite i jedinstvene primjene pravne stečevine Unije o granicama i vizama, uključujući učinkovito funkcioniranje mehanizma evaluacije i praćenja Schengena;
(g)
jačanju mjera država članica koje doprinose boljoj suradnji među državama članicama koje djeluju u trećim zemljama kad je riječ o tokovima državljana trećih zemalja na državno područje država članica, uključujući sprečavanje i rješavanje nezakonitog useljavanja, kao i suradnji s trećim zemljama u tom smislu uz potpunu usklađenost s ciljevima i načelima politike vanjskog djelovanja i humanitarne politike Unije.
4. Mjere koje se financiraju u okviru ovog Instrumenta provode se uz potpuno poštovanje temeljnih prava i ljudskog dostojanstva. Mjere su posebno usklađene s odredbama Povelje o temeljnim pravima Unije, prava Unije kojim se uređuje zaštita podataka, Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (ECHR), načelom poštenog postupanja prema državljanima trećih zemalja, pravom na azil i međunarodnom zaštitom, načelom zabrane vraćanja i međunarodnim obvezama Unije i država članica koje proizlaze iz međunarodnih instrumenata kojih su potpisnice, primjerice Ženevske konvencije o statusu izbjeglica od 28. srpnja 1951., kako je dopunjena Njujorškim protokolom od 31. siječnja 1967..
Poglavito, kad god je to moguće, posebnu se pozornost pri provođenju mjera države članice pridaje identifikaciji, neposrednoj potpori i upućivanju na službe za zaštitu ranjivih osoba, osobito djece i maloljetnika bez pratnje.
5. Pri provedbi mjera koje su financirane u okviru ovog Instrumenta, a koje su povezane s nadzorom morske granice, države članice pridaju posebnu pozornost svojim obvezama u okviru međunarodnog pomorskog prava kako bi pružile potporu osobama u nevolji. U tom pogledu, oprema i sustavi za koje se prima potpora u okviru Instrumenta mogu se upotrebljavati u rješavanju situacija potrage i spašavanja koje se mogu javiti tijekom operacija nadzora granica na moru, čime se doprinosi osiguranju zaštite i spašavanju života migranata.
6. Instrument također doprinosi financiranju tehničke pomoći na inicijativu država članica i Komisije.
Članak 4.
Prihvatljiva djelovanja
1. U okviru ciljeva iz članka 3. ove Uredbe i s obzirom na ishod političkog dijaloga iz članka 13. Uredbe (EU) br. 514/2014 te u skladu s ciljevima nacionalnih programa iz članka 9. ove Uredbe, ovaj Instrument podupire djelovanja koja se provode u državama članicama ili ih provode države članice, a posebno sljedeće:
(a)
infrastrukture, zgrade i sustavi koji su potrebni na graničnim prijelazima i za nadzor između graničnih prijelaza kako bi se spriječili i rješavali neovlašteni prijelazi granice, nezakonito useljavanje i prekogranični kriminal kao i zajamčili neometani tokovi putovanja;
(b)
oprema za rad, prijevozna sredstva i komunikacijski sustavi potrebni za učinkovit i siguran nadzor granice i otkrivanje osoba;
(c)
informatički i komunikacijski sustavi za učinkovito upravljanje migracijskim tokovima preko granica, uključujući ulaganja u postojeće i buduće sustave;
(d)
infrastrukture, zgrade, komunikacijski i informatički sustavi i operativna oprema koji su potrebni za obradu zahtjeva za vizu i konzularnu suradnju kao i druge mjere čiji je cilj poboljšanje kvalitete usluge za podnositelje zahtjeva za vize;
(e)
osposobljavanje za korištenje opremom i sustavima iz točaka (b), (c) i (d) i promicanje standarda upravljanja kvalitetom i osposobljavanje službenika graničnog nadzora, također prema potrebi u trećim zemljama, za provođenje njihova nadzora, savjetodavnih i kontrolnih zadaća uz poštovanje međunarodnog prava u vezi s ljudskim pravima, uključujući identifikaciju žrtava trgovine ljudima i krijumčarenja ljudi;
(f)
upućivanje časnika za vezu zaduženih za useljavanje i savjetnika za isprave u treće zemlje te razmjena i upućivanje graničnih službenika među državama članicama ili između države članice i treće zemlje;
(g)
studiji, osposobljavanja, pilot-projekti i ostale mjere kojima se postupno uspostavlja integrirani sustav upravljanja vanjskim granicama iz članka 3. stavka 3., uključujući mjere kojima je cilj poticanje međuagencijske suradnje unutar država članica ili među državama članicama te mjere za interoperabilnost i usklađivanje sustava upravljanja granicama;
(h)
studiji, pilot-projekti i mjere kojima je cilj provođenje preporuka, operativnih standarda i najboljih praksi koje proizlaze iz operativne suradnje među državama članicama i agencijama Unije.
2. U okviru ciljeva iz članka 3. ove Uredbe i s obzirom na ishod političkog dijaloga iz članka 13. Uredbe (EU) br. 514/2014 te u skladu s ciljevima nacionalnih programa iz članka 9. ove Uredbe, ovaj Instrument podupire djelovanja koja se odnose na treće zemlje ili se provode u trećim zemljama, a posebno sljedeće:
(a)
informacijske sustave, alate ili opremu za razmjenu informacija među državama članicama i trećim zemljama;
(b)
djelovanja koje se odnose na operativnu suradnju među državama članicama i trećim zemljama, uključujući zajedničke operacije;
(c)
projekte u trećim zemljama kojima je cilj unapređenje sustava za nadzor za osiguranje suradnje s EUROSUR-om;
(d)
studije, seminare, radionice, konferencije, osposobljavanje, opremu i pilot-projekte za pružanje ad hoc tehničkog i operativnog stručnog znanja trećim zemljama;
(e)
studije, seminare, radionice, konferencije, osposobljavanje, opremu i pilot-projekte kojima se provode posebne preporuke, operativni standardi i primjeri najbolje prakse, koji su rezultat operativne suradnje između država članica i agencija Unije u trećim zemljama.
Komisija i države članice zajedno s Europskom službom za vanjsko djelovanje osiguravaju usklađivanje mjera u trećim zemljama i u vezi s trećim zemljama, kako je određeno u članku 3. stavku 5. Uredbe (EU) br. 514/2014.
3. Djelovanja iz stavka 1. točke (a) nisu prihvatljive na privremenim vanjskim granicama.
4. Djelovanja koja se odnose na privremeno i iznimno ponovno uvođenja nadzora granice na unutarnjim granicama, kao što je utvrđeno Zakonikom o schengenskim granicama, nisu prihvatljive.
5. Djelovanja čiji je jedini cilj ili učinak kontrola dobara nisu prihvatljive.
POGLAVLJE II.
FINANCIJSKI I PROVEDBENI OKVIR
Članak 5.
Ukupna sredstva i provedba
1. Ukupna sredstva za provedbu ovog Instrumenta iznose 2 760 milijuna eura u tekućim cijenama.
2. Godišnja odobrena sredstva odobravaju Europski parlament i Vijeće unutar granica određenih višegodišnjim financijskim okvirom.
3. Ukupna sredstva provode se na sljedeće načine:
(a)
nacionalnim programima u skladu s člancima 9. i 12.;
(b)
operativnom potporom u okviru nacionalnih programa i pod uvjetima iz članka 10.;
(c)
Posebnom tranzitnom shemom u skladu s člankom 11.;
(d)
djelovanjima Unije u skladu s člankom 13.;
(e)
hitnom potporom u skladu s člankom 14.;
(f)
provedbom programa uspostave informatičkih sustava za potporu upravljanju migracijskim tokovima preko vanjskih granica Unije pod uvjetima utvrđenim člankom 15.;
(g)
tehničkom potporom u skladu s člankom 16.
4. Proračun koji je u okviru Instrumenta dodijeljen za djelovanja Unije iz članka 13. ove Uredbe, za hitnu pomoć iz članka 14. ove Uredbe i tehničku pomoć iz članka 16. stavka 1. ove Uredbe izvršava se u okviru izravnog upravljanja u skladu s člankom 58. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (27) i, prema potrebi, u okviru neizravnog upravljanja u skladu s člankom 58. stavkom 1. točkom (c) Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012.
Proračun koji je dodijeljen za nacionalne programe iz članka 9., operativnu potporu iz članka 10. i za funkcioniranje Posebne tranzitne sheme iz članka 11. izvršava se u sklopu podijeljenog upravljanja u skladu s člankom 58. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012.
Proračun koji je dodijeljen zemljama povezanima s provedbom, primjenom i razvojem schengenske pravne stečevine iz stavka 7. ovog članka izvršava se u sklopu neizravnog upravljanja u skladu s člankom 58. stavkom 1. točkom (c) podtočkom (i). Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012.
Način odnosno načini izvršavanja proračuna za programe za razvoj informatičkih sustava koji se temelje na postojećim i/ili novim informatičkim sustavima utvrđuju se u relevantnom zakonodavnim aktima Unije ako budu doneseni.
5. Ukupna sredstva upotrebljavaju se kako slijedi:
(a)
1 551 milijuna eura za nacionalne programe država članica;
(b)
791 milijun eura za razvoj informatičkih sustava koji se temelje na postojećim i/ili novim informatičkim sustavima koji podupiru upravljanje migracijskim tokovima preko vanjskih granica Unije, pod uvjetom da se donese relevantno zakonodavstvo Unije;
Ako taj iznos nije dodijeljen ili potrošen, Komisija ga delegiranim aktom u skladu s člankom 17. preraspodjeljuje na jednu ili više aktivnosti iz članka 6. stavka 1. točaka (b) i (c) te točke (d) ovog stavka. Taj delegirani akt uključuje procjenu razvoja relevantnih informatičkih sustava iz prve rečenice ovog stavka, uključujući izvršenje proračuna i očekivanih nepotrošenih iznosa. Ova preraspodjela može se obaviti nakon donošenja relevantnih zakonodavnih akata ili prilikom preispitivanja u sredini razdoblja iz članka 8.
(c)
154 milijuna eura za Posebnu tranzitnu shemu;
(d)
264 milijuna eura za mjere Unije, hitnu potporu i tehničku pomoć na inicijativu Komisije, od čega se najmanje 30 % treba upotrijebiti za mjere Unije.
6. Zajedno s ukupnim sredstvima određenim za Uredbu (EU) br. 513/2014, ukupna sredstva koja su na raspolaganju za ovaj Instrument, kako je utvrđeno stavkom 1., predstavljaju financijsku omotnicu namijenjenu Fondu za unutarnju sigurnost i služe kao prioritetni referentni okvir u smislu točke 17. Međuinstitucionalnog sporazuma između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije od 2. prosinca 2013. o suradnji u proračunskim pitanjima i dobrom financijskom upravljanju (28) za Europski parlament i Vijeće u godišnjem proračunskom postupku.
7. Države uključene u provedbu, primjenu i razvoj schengenske pravne stečevine sudjeluju u Instrumentu u skladu s ovom Uredbom.
Sklapaju se sporazumi o financijskim doprinosima tih država Instrumentu te dodatna pravila nužna za takvo sudjelovanje, uključujući odredbe kojima se osigurava zaštita financijskih interesa Unije i nadležnost Europskog revizorskog suda za provođenje revizija.
Financijski doprinosi tih država dodaju se ukupnim sredstvima koja su u skladu sa stavkom 1. dostupna iz proračuna Unije.
Članak 6.
Sredstva za prihvatljive mjere u državama članicama
1. 1 551 milijuna eura bit će dodijeljeno državama članicama na sljedeći način:
(a)
1 276 milijuna eura kao što je naznačenu u Prilogu I.;
(b)
147 milijuna eura na temelju rezultata mehanizma iz članka 7.;
(c)
u okviru preispitivanja u sredini razdoblja iz članka 8. i za razdoblje od proračunske godine 2018. nadalje 128 milijuna eura, ostatak raspoloživih odobrenih sredstava u skladu s ovim člankom ili drugi iznos kao što je utvrđeno stavkom 4. na temelju rezultata analize rizika i revizije u sredini provedbenog razdoblja.
2. Svaka država članica dodjeljuje osnovne iznose za nacionalne programe navedene u Prilogu I. kako slijedi:
(a)
najmanje 10 % za mjere iz članka 9. stavka 2. točke (a);
(b)
najmanje 25 % za mjere iz članka 9. stavka 2. točke (b);
(c)
najmanje 5 % za mjere iz članka 9. stavka 2. točaka (c), (d), (e) i (f).
Ako je nacionalnim programima obuhvaćeno obrazloženje, zašto dodjeljivanje sredstava ispod te razine ne ugrožava postizanje ciljeva, države članice mogu odstupiti od tih najnižih postotaka. Obrazloženje će ocijeniti Komisija u kontekstu odobravanja nacionalnih programa iz članka 9. stavka 2.
3. Države članice osiguravaju EUROSUR-u potrebno financiranje kako bi zajamčile dobro funkcioniranje sustava.
4. Kako bi se na odgovarajući način pristupilo ostvarenju ciljeva utvrđenih ovim Instrumentom u slučaju nepredviđenih ili novih okolnosti i/ili kako bi se osigurala učinkovita provedba financiranja sredstvima raspoloživima u okviru ovog Instrumenta, Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 17. da bi prilagodila indikativan iznos utvrđen stavkom 1. točkom (c) ovog članka.
5. Države članice koje pristupe Uniji u razdoblju između 2012. i 2020. ne primaju odobrena sredstva dodijeljena nacionalnim programima u okviru ovog Instrumenta sve dok primaju sredstva iz privremenog instrumenta Unije koji podupire države članice koje ostvaruju pravo na potporu kako bi financirale mjere na novim vanjskim granicama u okviru provedbe schengenske pravne stečevine o granicama i vizama te nadzoru vanjskih granica.
Članak 7.
Sredstva za posebna djelovanja
1. Uz dodijeljena sredstva izračunana u skladu s člankom 6. stavkom 1. točkom (a), države članice mogu primiti dodatan iznos, pod uvjetom da je kao takav naveden u nacionalnom programu te da se treba upotrebljavati radi ostvarenja posebnih mjera navedenih u Prilogu II.
2. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 17. radi revizije posebnih mjera navedenih u Prilogu II., ako to smatra potrebnim, uključujući u kontekstu preispitivanja u sredini razdoblja. Države članice mogu na temelju novih posebnih mjera i u skladu s raspoloživim sredstvima primiti dodatan iznos kao što je utvrđeno stavkom 1. ovog članka.
3. Dodatni iznosi u skladu s ovim člankom dodjeljuju se dotičnim državama članicama pojedinačnim odlukama o financiranju kojima se odobravaju ili revidiraju njihovi nacionalni programi u skladu s postupkom utvrđenim člankom 14. Uredbe (EU) br. 514/2014.
Članak 8.
Sredstva u okviru preispitivanja u sredini razdoblja
1. Za dodjelu iznosa utvrđenog u članku 6. stavku 1. točki (c), Komisija do 1. lipnja 2017. uzima u obzir opterećenje država članica pri upravljanju granicama, uključujući aktivnosti traganja i spašavanja do kojih može doći tijekom operacija nadzora granica na moru te izvješća o ocjeni, sastavljena kao dio mehanizma evaluacije i praćenja Schengena, i razine prijetnje na vanjskim granicama za razdoblje 2017. - 2020., i faktore koji su utjecali na sigurnost na vanjskim granicama država članica u razdoblju 2014. - 2016. Gore navedeni iznos raspodjeljuje se na države članice na temelju procjene sljedećih kategorija granica, uzimajući u obzir stavak 6. ovog članka:
(a)
45 % za vanjske morske granice;
(b)
38 % za vanjske kopnene granice;
(c)
17 % za zračne luke.
2. Iznos za vanjske morske i kopnene granice izračunava se tako da se duljina dijelova vanjske granice pomnoži s razinom prijetnje (minimalna, uobičajena, umjerena, visoka) za svaki dio granice, kako slijedi:
(a)
koeficijent 0,5 za minimalnu prijetnju;
(b)
koeficijent 1 za uobičajenu prijetnju;
(c)
koeficijent 3 za umjerenu prijetnju;
(d)
koeficijent 5 za visoku prijetnju.
3. Za zračne luke dodjela se računa za svaku državu članicu na sljedeći način:
(a)
50 % na temelju broja osoba koje prelaze vanjske granice;
(b)
50 % na temelju broja državljana trećih zemalja kojima je odbijen ulazak na vanjskoj granici.
4. U skladu s izvješćem o analizi rizika agencije Frontex i u savjetovanju s agencijom Frontex, a po potrebi i s ostalim relevantnim agencijama Unije, Komisija uvodi razine prijetnji za svaki dio vanjske granice država članica za razdoblje 2017 - 2020. Razine prijetnji temelji se na sljedećim čimbenicima:
(a)
opterećenosti upravljanja granicama na vanjskim granicama;
(b)
čimbenicima koji su utjecali na sigurnost na vanjskim granicama država članica u razdoblju 2014. - 2016.;
(c)
promjenama politika Unije, primjerice vizne politike;
(d)
mogućim budućim trendovima u migracijskim tokovima i rizicima nezakonitih radnji povezanih s nezakonitim prijelazom osoba na vanjskim granicama i;
(e)
mogućem političkom, gospodarskom i socijalnom razvoju u trećim zemljama, a osobito u susjednim zemljama.
Prije izdavanja svog izvješća kojim se utvrđuju razine prijetnji Komisija razmjenjuje stajališta s državama članicama.
5. U svrhu raspodjele sredstava u skladu sa stavkom 1.:
(a)
granična linija između područja iz članka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 866/2004 (29), no ne i morska granica sjeverno od te linije, uzima se u obzir premda ona ne čini vanjsku kopnenu granicu sve dok se primjenjuju odredbe članka 1. Protokola br. 10 o Cipru uz Akt o pristupanju iz 2003.;
(b)
pojam „vanjske morske granice” znači vanjsku granicu teritorijalnog mora država članica kao što je utvrđeno člancima 4. do 16. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora. No u slučajevima kad su redovito potrebne operacije velikih razmjera kako bi se spriječio neovlašteni prijelaz granice, pojam znači vanjsku granicu područja s visokom razinom prijetnje. Ta vanjska granica se utvrđuje uzimanjem u obzir relevantnih podataka o tim operacijama u razdoblju od 2014. do 2016. koje osiguravaju dotične države članice.
6. Nadalje, nakon poziva Komisije do 1. lipnja 2017. državama članicama mogu se dodijeliti dodatna sredstva ako su ona kao takva navedena u programu te se trebaju koristiti radi ostvarivanja posebnih djelovanja koja treba utvrditi s obzirom na prioritete koje Unija u tom trenutku ima.
7. Dodatni iznosi u skladu s ovim člankom dodjeljuju se dotičnim državama članicama pojedinačnim odlukama o financiranju kojima se odobravaju ili revidiraju njihovi nacionalni programi u skladu s postupkom utvrđenim člankom 14. Uredbe (EU) br. 514/2014.
Članak 9.
Nacionalni programi
1. Nacionalni program koji treba pripremiti, uzimajući u obzir ishod političkog dijaloga iz članka 13. Uredbe (EU) br. 514/2014. u okviru Instrumenta i nacionalni program koji treba pripremiti u okviru Uredbe (EU) br. 513/2014, predlažu se Komisiji kao jedinstveni nacionalni program za Fond u skladu s člankom 14. Uredbe (EU) br. 514/2014.
2. U sklopu nacionalnih programa, koje Komisija treba ispitati i odobriti na temelju članka 14. Uredbe (EU) br. 514/2014, države članice, u okviru ciljeva iz članka 3. ove Uredbe i uzimajući u obzir ishod političkog dijaloga iz članka 13. Uredbe (EU) br. 514/2014, posebno nastoje ostvariti sljedeće ciljeve Unije:
(a)
razvoj EUROSUR-a u skladu s pravom i smjernicama Unije;
(b)
podupiranje i proširivanje postojećih kapaciteta na nacionalnoj razini u viznoj politici i u području upravljanja vanjskim granicama kao i podupiranje i proširivanje mjera unutar područja slobodnog kretanja u vezi s upravljanjem vanjskim granicama, uzimajući u obzir posebice novu tehnologiju, razvoj i/ili standarde u vezi s upravljanjem migracijskim tokovima;
(c)
podupiranje daljnjeg razvoja u području upravljanja migracijskim tokovima posredstvom konzularnih i drugih službi država članica u trećim zemljama, uključujući uspostavljanje mehanizama konzularne suradnje, s ciljem olakšavanja zakonitog putovanja u skladu s pravom Unije ili pravom predmetne države članice i sprečavanja nezakonitog useljavanja u Uniju;
(d)
jačanje integriranog upravljanja granicama testiranjem i uvođenjem novih alata, interoperabilnih sustava i metoda rada kojima je cilj unaprijediti razmjenu informacija u dotičnoj državi članici ili poboljšati suradnju među agencijama;
(e)
razvoj projekata s ciljem osiguravanja jedinstvene i visoke razine nadzora vanjske granice u skladu sa zajedničkim standardima Unije i s ciljem bolje interoperabilnosti sustava upravljanja granicama među državama članicama;
(f)
podupiranje mjera nakon savjetovanja s agencijom Frontex u cilju promicanja daljnjeg usklađivanja upravljanja granicama, a osobito tehnoloških mogućnosti, u skladu sa zajedničkim standardima Unije.
(g)
osiguravanje ispravne i jedinstvene primjene pravne stečevine Unije u području nadzora granica i viza kao odgovor na nedostatke utvrđene na razini Unije, o kojima svjedoče rezultati u okviru mehanizma evaluacije i praćenja Schengena;
(h)
izgradnja kapaciteta radi suočavanja s nadolazećim izazovima, uključujući sadašnje i buduće prijetnje i pritiske na vanjskim granicama, uzimajući u obzir posebno analize rizika koje su provele relevantne agencije Unije.
3. Radi ostvarivanja ciljeva iz stavka 2. države članice mogu u okviru svojih nacionalnih programa poduprijeti mjere koje se provode u trećim zemljama ili se odnose na njih, uključujući putem razmjene informacija i operativne suradnje.
4. Komisija se savjetuje s agencijom Frontex o nacrtima nacionalnih programa, posebno o aktivnostima koje se financiraju u okviru operativne potpore, koje podnose države članice kako bi se omogućilo dopunjavanje između zadaća agencije Frontex i odgovornosti država članica za nadzor i zaštitu vanjskih granica te kako bi se osigurala dosljednost i spriječila troškovna neučinkovitost.
Članak 10.
Operativna potpora u okviru nacionalnih programa država članica
1. Država članica može iskoristiti do 40 % iznosa koji je u okviru Instrumenta dodijeljen njezinom nacionalnom programu za financiranje operativne potpore javnim tijelima nadležnim za dovršenje zadataka i usluga koji su sastavni dio javnih usluga Unije.
2. Operativna potpora pruža se ako dotična država članica ispunjava sljedeće uvjete:
(a)
poštovanje pravne stečevine Unije o granicama i vizama;
(b)
sukladnost s ciljevima nacionalnog programa;
(c)
sukladnost sa zajedničkim standardima Unije kako bi se poboljšalo usklađivanje između država članica i spriječilo udvostručavanje, rascjepkanost i troškovna neučinkovitost u području nadzora granica.
3. S tim ciljem Komisija prije odobravanja nacionalnog programa procjenjuje početno stanje u državama članicama koje su iskazale namjeru da zatraže operativnu potporu, uzimajući u obzir, po potrebi, izvješća o evaluaciji Schengena.
Zaključci Komisije podliježu razmjeni stajališta s dotičnom državom članicom.
Nakon razmjene stajališta Komisija svoje prihvaćanje proračunske potpore u okviru nacionalnog programa određene države članice može uvjetovati planiranjem i provedbom određenoga broja djelovanja kojima je cilj osigurati potpuno ispunjavanje uvjeta utvrđenih stavkom 2. do trenutka pružanja proračunske potpore.
4. Operativna potpora usmjerena je na posebne zadatke i/ili usluge te na ciljeve utvrđene Prilogom III. Ona obuhvaća potpunu naknadu rashoda nastalih pri provedbi zadataka i/ili usluga definiranih nacionalnim programom, u okviru financijskih ograničenja određenih programom i gornje granice troškova utvrđene stavkom 1.
5. Operativna potpora podliježe nadzoru i razmjeni informacija između Komisije i dotične države članice u vezi s temeljnim stanjem u toj državi članici, ciljevima koje treba ostvariti i pokazateljima napretka.
6. Provedbenim aktima Komisija utvrđuje postupke izvještavanja o primjeni ove odredbe kao i ostale praktične dogovore koje države članice i Komisija trebaju ostvariti radi usklađivanja s ovim člankom. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 18. stavka 2.
Članak 11.
Operativna potpora za Posebnu tranzitnu shemu
1. Instrument pruža potporu za pokrivanje propuštenih naknada za tranzitne vize i dodatnih troškova nastalih pri provedbi Dokumenta o pojednostavljenom tranzitu (FTD) i Dokumenta o pojednostavljenom željezničkom tranzitu (FRTD) u skladu s Uredbom (EZ) br. 693/2003 i Uredbom (EZ) br. 694/2003.
2. Sredstva koja su na temelju stavka 1. dodijeljena Litvi ne premašuju 154 milijuna eura za razdoblje od 2014. do 2020. i stavljaju se na raspolaganje u vidu dodatne posebne operativne potpore Litvi.
3. Za potrebe stavka 1. dodatni troškovi znače troškovi koji izravno proizlaze iz posebnih zahtjeva provedbe Posebne tranzitne sheme i koji ne nastaju kao rezultat izdavanja viza u svrhu tranzita ili ostale svrhe.
Za financiranje su prihvatljive sljedeće vrste dodatnih troškova:
(a)
ulaganje u infrastrukturu;
(b)
osposobljavanje osoblja koje provodi Posebnu tranzitnu shemu;
(c)
dodatni operativni troškovi, uključujući plaće osoblja kojem je posebno povjerena zadaća provedbe Posebne tranzitne sheme.
4. Propuštene naknade iz stavka 1. ovog članka izračunavaju se, u sklopu financijskog okvira određenog u stavku 2. ovog članka, na temelju visine naknade za vizu i oslobođenja od takvih naknada utvrđenih Sporazumom između Europske zajednice i Ruske Federacije o olakšavanju viznog režima za građane Europske unije i Ruske Federacije (30).
5. Komisija i Litva preispituju primjenu ovog članka u slučaju promjena koje utječu na postojanje i/ili funkcioniranje Posebne tranzitne sheme.
6. Provedbenim aktima Komisija utvrđuje postupke izvještavanja o primjeni ove odredbe kao i svaki financijski ili drugi praktični dogovor koji trebaju ostvariti Litva i Komisija radi usklađivanja s ovim člankom. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 18. stavka 2.
7. Kako bi se osiguralo neometano funkcioniranje Posebne tranzitne sheme, Komisija može uvesti dogovore o posebnim privremenim plaćanjima koji odstupaju od odredbi Uredbe (EU) br. 514/2014.
Članak 12.
Planiranje u skladu s rezultatima evaluacije Schengena i mehanizma praćenja
Nakon izvješća o evaluaciji Schengena, usvojenog u skladu s Uredbom (EU) br. 1053/2013, dotična država članica ispituje, zajedno s Komisijom i agencijom Frontex, kako reagirati na zaključke, uključujući sve nedostatke, i provodi preporuke u okviru svog nacionalnog programa.
Prema potrebi, država članica revidira svoj nacionalni program u skladu s člankom 14. stavkom 9. Uredbe (EZ) br. 514/2014 kako bi uzela u obzir zaključke i preporuke.
Financiranje popravnih djelovanja je prioritet. U dijalogu s Komisijom i agencijom Frontex dotična država članica preraspodjeljuje sredstva unutar svog programa te također ona sredstva namijenjena operativnoj potpori i/ili uvodi ili mijenja djelovanja s ciljem uklanjanja nedostataka u skladu sa zaključcima i preporukama izvješća o evaluaciji Schengena.
Članak 13.
Djelovanja Unije
1. Na inicijativu Komisije ovaj Instrument može služiti za financiranje transnacionalnih djelovanja ili djelovanja od posebnog interesa za Uniju („djelovanja Unije”) u vezi s općim, specifičnim i operativnim ciljevima navedenima u članku 3.
2. Kako bi ostvarile pravo na financiranje, djelovanja Unije moraju osobito težiti ostvarenju sljedećih ciljeva:
(a)
podupiranju pripremnih, nadzornih, administrativnih i tehničkih aktivnosti potrebnih za provedbu politike u vezi s vanjskim granicama i vizne politike, uključujući jačanje upravljanja schengenskim prostorom putem razvoja i provedbe mehanizma evaluacije uspostavljenog Uredbom (EU) br. 1053/2013 za provjeru primjene schengenske pravne stečevine i Zakonika o schengenskim granicama, posebno putne troškove za stručnjake Komisije i država članica koji sudjeluju u obilascima na licu mjesta;
(b)
unapređenju znanja i razumijevanja stanja koje prevladava u državama članicama i trećim zemljama pomoću analize, evaluacije i pomnog praćenja politika;
(c)
podržavanju razvoja statističkih alata, uključujući zajedničke statističke alate, metode te zajedničke pokazatelje;
(d)
podupiranju i nadzora provedbe prava Unije i ciljeva politike Unije u državama članicama i ocjenjivanju njihove učinkovitosti i učinka, također u pogledu poštovanja ljudskih prava i temeljnih sloboda u mjeri u kojoj se odnosi na područje primjene ovog Instrumenta;
(e)
promicanju umrežavanja, uzajamnog učenja, utvrđivanja i širenja najbolje prakse i inovativnih pristupa među različitim zainteresiranim stranama na europskoj razini;
(f)
promicanju projekata čiji je cilj usklađivanje i interoperabilnost mjera u vezi s upravljanjem granicama u skladu sa zajedničkim standardima Unije u cilju razvoja integriranog europskog sustava upravljanja europskim granicama;
(g)
podizanju svijesti o politikama i ciljevima Unije među zainteresiranim stranama i širom javnosti, uključujući institucionalnu komunikaciju o političkim prioritetima Unije;
(h)
povećavanju kapaciteta europskih mreža radi procjene, promicanja, podupiranja i daljnjeg razvijanja politika i ciljeva Unije;
i.
podupiranju, a osobito inovativnih projekata za razvoj novih metoda i/ili tehnologija s potencijalom za prijenos na ostale države članice, osobito projekata čiji je cilj testiranje i potvrđivanje istraživačkih projekata;
(j)
podupiranju djelovanja koja se odnose na treće zemlje ili se u njima provode kao što je navedeno u članku 4. stavku 2.
3. Djelovanja Unije provode se u skladu s člankom 6. Uredbe (EU) br. 514/2014.
Članak 14.
Hitna pomoć
1. Instrument pruža financijsku pomoć za rješavanje hitnih i posebnih potreba u hitnim situacijama kao što je definirano člankom 2. točkom (f).
2. Hitna pomoć provodi se u skladu s člancima 6. i 7. Uredbe (EU) br. 514/2014.
Članak 15.
Uspostavljanje programa za razvoj informatičkih sustava
Program razvoja informatičkih sustava na temelju postojećih ili novih informatičkih sustava treba se provoditi ako se donese zakonodavnim aktima Unije kojim se definiraju ti informatički sustavi i njihova komunikacijska infrastruktura, posebno s ciljem poboljšanja upravljanja i nadzora putničkih tokova na vanjskim granicama pojačavanjem nadzora i istodobnim ubrzavanjem prijelaza granice redovitim putnicima. Po potrebi se traže sinergije s postojećim informatičkim sustavima kako bi se izbjegao dvostruki trošak.
Raspodjela iznosa iz članka 5. stavka 5. točke (b) navodi se ili u odgovarajućim zakonodavnim aktima Unije ili, nakon donošenja tih zakonodavnih akata, delegiranim aktom u skladu s člankom 17.
Komisija obavješćuje Europski parlament i Vijeće o napretku u razvoju tih informatičkih sustava barem jednom godišnje i kad god je to potrebno.
Članak 16.
Tehnička pomoć
1. Na inicijativu i/ili u ime Komisije Instrument može Fondu doprinijeti s do 1,7 milijuna eura godišnje za tehničku pomoć u skladu s člankom 9. Uredbe (EU) br. 514/2014.
2. Na inicijativu države članice Instrumentom se mogu financirati aktivnosti tehničke pomoći u skladu s člankom 20. Uredbe (EU) br. 514/2014. Iznos koji je namijenjen za tehničku pomoć za razdoblje 2014. - 2020. ne premašuje 5 % od ukupnog iznosa dodijeljenog državi članici plus 500 000 eura.
POGLAVLJE III.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 17.
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlasti za donošenje delegiranih akata dodjeljuju se Komisiji podložno uvjetima utvrđenim u ovom članku.
2. Ovlasti za usvajanje delegiranih akata iz članka 5. stavka 5. točke (b), članka 6. stavka 4., članka 7. stavka 2. i članka 15. dodjeljuju se Komisiji na razdoblje od sedam godina od 21. svibnja 2014. Komisija sastavlja izvješće u vezi s delegiranjem ovlasti najkasnije devet mjeseci od završetka sedmogodišnjeg razdoblja. Delegiranje ovlasti automatski se produljuje za razdoblje od tri godine, osim ako se Europski parlament ili Vijeće tom produljenju usprotive najkasnije tri mjeseca prije kraja sedmogodišnjeg razdoblja.
3. Europski parlament ili Vijeće mogu bilo kada opozvati delegiranje ovlasti iz članka 5. stavka 5. točke (b), članka 6. stavka 4., članka 7. stavka 2. i članka 15. ove Uredbe. Odlukom o opozivu prestaje vrijediti delegiranje ovlasti navedeno u toj odluci. Poništenje proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji datum naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 5. stavka 5. točke (b), članka 6. stavka 4., članka 7. stavka 2. i članka 15. stupa na snagu samo ako se tomu ne protive ni Europski parlament ni Vijeće u roku od dva mjeseca po obavještavanju Europskog parlamenta i Vijeća o tom aktu ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće izvijestili Komisiju da se ne namjeravaju protiviti. To se razdoblje produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 18.
Postupak odbora
1. Komisiji pomaže zajednički Odbor za fond za azil, migracije, integraciju i unutarnju sigurnost koji je osnovan člankom 59. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 514/2014.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 19.
Primjena Uredbe (EU) br. 514/2014
Odredbe Uredbe (EU) br. 514/2014 primjenjuju se na ovaj Instrument.
Članak 20.
Stavljanje izvan snage
Odluka br. 574/2007/EZ stavlja se izvan snage s učinkom od 1. siječnja 2014.
Članak 21.
Prijelazne odredbe
1. Ova Uredba ne utječe na nastavak ili izmjenu, uključujući potpuno ili djelomično ukidanje, projekata i godišnjih programa sve do njihova zaključenja, ili financijske pomoći koju je Komisija odobrila na temelju Odluke br. 574/2007 EZ ili bilo kojeg drugog propisa koji se primjenjuje na tu pomoć na dan 31. prosinca 2013.
2. Pri donošenju odluka o sufinanciranju u okviru Instrumenta, Komisija u obzir uzima mjere usvojene na temelju Odluke br. 574/2007/EZ prije 20. svibnja 2014. koje imaju financijske posljedice tijekom razdoblja obuhvaćenog sufinanciranjem.
3. Iznosi dodijeljeni za sufinanciranje, koje je u razdoblju između 1. siječnja 2011. i 31. prosinca 2014. odobrila Komisija, a za koje joj dokumenti potrebni za zaključenje djelovanja nisu podneseni prije isteka roka za podnošenje završnog izvješća, Komisija automatski opoziva do 31. prosinca 2017., što dovodi do povrata neopravdano isplaćenih iznosa.
4. Iznosi povezani s djelovanjima koja su suspendirana zbog sudskog postupka ili upravnih žalbi koje imaju suspenzivni učinak neće se uzimati u obzir pri izračunu automatski opozvanog iznosa.
5. Države članice do 30. lipnja 2015. Komisiji dostavljaju izvješće o evaluaciji rezultata i učinka djelovanja sufinanciranih u okviru Odluke br. 574/2007/EZ za razdoblje od 2011. do 2013.
6. Komisija do 31. prosinca 2015. podnosi Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija izvješće o naknadnoj evaluaciji u okviru Odluke br. 574/2007/EZ za razdoblje od 2011. do 2013.
Članak 22.
Preispitivanje
Na temelju prijedloga Komisije, Europski parlament i Vijeće preispituju ovu Uredbu do 30. lipnja 2020.
Članak 23.
Stupanje na snagu i primjena
Ova Uredba stupa na snagu dan nakon dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u 16. travnja 2014.