РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 628/2013 НА КОМИСИЯТА
от 28 юни 2013 година
относно работните методи на Европейската агенция за авиационна безопасност за провеждане на стандартизационни инспекции и контрол на прилагането на правилата, определени в Регламент (ЕО) № 216/2008 на Европейския парламент и на Съвета, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 736/2006 на Комисията
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 216/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 2008 г. относно общи правила в областта на гражданското въздухоплаване, за създаване на Европейска агенция за авиационна безопасност и за отмяна на Директива 91/670/ЕИО на Съвета, Регламент (ЕО) № 1592/2002 и Директива 2004/36/ЕО (1), и по-специално член 24, параграф 5 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В член 24, параграф 1 и член 54 от Регламент (ЕО) № 216/2008 се изисква Европейската агенция за авиационна безопасност (наричана по-долу „Агенцията“) да подпомага Комисията, като контролира прилагането на разпоредбите и правилата за прилагане на посочения регламент от компетентните органи на държавите членки чрез провеждане на стандартизационни инспекции.
(2)
В член 54, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 216/2008 се постановява, че когато инспекция на компетентен орган от дадена държава членка налага инспекция на предприятие или група от предприятия, Агенцията следва да спазва разпоредбите на член 55.
(3)
В Регламент (ЕО) № 736/2006 на Комисията (2) се установяват работните методи на Агенцията за извършване на стандартизационни инспекции (наричани по-долу „настоящите работни методи“).
(4)
Изминаха шест години от приемането на настоящите работни методи. Бяха приети значителни промени в общите правила, бяха сключени също редица международни споразумения, а освен това Агенцията и държавите членки събраха ценен опит, който трябва да бъде взет предвид.
(5)
Когато Регламент (ЕО) № 736/2006 беше приет, общите правила в областта на гражданското въздухоплаване бяха ограничени до първоначалната летателна годност и нейното поддържане. С Регламент (ЕО) № 1702/2003 на Комисията (3) бяха определени правила за прилагане на сертифицирането на летателната годност и по отношение на опазването на околната среда за въздухоплавателните средства и свързаните с тях продукти, части и устройства, както и за сертифицирането на проектантски и производствени организации. С Регламент (ЕО) № 2042/2003 на Комисията (4) бяха установени правила за прилагане относно поддържането на летателната годност на въздухоплавателните средства и аеронавигационните продукти, части и устройства, както и за одобряване на организациите и персонала, изпълняващ тези задачи.
(6)
Оттогава насам Регламент (ЕО) № 216/2008 замени Регламент (ЕО) № 1592/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2002 г. относно общите правила в областта на гражданското въздухоплаване и създаването на Европейска агенция за авиационна безопасност (5), а наборът от общи правила беше разширяван два пъти: първия път, за да включи въздушния екипаж, въздушните операции и наземните инспекции; втория път, за да включи управлението на въздушното движение и аеронавигационното обслужване (УВД/АНО), както и безопасността на летищата, вследствие на което Комисията прие редица правила за прилагане в съответните нови области на компетентност, като Регламент (ЕС) № 805/2011 на Комисията от 10 август 2011 г. относно определянето на подробни правила за свидетелствата за правоспособност на ръководителите на полети и за някои свидетелства и сертификати (6), Регламент за изпълнение (ЕС) № 1034/2011 на Комисията (7) относно надзора на безопасността при управлението на въздушното движение и аеронавигационното обслужване, Регламент за изпълнение (ЕС) № 1035/2011 на Комисията от 17 октомври 2011 г. за определяне на общи изисквания при доставянето на аеронавигационни услуги (8), Регламент (ЕС) № 691/2010 на Комисията от 29 юли 2010 г. за определяне на схема за ефективност на аеронавигационното обслужване и мрежовите функции и за изменение на Регламент (ЕО) № 2096/2005 за определяне на общи изисквания при доставянето на аеронавигационни услуги (9), Регламент (ЕИО) № 3922/91 на Съвета от 16 декември 1991 г. относно хармонизирането на техническите изисквания и административните процедури в областта на гражданското въздухоплаване (10), изменен с Регламент (ЕО) № 859/2008 на Комисията (11), Директива 2004/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно безопасността на въздухоплавателни средства на трети страни, които използват летища на Общността (12), изменена с Директива 2008/49/ЕО на Комисията от16 април 2008 г. за изменение на приложение II към Директива 2004/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на критериите за провеждане на наземни инспекции на въздухоплавателни средства, които използват летища на Общността (13), Регламент (ЕС) № 965/2012 на Комисията от 5 октомври 2012 г. за определяне на технически изисквания и административни процедури във връзка с въздушните операции (14) и Регламент (ЕС) № 1178/2011 на Комисията от 3 ноември 2011 г. за определяне на технически изисквания и административни процедури във връзка с екипажите на въздухоплавателни средства в гражданското въздухоплаване (15).
(7)
С Регламент (ЕО) № 216/2008 също бяха въведени редица нови разпоредби, които трябва да бъдат отразени в работните методи на Агенцията за провеждане на стандартизационни инспекции. По-специално в член 11 са определени условията за взаимно признаване на сертификатите, издадени от компетентните органи на държавите членки, както и условията за временно прекратяване на това признаване, при което стандартизационните инспекции представляват важен инструмент за вземането на такива решения. С член 15 се създава информационна мрежа, която осигурява полезна информация, която трябва да бъде взета предвид при стандартизационни инспекции, като същевременно може да възникне необходимост определени резултати от подобни стандартизационни инспекции да се предоставят незабавно на тази информационна мрежа. В член 27, параграф 3 се посочва, че Агенцията следва да подкрепя държавите членки при изпълнение на задълженията им към ИКАО.
(8)
Независимо от други промени на общите правила, установени с Регламент (ЕО) № 216/2008 и правилата за неговото прилагане, Агенцията следва да подпомага Комисията при контрола на прилагането на други изисквания за авиационна безопасност, например тези, които произтичат от законодателството за Единното европейско небе или законодателството относно разследването или докладването на произшествия.
(9)
От 2006 г. насам европейската външна политика в областта на въздухоплаването също претърпя значителни промени както по отношение на Международната организация за гражданско въздухоплаване (ИКАО), така и по отношение на държавите в съседство с Европейския съюз и някои ключови партньори на световно равнище.
(10)
Беше подписан меморандум за сътрудничество с Международната организация за гражданско въздухоплаване (ИКАО) през 2010 г. (16), който създава рамка за структурирано сътрудничество между страните, по-специално по отношение на обмена на информация, свързана с безопасността, с цел да се избегне дублиране на задачите, когато това е възможно, в резултат на което програмата на Агенцията за стандартизационни инспекции и Всеобщата програма на ИКАО за одит на надзора на безопасността (USOAP) следва да бъдат обвързани по-тясно една с друга. В работните методи за инспекциите следва да се вземе предвид също така ICAO DOC 9735 - ръководството за непрекъснат контрол на USOAP.
(11)
По отношение на държавите, които са част от политиката на ЕС за съседство и политиката на разширяване, включително по-специално държавите, които са страни по Споразумението за общо европейско авиационно пространство, стандартизационните инспекции следва да бъдат организирани в съответствие със същите работни методи и същите стандарти като за държавите членки, като за целта следва да бъдат сключени съответните споразумения или работни договорености.
(12)
По отношение на държавите, които са подписали двустранни споразумения за авиационна безопасност, предвиждащи взаимното приемане на някои констатации по сертифицирането и одобрения, стандартизационните инспекции следва да подпомогнат контрола на изпълнението на споразумението, а техните резултати да се докладват на съответния двустранен надзорен съвет с оглед на възможни корекции. Инспекциите на онези държави членки, чиито констатации по сертифицирането и одобрения се приемат в рамките на двустранни срещи, следва да включват допълнителни проверки, за да се гарантира, че компетентните власти изпълняват правилно задълженията си, произтичащи от двустранните споразумения.
(13)
С цел да се осъществява ефикасен контрол на прилагането на Регламент (ЕО) № 216/2008 и правилата за неговото прилагане, както и на други правила за авиационна безопасност, произтичащи от съществуващите регламенти и споразумения, е необходимо да се преразгледат настоящите работни методи, по-специално за да се гарантира, че те ще придобият по-системна ориентация, ще следват подход за по-последователен контрол, който е съсредоточен в по-голяма степен върху безопасността, ще осигурят по-ефективно използване на ресурсите, за да не възниква ненужна тежест за компетентните органи, и ще включват механизъм за обратна връзка относно дейностите на Агенцията, свързани с изготвянето на правила. Следва да бъдат създадени инспекционни екипи с адекватно обучен и квалифициран персонал, като Агенцията се стреми да балансира участието на упълномощените служители от различни държави членки.
(14)
Работните методи следва да отразяват определенията и принципите за одит, посочени в стандарта ISO 19011.
(15)
Освен в областта на инспекциите работни методи следва да бъдат разработени в областите на контрола на равнище системи и на равнище констатации.
(16)
Работните методи следва да осигурят по-голяма гъвкавост за Агенцията при предприемането на действия в области, където това съответства на нейните технически компетенции, като в същото време следва да се запази правната сигурност относно тези методи.
(17)
Поради това Регламент (ЕО) № 736/2006 следва да бъде съответно изменен.
(18)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета, създаден съгласно член 65 от Регламент (ЕО) № 216/2008,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и обхват
1. С настоящия регламент се установяват работни методи за:
а)
контрол на прилагането от страна на компетентните органи на държавите членки на Регламент (ЕО) № 216/2008 и правилата за неговото прилагане в областите, обхванати от член 1, параграф 1 от посочения регламент;
б)
провеждане на стандартизационни инспекции от компетентните органи на държавите членки;
в)
проверка дали компетентните органи на държавите членки издават сертификати и упражняват надзор над тях в съответствие с Регламент (ЕО) № 216/2008 и правилата за неговото прилагане;
г)
участие в оценката на въздействието на изпълнението на Регламент (ЕО) № 216/2008 и правилата за неговото прилагане от компетентните органи на държавите членки.
2. Работните методи, установени в настоящия регламент, се прилагат също, доколкото това е практически възможно, когато Агенцията е натоварена със задачата да извършва контрол относно прилагането на изискванията за авиационна безопасност, произтичащи от друго законодателство на ЕС, споразумения, сключени от ЕС, или работни договорености, сключени от Агенцията.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1.
„инспекция“ означава стандартизационната инспекция, посочена в член 24, параграф 1 и член 54 от Регламент (ЕО) № 216/2008, включително инспекцията на предприятие или група от предприятия, посочена в член 54, параграф 4 и член 55 от посочения регламент, която се извършва от Агенцията;
2.
„компетентен орган“ означава органа, определен от държавата членка като компетентен за прилагането на Регламент (ЕО) № 216/2008 и правилата за неговото прилагане;
3.
„упълномощен персонал“ означава лицата, упълномощени от Агенцията да извършват инспекции, включително командировани служители;
4.
„командирован персонал“ означава служители, предоставени от компетентните органи на държавите членки, Международната организация за гражданско въздухоплаване (ИКАО), други международни организации в областта на въздухоплаването или от компетентните органи на трети държави, които имат споразумения със Съюза или работни договорености с Агенцията, които са определени от тези органи да съдействат на Агенцията при провеждане на инспекциите;
5.
„доказателство“ означава документация, изложение на факти или друга информация, която е от значение в конкретния случай и може да бъде проверена;
6.
„констатация“ означава резултата от сравнението между наличните доказателства и приложимите изисквания;
7.
„корекция“ означава действие за отстраняване на констатирани несъответствия с приложимите изисквания;
8.
„коригиращо действие“ означава действие за отстраняване на причината на констатирано несъответствие с приложимите изисквания, с цел да се предотврати повторно възникване на несъответствието;
9.
„непосредствена заплаха за безопасността“ означава ситуация, при която съществуват доказателства, че даден продукт, услуга, система, съставен елемент, оборудване или съоръжение е в състояние, в което е вероятно да възникнат вреди за хората, или се експлоатира, доставя или поддържа технически по такъв начин, че е вероятно възникването на такива вреди, ако не бъдат извършени незабавно корекции в ситуацията.
Член 3
Принципи, приложими към контрола
1. Агенцията извършва контрол на прилагането от страна на компетентните органи на изискванията, посочени в член 1, както и тяхното еднакво прилагане в съответствие с методологията, изложена в настоящия регламент, и докладва за това.
2. Контролът е непрекъснат и съобразен с риска, въз основа на информацията, която е на разположение на Агенцията. Той включва оценка на способността на компетентните органи да изпълняват своите задължения по надзора, като извършват инспекции, когато е необходимо, и предприемат действия, произтичащи от констатациите, направени при инспекции, с цел да се гарантира своевременното предприемане на подходящи корекции и коригиращи действия.
3. В рамките на контрола се използва системен подход. Той обхваща всички области и критични елементи на системата за надзор на безопасността, както е определено от ИКАО. Особено внимание се отделя на връзките между отделните области.
4. Контролът се извършва по прозрачен, ефикасен, ефективен, хармонизиран и последователен начин.
5. Агенцията анализира резултатите от своите дейности по контрола, за да установи дали съществува необходимост от регулаторни подобрения.
Член 4
Принципи, приложими към инспекциите и констатациите
1. При инспекциите на компетентните органи се вземат под внимание резултатите от предишни инспекции и се разглеждат по-конкретно промени в регулаторните изисквания и във възможностите на компетентния орган да упражнява надзор на безопасността. Те са пропорционални на размера и сложността на промишления сектор под надзора на компетентните органи, като техен приоритет е да гарантират високо и еднакво равнище на безопасност за търговския въздушен транспорт.
2. Инспекциите могат да включват инспекции на предприятия или групи от предприятия, които се намират под надзора на проверявания компетентен орган.
3. Инспекциите могат да включват, когато това е договорено между засегнатите страни, инспекции на военни съоръжения, отворени за обществено ползване, или на услуги, предоставяни от военен персонал на обществеността, с цел да се провери дали изискванията на член 1, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 216/2008 са спазени.
4. Инспекциите се провеждат от екип, съставен от упълномощен от Агенцията персонал, който е квалифициран и обучен в своите съответни области на дейност. Упълномощеният персонал спазва принципите на независимост, почтеност, етично поведение, надлежна проверка, коректно представяне и поверителност.
5. Когато Агенцията установи, че един или повече сертификати не отговарят на изискванията на Регламент (ЕО) № 216/2008 и правилата за неговото прилагане, констатираното несъответствие се докладва на съответния компетентен орган. Когато дадено констатирано несъответствие не бъде коригирано своевременно, Агенцията прави препоръки съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 216/2008 с цел да даде възможност за вземане на решение за взаимно признаване на посочените сертификати.
6. Агенцията класифицира и следи несъответствията, констатирани по време на инспекциите, посочени в параграфи 1, 2 и 3, в зависимост от тяхното въздействие, като констатациите, засягащи сигурността и безопасността, се ползват с приоритет. Агенцията също така информира незабавно компетентните органи на държавите членки, когато към корекцията на дадена непосредствена заплаха за безопасността не е подходено по задоволителен начин.
7. Настоящият регламент се прилага, без да се накърняват разпоредбите на членове 15 и 58 от Регламент (ЕО) № 216/2008, на Решение 2001/844/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията (17), на Регламент (ЕО) № 2111/2005 на Европейския парламент и на Съвета (18) и Регламент (ЕО) № 473/2006 на Комисията (19)
Член 5
Обмен на информация
1. Компетентните органи на държавите членки предоставят на Агенцията цялата необходима информация, свързана с извършвания от тях надзор на безопасността, в която са разгледани всички критични елементи на тяхната система за надзор на безопасността, включително предприятията или групите от предприятия под техен надзор. Информацията се предоставя във форма и по начин, определени от Агенцията, като се взема под внимание информацията, предоставяна на ИКАО.
2. Агенцията може също да изисква ad-hoc информация от компетентните органи на държавите членки. Когато отправя такова искане за информация, Агенцията посочва своето правно основание и цел, уточнява каква информация се изисква и определя сроковете, в които тя трябва да бъде предоставена.
3. Агенцията предоставя на компетентните органи на държавите членки съответна информация с цел да подкрепи еднаквото прилагане на приложимите изисквания.
Член 6
Национален координатор по стандартизация
1. Държавите членки определят национален координатор по стандартизация, който действа като тяхна основна точка за контакт за всички дейности по стандартизация, и по-специално за координирането на обмена на информация, предвиден в член 5, параграф 1. Националният координатор по стандартизация има задължението да:
а)
поддържа и актуализира текущата информация, която се предоставя на Агенцията, включително информацията, поискана в съответствие с членове 3, 4 и 5, корекциите и плановете за коригиращи действия, както и доказателствата за изпълнението на договорените коригиращи действия;
б)
подпомага Агенцията във всички фази на дадена инспекция и да гарантира, че инспекционният екип се придружава по време на инспекциите на място.
2. Компетентните органи гарантират, че са налице ясни канали за комуникация между определения национален координатор по стандартизация и тяхната вътрешна организация, за да може този координатор да изпълнява своите задължения правилно.
Член 7
Непрекъснат контрол
1. Непрекъснатият контрол, посочен в член 3, съдържа следното:
а)
събиране и анализ на данните и информацията, предоставени от компетентните органи на държавите членки, Международната организация за гражданско въздухоплаване (ИКАО), Комисията или от други съответни източници;
б)
оценка на способността на даден компетентен орган да изпълнява своите задължения по надзора на безопасността;
в)
в зависимост от оценката, посочена в буква б) - определяне на приоритети, планиране и определяне на обхвата на инспекциите;
г)
провеждане на такива инспекции, включително свързаното с това докладване;
д)
последващи действия и приключване на констатациите за несъответствия, произтичащи от инспекциите.
2. За оценката, посочена в параграф 1, буква б), Агенцията създава, разработва и поддържа единен модел, в който се вземат предвид поне следните елементи:
а)
размер и сложност на авиационната промишленост;
б)
сериозни произшествия, злополуки, злополуки с фатален изход и свързаните с тях смъртни случаи;
в)
резултати от наземните инспекции;
г)
резултати от предходните инспекции;
д)
способност на компетентните органи да прилагат ефективно корекции и коригиращи действия;
е)
резултати от одитите, проведени съгласно международни конвенции или държавни програми за оценка на безопасността;
ж)
съществуващи мерки съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 216/2008 или член 258 от Договора.
3. Резултатите от прилагането на модела, определен в параграф 2, както и входящите данни и резултатите от оценката се предоставят на националния координатор по стандартизация на съответната държава членка.
4. Агенцията следва да адаптира програмата за инспекции с оглед на извършвания от нея непрекъснат контрол, като отразява както случаите на подобряване, така и случаите на влошаване на равнището на безопасност. Агенцията предприема подходящи действия, когато има доказателства, че равнището на безопасност се влошава.
Член 8
Програма за инспекциите
1. Агенцията създава в сътрудничество с Комисията многогодишна програма, включваща инспекциите, посочени в член 10, параграф 1, буква а), както и годишна програма, включваща инспекциите, посочени в член 10, параграф 1, букви а) и б).
2. В програмите за инспекция се посочват засегнатите държави членки, видът на инспекцията, областите, които трябва да бъдат проверени, и предвиденият график за провеждане на фазата на място, съобразно модела, посочен в член 7.
3. Контролните програми могат да бъдат адаптирани от Агенцията, за да бъдат взети предвид нововъзникващите рискове, установени при непрекъснатия контрол, посочен в член 7.
4. Годишната програма се предоставя на Комисията, на членовете на управителния съвет на Агенцията като част от работната програма на Агенцията в съответствие с член 33, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 216/2008, както и на националния координатор по стандартизация на съответната държава членка.
Член 9
Области на инспекциите
1. Агенцията извършва инспекции във всяка от областите, определени в глава II от Регламент (ЕО) № 216/2008. Тези области включват:
а)
летателната годност съгласно член 5 и опазването на околната среда съгласно член 6 от посочения регламент;
б)
летателните екипажи съгласно членове 7 и 8 от посочения регламент;
в)
въздушните операции съгласно членове 8 и 9 от посочения регламент;
г)
наземните инспекции съгласно член 10 от посочения регламент;
д)
летищата съгласно член 8а от посочения регламент;
е)
УВД/АНО и ръководителите на полети съгласно членове 8б и 8в от посочения регламент.
Допълнителни области могат да бъдат определени в зависимост от по-нататъшното развитие на Регламент (ЕО) № 216/2008 или по искане на Комисията.
2. Агенцията гарантира, че нейните ресурси са разпределени по подходящ начин за осъществяването на контрол и инспекции на различните области в зависимост от резултатите от непрекъснатия контрол, посочен в член 7.
Член 10
Видове инспекции
1. Агенцията провежда:
а)
комплексни инспекции с цел проверка на една или повече области; тези инспекции се извършват на интервали, определени въз основа на резултатите от непрекъснатия контрол;
б)
целенасочени инспекции с цел проверка на конкретни сектори в рамките на една или повече области и/или с цел оценяване на степента на изпълнение на договорените корекции и коригиращи действия;
в)
аd-hoc инспекции с цел проверка на конкретни проблеми, установени в рамките на непрекъснатия контрол на Агенцията, или по искане на Комисията.
2. Независимо от инспекциите, посочени в параграф 1, Агенцията може да прави констатации, които не се основават на проверки на място, когато има достатъчно доказателства за несъответствие.
Член 11
Критерии в областта на обучението, квалификацията и упълномощаването на инспекционните екипи
1. Агенцията установява критерии по отношение на квалификацията на персонала, който участва в инспекционните екипи.
2. Тези критерии включват:
а)
познаване на институционалната и регулаторната рамка, по-конкретно на настоящия регламент, както и на съответните международни споразумения;
б)
познаване на одитните техники и практически опит с тях;
в)
техническа компетентност и практически опит в съответните области, посочени в член 9.
3. Ръководителите на екипи са персонал, назначен от Агенцията. Критериите относно тяхната квалификация включват, в допълнение към посоченото в параграф 2, умения за ръководене на екип и умения за комуникация в международна среда и в деликатни ситуации.
4. Членовете на екипите са персонал, назначен от Агенцията, или командировани лица.
5. Както ръководителите, така и членовете на екипи са обучени относно приложимите изисквания и процедурите на Агенцията. Агенцията гарантира, че ръководителите и членовете на екипи винаги разполагат с компетентността, позволяваща те да бъдат упълномощени да участват в инспекции. За тази цел Агенцията създава подходящи програми за непрекъснато обучение.
6. Лица от персонала, които отговарят на критериите по отношение на квалификацията и са получили подходящо обучение, могат да бъдат упълномощени от Агенцията да участват в инспекционните екипи.
Член 12
Съставяне на екипи за инспекции
1. Инспекциите се извършват от екипи, съставени от Агенцията, които включват упълномощен персонал съгласно член 11.
2. Агенцията определя състава на екипа с оглед постигане на минималния състав, необходим за покриване на изискваните технически правомощия и работно натоварване, като взема под внимание вида на инспекцията, обхвата, броя на разглежданите области и очакваната програма. Всеки екип има ръководител и минимум един член. Във всички случаи Агенцията гарантира, че броят на служителите в отделните екипи е пропорционален на обхвата на задачите.
3. Агенцията гарантира, че при съставянето на екипите няма конфликт на интереси нито по отношение на инспектираните национални органи, нито по отношение на инспектираните предприятия или групи от предприятия.
4. Своевременно преди началото на инспекцията Агенцията изисква от органите или организациите, командироващи служители, информация относно наличността на членовете на екипа за участие във фазата на място.
5. Разходите, произтичащи от участието на национални координатори по стандартизация, както е предвидено в член 14, параграф 2 и член 19, параграф 2, и от участието на командировани служители в инспекции, извършвани от Агенцията, се поемат от Агенцията в съответствие с нормативната уредба на Съюза и без да се засяга годишната бюджетна процедура на Съюза.
Член 13
Провеждане на инспекции
1. Инспекциите, посочени в член 10, параграф 1, букви а) и б), включват следните фази:
а)
подготвителна фаза, която се провежда преди инспекцията и продължава най-малко 10 седмици;
б)
фаза на място;
в)
фаза на докладване, следваща фазата на място и продължаваща не повече от 10 седмици.
2. Инспекциите ad-hoc, посочени в член 10, параграф 1, буква в), се обявяват пред съответния компетентен орган с двуседмично предизвестие, но не се изисква при това да се спазват сроковете и процедурите, предвидени в членове 14, 15 и 16, освен задължението да бъде изготвен окончателен доклад.
3. Констатации за несъответствия, открити по време на инспекциите, посочени в член 10, се докладват в съответствие с член 16, проследяват се и се приключват в съответствие с член 17 и се класифицират в съответствие с член 18.
Член 14
Подготвителна фаза
1. В подготвителната фаза на инспекцията Агенцията:
а)
уведомява компетентния орган за инспекцията най-малко 10 седмици преди фазата на място, включително за планувания вид инспекция, както и за областите и секторите на инспекцията;
б)
събира необходимата информация за подготовка на инспекцията, като надлежно взема предвид информацията, получена от непрекъснатия контрол;
в)
определя обхвата, степента и програмата на инспекцията, включително инспекцията на предприятия или групи от предприятия, като взема предвид информацията, получена от непрекъснатия контрол;
г)
определя размера и състава на екипа за инспекцията.
2. След получаване на предизвестието за инспекцията компетентният орган съдейства на Агенцията за бързото подготвяне на фазата на място. Ако се сметне за необходимо, може да бъде организирана предварителна среща между инспектиращия екип и националния координатор по стандартизация.
3. Агенцията предоставя на компетентния орган програмата на инспекцията и състава на екипа поне две седмици преди фазата на място.
Член 15
Фаза на място
1. По време на фазата на място от дадена инспекция Агенцията:
а)
организира встъпителна среща с националния координатор по стандартизация и проверявания компетентен орган;
б)
проследява останалите неприключени констатации за несъответствия, установени при предишни инспекции, и извършва преглед на съответните корекции и коригиращи действия;
в)
уведомява компетентния орган за всички непосредствени проблеми във връзка с безопасността, когато подобни проблеми бъдат установени по време на инспекцията;
г)
на заключителното заседание представя на проверявания компетентен орган списък с предварителните констатации за несъответствия, установени или проследени по време на инспекцията.
2. Освен това Агенцията може да:
а)
проверява основните офиси и, доколкото това се счита за необходимо, всички регионални офиси на компетентния орган и на квалифицираните организации, на които компетентният орган може да е възложил задачи;
б)
проверява предприятията или групите от предприятия, които се намират под надзора на компетентния орган, като част от инспекцията на този компетентен орган; в такъв случай компетентният орган може да придружава екипа за инспекция;
в)
провежда интервюта с персонала на проверявания компетентен орган и на квалифицираните организации, ако има такива, и на посетените предприятия или групи от предприятия, ако има такива;
г)
проверява законодателни актове, процедури, сертификати, документация, данни и други подходящи материали.
Член 16
Фаза на докладване
1. Във фазата на докладване от дадена инспекция Агенцията, в срок от 6 седмици след заключителното заседание на фазата на място, прави преглед на предварителните констатации, класифицира ги и изготвя въз основа на това проектодоклад до проверявания компетентен орган.
2. Проектодокладът съдържа най-малко:
а)
обобщение, в което са представени констатациите;
б)
подробности за извършването на инспекцията, включително вида на инспекцията, проверяваните области, обхвата и състава на екипа;
в)
анализ на критичните елементи с акцент върху основните констатации;
г)
списък на констатираните несъответствия, установени или проследени по време на инспекцията, заедно с тяхната класификация;
д)
препоръки, включително, когато е необходимо, относно взаимното признаване на сертификати.
3. Констатациите за несъответствия се съобщават посредством проектодоклада, посочен в параграф 2, освен ако вече са нотифицирани в писмена форма от Агенцията чрез други средства.
4. Компетентният орган може да изпрати писмени коментари на Агенцията в срок от две седмици след уведомяването.
5. Агенцията, в рамките на 10 седмици след заключителното заседание, издава окончателен доклад въз основа на проектодоклада, посочен в параграф 2, който отразява коментарите на проверявания компетентен орган, ако има такива. Агенцията може да адаптира описанието на дадена констатация за несъответствие, нейното правно основание, нейната класификация или нейния актуален статус, както е уместно, за да бъдат взети предвид коментарите, както и корекциите и коригиращите действия, представени във фазата на докладване.
6. Агенцията определя и поддържа статус на непрекъснатия контрол за всяка държава членка, който при поискване се предоставя на засегнатата държава членка и на Комисията.
7. Окончателният доклад се адресира до проверявания компетентен орган и до Комисията, която впоследствие може да изпрати този доклад на съответната държава членка и на други компетентни органи, ако е уместно.
Член 17
Проследяване и приключване на констатациите
1. За всички констатирани несъответствия, класифицирани съгласно член 18, параграф 1, букви б) и в), компетентният орган предлага корекции и коригиращи действия не по-късно от четири седмици след получаване на уведомлението от Агенцията.
2. За всички констатирани несъответствия, класифицирани съгласно член 18, параграф 1, буква а), компетентният орган предлага корекции и коригиращи действия не по-късно от 10 седмици след получаване на уведомлението от Агенцията.
3. Компетентният орган докладва на Агенцията своевременно относно приключването на коригиращите действия и представя доказателства за това.
4. Агенцията:
а)
оценява корекциите и коригиращите действия, представени от компетентния орган, или своевременно изисква допълнителни разяснения;
б)
одобрява или отхвърля представените корекции и/или коригиращи действия в рамките на 16 седмици след уведомяването;
в)
контролира удовлетворителното изпълнение на коригиращите действия;
г)
установява необходимостта от допълнителни действия в съответствие с член 22;
д)
докладва редовно на компетентния орган и на Комисията за статуса на констатациите за несъответствия и на съответните корекции/коригиращи действия посредством доклади за статуса;
е)
приключва констатациите за несъответствия, ако остане удовлетворена от коригиращите действия и предоставените доказателства, регистрира приключването на констатациите за несъответствие и уведомява компетентния орган за това.
5. За целите на буква в) Агенцията може да поиска доказателства или разяснения от компетентния орган. Агенцията също така може да вземе решение да извърши проверка на място на изпълнението посредством инспекция.
6. Когато констатациите за несъответствия са предмет на разследване за нарушение по силата на член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 216/2008 или по силата на договорите, Агенцията осигурява подходящи последващи действия след консултации с Комисията и не приключва такива констатации без предварително съгласуване с Комисията.
Член 18
Класифициране на констатациите
1. Всички констатации за несъответствия, направени от Агенцията в рамките на инспекциите, посочени в член 10, се класифицират и докладват от Агенцията, независимо дали се отнасят до административни или технически изисквания, в един от следните класове:
а)
клас C: несъответствие с приложимите изисквания, което поражда главно проблеми във връзка със стандартизацията;
б)
клас D: несъответствие с приложимите изисквания, което поражда проблеми във връзка със стандартизацията и проблеми във връзка с безопасността, ако не се коригира своевременно;
в)
клас G: непосредствен проблем във връзка с безопасността.
2. Докладването, проследяването и приключването се степенуват по важност в зависимост от тяхната класификация.
Член 19
Непосредствен проблем във връзка безопасността
1. Когато Агенцията е извършила уведомяване за непосредствен проблем във връзка с безопасността:
а)
Агенцията изисква от компетентния орган да предприеме подходящи коригиращи действия, включително незабавни корекции;
б)
компетентният орган прилага ефективни корекции за отстраняване на констатираното несъответствие и предоставя на Агенцията доказателства за това.
2. Агенцията може да поиска от компетентния орган в срок от две седмици след постъпване на уведомлението за непосредствен проблем във връзка с безопасността да присъства на заседание, за да направи оценка на прилагането на незабавните корекции.
3. Когато корекциите не удовлетворяват Агенцията, тя отправя препоръки към Комисията, включително, когато е необходимо, искане относно взаимното признаване на сертификати, издадени от компетентния орган. Агенцията също така информира незабавно компетентните органи на държавите членки.
Член 20
Документация
1. Агенцията създава система за водене на документация, която осигурява подходящо съхранение, достъп и надеждно проследяване на:
а)
обучението, квалификацията и упълномощаването на ръководителите и членовете на екипи;
б)
програмите на инспекциите;
в)
докладите;
г)
констатациите и свързаните с тях доказателства;
д)
договорените корекции и коригиращи действия;
е)
приключването на констатации за несъответствия и свързаните с това доказателства;
ж)
препоръките относно взаимното признаване на сертификати;
з)
оценките, посочени в член 7, параграф 1, буква б).
2. Всички документи се съхраняват за минимален срок от 15 години, като се спазва приложимото законодателство за защита на данните.
Член 21
Достъп до информацията, съдържаща се в докладите за инспекциите
1. Когато информацията, съдържаща се в доклада за инспекцията, засяга предприятие или група от предприятия, намиращи се под надзор относно безопасността, упражняван от трета държава, и попада в обхвата на прилагане на споразумение на Съюза, сключено в съответствие с член 12 от Регламент (ЕО) № 216/2008, тази информация се предоставя на третата държава като страна по това споразумение съгласно неговите съответни разпоредби.
2. Когато информацията, съдържаща се в доклада за инспекцията, попада в обхвата на прилагане на Меморандума за сътрудничество между Съюза и ИКАО, информацията се предоставя на ИКАО в съответствие с разпоредбите на посочения Меморандум за сътрудничество и съответното приложение относно безопасността.
3. Когато информацията, съдържаща се в доклада за инспекцията, се отнася до текущо разследване във връзка с безопасността, провеждано в съответствие с Регламент (ЕС) № 996/2010 на Европейския парламент и на Съвета (20), информацията се предоставя незабавно на органа, отговорен за това разследване.
4. За целите на Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета (21) процесът на вземане на решения, свързани с доклад за инспекция, не се счита за приключил, преди да са приключени свързаните с него констатации за несъответствия.
Член 22
Допълнителни действия
1. Агенцията установява всяко неизпълнение на изискването за проследяване на констатирано несъответствие, като например:
а)
коригиращо действие, което не е представено в срока, посочен в член 17, параграф 1;
б)
коригиращо действие, което не е одобрено от Агенцията в срока, посочен в член 17, параграф 4, буква б);
в)
коригиращо действие, което не е надлежно изпълнено.
2. В случаите, посочени в параграф 1, Агенцията изисква от компетентния орган да предостави разяснения относно неизпълнението и да представи допълнителни действия, като определя срок за отговор.
3. Агенцията оценява последствията от неизпълнението, заедно с отговора на компетентния орган, в рамките на определения краен срок. Въз основа на резултатите от оценката Агенцията може:
а)
да приеме представените допълнителни действия; или
б)
да изготви допълнителен доклад до съответния компетентен орган и до Комисията. Този доклад включва оценката на Агенцията, както и препоръките до Комисията, включително, ако бъде счетено за необходимо, препоръки относно взаимното признаване на сертификати, издадени от компетентния орган.
4. Без да се засягат разпоредбите на Регламент (ЕО) № 2111/2005, след получаването на допълнителния доклад, посочен в параграф 3, буква б), Комисията може да предприеме всяка от следните стъпки:
а)
да изпрати коментари до съответната държава членка или да поиска допълнителни обяснения за изясняване на констатациите за несъответствия или част от тях;
б)
да изиска от Агенцията да извърши ad-hoc инспекция, за да провери удовлетворителното изпълнение на корекциите и коригиращите действия;
в)
да задейства процедурата, посочена в член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 216/2008, за да вземе решение дали сертификатите, издадени от компетентния орган, съответстват на приложимите изисквания;
г)
да задейства процедура по силата на член 258 от Договора.
Член 23
Годишен доклад
Агенцията предава на Комисията най-късно до 31 март на всяка година годишен доклад относно дейностите и инспекциите, извършени през предходната година в рамките на непрекъснатия контрол. Докладът включва анализ на резултатите от дейностите и инспекциите, който отразява способността на компетентните органи да изпълняват своите задължения по надзора на безопасността, както и препоръки за възможни подобрения. В препоръките по-конкретно се посочват техническите правила, които ще трябва да бъдат определени или изменени в съответствие с член 17, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 216/2008, както и мерките, предприемани от Агенцията, които ще трябва да бъдат определени или изменени в съответствие с член 18, буква в) от Регламент (ЕО) № 216/2008.
Член 24
Работни процедури
Агенцията преразглежда своите работни процедури с оглед на изпълнението на задачите, възложени ѝ по членове 3 - 23, в срок от шест месеца след влизането в сила на настоящия регламент.
Член 25
Преходни разпоредби
1. Констатации за несъответствия, направени от Агенцията съгласно Регламент (ЕО) № 736/2006, за които на Агенцията не е било представено доказателство за приключването им към момента на влизане в сила на настоящия регламент, се считат за направени в съответствие с настоящия регламент и се третират по съответния начин.
2. Планове за коригиращи действия, одобрени от Агенцията съгласно Регламент (ЕО) № 736/2006, се считат за одобрени в съответствие с настоящия регламент.
3. Членовете и ръководителите на екипи, упълномощени от Агенцията съгласно Регламент (ЕО) № 736/2006, се считат за упълномощен персонал съгласно настоящия регламент.
Член 26
Отмяна
Регламент (ЕО) № 736/2006 се отменя.
Член 27
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 28 юни 2013 година.
32013R0628
L 179/46
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
28.06.2013.
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 628/2013
od 28. lipnja 2013.
o metodama rada Europske agencije za sigurnost zračnog prometa prilikom obavljanja inspekcijskog nadzora u području standardizacije i praćenju primjene pravila Uredbe (EZ) br. 216/2008 Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Uredbe Komisije (EZ) br. 736/2006
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EZ) br. 216/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. veljače 2008. o zajedničkim pravilima u području civilnog zrakoplovstva i osnivanju Europske agencije za sigurnost zračnog prometa i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 91/670/EEZ, Uredbe (EZ) br. 1592/2002 i Direktive 2004/36/EZ (1), a posebno njezin članak 24. stavak 5.,
budući da:
(1)
Člankom 24. stavkom 1. i člankom 54. Uredbe (EZ) br. 216/2008 zahtijeva se da Europska agencija za sigurnost zračnog prometa (dalje u tekstu „Agencija”) pomaže Komisiji pri praćenju primjene njezinih odredaba kao i njezinih provedbenih pravila od strane nadležnih tijela država članica, provođenjem inspekcijskih nadzora u području standardizacije.
(2)
Člankom 54. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 216/2008 određuje se da u slučaju kada inspekcijski nadzor nadležnog tijela države članice povlači za sobom inspekcijski nadzor poduzeća ili udruženja poduzeća, Agencija bi trebala poštovati odredbe članka 55.
(3)
Uredbom Komisije (EZ) br. 736/2006 (2) utvrđuju se metode rada Agencije pri obavljanju inspekcijskih nadzora u području standardizacije (dalje u tekstu „sadašnje metode rada”).
(4)
Od donošenja sadašnjih metoda rada prošlo je šest godina. Donesene su značajne promjene zajedničkih pravila; donesen je također određeni broj međunarodnih sporazuma; Agencija i države članice su također sakupile dragocjeno iskustvo koje treba uzeti u obzir.
(5)
Kada je bila donesena Uredba (EZ) br. 736/2006, zajednička pravila u području civilnog zrakoplovstva bila su ograničena na početnu i kontinuiranu plovidbenost. Uredbom Komisije (EZ) br. 1702/2003 (3) utvrđena su provedbena pravila za certifikaciju plovidbenosti i ekološku certifikaciju zrakoplova i s njima povezanih proizvoda, dijelova i uređaja te za certifikaciju projektnih i proizvodnih organizacija; Uredbom Komisije (EZ) br. 2042/2003 (4) utvrđena su provedbena pravila o kontinuiranoj plovidbenosti zrakoplova i aeronautičkih proizvoda, dijelova i uređaja te o odobravanju organizacija i osoblja uključenih u te poslove.
(6)
Od tada je Uredbom (EZ) br. 216/2008 zamijenjena Uredba (EZ) br. 1592/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2002. o zajedničkim pravilima u području civilnog zrakoplovstva i osnivanju Europske agencije za sigurnost zračnog prometa (5) i dva puta su se proširivala zajednička pravila: prvi put, kako bi se uključilo letačko osoblje, letačke operacije i inspekcijski pregledi na stajanci; drugi put kako bi se uključili upravljanje zračnim prometom i usluge u zračnoj plovidbi (ATM/ANS) kao i sigurnost zračnih luka, te je zbog toga Komisija donijela nekoliko provedbenih pravila koja odgovaraju tim novim područjima nadležnosti, kao što su Uredba Komisije (EU) br. 805/2011 od 10. kolovoza 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za licencije i određene svjedodžbe kontrolora zračnog prometa (6), Provedbena uredba Komisije (EU) br. 1034/2011 (7) o nadzoru sigurnosti u upravljanju zračnim prometom i uslugama u zračnoj plovidbi, Provedbena uredba Komisije (EU) br. 1035/2011 od 17. listopada 2011. o utvrđivanju zajedničkih zahtjeva za pružanje usluga u zračnoj plovidbi (8), Uredba Komisije (EU) br. 691/2010 od 29. srpnja 2010. o utvrđivanju plana performansi za usluge u zračnoj plovidbi i mrežnih funkcija i izmjeni Uredbe (EZ) br. 2096/2005 o utvrđivanju zajedničkih zahtjeva za pružanje usluga u zračnoj plovidbi (9), Uredba Vijeća (EEZ) br. 3922/91 od 16. prosinca 1991. o usklađivanju tehničkih zahtjeva i upravnih postupaka u području civilnog zrakoplovstva (10), izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 859/2008 (11), Direktiva 2004/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o sigurnosti zrakoplova trećih zemalja koji koriste zračne luke Zajednice (12), izmijenjena Direktivom Komisije 2008/49/EZ od 16. travnja 2008. o izmjeni Priloga II. Direktivi 2004/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s kriterijima za obavljanje inspekcijskih pregleda na stajanci zrakoplova koji koriste zračne luke Zajednice (13), Uredba Komisije (EU) br. 965/2012 od 5. listopada 2012. o utvrđivanju tehničkih zahtjeva i upravnih postupaka u vezi s letačkim operacijama (14) i Uredba Komisije (EU) br. 1178/2011 od 3. studenoga 2011. o utvrđivanju tehničkih zahtjeva i administrativnih postupaka vezano za članove posade zrakoplova u civilnom zrakoplovstvu (15).
(7)
Uredbom (EZ) br. 216/2008 također je uveden određeni broj novih odredaba koje se moraju odraziti na metode rada Agencije pri obavljanju inspekcijskih nadzora u području standardizacije. Posebno, člankom 11. utvrđuju se uvjeti za uzajamno priznavanje certifikata koje izdaju nadležna tijela država članica kao i uvjeti za suspenziju tog priznavanja, pri čemu su inspekcijski nadzori u području standardizacije važan instrument za takvo donošenje odluka. Člankom 15. uspostavlja se informacijska mreža za osiguravanje korisnih informacija koje se uzimaju u obzir pri inspekcijskim nadzorima u području standardizacije, a neki se rezultati takvih inspekcijskih nadzora u području standardizacije moraju bez odlaganja staviti na raspolaganje na toj informacijskoj mreži. Člankom 27. stavkom 3. određuje se da Agencija mora pomagati državama članicama pri ispunjavanju njihovih obveza prema ICAO-u.
(8)
Bez obzira na daljnje promjene zajedničkih pravila, kako su uspostavljene Uredbom (EZ) br. 216/2008 i njezinim provedbenim pravilima, Agencija bi trebala pomagati Komisiji pri praćenju provedbe drugih zahtjeva u vezi sa sigurnošću zrakoplovstva, koji proizlaze, na primjer, iz zakonodavstva o jedinstvenom europskom nebu ili o istraživanju nesreća i izvješćivanju o nezgodama.
(9)
Od 2006. došlo je također do značajnog razvoja europske vanjske politike u području zrakoplovstva u odnosu na Međunarodnu organizaciju civilnog zrakoplovstva (ICAO), države u susjedstvu Europske unije i neke ključne partnere na globalnoj razini.
(10)
Memorandumom o suradnji s Međunarodnom organizacijom civilnog zrakoplovstva (16), potpisanim 2010., stvoren je okvir za strukturiranu suradnju između potpisnica, posebno u vezi s razmjenom informacija povezanih sa sigurnošću, kako bi se tamo gdje je to moguće izbjeglo udvostručavanje poslova, a kao rezultat toga trebali bi se više povezati program Agencije o inspekcijskim nadzorima u području standardizacije i Univerzalni program revizije nadzora sigurnosti (USOAP) ICAO-a. U metodama rada pri obavljanju inspekcijskih nadzora trebao bi se također uzeti u obzir dokument ICAO-a 9735 - Priručnik za stalno praćenje USOAP-a.
(11)
U državama koje su obuhvaćene politikom susjedstva i proširenja EU-a, uključujući posebno države koje su stranke sporazuma o zajedničkom europskom zračnom prostoru, inspekcijski nadzori u području standardizacije trebali bi biti organizirani u skladu s istim metodama rada i u skladu s istim standardima kao u državama članicama, podložno odgovarajućim sporazumima ili radnim dogovorima.
(12)
U državama koje su potpisale dvostrane sporazume o sigurnosti u zračnom prometu kojima se određuje uzajamno prihvaćanje određenih nalaza i odobrenja u vezi sa certifikacijom, inspekcijski nadzori u području standardizacije trebali bi pomagati pri praćenju provedbe sporazuma, a o rezultatima bi se trebalo obavješćivati dvostrano nadzorno tijelo radi mogućih prilagodbi. Inspekcijski nadzori onih država članica čiji se nalazi i odobrenja u vezi s certifikacijom prihvaćaju u okviru dvostranih sporazuma, trebali bi uključivati dodatne provjere kako bi se osiguralo da nadležna tijela pravilno izvršavaju svoje odgovornosti koje proizlaze iz dvostranih sporazuma.
(13)
Za učinkovito praćenje primjene Uredbe (EZ) br. 216/2008 i njezinih provedbenih pravila, kao i drugih pravila u vezi sa sigurnošću u zrakoplovstvu koja proizlaze iz postojećih uredbi i sporazuma, potrebno je izmijeniti sadašnje metode rada, posebno kako bi se osiguralo da one budu više sistemski usmjerene, da slijede stalniji pristup praćenju koji je usmjereniji na performansu sigurnosti, da osiguraju učinkovitiju upotrebu sredstava kako se ne bi stvaralo nepotrebno opterećenje za nadležna tijela i kako bi uključivale sustav povratnih informacija za djelatnosti Agencije u području donošenja pravila. Potrebno je uspostaviti skupine za inspekcijski nadzor koji se sastoje od osposobljenog i kvalificiranog osoblja, a Agencija mora nastojati uravnotežiti sudjelovanje ovlaštenog osoblja iz različitih država članica.
(14)
Metode rada trebale bi odražavati definicije i načela revizije kako su određeni u standardu ISO 19011.
(15)
Osim razine inspekcijskog pregleda, u metodama rada trebalo bi biti razrađeno praćenje na razini sustava i na razini nalaza.
(16)
Metode rada trebale bi Agenciji omogućiti veću fleksibilnost pri poduzimanju mjera koje odgovaraju njezinoj stručnoj nadležnosti, održavajući istodobno pravnu sigurnost metoda rada.
(17)
Uredbu (EZ) br. 736/2006 trebalo bi stoga na odgovarajući način staviti izvan snage.
(18)
Mjere predviđene u ovoj Uredbi u skladu su s mišljenjem Odbora uspostavljenog člankom 65. Uredbe (EZ) br. 216/2008,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet i područje primjene
1. Ovom se Uredbom utvrđuju metode rada za:
(a)
praćenje primjene Uredbe (EZ) br. 216/2008 i njezinih provedbenih pravila od strane nadležnih tijela država članica, u područjima obuhvaćenim člankom 1. stavkom 1. te Uredbe;
(b)
obavljanje inspekcijskih nadzora nadležnih tijela država članica u području standardizacije;
(c)
provjeru izdaju li i nadziru nadležna tijela država članica certifikate u skladu s Uredbom (EZ) br. 216/2008 i njezinim provedbenim pravilima;
(d)
doprinos ocjeni učinaka provedbe Uredbe (EZ) br. 216/2008 i njezinih provedbenih pravila od strane nadležnih tijela država članica.
2. Metode rada utvrđene u ovoj Uredbi primjenjuju se također, u mjeri u kojoj je to izvedivo, kada je Agencija zadužena za praćenje primjene zahtjeva u vezi sa sigurnošću u zrakoplovstvu koji su uspostavljeni drugim zakonodavstvom EU-a, sporazumima koje je sklopila Unija ili radnim dogovorima koje je zaključila Agencija.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„inspekcijski nadzor” znači inspekcijski nadzor u području standardizacije iz članka 24. stavka 1. i članka 54. Uredbe (EZ) br. 216/2008, uključujući inspekcijski nadzor poduzeća ili udruženja poduzeća iz članka 54. stavka 4. i članka 55. te Uredbe, koji obavlja Agencija;
2.
„nadležno tijelo” znači subjekt koji je država članica odredila kao subjekt nadležan za provedbu Uredbe (EZ) br. 216/2008 i njezinih provedbenih pravila;
3.
„ovlašteno osoblje” znači osobe koje je Agencija ovlastila za obavljanje inspekcijskih nadzora, uključujući privremeno dodijeljeno osoblje;
4.
„privremeno dodijeljeno osoblje” znači dužnosnici koje su na raspolaganje stavila nadležna tijela država članica, Međunarodna organizacija civilnog zrakoplovstva (ICAO), druge međunarodne zrakoplovne organizacije ili nadležna tijela trećih zemalja koje su sklopile sporazume s Unijom ili radne dogovore s Agencijom, i koje su ta tijela imenovala za pomoć Agenciji prilikom obavljanja inspekcijskih pregleda;
5.
„dokaz” znači zapisi, izjave o utvrđenom činjeničnom stanju ili druge informacije koje su relevantne i koje se mogu provjeriti;
6.
„nalaz” znači rezultat usporedbe raspoloživih dokaza i primjenljivih zahtjeva;
7.
„ispravak” znači mjera za odstranjivanje nalaza nesukladnosti s primjenljivim zahtjevima;
8.
„korektivna mjera” znači mjera za odstranjivanje uzroka nalaza neusklađenosti s primjenljivim zahtjevima kako bi se spriječilo ponavljanje;
9.
„neposredni sigurnosni problem” znači situacija u kojoj postoji dokaz da je proizvod, usluga, sustav, sastavni dio, oprema ili postrojenje u takvom stanju, ili se njome upravlja ili se daje ili održava na takav način, da postoji vjerojatnost nastanka štete za ljude ako se situacija odmah ne ispravi.
Članak 3.
Načela koja se primjenjuju na praćenje
1. Agencija prati primjenu zahtjeva iz članka 1. od strane nadležnih tijela kao i njihovu ujednačenu provedbu u skladu s metodologijom utvrđenom u ovoj Uredbi i o tome podnosi izvješće.
2. Praćenje mora biti kontinuirano i temeljiti se na riziku, na temelju informacija koje su Agenciji na raspolaganju. Ono uključuje ocjenu sposobnosti nadležnih tijela za ispunjavanje njihovih odgovornosti u vezi s nadzorom sigurnosti, prema potrebi provođenjem inspekcijskih pregleda i daljnjih mjera na temelju nalaza koji proizlaze iz tih inspekcijskih pregleda, kako bi se osigurala pravovremena provedba ispravaka i korektivnih mjera.
3. Praćenje se temelji na sustavnom pristupu. Ono uključuje sva područja i kritične elemente sustava nadzora sigurnosti, kako ih je definirao ICAO. Posebna se pozornost pridaje sučeljima između područja.
4. Praćenje se provodi na transparentan, učinkovit, djelotvoran, usklađen i dosljedan način.
5. Agencija analizira rezultate svojih aktivnosti praćenja kako bi utvrdila potrebu za regulatornim poboljšanjima.
Članak 4.
Načela koja se primjenjuju na inspekcijski nadzor i nalaze
1. Pri inspekcijskom nadzoru nadležnih tijela uzimaju se u obzir rezultati ranijih inspekcijskih nadzora te se posebna pažnja pridaje promjenama regulatornih zahtjeva, sposobnosti nadležnog tijela za nadzor sigurnosti koja mora biti razmjerna razini složenosti djelatnosti koja je pod njihovim nadzorom, osiguravajući kao prioritet visoku i ujednačenu razinu sigurnosti komercijalnog zračnog prijevoza.
2. Inspekcijski nadzori mogu obuhvaćati inspekcijske nadzore poduzeća ili udruženja poduzeća koje nadzire nadležno tijelo u kojem se provodi inspekcijski nadzor.
3. Ako se dotične stranke tako dogovore, inspekcijski nadzor može uključivati inspekcijski nadzor vojnih objekata otvorenih za javnu upotrebu ili usluga koje vojno osoblje pruža javnosti, kako bi se provjerilo jesu li ispunjeni zahtjevi iz članka 1. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 216/2008.
4. Inspekcijski nadzor obavlja skupina sastavljena od osoblja koje je ovlastila Agencija, koje mora biti kvalificirano i osposobljeno za njihovu odgovarajuću područje (područja). Ovlašteno osoblje primjenjuje načela neovisnosti, integriteta, etičkog ponašanja, dužne pažnje, poštenog prikaza i povjerljivosti.
5. Ako Agencija otkrije da jedan ili više certifikata nisu u skladu s Uredbom (EZ) br. 216/2008 i njezinim provedbenim pravilima, o tom se nalazu nesukladnosti obavješćuje dotično nadležno tijelo. Ako se utvrđena nesukladnost ne ispravi pravovremeno, Agencija daje preporuke u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 2168/2008 kako bi se omogućila odluka o uzajamnom priznavanju navedenog (navedenih) certifikata.
6. Agencija razvrstava i prati nalaze neusklađenosti utvrđene tijekom inspekcijskih nadzora iz stavaka 1., 2. i 3. ovisno o njihovom utjecaju na sigurnost, pri čemu se prednost daje nalazima povezanim sa sigurnošću. Agencija također bez odlaganja obavješćuje nadležna tijela država članica kada se neposredni sigurnosni problem ne riješi na zadovoljavajući način.
7. Ovom se Uredbom ne dovode u pitanje članci 15. i 58. Uredbe (EZ) br. 216/2008, Odluka Komisije 2001/844/EZ, EZUČ, Euratom (17), Uredba (EZ) br. 2111/2005 Europskog parlamenta i Vijeća (18) i Uredba Komisije (EZ) br. 473/2006 (19).
Članak 5.
Razmjena informacija
1. Nadležna tijela država članica pružaju Agenciji sve potrebne informacije koje su relevantne za njihov nadzor sigurnosti, obuhvaćajući sve kritične elemente njihovog sustava nadzora sigurnosti, uključujući poduzeća i udruženja poduzeća pod njihovim nadzorom. Te se informacije pružaju u obliku i na način koji određuje Agencija, uzimajući u obzir informacije koje su stavljene na raspolaganje ICAO-u.
2. Agencija može također od nadležnih tijela država članica zatražiti ad hoc informacije. Prilikom dostavljanja takvog zahtjeva za informacijama, Agencija navodi pravnu osnovu i svrhu njezinog zahtjeva, navodi koje informacije traži te određuje rok u kojemu se te informacije moraju dostaviti.
3. Agencija nadležnim tijelima država članica daje relevantne informacije za potporu ujednačene provedbe primjenljivih zahtjeva.
Članak 6.
Nacionalni koordinator za standardizaciju
1. Države članice imenuju nacionalnog koordinatora za standardizaciju, koji djeluje kao njihova glavna kontaktna točka za sve aktivnosti standardizacije, a posebno za koordiniranje razmjene informacija predviđene u članku 5. stavku 1. Nacionalni koordinator za standardizaciju odgovoran je za:
(a)
stalno održavanje i ažuriranje informacija koje se dostavljaju Agenciji, uključujući informacije zatražene u skladu s člancima 3., 4. i 5., planove ispravaka i korektivnih mjera te dokaze o provedbi dogovorenih korektivnih mjera;
(b)
pomaganje Agenciji u svim fazama inspekcijskog nadzora i osiguravanje da skupina za inspekcijski nadzor ima pratnju tijekom cjelokupnog inspekcijskog nadzora na licu mjesta.
2. Nadležna tijela osiguravaju da postoje jasne linije komunikacije između imenovanog nacionalnog koordinatora za standardizaciju i njihove unutarnje organizacije, kako bi mogao pravilno izvršavati svoje odgovornosti.
Članak 7.
Stalno praćenje
1. Stalno praćenje iz članka 3. uključuje sljedeće:
(a)
prikupljanje i analizu podataka i informacija koje osiguravaju nadležna tijela država članica, međunarodna organizacija civilnog zrakoplovstva (ICAO), Komisija ili drugi relevantni izvori;
(b)
ocjenjivanje sposobnosti nadležnog tijela za izvršavanje njegovih odgovornosti u vezi s nadzorom sigurnosti;
(c)
ovisno o ocjeni iz točke (b), određivanje prioriteta, planiranje i određivanje raspona inspekcijskih nadzora;
(d)
obavljanje takvih inspekcijskih nadzora, uključujući s njima povezano izvješćivanje;
(e)
praćenje i zaključivanje nalaza nesukladnosti, utvrđenih inspekcijskim nadzorom.
2. Za ocjenjivanje iz stavka 1. točke (b), Agencija uspostavlja, razvija i održava jedinstveni model, uzimajući u obzir najmanje sljedeće elemente:
(a)
veličinu i složenost zrakoplovnog sektora;
(b)
ozbiljne nezgode, nesreće, nesreće sa smrtnim ishodom i s njima povezane smrtne slučajeve;
(c)
rezultate inspekcijskih pregleda na stajanci;
(d)
rezultate prethodnih inspekcijskih nadzora;
(e)
sposobnost nadležnih tijela za djelotvornu provedbu ispravaka i korektivnih mjera;
(f)
rezultate revizija izvedenih na temelju međunarodnih konvencija ili državnih programa za ocjenu sigurnosti;
(g)
postojanje mjera u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 216/2008 ili s člankom 258. Ugovora.
3. Rezultati modela iz stavka 2. te ulazni podaci i rezultati ocjenjivanja stavljaju se na raspolaganje nacionalnom koordinatoru za standardizaciju dotične države članice.
4. Agencija prilagođava program inspekcijskog nadzora s obzirom na stalno praćenje, čime se odražavaju i poboljšanja i pogoršanja performanse sigurnosti. Kada postoji dokaz da je došlo do pogoršanja performanse sigurnosti, Agencija poduzima odgovarajuće mjere.
Članak 8.
Program inspekcijskog nadzora
1. Agencija u suradnji s Komisijom uspostavlja višegodišnji program u kojem su navedeni inspekcijski nadzori iz članka 10. stavka 1. točke (a), kao i godišnji program u kojem su navedeni inspekcijski nadzori iz članka 10. stavka 1. točaka (a) i (b).
2. U programima inspekcijskih nadzora navodi se dotična država članica (države članice), vrsta inspekcijskog nadzora, područja u kojima će se izvesti inspekcijski pregled i predviđeni rokovi za fazu inspekcijskog pregleda na licu mjesta, uzimajući u obzir model iz članka 7.
3. Agencija može prilagoditi programe inspekcijskih nadzora kako bi se uzeli u obzir rizici koji se pojavljuju i koji proizlaze iz stalnog praćenja iz članka 7.
4. Godišnji se program dostavlja Komisiji, članovima upravljačkog odbora Agencije kao dio programa rada Agencije u skladu s člankom 33. stavkom 2. točkom (c) Uredbe (EZ) br. 216/2008 i nacionalnom koordinatoru za standardizaciju dotične države članice.
Članak 9.
Područja inspekcijskog nadzora
1. Agencija obavlja inspekcijske preglede u vezi sa svakim od područja definiranih u poglavlju II. Uredbe (EZ) br. 216/2008. Ta područja uključuju:
(a)
plovidbenost, kako je određena u članku 5. i zaštitu okoliša, kako je određena u članku 6. navedene Uredbe;
(b)
letačko osoblje, kako je određeno u člancima 7. i 8. navedene Uredbe;
(c)
letačke operacije, kako su određene u člancima 8. i 9. navedene Uredbe;
(d)
inspekcijske preglede na stajanci, kako su određeni u članku 10. navedene Uredbe;
(e)
aerodrome, kako su određeni u članku 8.a navedene Uredbe;
(f)
ATM/ANS i kontrolore zračnog prometa, kako su određeni u člancima 8.b i 8.c navedene Uredbe.
Mogu se odrediti dodatna područja, ovisno o razvoju Uredbe (EZ) br. 216/2008 ili na zahtjev Komisije.
2. Agencija osigurava da se njezina sredstva odgovarajuće rasporede na praćenje i inspekcijske preglede različitih područja, ovisno o rezultatima stalnog praćenja iz članka 7.
Članak 10.
Vrste inspekcijskih nadzora
1. Agencija obavlja:
(a)
cjelovite inspekcijske preglede sa svrhom inspekcijskog pregleda jednog ili više područja: ti se inspekcijski pregledi obavljaju u intervalima koji se određuju na temelju rezultata stalnog praćenja;
(b)
usmjerene inspekcijske preglede sa svrhom inspekcijskog pregleda određenih područja unutar jednog ili više područja, i/ili sa svrhom ocjenjivanja statusa provedbe dogovorenih ispravaka i korektivnih mjera;
(c)
ad hoc inspekcijske preglede sa svrhom istraživanja određenih problema koji proizlaze iz stalnog praćenja koje provodi Agencija ili na zahtjev Komisije.
2. Bez obzira na inspekcijske preglede iz stavka 1., Agencija može utvrditi nalaze izvan lokacije inspekcijskog pregleda, kada prikupi dovoljno dokaza o nesukladnosti.
Članak 11.
Kriteriji osposobljavanja, kvalifikacije i ovlaštenja za skupine za inspekcijski nadzor
1. Agencija određuje kriterije kvalifikacije za osoblje koje sudjeluje u skupinama za inspekcijski nadzor.
2. Kriteriji kvalifikacije uključuju:
(a)
poznavanje institucionalnog i regulatornog okvira, posebno ove Uredbe, kao i relevantnih međunarodnih sporazuma;
(b)
poznavanje revizijskih tehnika i iskustvo s njima;
(c)
tehnička osposobljenost i praktično iskustvo u odgovarajućem području (područjima) iz članka 9.
3. Voditelji skupine su osobe koje su zaposlene u Agenciji. Njihovi kriteriji kvalifikacije, uz one iz stavka 2., uključuju sposobnosti upravljanja skupinom i komunikacijske sposobnosti u međunarodnim uvjetima i u osjetljivim situacijama.
4. Članovi skupine su osobe koje su zaposlene u Agenciji ili privremeno dodijeljeno osoblje.
5. I voditelji i članovi skupina moraju biti osposobljeni u pogledu primjenljivih zahtjeva i postupaka Agencije. Agencija osigurava stalnu stručnost voditelja i članova skupina kako bi mogli sudjelovati u inspekcijskim nadzorima kao ovlašteno osoblje. Agencija za tu svrhu uspostavlja programe trajnog osposobljavanja.
6. Agencija može osobe koje ispunjavaju kriterije kvalifikacije i koje su odgovarajuće osposobljene ovlastiti za sudjelovanje u skupinama za inspekcijski nadzor.
Članak 12.
Uspostavljanje skupina za inspekcijske nadzore
1. Inspekcijske nadzore obavljaju skupine koje uspostavlja Agencija i sastoje se od ovlaštenog osoblja u skladu s člankom 11.
2. Agencija određuje sastav skupine kako bi se postigla minimalna veličina skupine koja je potrebna za pokrivanje zahtijevanih stručnih znanja i radnog opterećenja, uzimajući u obzir vrstu inspekcijskog nadzora, opseg, broj predmetnih područja i očekivani program. Svaka se skupina sastoji najmanje od voditelja skupine i jednog člana skupine. U svakom slučaju, Agencija osigurava da veličina skupine bude razmjerna opsegu inspekcijskog nadzora.
3. Pri uspostavljanju skupina, Agencija osigurava da nema sukoba interesa bilo s nadležnim tijelima bilo s poduzećima ili udruženjima poduzeća kod kojih se provodi inspekcijski nadzor.
4. Pravovremeno, prije početka inspekcijskog nadzora, Agencija zahtijeva od nadležnih tijela ili organizacija koje privremeno dodjeljuju osoblje, informacije o raspoloživosti članova skupina za sudjelovanje u fazi inspekcijskog pregleda na licu mjesta.
5. Troškove nastale radi sudjelovanja nacionalnih koordinatora za standardizaciju, kako je predviđeno u članku 14. stavku 2. i članku 19. stavku 2., te privremeno dodijeljenog osoblja u inspekcijskim nadzorima koje provodi Agencija, snosi Agencija u skladu s pravilima Unije i ne dovodeći u pitanje godišnji proračunski postupak Unije.
Članak 13.
Provođenje inspekcijskih nadzora
1. Inspekcijski nadzori iz članka 10. stavka 1. točaka (a) i (b) uključuju sljedeće faze:
(a)
pripremnu fazu koja traje najmanje 10 tjedana prije inspekcijskog pregleda;
(b)
fazu inspekcijskog pregleda na licu mjesta;
(c)
fazu izvješćivanja koja traje najviše 10 tjedana nakon završetka faze inspekcijskog pregleda na licu mjesta.
2. Ad hoc inspekcijski pregledi iz članka 10. stavka 1. točke (c) najavljuju se dotičnom nadležnom tijelu dva tjedna unaprijed, ali se ne moraju ispunjavati rokovi i postupci predviđeni u člancima 14., 15. i 16., osim u pogledu završnog izvješća.
3. O nalazima nesukladnosti utvrđenim tijekom inspekcijskih nadzora iz članka 10. podnosi se izvješće u skladu s člankom 16., oni se dalje prate i zaključuju u skladu s člankom 17. te se razvrstavaju u skladu s člankom 18.
Članak 14.
Pripremna faza
1. Tijekom pripremne faze inspekcijskog nadzora, Agencija:
(a)
obavješćuje nadležno tijelo o inspekcijskom nadzoru, uključujući predviđenu vrstu, područje (područja) i područja inspekcijskog pregleda, najmanje 10 tjedana prije inspekcijskog pregleda na licu mjesta;
(b)
prikuplja informacije potrebne za pripremu inspekcijskog pregleda, uzimajući u obzir informacije koje su na raspolaganju iz stalnog praćenja;
(c)
određuje okvir, opseg i program inspekcijskog pregleda, uključujući inspekcijski pregled poduzeća ili udruženja poduzeća, uzimajući u obzir informacije iz stalnog praćenja;
(d)
određuje veličinu i sastav skupine za inspekcijski nadzor;
2. Nakon obavijesti o inspekcijskom nadzoru, nadležno tijelo surađuje s Agencijom, kako bi se brzo pripremila faza inspekcijskog pregleda na licu mjesta. Ako se to smatra potrebnim, može se organizirati preliminarni sastanak između skupine za inspekcijski nadzor i nacionalnog koordinatora za standardizaciju.
3. Agencija dostavlja nadležnom tijelu program inspekcijskog nadzora i podatke o sastavu skupine, najmanje dva tjedna prije faze inspekcijskog pregleda na licu mjesta.
Članak 15.
Faza inspekcijskog pregleda na licu mjesta
1. Tijekom faze inspekcijskog pregleda na licu mjesta, Agencija:
(a)
organizira uvodni sastanak s nacionalnim koordinatorom za standardizaciju i nadležnim tijelom kod kojeg se provodi inspekcijski nadzor;
(b)
prati nalaze nesukladnosti koji su utvrđeni ranijim inspekcijskim pregledima i koji još nisu riješeni te provjerava odgovarajuće ispravke i korektivne mjere;
(c)
obavješćuje nadležno tijelo o svakom neposrednom sigurnosnom problemu, kada se takav problem utvrdi tijekom inspekcijskog pregleda;
(d)
na završnom sastanku predočava nadležnom tijelo kod kojeg je proveden inspekcijski pregled popis preliminarnih nalaza nesukladnosti koje su utvrđene ili praćene tijekom inspekcijskog pregleda.
2. Osim toga, Agencija može:
(a)
obaviti inspekcijski pregled glavnih ureda i, u opsegu koji smatra potrebnim, bilo kojih područnih ureda nadležnog tijela i kvalificiranih subjekata kojima je nadležno tijelo moglo dodijeliti poslove;
(b)
u okviru inspekcijskog pregleda nadležnog tijela, obaviti inspekcijski pregled poduzeća ili udruženja poduzeća koje to nadležno tijelo nadzire; u tom slučaju, nadležno tijelo može pratiti skupina za inspekcijski nadzor;
(c)
obavljati razgovore sa zaposlenicima nadležnog tijela kod kojeg se obavlja inspekcijski nadzor i kvalificiranih subjekata, ako postoje, te posjećenih poduzeća i udruženja poduzeća, ako postoje;
(d)
pregledati zakonodavstvo, postupke, certifikate, evidencije, podatke i bilo kakav drugi relevantni materijal.
Članak 16.
Faza izvješćivanja
1. Tijekom faze izvješćivanja o inspekcijskom pregledu, Agencija u roku od šest tjedana od završnog sastanka u okviru inspekcijskog pregleda na licu mjesta, pregledava preliminarne nalaze, razvrstava ih i na toj osnovi izrađuje nacrt izvješća koji upućuje nadležnom tijelo kod kojeg je izveden inspekcijski pregled.
2. Nacrt izvješća uključuje najmanje:
(a)
informativni sažetak u kojem su prikazani zaključci;
(b)
detalje o obavljanju inspekcijskog pregleda, uključujući vrstu inspekcijskog pregleda, obuhvaćenog područja, opseg i sastav skupine;
(c)
analizu razrađenu po kritičnim elementima, koja je usmjerena na glavne nalaze;
(d)
popis nalaza utvrđenih nesukladnosti ili praćenja tijekom inspekcijskog pregleda, zajedno s njihovim razvrstavanjem;
(e)
preporuke, uključujući prema potrebi, preporuke o uzajamnom priznavanju certifikata.
3. O nalazima nesukladnosti obavješćuje se putem nacrta izvješća iz stavka 2., osim ako je Agencija o njima već obavijestila u pisanom obliku na neki drugi način.
4. U roku od dva mjeseca od obavijesti, nadležno tijelo može Agenciji dostaviti primjedbe u pisanom obliku.
5. U roku od 10 tjedana od završnog sastanka, Agencija izdaje završno izvješće na temelju nacrta izvješća iz stavka 2., u kojem se odražavaju moguće primjedbe nadležnog tijela kod kojeg je izveden inspekcijski nadzor. Agencija može, prema potrebi, prilagoditi opis nalaza nesukladnosti, njegovu pravnu osnovu, razvrstavanje ili status, kako bi se uvažile primjedbe te ispravci ili korektivne mjere dostavljeni tijekom faze izvješćivanja.
6. Agencija za svaku državu članicu uspostavlja i održava status stalnog praćenja, koji se na zahtjev dostavlja dotičnoj državi članici i Komisiji.
7. Završno se izvješće upućuje nadležnom tijelu kod kojeg je proveden inspekcijski nadzor i Komisiji, koja potom to izvješće može, prema potrebi, poslati dotičnoj državi članici i drugim nadležnim tijelima.
Članak 17.
Daljnje praćenje i zaključenje nalaza
1. Najkasnije četiri tjedna nakon primitka obavijesti od Agencije, nadležno tijelo predlaže ispravak i korektivne mjere za sve nalaze nesukladnosti razvrstane u skladu s člankom 18. stavkom 1. točkama (b) i (c).
2. Najkasnije 10 tjedna nakon primitka obavijesti od Agencije, nadležno tijelo predlaže korektivne mjere za sve nalaze nesukladnosti razvrstane u skladu s člankom 18. stavkom 1. točkama (a).
3. Nadležno tijelo u primjerenom roku dostavlja Agenciji izvješće o završetku korektivnih mjera i dokaze o tome.
4. Agencija:
(a)
pravovremeno ocjenjuje ispravke i korektivne mjere koje je dostavilo nadležno tijelo ili zahtijeva daljnje pojašnjenje;
(b)
odobrava ili odbija ispravke i/ili korektivne mjere koje su bile dostavljene u roku od 16 tjedana nakon obavijesti;
(c)
prati zadovoljavajuću provedbu korektivnih mjera;
(d)
utvrđuje bilo kakvu potrebu za dodatnim mjerama u skladu s člankom 22.;
(e)
putem izvješća o statusu, redovito izvješćuje nadležno tijelo i Komisiju o nalazima nesukladnosti i o povezanim ispravcima/korektivnim mjerama;
(f)
zaključuje nalaze nesukladnosti kada je zadovoljna sa završetkom korektivnih mjera i dostavljenim dokazima, evidentira zaključenje nalaza nesukladnosti i o tome primjereno obavješćuje nadležno tijelo.
5. Za potrebe točke (c), Agencija može od nadležnog tijela zatražiti dokaze ili pojašnjenja. Agencija također može odlučiti da na licu mjesta inspekcijskim pregledom provjeri provedbu.
6. Kada nalazi nesukladnosti podliježu mjerama u slučaju kršenja odredaba u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 216/2008 ili u skladu s Ugovorom, Agencija osigurava odgovarajuće praćenje i savjetovanje s Komisijom i ne zaključuje bilo kakav takav nalaz bez prethodne usklađenosti s Komisijom.
Članak 18.
Razvrstavanje nalaza
1. Agencija sve nalaze nesukladnosti koje je utvrdila u okviru inspekcijskih nadzora iz članka 10. razvrstava i o njima izvješćuje, u pogledu toga odnose li se na upravne zahtjeve ili na tehničke zahtjeve, u jedan od sljedećih razreda:
(a)
razred C: nesukladnost s primjenljivim zahtjevima koja uglavnom stvara probleme u vezi sa standardizacijom;
(b)
razred D: nesukladnost s primjenljivim zahtjevima koja stvara probleme u vezi sa standardizacijom i, ako se pravovremeno ne ispravi, sigurnosne probleme;
(c)
razred G: neposredni sigurnosni problem.
2. Prioriteti za izvješćivanje, praćenje i zaključivanje određuju se ovisno o njihovom razvrstavanju.
Članak 19.
Neposredni sigurnosni problem
1. Kada Agencija obavijesti o neposrednom sigurnosnom problemu:
(a)
Agencija zahtijeva od nadležnog tijela poduzimanje korektivnih mjera, uključujući trenutačne ispravke;
(b)
nadležno tijelo primjenjuje učinkovite ispravke kako bi otklonilo nalaz te o tome Agenciji dostavlja dokaze.
2. U roku od dva tjedna od obavijesti o neposrednom sigurnosnom problemu, Agencija može od nadležnog tijela zatražiti da prisustvuje na sastanku, kako bi se ocijenila provedba trenutačnih ispravaka.
3. Ako Agencija nije zadovoljna s ispravcima, ona daje preporuke Komisiji, koje, prema potrebi, uključuju zahtjev u vezi s uzajamnim priznavanjem certifikata koje je izdalo to nadležno tijelo. Agencija također odmah obavješćuje nadležna tijela država članica.
Članak 20.
Evidencije
1. Agencija uspostavlja sustav vođenja evidencije za odgovarajuće pohranjivanje, dostupnost i pouzdanu sljedivost promjena u vezi s:
(a)
osposobljavanjem, kvalifikacijom i ovlaštenjem voditelja i članova skupina;
(b)
programima inspekcijskih nadzora;
(c)
izvješćima;
(d)
nalazima i povezanim dokazima;
(e)
dogovorenim ispravcima i korektivnim mjerama;
(f)
zaključenjem nalaza nesukladnosti i povezanim dokazima;
(g)
preporukama u pogledu uzajamnog priznavanja certifikata;
(h)
ocjenama iz članka 7. stavka 1. točke (b).
2. Sve se evidencije čuvaju najmanje 15 godina, podložno primjenljivom zakonodavstvu o zaštiti podataka.
Članak 21.
Pristup informacijama sadržanim u izvješćima o inspekcijskim pregledima
1. Kada se informacije sadržane u izvješću o inspekcijskom pregledu odnose na poduzeće ili udruženje poduzeća koje je pod sigurnosnim nadzorom treće zemlje i spadaju u područje primjene sporazuma Unije sklopljenog u skladu s člankom 12. Uredbe (EZ) br. 216/2008, te se informacije stavljaju na raspolaganje trećoj zemlji kao dio takvog sporazuma u skladu s njegovim odgovarajućim odredbama.
2. Kada informacije sadržane u izvješću o inspekcijskom pregledu spadaju u područje primjene Memoranduma o suradnji između Unije i ICAO-a, te se informacije stavljaju na raspolaganje ICAO-u u skladu s odredbama Memoranduma o suradnji i odgovarajućeg priloga o sigurnosti.
3. Kada se informacije sadržane u izvješću o inspekcijskom pregledu odnose na tekuća istraživanja sigurnosti koja se provode u skladu s Uredbom (EU) br. 996/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (20), te se informacije bez odlaganja stavljaju na raspolaganje tijelu koje je nadležno za istraživanje sigurnosti.
4. Za potrebe Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća (21), smatra se da proces donošenja odluka u vezi s izvješćem o inspekcijskom nadzoru nije zaključen, prije nego što se zaključe povezani nalazi nesukladnosti.
Članak 22.
Dodatne mjere
1. Agencija utvrđuje bilo kakav propust provedbe praćenja nalaza nesukladnosti, poput sljedećeg:
(a)
korektivna mjera nije bila dostavljena u roku iz članka 17. stavka 1.;
(b)
Agencija se nije složila s korektivnom mjerom u roku iz članka 17. stavka 4. točke (b);
(c)
korektivna mjera nije odgovarajuće provedena.
2. U slučajevima iz stavka 1., Agencija zahtijeva od nadležnog tijela da dostavi pojašnjenja o propustu i dodatne mjere, određujući rok za odgovor.
3. Agencija ocjenjuje posljedice propusta zajedno s odgovorom dobivenim od nadležnog tijela u postavljenom roku. Na temelju takve ocjene, Agencija može:
(a)
odobriti dostavljene dodatne mjere; ili
(b)
izdati dodatno izvješće dotičnom nadležnom tijelu i Komisiji. To izvješće uključuje ocjenu Agencije i preporuke koje Agencija daje Komisiji uključujući, kada se to smatra potrebnim, preporuke o uzajamnom priznavanju certifikata koje je izdalo to nadležno tijelo.
4. Ne dovodeći u pitanje Uredbu (EZ) br. 2111/2005, nakon primitka dodatnog izvješća iz stavka 3. točke (b), Komisija može poduzeti bilo koji od sljedećih koraka:
(a)
uputiti primjedbe dotičnoj državi članici ili zatražiti dodatno objašnjenje radi pojašnjenja cjelokupnog nalaza nesukladnosti ili nekog njegovog dijela;
(b)
zahtijevati od Agencije obavljanje ad hoc inspekcijskog pregleda radi provjere provedbe ispravaka i korektivnih mjera;
(c)
pokrenuti postupak iz članka 11. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 216/2008 kako bi odlučila ispunjavaju li certifikati koje je izdalo nadležno tijelo primjenljive zahtjeve;
(d)
pokrenuti postupak iz članka 258. Ugovora.
Članak 23.
Godišnje izvješće
Agencija, svake godine najkasnije do 31. ožujka, dostavlja Komisiji godišnje izvješće o aktivnostima stalnog praćenja i inspekcijskim nadzorima izvedenim tijekom prethodne godine. To izvješće sadrži analizu rezultata aktivnosti i inspekcijskih nadzora, koji odražavaju sposobnost nadležnih tijela za izvršavanje njihovih odgovornosti u vezi s nadzorom sigurnosti, kao i preporuke za moguća poboljšanja. U preporukama se posebno utvrđuju ona tehnička pravila koja bi se trebala uspostaviti ili izmijeniti u skladu s člankom 17. stavkom 2. točkom (b) Uredbe (EZ) br. 216/2008, kao i one mjere Agencije koje bi se trebale uspostaviti ili izmijeniti u skladu s člankom 18. točkom (c) Uredbe (EZ) br. 216/2008.
Članak 24.
Radni postupci
Agencija, najkasnije u roku od šest mjeseci od stupanja ove Uredbe na snagu, revidira svoje radne postupke kako bi provela zadaće koje su u skladu s člancima 3. i 23. prenesene na nju.
Članak 25.
Prijelazna rješenja
1. Za nalaze nesukladnosti koje je Agencija utvrdila u skladu s Uredbom (EZ) br. 736/2006 i za koje u vrijeme stupanja na snagu ove Uredbe Agenciji nisu bili dostavljeni dokazi o zaključenju, smatra se da su utvrđeni u skladu s ovom Uredbom i s njima se postupa u skladu s tim.
2. Za planove korektivnih mjera koje je Agencija odobrila u skladu s Uredbom (EZ) br. 736/2006 smatra se da su odobreni u skladu s ovom Uredbom.
3. Voditelji i članovi skupina koje je Agencija ovlastila u skladu s Uredbom (EZ) br. 736/2006 smatraju se osobljem ovlaštenim u skladu s ovom Uredbom.
Članak 26.
Stavljanje izvan snage
Uredba (EZ) br. 736/2006 stavlja se izvan snage.
Članak 27.
Stupanje na snagu i primjena
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 28. lipnja 2013.