РЕШЕНИЕ № 1313/2013/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 17 декември 2013 година
относно Механизъм за гражданска защита на Съюза
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 196 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура,
като имат предвид, че:
(1)
Поради значителното увеличаване на броя и сериозността на природните и причинените от човека бедствия през последните години и при положение, че бъдещите бедствия ще бъдат по-драстични и комплексни, с по-значителни и дългосрочни последици, вследствие по-специално на изменението на климата и на потенциалните взаимодействия между няколко природни и технологични опасности, все по-голямо значение придобива един интегриран подход към управлението при бедствия. Европейският съюз следва да насърчава солидарността и да подпомага, допълва и улеснява координацията на действията на държавите членки в областта на гражданската защита с оглед подобряване ефективността на системите за превенция, готовност и реагиране при природни и причинени от човека бедствия.
(2)
С Решение 2001/792/ЕО, Евратом на Съвета (2), преработено с Решение 2007/779/ЕО, Евратом на Съвета (3), беше създаден Механизъм на Общността за гражданска защита. Финансирането на този механизъм е осигурено чрез Решение 2007/162/ЕО, Евратом на Съвета (4), с което се създава финансов инструмент в областта на гражданската защита („финансовият инструмент“). В него се предвижда отпускането на финансова помощ от Съюза едновременно за повишаване на ефективността на реакцията при сериозни извънредни ситуации и за засилване на превантивните мерки и мерките за повишаване на готовността за всякакви извънредни ситуации, включително продължаване на мерките, предприети по-рано по силата на Решение 1999/847/ЕО на Съвета (5). Действието на финансовия инструмент изтича на 31 декември 2013 г.
(3)
Защитата, осигурявана съгласно Механизма за гражданска защита на Съюза („Механизма на Съюза“), следва да обхваща преди всичко населението, но също така и околната среда и имуществото, включително културното наследство, срещу всички видове природни и причинени от човека бедствия, включително екологични бедствия, замърсяване на морската среда и извънредни ситуации, свързани с остри здравословни проблеми, които възникват на територията на Съюза или извън него. При всички тези бедствия може да се наложи съдействие от гражданска защита и друга спешна помощ съгласно Механизма на Съюза в допълнение към способностите за реагиране на засегнатата държава. По отношение на бедствията, причинени от терористични актове, ядрени или радиационни аварии, Механизмът на Съюза следва да обхваща само действията за готовност и реагиране в областта на гражданската защита.
(4)
Механизмът на Съюза следва да играе роля и при прилагането на член 222 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), като предоставя при необходимост своите ресурси и способности.
(5)
Механизмът на Съюза представлява явен израз на европейската солидарност, чрез осигуряване на практически и своевременен принос за превенцията на бедствия и готовността за тях и за реакцията при бедствия и непосредствена заплаха от бедствия, без да се засягат съответните водещи принципи и механизми в областта на гражданската защита. Следователно настоящото решение следва да не накърнява реципрочните права и задължения на държавите членки, произтичащи от двустранни или многостранни договори, които се отнасят до въпросите, обхванати от настоящото решение, нито отговорността на държавите членки да защитават населението, околната среда, както и имуществото на тяхна територия.
(6)
Механизмът на Съюза следва надлежно да отчита съответното право на Съюза и международните ангажименти, да използва възможностите за полезно взаимодействие със съответните инициативи на Съюза, например европейската програма за мониторинг на Земята (Коперник), Европейската програма за защита на критичната инфраструктура (EPCIP) и общата среда за обмен на информация (CISE).
(7)
В управлението при бедствия е много важна ролята на регионалните и местните власти. Ето защо е необходимо тези регионални и местни власти да бъдат подходящо включвани в дейностите, предприемани съгласно настоящото решение, в съответствие с националните структури на държавите членки.
(8)
Превенцията има решаващо значение за защитата от бедствия и налага предприемането на по-нататъшни действия, както се посочва в Заключенията на Съвета от 30 ноември 2009 г. и в резолюцията на Европейския парламент от 21 септември 2010 г. относно съобщението на Комисията, озаглавено „Подход на Общността за превенция на природни и причинени от човека бедствия“. Механизмът на Съюза следва да включва обща политическа рамка за действията на Съюза за превенция на риска от бедствия, чиято цел е да се постигне по-високо ниво на защита и устойчивост срещу бедствия чрез предотвратяване или ограничаване на техните въздействия и чрез насърчаване на култура на превенция, включително надлежно разглеждане на евентуални въздействия на изменението на климата и нуждата от подходящи действия за адаптация. Във връзка с това оценките на риска, планирането на управлението на риска, оценката на способността за управление на риска, извършвани от всяка държава членка на национално или на съответното поднационално равнище с участието по целесъобразност на други служби, прегледът на рисковете, извършван на равнище на Съюза, както и партньорските проверки имат основно значение за осигуряване на интегриран подход за управлението при бедствия, обединяващ действията за превенция на риска, готовност и реагиране. Поради това Механизмът на Съюза следва да включва обща рамка за обмен на информация относно рисковете и способностите за управление на риска, без да се засяга член 346 от ДФЕС, който гарантира, че нито една държава членка не следва да бъде задължавана да предоставя информация, чието разкриване тя счита за противоречащо на основните интереси на нейната сигурност.
(9)
Като допринася за по-нататъшното развитие и по-добрата интеграция на транснационалните системи от общоевропейски интерес за откриване, ранно предупреждаване и оповестяване, Съюзът следва да подпомага държавите членки в свеждането до минимум на необходимото време за реагиране при бедствия и за предупреждаване на гражданите на ЕС. Такива системи следва да отчитат и да се основават на съществуващи и бъдещи информационни източници и системи, като същевременно се насърчават подходящи нови технологии.
(10)
Механизмът на Съюза следва да включва обща политическа рамка, насочена към непрекъснато подобряване на степента на готовност на системите и службите за гражданска защита, на техния персонал и на населението в рамките на Съюза. Това следва да включва програма за учения, програма за извлечени поуки, както и програми за обучение и мрежа за обучение на равнището на Съюза и държавите членки в областта на превенцията, готовността и реагирането при бедствия, както се изисква в Заключенията на Съвета от 27 ноември 2008 г. относно европейското обучение в областта на управлението при бедствия.
(11)
Изграждането на модули за операции за оказване на помощ в областта на гражданската защита, състоящи се от ресурсите на една или повече държави членки, чиято цел е да бъдат напълно оперативно съвместими, следва да продължава с оглед да се засили сътрудничеството в областта на гражданската защита и да се развие допълнително координираното съвместно бързо реагиране на държавите членки. Модулите следва да се организират на равнището на държавите членки и да бъдат подчинени на тяхното командване и контрол.
(12)
Механизмът на Съюза следва да улесни мобилизирането и координирането на операциите по оказване на помощ. Механизмът на Съюза следва да се основава на структура на Съюза, състояща се от Координационен център за реагиране при извънредни ситуации (ЕRCC), Европейски капацитет за реагиране при извънредни ситуации (EERC) под формата на доброволно обединяване на предварително заделени от държавите членки способности, обучени експерти, Обща система за комуникация и информация при извънредни ситуации (CECIS), управлявана от Комисията, и точки за контакт в държавите членки. Той следва да осигури рамка за набиране на потвърдена информация за положението, за разпространяването ѝ до държавите членки, както и за споделяне на извлечените от операциите поуки.
(13)
С оглед да се подобри планирането на операциите за реагиране при бедствия съгласно Механизма на Съюза и да се повиши наличността на ключови способности, е необходимо да се развие EERC под формата на доброволно обединяване на предварително заделени капацитет от държавите членки и структуриран процес за установяване на евентуални пропуски в капацитета.
(14)
Колкото до операциите по оказване на помощ в отговор на бедствия извън ЕС, Механизмът на Съюза следва да улеснява и подпомага действията, предприемани от държавите членки и Съюза като цяло, с оглед да се насърчи последователността на международната дейност в областта на гражданската защита. В случаите, когато е представена, Организацията на обединените нации (ООН) изпълнява цялостна координираща роля за операциите за подпомагане в трети държави. Помощта, предоставяна по линия на Механизма на Съюза, следва да се координира с ООН и съответни други международни участници, за да се оползотворят максимално наличните ресурси и да се избегне излишно дублиране на усилията. Засилената координация на помощта в областта на гражданската защита посредством Механизма на Съюза е предпоставка за подпомагане на общите усилия за координация и за осигуряване на цялостен принос на ЕС към общите усилия за подпомагане. Когато се предоставя помощ при бедствия съгласно Механизма на Съюза и Регламент (ЕО) № 1257/96 на Съвета (6), Комисията следва да осигурява ефективност, съгласуваност и взаимно допълване на цялостната реакция на Съюза в съответствие с Европейския консенсус относно хуманитарната помощ (7).
(15)
Необходимо е да се подобри наличността на подходящи транспортни средства и достъпът до тях с цел да се подпомогне развитието на способност за бързо реагиране на равнището на Съюза. Съюзът следва да подкрепя и допълва усилията на държавите членки, като улеснява координирането и обединяването на транспортните ресурси и допринася, когато е необходимо, за финансирането за допълнителни транспортни средства, при спазване на определени критерии и като се вземат предвид съществуващите системи.
(16)
Операциите по оказване на помощ следва да бъдат подчинени на нуждите и координирани изцяло на място, така че да се постигне максимална ефективност и да се осигури достъп до пострадалото население. Комисията следва да предоставя подходяща логистична подкрепа за изпратените експертни екипи.
(17)
Механизмът на Съюза може да се използва и за предоставяне на подкрепа за гражданска защита при оказване на консулска помощ на гражданите на Съюза при бедствия в трети държави, ако това бъде поискано от консулските служби на засегнатите държави членки. Засегнатите държави членки следва по възможност да координират тези искания помежду си и със съответните други участници, за да се осигури оптималното използване на Механизма на Съюза и да се избегнат практически трудности на място. Тази подкрепа може да бъде поискана например от „водещата държава“ или от държавата членка, координираща помощта за всички граждани на Съюза. Концепцията за водеща държава следва да се разбира в съответствие с насоките на Европейския съюз относно прилагането на концепцията за пилотна държава по консулски въпроси (8). Настоящото решение се прилага, без да се засягат правилата на Съюза за консулска закрила на гражданите на Съюза в чужбина.
(18)
При планирането на операции за реагиране е полезно да се осъществи връзка и със съответни неправителствени организации и други образувания, за да се установи наличието на допълнителни способности за реагиране, които те биха могли да предоставят в случай на бедствия посредством компетентните органи на държавите членки.
(19)
Използването на военни средства под гражданско ръководство като крайно средство може да представлява важен принос към реакцията при бедствия. Когато се приеме за уместно да се използват военен капацитет при операции за гражданска защита, сътрудничеството с военните органи следва да се подчинява на реда и условията, процедурите и критериите, установени от Съвета или неговите компетентни органи за предоставяне на ММеханизма на Съюза на необходимите военни способности за гражданска защита, както и следва да бъде съобразено със съответните международни насоки.
(20)
Когато помощта по линия на Механизма на Съюза допринася за хуманитарната дейност на Съюза, по-конкретно при сложни извънредни ситуации, действията, за които се получава финансова помощ съгласно настоящото решение, следва да съответстват на хуманитарните принципи и на принципите относно използването на гражданска защита и на военни ресурси, установени в Европейския консенсус относно хуманитарната помощ.
(21)
Участието на страните от Европейската асоциация за свободна търговия (ЕАСТ), които са членки на Европейското икономическо пространство (ЕИП), както и на присъединяващите се държави, страните кандидатки и потенциалните страни кандидатки следва да е възможно. Страните кандидатки и потенциалните страни кандидатки, които не участват в Механизма на Съюза, както и държавите, които са част от европейската политика за съседство (ЕПС), следва също да могат да се възползват от някои действия, финансирани по настоящото решение.
(22)
За да се осигурят еднакви условия за изпълнение на настоящото решение, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия по отношение на: взаимодействието на ERCC с точките за контакт на държавите членки, както и оперативните процедури за реакция при бедствия в рамките на Съюза и извън него; компонентите на CECIS и организацията на обмена на информация чрез CECIS; процеса на изпращане на експертните екипи; установяването на модули, други способности за реагиране и експерти; оперативните изисквания за функционирането и оперативната съвместимост на модулите; целите по отношение на капацитета, изискванията за качеството и оперативната съвместимост, както и процедурата за сертифициране и регистриране, необходими за функционирането на EERC, както и финансовите договорености; установяването на пропуски в EERC и отстраняването им; организирането на програмата за обучение, рамката за ученията и програмата за отчитане на извлечените поуки; и организирането на подкрепата за превоза на помощта. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (9).
(23)
За приемането на актовете за изпълнение, предвидени в настоящото решение следва да бъде използвана процедурата по разглеждане.
(24)
С настоящото решение се засилва сътрудничеството между Съюза и държавите членки и се улеснява координацията в областта на гражданската защита, като се дава възможност за по-ефективни действия поради техния мащаб и взаимното им допълване. При бедствие, което надхвърля способностите за реагиране на държава членка, последната може да реши да използва ММеханизма на Съюза, за да допълни собствените си ресурси за гражданска защита и другите ресурси за реагиране при бедствия.
(25)
Доколкото целите на настоящото решение не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а поради обхвата или последиците могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(26)
Настоящото решение не засяга действия, попадащи в обхвата на бъдещ законодателен акт на Съюза относно създаването на инструмент за стабилност, мерките за обществено здраве, приети с правни актове на Съюза относно програми за действие на Съюза в областта на здравето, нито действията с оглед на безопасността на потребителите, приети с бъдещ законодателен акт на Съюза относно програма за потребителите за периода 2014 -2020 г.
(27)
От съображения за съгласуваност действията, попадащи в обхвата на Решение 2007/124/ЕО, Евратом на Съвета (10) ина бъдещ законодателен акт относно създаването, като част от Фонда за вътрешна сигурност, на инструмента за финансова подкрепа за полицейско сътрудничество, предотвратяване и борба с престъпността и управление на кризи, или свързани с поддържането на реда и законността и гарантирането на вътрешната сигурност, не са обхванати от настоящото решение. Настоящото решение не се прилага за дейности, обхванати от Регламент (ЕО) № 1257/96.
(28)
Разпоредбите на настоящото решение не засягат приемането на правно обвързващи актове съгласно Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, в които се определят специални извънредни мерки в случай на извънредни ситуации, причинени от ядрени или радиационни бедствия.
(29)
Настоящото решение обхваща действията в областта на превенцията, готовността и реагирането при замърсяване на морската среда, с изключение на действията, попадащи в обхвата на Регламент (ЕО) № 1406/2002 на Европейския парламент и на Съвета (11).
(30)
За да може Комисията да осигури изпълнението на настоящото решение, тя може да финансира дейности, свързани с подготовката, мониторинга, контрола, одита и оценката, необходими за управление на ММеханизма на Съюза и постигането на целите му.
(31)
Възстановяването на разходите, възлагането на обществени поръчки и отпускането на безвъзмездни средства съгласно настоящото решение следва да се извършват в съответствие с Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (12). Поради специфичния характер на действията в областта на гражданската защита е уместно да се предвиди безвъзмездните средства да могат да се предоставят и на юридически лица, независимо дали са субекти на частното или на публичното право. Важно е също така да се спазват правилата на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2002, и по-специално тези, свързани с принципите за икономичност, ефикасност и ефективност, залегнали в него.
(32)
Финансовите интереси на Съюза следва да се защитават чрез пропорционални мерки през целия цикъл на разходите, в т.ч. чрез предотвратяване, разкриване и разследване на нередности, възстановяване на изгубени, недължимо изплатени или неправилно използвани средства и, където е необходимо, административни и финансови санкции в съответствие с Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 г.
(33)
С настоящото решение се определя финансов пакет за целия срок на Механизма на Съюза, който представлява основната референтна сума - по смисъла на точка 17от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетните въпроси и доброто финансово управление (13) - за Европейския парламент и за Съвета по време на годишната бюджетна процедура. Тази референтна сума се финансира частично от функция 3 „Сигурност и гражданство“ и частично от функция 4 „Глобална Европа“ на Многогодишната финансова рамка за периода 2014-2020 г.
(34)
Финансовият пакет за изпълнението на настоящото решение следва да бъде разпределен в съответствие с посочените в приложение I проценти.
(35)
Във връзка с прегледа на разбивката на финансовия пакет за изпълнението на настоящото решение предвид резултатите от междинната оценка, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от ДФЕС до 30 юни 2017 г., Процедурата по спешност следва да се прилага, във всеки един момент, когато е необходима незабавна промяна на бюджетните ресурси за целите на действията за реагиране. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегирани актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(36)
Настоящото решение следва да се прилага от 1 януари 2014 г., тъй като е свързано с многогодишната финансова рамка за периода 2014-2020 г,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
ГЛАВА I
ОБЩИ И СПЕЦИФИЧНИ ЦЕЛИ, ПРЕДМЕТ, ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Обща цел и предмет
1. Механизмът за гражданска защита на Европейския съюз („Механизмът на Съюза“) има за цел да засили сътрудничеството между Съюза и държавите членки и да улесни координацията в областта на гражданската защита с цел подобряване на ефективността на системите за превенция, готовност и реагиране при природни и причинени от човека бедствия.
2. Защитата, осигурявана съгласно Механизма на Съюза, обхваща преди всичко населението, но също така и околната среда и имуществото, включително културното наследство, срещу всички видове природни и причинени от човека бедствия, включително последиците от терористични актове и технологични, радиационни или екологични бедствия, замърсяване на морската среда и спешни случаи на остри здравословни проблеми, които възникват на територията на Съюза или извън него. При последиците от терористични актове или радиационни бедствия Механизмът на Съюза може да обхваща само действията за готовност и реагиране.
3. Механизмът на Съюза насърчава солидарността между държавите членки чрез практическо сътрудничество и координация, без да засяга първостепенната отговорност на държавите членки да защитават населението, околната среда и имуществото, включително културното наследство, при бедствия на територията си, както и да обезпечават своите системи за управление при бедствия с достатъчен капацитет, така че те да могат да се справят системно и по подходящ начин с бедствия с характер и величина, които могат с основание да се очакват и за които трябва да бъдат подготвени.
4. В настоящото решение се определят общите правила за Механизма на Съюза и правилата за предоставяне на финансова помощ в рамките на Механизма на Съюза.
5. Механизмът на Съюза не засяга задълженията според съществуващите приложими правни актове на Съюза или на Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия или според съществуващите международни споразумения.
6. Настоящото решение не се прилага за действия, провеждани съгласно Регламент (ЕО) № 1257/96, Регламент (ЕО) № 1406/2002, Регламент (ЕО) № 1717/2006, Решение № 1082/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (14) и законодателството на Съюза относно програми за действие в областта на здравето, вътрешните работи и правосъдието.
Член 2
Обхват
1. Настоящото решение се прилага по отношение на сътрудничеството в областта на гражданската защита. Това сътрудничество включва:
а)
Превантивни действия и действия за повишаване на готовността в рамките на Съюза, а също - доколкото се отнася за член 5, параграф 2, член 13, параграф 3 и член 28 - и извън Съюза; както и
б)
Действия за подпомагане при реагирането при непосредствени неблагоприятни последици от бедствие в рамките на Съюза или извън него, включително в посочените в член 28, параграф 1 държави, вследствие на подадено искане за помощ посредством Механизма на Съюза.
2. В настоящото решение се вземат под внимание специалните потребности на изолираните, най-отдалечените и други региони или острови на Съюза по отношение на превенцията, готовността и реагирането при бедствия, както и специалните потребности на отвъдморските страни и територии по отношение на реагирането при бедствия.
Член 3
Специфични цели
1. Чрез Механизма на Съюза се подпомага, допълва и улеснява координирането на действията на държавите членки при изпълнението на следните общи специфични цели:
а)
постигане на високо ниво на защита срещу бедствия чрез предотвратяване или ограничаване на потенциалните въздействия, чрез насърчаване на култура на превенция и чрез подобряване на сътрудничеството между службите за гражданска защита и съответни други служби;
б)
повишаване на степента на готовност за реагиране при бедствия на равнище на държавите членки и на Съюза;
в)
улесняване на бързо и ефикасно реагиране при бедствия или непосредствена заплаха от такива; както и
г)
увеличаване на обществената осведоменост и готовност за бедствия.
2. Показателите се използват за мониторинг, оценка и преглед по целесъобразност на прилагането на настоящото решение. Тези показатели са:
а)
напредъкът при изпълнение на рамката за превенция на бедствия: измерван с броя на държавите членки, които са предоставили на Комисията обобщен доклад за своите оценки на риска и оценка на способността си за управление на риска, съгласно посоченото в член 6;
б)
напредъкът при повишаване нивото на готовност за бедствия, измерван с количеството на капацитета за реагиране, включен в доброволното обединяване във връзка с целите по отношение на капацитета, посочени в член 11, и броя на модулите, регистрирани в CECIS;
в)
напредъкът при подобряване на реакцията при бедствия, измерван със скоростта на операциите в рамките на Механизма на Съюза и степента, в която помощта допринася за удовлетворяване на нуждите на място; както и
г)
напредъкът при повишаване на осведомеността и готовността на обществото за бедствия, измерван със степента на осведоменост на гражданите на Съюза за рисковете в техния регион.
Член 4
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
1.
„бедствие“ означава всяка ситуация, която има или може да има тежки последици за населението, околната среда или имуществото, включително културното наследство;
2.
„реагиране“ означава всяко действие, което се предприема при искане за помощ в съответствие с Механизма на Съюза в случай на непосредствена заплаха от бедствие или по време на бедствие или след него и което цели овладяване на непосредствените неблагоприятни последици;
3.
„готовност“ означава състояние на подготвеност и способност на човешките и материалните ресурси, структури, общности и организации за ефективно бързо реагиране при бедствие, като това състояние е постигнато в резултат на предварително предприети действия;
4.
„превенция“ означава всяко действие, насочено към намаляване на рисковете или смекчаване на неблагоприятните последици от бедствие за населението, околната среда и имуществото, включително културното наследство;
5.
„ранно предупреждение“ означава своевременното и ефективно предоставяне на информация, което позволява да се предприемат действия за избягване или намаляване на рисковете и неблагоприятните последици от бедствия, както и за улесняване на готовността за ефективно реагиране;
6.
„модул“ означава самостоятелна и независима структура на способностите на държавите членки, определена предварително въз основа на задачите и потребностите, или подвижен оперативен екип на държавите членки, представляващи комбинация от човешки и материални ресурси, която може да се опише с оглед на способността ѝ за намеса или според задачата(ите), която(ито) може да поеме;
7.
„оценка на риска“ означава цялостен междусекторен процес за установяване, анализ и оценка на рисковете, който е предприет на национално или подходящо поднационално равнище;
8.
„способност за управление на риска“ означава способността на държава членка или нейните региони за ограничаване, адаптиране или смекчаване на рисковете, (въздействието и вероятността за възникването на бедствие), установени в оценката на риска, до равнища,които са приемливи за тази държава членка. Способността за управление на риска се оценява от гледна точка на техническия, финансов и административен капацитет за предприемане на адекватни:
а)
оценки на риска;
б)
планиране на управлението на риска с оглед на превенцията и готовността; и
в)
мерки за превенция на риска и за готовност за посрещането му;
9.
„подкрепа от приемащата държава“ означава всяко действие, предприето на етапите на готовност и реагиране от държава, която получава или изпраща помощ, или от Комисията, за отстраняване на предвидимите препятствия пред международната помощ, предоставена чрез Механизма на Съюза. Тя включва подкрепата от държавите членки за улесняване на транзитното преминаване на тази помощ през територията им;
10.
„способност за реагиране“ означава помощта, която може да се предостави чрез Механизма на Съюза при поискване;
11.
„логистична подкрепа“означава основното оборудване или услуги, необходими на експертните екипи, посочени в член 17, параграф 1, за изпълнение на техните задачи, наред с другото. комуникации, временно настаняване, храна или транспорт във вътрешността на страната.
ГЛАВА II
ПРЕВЕНЦИЯ
Член 5
Превантивни действия
1. За да изпълни целите и да осъществи задачите в областта на превенцията, Комисията:
а)
предприема действия за подобряване на базата от знания за рисковете от бедствия и улеснява обмена на знания, най-добри практики и информация, включително сред държавите членки с общи рискове;
б)
подкрепя и насърчава дейностите на държавите членки по оценка и картографиране на рисковете чрез обмен на добри практики, както и улесняване на достъпа до специфични знания и експертен опит по въпроси от общ интерес;
в)
осъществява и редовно актуализира междусекторен преглед и картографиране на рисковете от природни и предизвикани от човека бедствия, пред които е изправен Съюзът, като възприема съгласуван подход в различните области на политиката, които имат отношение или отражение върху превенцията на бедствията, и като отчита надлежно евентуални последствия от изменението на климата;
г)
насърчава обмен на добри практики за подготовка на националните системи за гражданска защита с цел справяне с последствията от изменението на климата;
д)
подкрепя и насърчава разработването и изпълнението на дейностите на държавите членки за управление на риска чрез обмен на добри практики и улесняване на достъпа до специфични знания и експертен опит по въпроси от общ интерес;
е)
събира и разпространява информацията, предоставена от държавите членки, организира обмен на опит във връзка с оценките на способността за управление на риск; разработва, съвместно с държавите членки и до 22 декември 2014 г., насоки относно съдържанието, методиката и структурата на тези оценки; и улеснява обмена на добри практики в процеса на планиране на превенцията и готовността, включително чрез доброволни партньорски проверки;
ж)
докладва периодично, в съответствие с определените в член 6, буква в) срокове, на Европейския парламент и на Съвета за постигнатия напредък в прилагането на член 6;
з)
насърчава използването на различни фондове на Съюза, с които може да се подпомага устойчива превенция на бедствия, и поощрява държавите членки и регионите да се възползват от подобни възможности за финансиране;
и)
изтъква значението на превенцията на рисковете и оказва подкрепа на държавите членки в дейностите им за повишаване на осведомеността, предоставяне на информация и обучение на обществеността;
й)
насърчава превантивните мерки в държавите членки и третите държави, посочени в член 28, чрез обмен на добри практики и улесняване на достъпа до специфични знания и експертен опит по въпроси от общ интерес; както и
к)
в тесни консултации с държавите членки предприема други подкрепящи и допълващи превантивни действия, необходими за постигането на целта, посочена в член 3, параграф 1, буква а).
2. По искане на държава членка, трета държава или ООН или агенция на ООН Комисията може да изпрати експертен екип на място, за предоставяне на консултации по превантивните мерки.
Член 6
Управление на риска
С цел да насърчават прилагането на ефективен и съгласуван подход към превенцията и готовността за бедствия чрез обмен на информация с нечувствително съдържание, а именно информация, чието предоставяне не противоречи на основните интереси на сигурността на държавите членки и най-добри практики в рамките на Механизма на Съюза, държавите членки:
а)
извършват оценки на риска на национално или на съответно поднационално равнище и предоставят на Комисията обобщен доклад за съответните им елементи до 22 декември 2015 г., и на всеки три години след това;
б)
разработват и прецизират планирането на управлението на риска от бедствия на национално или на съответното поднационално равнище;
в)
предоставят на Комисията оценката на своята способност за управление на риска на национално или на съответното поднационално равнище на всеки три години след окончателното изготвяне на съответните насоки, посочени в член 5, параграф 1, буква е) и в случай на значителни промени; както и
г)
участват на доброволен принцип в партньорски проверки за оценка на способността за управление на риска.
ГЛАВА III
ГОТОВНОСТ
Член 7
Координационен център за реагиране при извънредни ситуации
С настоящото решение се създава Координационен център за реагиране при извънредни ситуации (ERCC). ERCC гарантира денонощен(24/7) оперативен капацитет и обслужва държавите членки и Комисията за постигане на целите на Механизма на Съюза.
Член 8
Действия на Комисията в областта на общата готовност
Комисията извършва следните действия в областта на готовността:
а)
управлява ERCC;
б)
управлява Обща система за комуникация и информация при извънредни ситуации (CECIS), която дава възможност за комуникация и обмен на информация между ERCC и точките за контакт на държавите членки;
в)
съдейства за разработването и по-доброто интегриране на транснационални системи от общоевропейски интерес за откриване, ранно предупреждение и оповестяване, за да се осигури възможност за бързо реагиране и да се насърчат взаимовръзките между националните системи за ранно предупреждение и оповестяване и връзките им с ERCC и CECIS. Тези системи отчитат и доразвиват съществуващите и бъдещите източници и системи за информация, мониторинг и откриване;
г)
създава и управлява способността за мобилизиране и изпращане на експертни екипи, отговорни за:
i)
оценка на потребностите, които евентуално могат да бъдат удовлетворени чрез Механизма на Съюза в държавата, поискала помощ,
ii)
улесняване, когато е необходимо, на координацията на помощта на място в рамките на реагирането при бедствия и осъществяване на връзка с компетентните органи на държавата, поискала помощ, както и
iii)
подпомагане на държавата, поискала помощ, с експертен опит относно действията за превенция, готовност или реагиране;
д)
създава и поддържа способност за предоставяне на логистична подкрепа за тези експертни екипи;
е)
разработва и поддържа мрежа от обучени експерти от държавите членки, които могат да бъдат мобилизирани в кратък срок, за да подпомагат ERCC при извършване на мониторинг на информацията и улесняване на координацията;
ж)
улеснява координацията при предварителното разполагане на способности на държавите членки за реагиране при бедствия в рамките на Съюза;
з)
подпомага усилията за подобряване на оперативната съвместимост на модулите и други способности за реагиране, като взема под внимание най-добрите практики на равнище на държавите членки и на международно равнище;
и)
в рамките на компетентността си предприема необходимите действия за улесняване на подкрепата от приемащата държава, включително разработване и актуализиране, в сътрудничество с държавите членки и въз основа на оперативния опит, на насоки относно подкрепата от приемащата държава;
й)
подкрепя създаването на доброволни програми за партньорски проверки за оценка на стратегиите за готовност на държавите членки въз основа на предварително определени критерии, които ще дадат възможност за формулиране на препоръки с цел засилване на степента на готовност на Съюза; както и
к)
в тесни консултации с държавите членки предприема други подкрепящи и допълващи действия в областта на готовността, необходими за постигането на целта, посочена в член 3, параграф 1, буква б).
Член 9
Действия на държавите членки в областта на общата готовност
1. Държавите членки разработват модули на доброволен принцип, по-специално за посрещане на приоритетните потребности от операции или от подкрепа по линия на Механизма на Съюза.
Държавите членки набелязват предварително модули, други способности за реагиране и експерти в рамките на компетентните си служби, и по-специално в рамките на службите за гражданска защита или други служби за спешно реагиране, които биха могли да се предоставят за спасителни операции при поискване чрез Механизма на Съюза. Те отчитат факта, че съставът на модулите или на другите способности за реагиране може да зависи от вида на бедствието и конкретните нужди, свързани с бедствието.
2. Модулите включват ресурси на една или повече държави членки и:
а)
могат да изпълняват предварително определени задачи в областта на реагирането в съответствие с установените международни насоки и следователно са в състояние:
i)
да бъдат изпращани в много кратък срок след искане за помощ, подадено чрез ERCC; както и
ii)
да работят самостоятелно и независимо през определен период от време;
б)
са оперативно съвместими с други модули;
в)
провеждат обучение и учения, за да изпълнят изискването за оперативна съвместимост;
г)
са поставени на подчинение на лице, което отговаря за работата на модулите; както и
д)
могат да си сътрудничат по целесъобразност с други органи на Съюза и/или международни институции, по-специално ООН.
3. Държавите членки на доброволен принцип предварително определят експертите, които биха могли да изпратят като членове на експертните екипи, посочени в член 8, буква г).
4. Държавите членки разглеждат възможността да осигурят при необходимост други способности за реагиране, които компетентните служби биха могли да поставят на разположение или които могат да бъдат предоставени от неправителствени организации и други относими образувания.
Този друг вид способности за реагиране може да включва ресурси от една или повече държави членки и, ако се наложи, да:
а)
могат да изпълняват задачи в областта на реагирането в съответствие с установените международни насоки и следователно да са в състояние:
i)
да бъдат изпращани в много кратък срок след искане за помощ, подадено чрез ERCC; както и
ii)
при необходимост да работят самостоятелно и независимо през определен период от време;
б)
могат да си сътрудничат по целесъобразност с други органи на Съюза и/или международни институции, по-специално ООН.
5. При спазване на съответните предпазни мерки за сигурност държавите членки могат да предоставят информация за военния капацитет, който би могъл да се използва в краен случай като част от помощта по линия на Механизма на Съюза, например транспорт и логистична подкрепа или медицинско обезпечаване.
6. Държавите членки предоставят на Комисията съответната информация относно експертите, модулите и другите способности за реагиране, които предоставят като помощ по линия на Механизма на Съюза съгласно параграфи 1-5, като при необходимост актуализират тази информация.
7. Държавите членки определят точките за контакт, посочени в член 8, буква б), и уведомяват Комисията за това.
8. Държавите членки предприемат необходимите действия в областта на готовността, за да улеснят оказването на подкрепа от приемащата държава.
9. Държавите членки, подпомагани от Комисията, вземат необходимите мерки за осигуряване на своевременен превоз на предоставената от тях помощ в съответствие с член 23.
Член 10
Планиране на операциите
1. Комисията и държавите членки работят съвместно за по-добро планиране на операциите за реагиране при бедствия в рамките на Механизма на Съюза, включително чрез разработване на сценарии за реагиране при бедствия, картографиране на ресурсите и изготвяне на планове за разполагане на способностите за реагиране.
2. При планирането на операции за реагиране при хуманитарни кризи извън ЕС Комисията и държавите членки набелязват и поощряват възможностите за полезно взаимодействие между помощта в областта на гражданската защита и финансовите средства по линия на хуманитарната помощ, предоставяни от Съюза и държавите членки.
Член 11
Европейски капацитет за реагиране при извънредни ситуации
1. Създава се Европейски капацитет за реагиране при извънредни ситуации (EERC). Той се изразява в доброволно обединяване на предварително заделени от държавите членки способности за реагиране и включва модули, други способности за реагиране и експерти.
2. Въз основа на набелязаните рискове Комисията определя видовете и броя ключови способности за реагиране, необходими за EERC („цели по отношение на способностите“).
3. Комисията определя изискванията по отношение на качеството на способностите за реагиране, които държавите членки предоставят за EERC. Изискванията за качество се основават на установени международни стандарти, когато такива стандарти вече съществуват. Държавите членки са отговорни за гарантиране на качеството на способностите си за реагиране.
4. Комисията установява и управлява процедура за сертифициране и регистриране на способностите за реагиране, които държавите членки предоставят на EERC.
5. Държавите членки определят и регистрират на доброволен принцип способностите за реагиране, които предоставят на EERC. Регистрацията на многонационални модули, предоставени от две или повече държави членки, се извършва съвместно от всичките заинтересовани държави членки.
6. Способностите за реагиране, които държавите членки предоставят на EERC остават по всяко време на разположение за национални цели.
7. Способностите за реагиране, които държавите членки предоставят на EERC, са на разположение за операции за реагиране по линия на Механизма на Съюза след отправено искане за помощ чрез ERCC. Окончателното решение за използването им се взема от държавите членки, регистрирали съответната способност за реагиране. Когато поради извънредни ситуации в страната, непреодолима сила или, по изключение, сериозни причини, държава членка не може да предостави способностите за реагиране в условията на конкретно бедствие, тази държава членка уведомява Комисията в най-кратък срок, като се позовава на настоящия член.
8. В случай че се използват, способностите за реагиране на държавите членки остават под тяхно командване и контрол и може да бъдат оттеглени, при консултации с Комисията, когато поради извънредни ситуации в страната, непреодолима сила или, по изключение, поради сериозни причини дадена държава членка не може да поддържа на разположение тези способности за реагиране. Координирането на различните способности за реагиране се улеснява по целесъобразност от Комисията чрез ERCC в съответствие с членове 15 и 16.
9. Държавите членки и Комисията осигуряват подходяща осведоменост на обществеността относно операциите с участието на EERC.
Член 12
Отстраняване на пропуските в способностите за реагиране
1. Комисията следи напредъка към постигане на целите по отношение на способностите, установени в съответствие с член 11, параграф 2, и набелязва потенциално значими пропуски в способностите за реагиране в рамките на EERC.
2. Когато бъдат установени потенциално значими пропуски, Комисията проучва дали са налице необходимите за държавите членки способности извън EERC.
3. Комисията насърчава държавите членки да отстраняват, поотделно или чрез консорциум на държави членки, които си сътрудничат по отношение на общи рискове, всеки стратегически пропуск в способностите, установени в съответствие с параграф 2. В тези дейности Комисията може да подпомага държавите членки в съответствие с член 20, член 21, параграф 1, букви и) и й) и член 21, параграф 2.
4. Всеки две години Комисията информира Европейския парламент и Съвета за напредъка във връзка с постигането на целите по отношение на способностите и оставащите пропуски в EERC.
Член 13
Обучение, учения, извлечени поуки и разпространяване на знания
1. Комисията изпълнява, в рамките на Механизма на Съюза, следните задачи в областта на обучението, ученията, извлечените поуки и разпространяването на знания:
а)
изготвяне и управление на програма за обучение на персонала в областта на гражданската защита и управлението при извънредни ситуации по въпроси на превенцията, готовността и реагирането при бедствия. Програмата включва общи курсове и система за обмен на експерти, която позволява командироването на лица в други държави членки.
Програмата за обучение има за цел подобряване на координацията, съвместимостта и взаимното допълване между способностите, посочени в членове 9 и 11, както и повишаване на компетентността на експертите, посочени в член 8, букви г) и е);
б)
изграждане и управление на мрежа за обучение, открита за центровете за обучение на персонал в областта на гражданската защита и управлението при извънредни ситуации, както и за други заинтересовани страни и институции, по въпроси на превенцията, готовността и реагирането при бедствия.
Мрежата за обучение има следните цели:
i)
укрепване на управлението при бедствия на всички етапи, като се вземе предвид адаптацията към последиците от изменението на климата и тяхното смекчаване;
ii)
изграждането на полезни взаимодействия сред членовете на мрежата чрез обмен на опит и най-добри практики, научни изследвания в съответната област, извлечени поуки, курсове и работни срещи, учения и пилотни проекти;
iii)
разработване на насоки относно обучението в областта на гражданската защита на равнището на Съюза и на международно равнище, включително обучение по въпросите на превенцията, готовността и реагирането при бедствия;
в)
разработване на стратегическа рамка, в която се определят целите и ролята на ученията, и цялостен дългосрочен план, в който се очертават приоритетите им, както и съставяне и управление на програма за ученията.
г)
изготвяне и управление на програма за отчитане на поуките, извлечени от действията в областта на гражданската защита, проведени в рамките на Механизма на Съюза, включително аспектите на цялостния цикъл на управление при бедствия, с оглед да се постави на широка основа процесът на извличане на поуки и развитие на познанията. Програмата включва:
i)
наблюдение, анализ и оценка на всички действия в областта на гражданската защита в рамките на Механизма на Съюза;
ii)
насърчаване на прилагането на извлечените поуки в практиката, за да се осигури основана на опита база за разработването на дейности в рамките на цикъла на управление при бедствия; както и
iii)
разработване на методи и инструменти за събиране, анализ, стимулиране и прилагане на извлечените поуки в практиката.
Тази програма също включва, където е уместно, поуки, извлечени от операции извън територията на Съюза, относно използването на връзките и полезните взаимодействия между помощта, предоставена в рамките на Механизма на Съюза, и хуманитарната помощ;
д)
разработване на насоки за разпространение на знанията и изпълнение на различните задачи, посочени в букви а- г) на равнище на държавите членки, както и
е)
стимулиране и насърчаване на въвеждането и използването на съответни нови технологии за целите на Механизма на Съюза.
2. При изпълнение на задачите, предвидени в параграф 1, Комисията обръща специално внимание на нуждите и интересите на държавите членки, които са изправени пред рискове от бедствия от сходно естество.
3. По искане на държава членка, трета държава или ООН, или агенция на ООН, Комисията може да изпрати експертен екип на място за предоставяне на консултации относно мерките за готовност.
ГЛАВА IV
РЕАГИРАНЕ
Член 14
Уведомяване за бедствия на територията на Съюза
1. В случай на бедствие на територията на Съюза или на непосредствена заплаха от бедствие, което води или може да доведе до трансгранични последици или засяга или може да засегне други държави членки, държавата членка, в която е възникнало или има вероятност да възникне бедствието, незабавно уведомява държавите членки, които потенциално могат да бъдат засегнати, а в случай че последиците са потенциално значими - Комисията.
Първата алинея не се прилага, когато задължението за уведомяване вече е изпълнено по силата на друго законодателство на Съюза, на Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия или по силата на съществуващи международни споразумения.
2. В случай на бедствие на територията на Съюза или на непосредствена заплаха от бедствие, при което е вероятно една или повече държави членки да поискат помощ, държавата членка, в която възниква или има вероятност да възникне бедствието, уведомява незабавно Комисията, в случай че може да се очаква евентуално искане за помощ чрез ERCC, за да може Комисията да уведоми по целесъобразност другите държави членки и да задейства компетентните си служби.
3. Когато е целесъобразно, уведомяването, посочено в параграфи 1 и 2, се извършва чрез CECIS.
Член 15
Реагиране при бедствия на територията на Съюза
1. Когато на територията на Съюза възникне бедствие или непосредствена заплаха от бедствие, засегнатата държава членка може да поиска помощ чрез ERCC. Искането трябва да бъде възможно най-конкретно.
2. При извънредни ситуации на повишен риск държавата членка може също да поиска помощ под формата на временно предварително разполагане на способности за реагиране.
3. След получаване на искане за помощ Комисията по целесъобразност и незабавно:
а)
изпраща искането до точките за контакт на другите държави членки;
б)
събира потвърдена информация за ситуацията, съвместно със засегнатата държава членка, и я разпространява до държавите членки;
в)
изготвя препоръки, в консултации с поискалата помощ държава членка, за предоставяне на помощта чрез Механизма на Съюза, като се основава на нуждите на място и всички приложими предварително разработени планове, посочени в член 10, параграф 1, приканва държавите членки да разположат конкретни видове способности и улеснява координацията на необходимата помощ; както и
г)
предприема допълнителни действия за улесняване на координацията на реакцията.
4. Всяка държава членка, към която е отправено искане за помощ по линия на Механизма на Съюза, своевременно преценява дали е в състояние да окаже исканата помощ и уведомява за решението си отправилата искането държава членка посредством CECIS, като посочва размера, условията и, когато е приложимо - разходите за помощта, която би могла да окаже. ERCC постоянно информира държавите членки.
5. Държавата членка, поискала помощ, носи отговорност за ръководството на операциите за оказване на помощ. Органите на държавата членка, поискала помощ, съставят насоки и при необходимост определят ограниченията на задачите, възложени на модулите или другите способности за реагиране. Подробностите по изпълнението на тези задачи се определят от отговорното лице, посочено от държавата членка, предоставяща помощта. Поискалата помощ държава членка може да поиска и експертен екип, който да подпомага нейната оценка, да улеснява координацията на място между екипите на държавите членки или да предоставя технически съвети.
6. Поискалата помощ държава членка предприема подходящи действия, за да улесни в качеството си на приемаща държава, оказването на подкрепа за постъпващата помощ.
7. Ролята на Комисията, изложена в настоящия член, не засяга компетентността на държавите членки и отговорността им за техните екипи, модули и други способности за оказване на помощ, включително военни. По-специално, оказваната от Комисията подкрепа не включва командване или контрол на екипите на държавите членки, модулите и другите ресурси, които се разполагат доброволно в съответствие с координацията, установена от центъра за ръководство на операциите и на място.
Член 16
Повишаване на съгласуваността на реагирането при бедствия извън Съюза
1. Когато извън територията на Съюза възникне бедствие или непосредствена заплаха от бедствие, засегнатата държава може да поиска помощ чрез ERCC. Помощта може да бъде поискана и чрез ООН и агенциите на ООН или друга подобна международна организация, или от тези организации.
2. Операциите по смисъла на настоящия член могат да се провеждат или като самостоятелни операции за оказване на помощ, или като подпомагане на операция, ръководена от международна организация. Координацията на Съюза се вписва изцяло в общата координация, осигурена от Службата на ООН за координация на хуманитарните дейности (OCHA), като се спазва нейната ръководна роля.
3. Комисията съдейства за съгласуваното предоставяне на помощта чрез следните действия:
а)
поддържане на диалог с точките за контакт на държавите членки, така че да се гарантира принос заефективна и съгласувана реакция на Съюза при бедствие чрез Механизма на Съюза за операциите като цяло, и по-специално чрез:
i)
незабавно и изчерпателно информиране на държавите членки за исканията за помощ;
ii)
оказване на съдействие за изготвяне на обща оценка на ситуацията и нуждите, осигуряване на технически съвети и/или улесняване на координацията на помощта на място чрез присъствието на експертен екип за гражданска защита на място;
iii)
предоставяне на съответните оценки и анализи на всички участници;
iv)
предоставяне на обзорен преглед на помощта, оказана от държавите членки и другите участници;
v)
консултиране относно необходимия вид помощ, за да се гарантира, че предоставената помощ съответства на оценката на нуждите; както и
vi)
оказване на съдействие за преодоляване на практическите трудности при доставките на помощ в транзитни и митнически зони;
б)
незабавно изготвяне на препоръки, при възможност в сътрудничество със засегнатата държава, които се основават на нуждите на място и на всички приложими предварително разработени планове и с които държавите членки се приканват да разположат конкретни способности и се улеснява координацията на необходимата помощ;
в)
съгласуване със засегнатата държава относно технически подробности, например уточняване на необходимата помощ, приемане на предложената помощ и практически условия за приемане и разпределение на помощта на място;
г)
поддържане на контакт или оказване на съдействие на OCHA и сътрудничество с други участници, които подпомагат операциите за оказване на помощ като цяло, с цел осигуряване на максимална полза от взаимодействието, търсене на взаимно допълване и избягване на дублирането и пропуските; както и
д)
поддържане на контакт със съответните участници, по-специално в заключителната фаза на операциите за оказване на помощ по линия на Механизма на Съюза, за улесняване на плавното предаване.
4. Без да се засяга ролята на Комисията, определена в параграф 3, и при отчитане на категоричното изискване за незабавна оперативна реакция чрез Механизма на Съюза, Комисията уведомява, при неговото задействане, Европейската служба за външна дейност с цел да се постигне съгласуваност между операцията по линия на гражданската защита и цялостните отношения на Съюза със засегнатата държава. Комисията информира цялостно държавите членки в съответствие с параграф 3.
5. На място се осъществява връзка с делегацията на Съюза с оглед последната да улеснява контактите с правителството на засегнатата държава. При необходимост делегацията на Съюза предоставя логистична подкрепа на експертните екипи за гражданска защита, посочени в параграф 3, буква а), подточка ii).
6. Всяка държава членка, към която е отправено искане за помощ по линия на Механизма на Съюза, своевременно преценява дали е в състояние да окаже исканата помощ и уведомява за решението си ERCC посредством CECIS, като посочва размера и условията на помощта, която би могла да окаже. ERCC постоянно информира държавите членки.
7. Механизмът на Съюза може да се използва и за предоставяне на подкрепа в областта на гражданската защита за оказване на консулска помощ на гражданите на Съюза при бедствия в трети държави, ако това бъде поискано от консулските служби на засегнатите държави членки.
8. При искане за помощ, Комисията може да предприеме други необходими действия за подпомагане и допълване, за да осигури последователност при предоставянето на помощта.
9. Координацията чрез Механизма на Съюза не засяга нито двустранните контакти между държавите членки и засегнатата държава, нито сътрудничеството между държавите членки и ООН и други компетентни международни организации. Тези двустранни контакти могат също да бъдат използвани за подобряване на координацията чрез Механизма на Съюза.
10. Ролята на Комисията, изложена в настоящия член, не засяга компетентността на държавите членки и отговорността им за техните екипи, модули и друг вид подкрепа, включително военни способности. По-специално, оказваната от Комисията подкрепа не включва командване и контрол на екипите на държавите членки, модулите и друга подкрепа, които се разполагат доброволно в съответствие с координацията, установена от центъра за ръководство на операциите и на място.
11. Търсят се полезни взаимодействия с други инструменти на Съюза, и по-специално с действия, финансирани по линия на Регламент (ЕО) № 1257/96. Комисията осигурява координацията между инструментите и, когато е уместно, прави необходимото действията на държавите членки в областта на гражданската защита, които са част от по-широкомащабна хуманитарна реакция, да бъдат финансирани съгласно настоящото решение в рамките на възможното.
12. При задействане на Механизма на Съюза държавите членки, които предоставят помощ за преодоляване на бедствието, информират цялостно ERCC за предприеманите действия.
13. Екипите и модулите на държавите членки, които участват на място в операциите чрез Механизма на Съюза, поддържат тясна връзка с ERCC и експертните екипи на място, посочени в параграф 3, буква а), подточка ii).
Член 17
Подпомагане на място
1. Комисията може да подбере, определи и изпрати експертен екип, съставен от експерти от държавите членки:
а)
в случай на бедствие извън територията на Съюза, както е посочено в член 16, параграф 3;
б)
в случай на бедствие на територията на Съюза, както е посочено в член 15, параграф 5;
в)
при отправено искане за експертни консултации в областта на превенцията в съответствие с член 5, параграф 2; или
г)
при отправено искане за експертни консултации в областта на готовността в съответствие с член 13, параграф 3.
В екипа могат да се включат експерти на Комисията или от други служби на Съюза с оглед на подсилването му и улесняването на връзките с ERCC. Експерти, изпратени от OCHA или други международни организации, също могат да се включат в екипа с цел укрепване на сътрудничеството и улесняване на общите оценки.
2. Процедурата за подбор и назначаване на експертите е следната:
а)
държавите членки определят експерти, които под тяхно ръководство могат да бъдат изпратени като членове на експертни екипи;
б)
Комисията избира експертите и ръководителя на екипите въз основа на тяхната квалификация и опит, включително нивото на проведеното обучение по линия на Механизма на Съюза, предишния им опит в мисии по линия на Механизма на Съюза и в други международни операции за оказване на подкрепа. Подборът се основава и на други критерии, включително езиковите умения, за да се гарантира, че екипът като цяло притежава необходимите умения с оглед на конкретната ситуация; както и
в)
Комисията определя експертите/ръководителите на екипи на мисията съгласувано с посочилата ги държава членка.
3. В случай че бъдат изпратени експертни екипи, те улесняват координацията между спасителните екипи на държавите членки и поддържат връзка с компетентните органи на държавата, поискала помощ, както е посочено в член 8, буква г). ERCC поддържа тесен контакт с експертните екипи и им предоставя насоки и логистична подкрепа.
Член 18
Транспорт и оборудване
1. В случай на бедствие, на или извън територията на Съюза, Комисията може да подпомага държавите членки за получаване на достъп до оборудване или транспортни ресурси чрез:
а)
предоставяне и обмен на информация относно оборудване и транспортни ресурси, които могат да бъдат предоставени от държавите членки с цел да се подпомогне обединяването на това оборудване или транспортни ресурси;
б)
подпомагане на държавите членки в търсенето и улесняване на достъпа им до транспортни ресурси, които могат да се набавят от други източници, включително на търговския пазар; или
в)
подпомагане на държавите членки в търсенето на оборудване, което може да се набави от други източници, включително на търговския пазар.
2. Комисията може да допълни транспортните ресурси, предоставени от държавите членки, като осигури на тяхно разположение допълнителни транспортни ресурси, необходими за осигуряване на бързо реагиране при бедствия.
ГЛАВА V
ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ
Член 19
Бюджетни средства
1. Финансовият пакет за изпълнението на Механизма на Съюза за периода 2014-2020 г. е 368 428 000 EUR по текущи цени.
223 776 000 EUR по текущи цени се отпускат по функция 3 „Сигурност и гражданство“ на многогодишната финансова рамка, а 144 652 000 EUR по текущи цени - по функция 4 „Глобална Европа“.
Годишните бюджетни кредити се разрешават от Европейския парламент и от Съвета в рамките на многогодишната финансова рамка.
2. Бюджетните кредити, получени при възстановяването на средства от бенефициери във връзка с дейности за реагиране при бедствия, представляват целеви приходи по смисъла на член 18, параграф 2 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
3. Финансовите средства, посочени в параграф 1, могат да покриват и разходите, свързани с дейности за подготовка, наблюдение, контрол, одит и оценка, които са необходими за управлението на Механизма на Съюза и постигането на неговите цели.
Тези разходи могат да включват по-специално проучвания, срещи на експерти, информационни и комуникационни дейности, включително корпоративна комуникация по политическите приоритети на Съюза, доколкото те са свързани с общите цели на Механизма на Съюза, разходи за ИТ мрежи за обработване и обмен на информация,включително взаимните им връзки със съществуващи или бъдещи системи, чието предназначение е да насърчават междусекторния обмен на данни, и съответното оборудване, както и всякакви други разходи за техническа и административна помощ, направени от Комисията за управление на програмата.
4. Финансовият пакет, посочен в параграф 1, се отпуска за периода 2014-2020 г. съгласно процентите и принципите, определени в приложение I.
5. Комисията прави преглед на разбивката в приложение I в контекста на резултатите от междинната оценка, посочена в член 34, параграф 2, буква а). Комисията се оправомощава да приема, когато е необходимо, с оглед резултатите от тази оценка, делегирани актове, в съответствие с член 30, за коригиране на посочените в приложение I стойности с над 8 процентни пункта и с не повече от 16 процентни пункта. Тези делегирани актове се приемат до 30 юни 2017 г.
6. Когато обосновани наложителни причини за спешност налагат да се преработят бюджетните средства за действия за реагиране, Комисията се оправомощава да приеме делегирани актове за коригиране на посочените в приложение I стойности с над 8 процентни пункта и с не повече от 16 процентни пункта, в рамките на наличните бюджетни средства и в съответствие с предвидената в член 31 процедура.
Член 20
Общи допустими действия
Следните общи действия за подобряване на превенцията, готовността и ефективното реагиране при бедствия са допустими за финансово подпомагане:
а)
изследвания, проучвания, моделиране и разработка на сценарии с цел да се улесни обменът на знания, най-добри практики и информация;
б)
обучение, учения, работни срещи, обмен на персонал и експерти, създаване на мрежи, демонстрационни проекти и трансфер на технологии;
в)
действия за мониторинг, оценяване и оценка;
г)
информиране на обществеността, мерки за обучение и повишаване на осведомеността, както и свързаните с тях дейности по разпространение на информацията, така че да се включат гражданите в превенцията и свеждането до минимум на последиците от бедствията в Съюза и да им се помогне да се защитават по-ефективно и по устойчив начин;
д)
създаване и управление на програма за отчитане на поуките, извлечени от операциите и ученията, проведени в рамките на Механизма на Съюза, както и
е)
действия и мерки, свързани с комуникацията, за повишаване на осведомеността относно дейностите за гражданска защита на държавите членки и на Съюза в областта на превенцията, готовността и реагирането при бедствия.
Член 21
Допустими действия в областта на превенцията и готовността
1. Следните действия в областта на превенцията и готовността са допустими за финансово подпомагане:
а)
съфинансиране на проекти, изследвания, работни срещи, проучвания и подобни действия и дейности, посочени в член 5;
б)
съфинансиране на партньорски проверки, посочени в член 6, буква) и член 8, буква й);
в)
поддържане на функциите, изпълнявани от ERCC в съответствие с член 7, буква а);
г)
подготовка за мобилизиране и изпращане на експертните екипи, посочени в член 8, буква г) и член 17, и разработване и поддържане на допълнителни способности за извънредни нужди чрез мрежа от обучени експерти на държавите членки, посочени в член 8, буква е);
д)
изграждане и поддържане на CECIS и на средства за осигуряване на комуникация и обмен на информация между ERCC и точките за контакт на държавите членки и на другите участници в рамките на Механизма на Съюза;
е)
съдействие за разработването на транснационални системи от общоевропейски интерес за откриване, ранно предупреждение и оповестяване, за да се осигури възможност за бързо реагиране, както и да се насърчат взаимовръзките между националните системи за ранно предупреждение и оповестяване и връзките им с ERCC и CECIS. Тези системи отчитат и се основават на съществуващите и бъдещи източници и системи за информация, наблюдение или откриване;
ж)
планиране на операции за реагиране в рамките на Механизма на Съюза в съответствие с член 10;
з)
подпомагане на дейностите за постигане на готовност, описани в член 13;
и)
изграждане на EERC, както е посочено в член 11, в съответствие с параграф 2 от настоящия член.
й)
откриване на пропуските в EERC в съответствие с член 12 и подпомагане на държавите членки при отстраняването на тези пропуски чрез съфинансиране на нови способности за реагиране, до не повече от 20 % от допустимите разходи, при условие че:
i)
необходимостта от нови способности е потвърдена от оценки на риска;
ii)
чрез посочената в член 12 процедура за установяване на пропуските е доказано, че държавите членки не разполагат с такива способности;
iii)
тези способности са разработени от държави членки - поотделно или в консорциум;
iv)
тези способности са определени за използване в рамките на доброволното обединяване за минимален срок от две години; както и
v)
такова съфинансиране на тези способности е икономически ефективно.
По целесъобразност се дава предимство на консорциуми на държавите членки, които си сътрудничат по общ риск;
к)
осигуряване наличността на логистична подкрепа за експертните екипи, посочени в член 17, параграф 1;
л)
улесняване на координацията при предварителното разполагане на способности на държавите членки на територията на Съюза за реагиране при бедствия в съответствие с член 8, буква ж); както и
м)
съдействие за предоставяне на консултации по превантивните мерки и мерките за готовност чрез изпращане на експертен екип на място по искане на държава членка, трета държава, ООН или агенция на ООН съгласно член 5, параграф 2 и член 13, параграф 3.
2. Допустимостта за финансово подпомагане на действията, посочени в параграф 1, буква и) се ограничава до:
а)
разходите на равнище на Съюза за създаване и управление на EERСи свързаните с тях процеси, посочени в член 11;
б)
разходите за задължителните курсове на обучение, учения и работни срещи, необходими за сертифицирането на способностите за реагиране на държавите членки за целите на EERC(„разходи за сертифицирането“).Разходите за сертифицирането може да се състоят от единични разходи или еднократни суми, определени в зависимост от вида способности, като покрива до 100 % от допустимите разходи;
в)
еднократни разходи, необходими за преобразуване на способностите за реагиране на държавите членки от тяхната употреба изцяло на национално равнище до състояние на готовност и наличност, което ги прави годни за изпращане като част от EERC, в съответствие с изискванията за качество при доброволното обединяване и разработените препоръки в процеса на сертифициране („разходи за адаптирането“). Тези разходи за адаптирането може да включват разходи, свързани с оперативната съвместимост на модулите и други способности за реагиране, автономността, независимостта, годността за транспортиране, опаковане и други подобни разходи, както и разходите за формиране на многонационални способности за реагиране (например работни срещи, обучения, разработване на общи методики, стандарти, процедури и други сходни дейности), при условие че тези разходи са конкретно свързани с включването на способностите в доброволното обединяване. Те не покриват разходите за оборудването или човешките ресурси, необходими за първоначалното изграждане на способностите за реагиране, или текущи разходи по поддръжката или функционирането. Тези разходи за адаптиране може да се състоят от единични разходи или еднократни суми, определени в зависимост от вида способност, като се покриват до 100 % от допустимите разходи, при условие че не надвишават 30 % от средните разходи за развиване на способността; както и
г)
разходи за установяване и управление на рамкови договори, рамкови споразумения за партньорство или други сходни договорености за преодоляване на временни недостатъци при извънредни бедствия, като се възприеме подход, отчитащ множество рискове.
Финансирането по буква г) от настоящия параграф:
i)
може да покрива разходи или възнаграждения за разработване, подготовка, водене на преговори, сключване и управление на договори или договорености, както и разходи за разработване на стандартни оперативни процедури и учения, предназначени да осигурят ефективно оползотворяване на активите. Такова финансиране може да покрива и най-много 40 % от разходите, осигуряващи бърз достъп до тези активи;
ii)
не включва разходи за закупуване или разработване на нови способности за реагиране, нито разходи за експлоатацията на тези допълнителни способности при бедствена ситуация. Разходите за експлоатацията на тези допълнителни способности в бедствена ситуация се поемат от държавите членки, поискали помощта;
iii)
не надвишава 10 % от финансовия пакет, посочен в член 19, параграф 1. В случай, че таванът от 10 % бъде достигнат преди края на програмния период и когато е необходимо да се осигури адекватно функциониране на Механизма на Съюза, този таван от 10 % може, посредством актове за изпълнение, да бъде надвишен с не повече от 5 процентни пункта. Такива актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 33, параграф 2;
Член 22
Допустими действия в областта на реагирането
Следните действия в областта на реагирането са допустими за финансово подпомагане:
а)
изпращане на експертните екипи, посочени в член 17, параграф 1, заедно с логистична подкрепа и изпращане на експертите, посочени в член 8, букви г) и д);
б)
в случай на бедствие, подпомагане на държавите членки за получаване на достъп до оборудване и транспортни ресурси съгласно член 23; както и
в)
при искане за помощ, предприемане на други необходими действия за подпомагане и допълване, за улесняване по най-ефективен начин на координацията на реакцията.
Член 23
Допустими действия, свързани с оборудването и транспортните ресурси
1. Следните действия са допустими за финансово подпомагане, за да се осигури достъп до оборудване и транспортни ресурси по линия на Механизма на Съюза:
а)
предоставяне и обмен на информация относно оборудване и транспортни ресурси, които държавите членки решават да предоставят, с цел да се подпомогне обединяването на такова оборудване или транспортни ресурси;
б)
подпомагане на държавите членки в търсенето и улесняване на достъпа им до транспортни ресурси, които могат да се набавят от други източници, включително на търговския пазар;
в)
подпомагане на държавите членки в търсенето на оборудване, което може да се набави от други източници, включително на търговския пазар; както и
г)
финансиране на транспортни ресурси, необходими за осигуряване на бързо реагиране при бедствия. Тези дейности са допустими за финансово подпомагане само ако отговарят на следните критерии:
i)
подадено е искане за помощ по линия на Механизма на Съюза в съответствие с членове 15 и 16;
ii)
допълнителните транспортни ресурси са необходими за осигуряване на ефективност на реагирането при бедствие по линия на Механизма на Съюза;
iii)
помощта съответства на потребностите, определени от ERCC, и се предоставя в съответствие с препоръките, отправени от ERCC относно техническите спецификации, качеството, графика, реда и условията за предоставяне;
iv)
помощта е била приета от държавата, отправила искането, пряко или чрез ООН или агенция на ООН или подобна международна организация, по линия на Механизма на Съюза; както и
v)
при бедствия, възникнали в трети държави, помощта допълва всяка цялостна хуманитарна реакция на Съюза.
2. Размерът на финансовото подпомагане на Съюза за транспортни ресурси не надхвърля 55 % от общите допустими разходи.
3. Финансовото подпомагане на Съюза за превоз може да покрива също максимум 85 % от общите допустими разходи при следните обстоятелства:
а)
разходите са свързани с превоза на способностите, които са предварително определени за участие в доброволното обединение, в съответствие с член 11; или
б)
подпомагането е необходимо за удовлетворяване на критична необходимост и помощта не е налична или не е достатъчно налична в доброволното обединение.
4. Финансовото подпомагане на Съюза за транспортни ресурси може да покрива също до 100 % от общите допустими разходи по подточки i), ii) и iii), ако това е необходимо за осигуряване на оперативната ефективност на обединената помощ от държавите членки и ако разходите са свързани с някое от следните действия:
i)
краткосрочно наемане на складови съоръжения за временно съхранение на помощта от държавите членки с цел улесняване на координирания превоз;
ii)
преопаковане на помощта от държавите членки, с цел максимално оползотворяване на наличния транспортен капацитет или за да се спазят конкретни оперативни изисквания; или
iii)
превоз на място на обединената помощ, с цел да се осигури координирана доставка на крайното местоназначение в държавата, поискала помощта.
Финансовото подпомагане на Съюза по този параграф не надвишава 75 000 EUR по текущи цени за всяко задействане на Механизма на Съюза. По изключение този таван може, посредством актове за изпълнение, да бъде надвишен. Такива актова за изпълнение се приемат, в съответствие с процедурата по разглеждане, установена в член 33, параграф 2.
5. При обединяване на транспортни операции с участието на няколко държави членки, една от тях може да поеме водеща роля с оглед на искането на финансово подпомагане от Съюза за цялата операция.
6. Когато държава членка отправи искане към Комисията за сключване на договор за подизпълнение за транспортни услуги, Комисията иска частично възстановяване на разходите в съответствие с процентите на финансиране, определени в параграфи 2, 3 и 4.
7. Следните разходи са допустими за финансово подпомагане от Съюза за транспортни ресурси по силата на настоящия член: всички разходи, свързани с движението на транспортните ресурси, включително разходите за всички услуги, такси, логистични разходи и разходи за товаро-разтоварни операции, разходи за гориво и евентуално настаняване, както и други непреки разходи като данъци, мита в общ смисъл и разходи за транзит.
Член 24
Бенефициери
Безвъзмездните средства, предоставяни съгласно настоящото решение, могат да се отпускат на юридически лица, независимо дали са субекти на частното или публичното право.
Член 25
Видове финансова помощ и процедури за изпълнение
1. Комисията отпуска финансовата помощ на Съюза в съответствие с Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
2. Финансовата помощ по линия на настоящото решение може да се отпуска във всички форми, предвидени от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, по-специално във вид на безвъзмездни средства, възстановяване на разходи, договори за обществени поръчки или вноски в доверителни фондове.
3. За целите на изпълнението на настоящото решение Комисията приема годишни работни програми, посредством актове за изпълнение, с изключение на дейности в областта на реагирането при бедствия, посочени в глава IV, които не могат да се предвидят предварително. Такива актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 33, параграф 2. В годишните работни програми установяват набелязаните цели, очакваните резултати, методът на изпълнение и общият размер на разходите за тях. В тях се съдържа и описание на дейностите, които ще се финансират, данни за отпуснатите за всяка дейност суми и примерен график за изпълнение. Във връзка с финансовата помощ, посочено в член 28, параграф 2, годишните работни програми описват предвижданите действия по отношение на всички посочени в тях страни.
Член 26
Взаимно допълване и съгласуваност на действията на Съюза
1. Дейностите, за които се получава финансиране по линия на настоящото решение, не се подпомагат от други финансови инструменти на Съюза.
Комисията следи за това кандидатите за финансова помощ съгласно настоящото решение и бенефициерите на такава помощ да ѝ предоставят информация за финансова помощ, получавана от други източници, включително общия бюджет на Съюза, както и за свои текущи искания за такава помощ.
2. Търси се полезно взаимодействие и взаимно допълване с други инструменти на Съюза. В случай на реагиране на хуманитарни кризи в трети държави Комисията осигурява взаимното допълване и съгласуваността на действията, финансирани съгласно настоящото решение, с тези, финансирани по силата на Регламент (ЕО) № 1257/96.
3. Когато помощта по линия на Механизма на Съюза допринася за хуманитарна дейност на Съюза, особено при сложни извънредни ситуации, действията, за които се получава финансова помощ съгласно настоящото решение, се основават на установените потребности и отговарят на хуманитарните принципи и на принципите относно използването на гражданска защита и на военни ресурси, установени в Европейския консенсус относно хуманитарната помощ.
Член 27
Защита на финансовите интереси на Съюза
1. Комисията предприема необходимите мерки, за да гарантира, че при извършването на дейностите, финансирани по силата на настоящото решение, финансовите интереси на Съюза са защитени чрез прилагане на превантивни мерки срещу измама, корупция и всякакви други незаконни дейности, чрез ефективни проверки и при констатирани нередности - чрез възстановяване на погрешно платените суми, както и по целесъобразност чрез ефективни, пропорционални и възпиращи административни и финансови санкции.
2. Комисията или нейни представители и Европейската сметна палата имат правомощия за извършване на одити по документи и на място на всички бенефициери на безвъзмездни средства, изпълнители и подизпълнители, които са получили средства от Съюза по силата на настоящото решение.
3. Европейската служба за борба с измамите (OLAF) може да извършва разследвания, включително проверки и инспекции на място, в съответствие с разпоредбите и процедурите, предвидени в Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 на Европейския парламент и на Съвета (15), и Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета (16), с цел да установи дали е налице измама, корупция или всякаква друга незаконна дейност, накърняваща финансовите интереси на Съюза, във връзка със споразумение или решение за отпускане на безвъзмездни средства или договор, финансиран по силата на настоящото решение.
4. Без да се засягат параграфи 1, 2 и 3, споразуменията за сътрудничество с трети държави и с международни организации, договорите, споразуменията и решенията за отпускане на безвъзмездни средства, произтичащи от изпълнението на настоящото решение, съдържат разпоредби, с които Комисията, Сметната палата и OLAF изрично се упълномощават да провеждат такива одити и разследвания съгласно съответните им правомощия.
ГЛАВА VI
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 28
Трети държави и международни организации
1. В Механизма на Съюза могат да участват:
а)
държавите от Европейската асоциация за свободна търговия (ЕАСТ), които са членки на Европейското икономическо пространство (ЕИП), в съответствие с предвидените в Споразумението за ЕИП условия, както и други европейски държави, когато това е предвидено в споразуменията и процедурите;
б)
присъединяващите се държави, страните кандидатки и потенциалните страни кандидатки съгласно общите принципи и общите условия за участие на тези страни в програмите на Съюза, предвидени в съответните рамкови споразумения и решения на Съвета за асоцииране или подобни договорености;
2. Финансовата помощ по член 20 и член 21, параграф 1, букви а), б), е) и з) може да се отпуска и на страни кандидатки и потенциални страни кандидатки, които не участват в Механизма на Съюза, както и на страни, които са част от ЕПС, доколкото тази финансова помощ допълва финансирането в рамките на бъдещ законодателен акт на Съюза относно създаването на Инструмента за предприсъединителна помощ (ИПП II) и бъдещ законодателен акт на Съюза относно създаването на Европейски инструмент за съседство.
3. Международни или регионални организации могат да си сътрудничат в дейности в рамките на Механизма на Съюза в случаите, когато двустранните или многостранните споразумения между тези организации и Съюза позволяват това.
Член 29
Компетентни органи
За целите на прилагането на настоящото решение държавите членки определят компетентни органи и уведомяват за това Комисията.
Член 30
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощията за приемане на делегираните актове, посочени в член 19, параграфи 5 и 6, се предоставят на Комисията до 31 декември 2020 г.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 19, параграфи 5 и 6, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна дата, посочена в решението. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 19, параграф 5, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и на Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 31
Процедура по спешност
1. Делегирани актове, приети съгласно настоящия член, влизат в сила незабавно и се прилагат, докато не бъде представено възражение в съответствие с параграф 2. В нотификацията относно делегирания акт до Европейския парламент и Съвета се посочват причините за използването на процедурата по спешност.
2. Европейският парламент или Съветът могат да повдигнат възражения срещу делегиран акт в съответствие с процедурата, посочена в член 30, параграф 5. В такъв случай Комисията отменя акта незабавно след нотифицирането на решението с което се представят възражения на Европейския парламент или на Съвета.
Член 32
Актове за изпълнение
1. Комисията приема актове за изпълнение във връзка със следните въпроси:
а)
взаимодействието на ERCC с точките за контакт на държавите членки съгласно предвиденото в член 8, буква б), член 15, параграф 3 и член 16, параграф 3, буква а); и оперативните процедури по реагирането при бедствия на територията на Съюза, съгласно предвиденото в член 15, както и за тези извън територията на Съюза, съгласно предвиденото в член 16, включително идентифицирането на съответните международни организации;
б)
компонентите на CECIS и организацията на обмена на информация чрез CECIS, съгласно предвиденото в член 8, буква б);
в)
процедурата за изпращане на експертните екипи, съгласно предвиденото в член 17;
г)
определянето на модулите, другите способности за реагиране и експертите, съгласно предвиденото в член 9, параграф 2;
д)
оперативните изисквания за функционирането и оперативната съвместимост на модулите, съгласно предвиденото в член 9, параграф 1а, включително техните задачи, способности, основни компоненти, самостоятелност и изпращане;
е)
целите по отношение на способностите, изискванията за качеството и оперативната съвместимост, както и процедурата за сертифициране и регистриране, необходими за функционирането на EERC, съгласно предвиденото в член 11, както и финансовите договорености, съгласно предвиденото в член 21, параграф 2;
ж)
откриване и отстраняване на пропуски в EERC, както е предвидено в член 12;
з)
организацията на програмата за обучение, рамката за ученията и програмата за отчитане на извлечените поуки, както е предвидено в член 13; както и
и)
организацията на подпомагането за превоза на помощта, съгласно предвиденото в членове 18 и 23.
2. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 33, параграф 2.
Член 33
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011. Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта на акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 34
Оценка
1. Дейностите, за които се отпуска финансова помощ, се наблюдават редовно с цел проследяване на изпълнението им.
2. Комисията оценява прилагането на настоящото решение и представя на Европейския парламент и на Съвета:
а)
междинен доклад за оценка на получените резултати и качествените и количествените аспекти на изпълнението на настоящото решение - не по-късно от 30 юни 2017 г.;
б)
съобщение за продължаване на изпълнението на настоящото решение - не по-късно от 31 декември 2018 г.; и
в)
доклад за последваща оценка - не по-късно от 31 декември 2021 г.
Междинният доклад за оценка и съобщението, посочени съответно в букви а) и б) се придружават по целесъобразност от предложения за изменения на настоящото решение.
ГЛАВА VII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 35
Преходни разпоредби
1. Дейностите, започнати преди 1 януари 2014 г. по силата на Решение 2007/162/ЕО, Евратом, продължават да се изпълняват, когато е уместно, в съответствие с това решение.
2. Държавите членки осигуряват на национално равнище гладкия преход между дейностите, провеждани в контекста на финансовия инструмент, и тези, които следва да се извършват съгласно разпоредбите, установени в настоящото решение.
Член 36
Отмяна
Решение 2007/162/ЕО, Евратом и Решение 2007/779/ЕО, Евратом се отменят. Позоваванията на отменените решения се тълкуват като позовавания на настоящото решение и се четат в съответствие с таблицата за съответствие в приложение II към настоящото решение.
Член 37
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз. То се прилага от 1 януари 2014 г.
Член 38
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2013 година.
ODLUKA br. 1313/2013/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 17. prosinca 2013.
o Mehanizmu Unije za civilnu zaštitu
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 196.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (1)
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom,
budući da:
(1)
S obzirom na značajan porast broja i ozbiljnosti prirodnih katastrofa i katastrofa uzrokovanih ljudskim djelovanjem posljednjih godina te u situaciji u kojoj je vjerojatno da će buduće katastrofe biti ekstremnije i složenije s dalekosežnim i dugoročnijim posljedicama, uzrokovane osobito klimatskim promjenama i potencijalnim međudjelovanjem više prirodnih i tehnoloških opasnosti, integrirani pristup upravljanju katastrofama sve je važniji. Europska unija bi trebala promicati solidarnost te bi trebala podupirati, dopuniti i olakšati koordinaciju djelovanja država članica u području civilne zaštite s ciljem poboljšanja učinkovitosti sustava za prevenciju, pripremu i odgovor na prirodne katastrofe i katastrofe uzrokovane ljudskim djelovanjem.
(2)
Mehanizam Zajednice za civilnu zaštitu uspostavljen je Odlukom Vijeća 2001/792/EZ, Euratom (2), preinačenom Odlukom Vijeća 2007/779/EZ, Euratom (3). Financiranje tog mehanizma osigurano je Odlukom Vijeća 2007/162/EZ, Euratom (4), kojom je uspostavljen financijski instrument za civilnu zaštitu („Financijski instrument”). Njome se predviđa financijska pomoć Unije koju treba pružiti kao doprinos unapređenju učinkovitosti odgovora na hitne situacije većih razmjera te jačanju mjera prevencije i pripravnosti za sve vrste hitnih situacija, uključujući nastavak primjene mjera prethodno donesenih u okviru Odluke Vijeća 1999/847/EZ (5). Financijski instrument prestaje važiti 31. prosinca 2013.
(3)
Zaštita koju treba osigurati u okviru Mehanizma Unije za civilnu zaštitu („Mehanizam Unije”) ponajprije bi trebala obuhvatiti stanovništvo, ali također i zaštitu okoliša i imovine, uključujući kulturnu baštinu, od svih vrsta prirodnih katastrofa i katastrofa uzrokovanih ljudskim djelovanjem, uključujući ekološke katastrofe, zagađenje mora i hitne zdravstvene situacije, do kojih dolazi unutar ili izvan Unije. U okviru Mehanizma Unije moguće je zatražiti civilnu zaštitu i drugu vrstu pomoći u hitnim situacijama u slučaju bilo koje od navedenih katastrofa kao nadopunu kapaciteta za odgovor u pogođenoj zemlji. U odnosu na katastrofe uzrokovane terorističkim djelovanjem, nuklearnim ili radiološkim nesrećama, Mehanizam Unije trebao bi obuhvatiti samo radnje pripravnosti i odgovora u području civilne zaštite.
(4)
Mehanizam Unije također bi trebao doprinijeti provedbi članka 222. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), prema potrebi stavljajući na raspolaganje svoje resurse i kapacitete.
(5)
Mehanizam Unije predstavlja vidljiv izraz europske solidarnosti osiguravanjem praktičnog i pravodobnog doprinosa prevenciji katastrofa i pripravnosti za njih te odgovora na katastrofe i na neposrednu opasnost od katastrofa ne dovodeći u pitanje relevantna vodeća načela i dogovore u području civilne zaštite. Ova Odluka stoga ne bi trebala utjecati na recipročna prava i obveze država članica u okviru bilateralnih i multilateralnih ugovora koji se odnose na pitanja koja obuhvaća ova Odluka, niti na odgovornost država članica za zaštitu stanovništva, okoliša i imovine na svojem državnom području.
(6)
Mehanizam Unije trebao bi uzeti u obzir mjerodavno pravo Unije i međunarodne obveze te iskoristiti sinergije s mjerodavnim inicijativama Unije, kao što su Europski program za praćenje Zemlje (Copernicus), Europski program za zaštitu kritične infrastrukture (EPCIP) te Zajedničko okruženje za razmjenu informacija (CISE).
(7)
Uloga regionalnih i lokalnih tijela u upravljanju katastrofama vrlo je važna. Regionalna i lokalna tijela stoga trebaju biti na prikladan način uključena u aktivnosti koje se provode na temelju ove Odluke u skladu s nacionalnim strukturama država članica.
(8)
Prevencija je od ključnog značaja za zaštitu od katastrofa te zahtijeva daljnje djelovanje, na koje se poziva u Zaključcima Vijeća od 30. studenoga 2009. i Rezoluciji Europskog parlamenta od 21. rujna 2010. o Komunikaciji Komisije pod nazivom „Pristup Zajednice prevenciji prirodnih katastrofa i katastrofa uzrokovanih ljudskim djelovanjem”. Mehanizam Unije također bi trebao uključiti opći okvir politike za djelovanje Unije u području prevencije rizika od katastrofa koji za cilj ima postizanje više razine zaštite i otpornosti na katastrofe prevencijom ili smanjenjem njihovih učinaka te poticanjem kulture prevencije, pri čemu se posebno uzimaju u obzir moguće posljedice klimatskih promjena i potreba za prikladnim mjerama prilagodbe. Iz te perspektive, procjene rizika, planiranje upravljanja rizicima, procjena sposobnosti upravljanja rizicima koju provodi svaka država članica na nacionalnoj ili odgovarajućoj podnacionalnoj razini, prema potrebi uključujući druge mjerodavne službe, pregled rizika pripremljen na razini Unije te stručne provjere temeljni su za osiguravanje integriranog pristupa upravljanju katastrofama, povezujući djelovanja u području prevencije, pripravnosti i odgovora. Mehanizam Unije stoga bi trebao uključivati opći okvir za razmjenu informacija o rizicima i sposobnostima upravljanja rizicima, ne dovodeći u pitanje članak 346. UFEU-a, kojim se jamči da nijedna država članica nije obvezna davati informacije ako smatra da bi njihovo otkrivanje bilo suprotno osnovnim interesima njezine sigurnosti.
(9)
Doprinoseći daljnjem razvoju i boljoj integraciji transnacionalnih sustava za otkrivanje i rano upozoravanje i uzbunjivanje od europskog interesa, Unija bi trebala pomoći državama članicama u minimiziranju vremena potrebnog za odgovor na katastrofe i uzbunjivanje građana Unije. Takvi sustavi trebali bi uzeti u obzir postojeće i buduće informacijske izvore i sustave te ih nadograđivati, istodobno potičući relevantne nove tehnologije.
(10)
Mehanizam Unije trebao bi uključivati opći okvir politike usmjeren na stalno poboljšanje razine pripravnosti sustavâ civilne zaštite, službi, njihova osoblja te stanovništva unutar Unije. To bi trebalo uključivati program vježbi, program naučenih lekcija, kao i programe osposobljavanja i mrežu osposobljavanja, na razini Unije i na razini država članica, za prevenciju katastrofa, pripravnost za katastrofe i odgovor na njih, na koje se poziva u Zaključcima Vijeća od 27. studenoga 2008. o europskom uređenju osposobljavanja u području upravljanja katastrofama.
(11)
Razvoj intervencijskih modula pomoći civilne zaštite, koji obuhvaćaju resurse jedne ili više država članica čiji je cilj potpuna interoperabilnost, trebalo bi podržavati s ciljem jačanja suradnje u području civilne zaštite i daljnjeg razvoja koordiniranog zajedničkog brzog odgovora država članica. Module bi trebalo organizirati na razini država članica te bi trebali podlijegati njihovom zapovjedništvu i kontroli.
(12)
Mehanizam Unije trebao bi olakšati mobilizaciju i koordinaciju intervencija pomoći. Mehanizam Unije trebao bi se temeljiti na strukturi Unije koja se sastoji od Koordinacijskog centra za odgovor na hitne situacije (ERCC), Europskog kapaciteta za odgovor na hitne situacije (EERC) u obliku prethodno namijenjenih dobrovoljno udruženih kapaciteta država članica, osposobljenih stručnjaka, Zajedničkog komunikacijskog i informacijskog sustava za hitne situacije (CECIS) kojim bi upravljala Komisija te kontaktnih točaka u državama članicama. Mehanizam Unije trebao bi osigurati okvir za prikupljanje potvrđenih informacija o situaciji, za njihovo širenje državama članicama te za razmjenu lekcija naučenih iz intervencija.
(13)
Kako bi se unaprijedilo planiranje operacija odgovora na katastrofe u okviru Mehanizma Unije te poboljšala dostupnost ključnih kapaciteta, nužno je razvijati EERC u obliku prethodno namijenjenih dobrovoljno udruženih kapaciteta država članica, kao i strukturni postupak za identifikaciju mogućih nedostataka kapaciteta.
(14)
U pogledu intervencija pružanja pomoći u odgovoru na katastrofe izvan Unije, Mehanizam Unije trebao bi olakšati djelovanja i pružiti potporu djelovanjima koja poduzimaju države članice i Unija u cjelini s ciljem promicanja dosljednosti u međunarodnim naporima u području civilne zaštite. Ujedinjeni narodi, u slučajevima kada su nazočni, imaju opću koordinacijsku ulogu za operacije pružanja pomoći u trećim zemljama. Pomoć koja se pruža u okviru Mehanizma Unije trebala bi se koordinirati s Ujedinjenim narodima i drugim relevantnim međunarodnim dionicima kako bi se maksimalno iskoristili dostupni resursi te izbjeglo nepotrebno udvostručenje napora. Pojačana koordinacija pomoći civilne zaštite kroz Mehanizam Unije preduvjet je potpore cjelokupnoj koordinaciji te osiguranja cjelovitog doprinosa Unije cjelokupnim aktivnostima pružanja pomoći. Kod katastrofa kod kojih se pomoć pruža i u okviru Mehanizma Unije i Uredbe Vijeća (EZ) br. 1257/96 (6), Komisija bi trebala osigurati učinkovitost, koherentnost i uzajamno nadopunjavanje svih aktivnosti odgovora Unije, poštujući Europski konsenzus o humanitarnoj pomoći (7).
(15)
Raspoloživost i dostupnost odgovarajućih prijevoznih sredstava treba poboljšati kako bi se podupirao razvoj sposobnosti brzog odgovora na razini Unije. Unija bi trebala pružati potporu i dopunjavati napore država članica olakšavajući koordinaciju i udruživanje prijevoznih sredstava i doprinoseći, ako je potrebno, financiranju dodatnih prijevoznih sredstava, podložno određenim kriterijima i uzimajući u obzir postojeće sustave.
(16)
Intervencije pomoći trebale bi se temeljiti na potražnji i podlijegati potpunoj koordinaciji na terenu kako bi se postigla maksimalna učinkovitost i osigurao pristup pogođenom stanovništvu. Komisija bi trebala pružiti odgovarajuću logističku potporu za upućene timove stručnjaka.
(17)
Mehanizam Unije također se može koristiti za potporu civilne zaštite konzularnoj pomoći građanima Unije u slučaju katastrofa u trećim zemljama ako to zatraže konzularna tijela dotičnih država članica. Dotične države članice trebale bi, kad je god to moguće, koordinirati takve zahtjeve jedne s drugima i s bilo kojim drugim relevantnim dionicima kako bi se osigurala optimalna uporaba Mehanizma Unije i izbjegle praktične poteškoće na terenu. Zahtjev za takvu potporu mogla bi uputiti, na primjer, „vodeća država” ili država članica koja koordinira pomoć za sve građane Unije. Koncept „vodeće države” trebalo bi tumačiti u skladu sa smjernicama Europske unije o provedbi koncepta „vodeće države za konzularna pitanja” (8). Ova se Odluka primjenjuje ne dovodeći u pitanje pravila Unije o konzularnoj zaštiti građana Unije u inozemstvu.
(18)
Pri planiranju operacija odgovora, također je korisno povezati se s relevantnim nevladinim organizacijama i drugim relevantnim subjektima kako bi se utvrdili svi dodatni kapaciteti za odgovor koje bi oni u slučaju katastrofa mogli staviti na raspolaganje putem nadležnih tijela država članica.
(19)
Uporaba vojnih sredstava pod civilnim vodstvom u krajnjoj nuždi može predstavljati važan doprinos odgovoru na katastrofe. Ako se uporaba vojnih kapaciteta za potporu operacijama civilne zaštite smatra opravdanom, suradnja s vojskom trebala bi slijediti modalitete, postupke i kriterije koje je utvrdilo Vijeće ili njegova nadležna tijela za stavljanje na raspolaganje Mehanizmu Unije vojnih kapaciteta potrebnih za civilnu zaštitu te biti usklađena s mjerodavnim međunarodnim smjernicama.
(20)
Kada pomoć u okviru Mehanizma Unije doprinosi humanitarnom odgovoru Unije, posebice u složenim hitnim situacijama, djelovanja koja primaju financijsku pomoć u okviru ove Odluke trebala bi biti u skladu s humanitarnim načelima i načelima uporabe civilne zaštite i vojnih resursa utvrđenima u Europskom konsenzusu o humanitarnoj pomoći.
(21)
Trebalo bi omogućiti sudjelovanje zemalja Europskog udruženja za slobodnu trgovinu (EFTA) koje su članice Europskoga gospodarskog prostora (EGP), zemalja pristupnica, zemalja kandidatkinja te potencijalnih kandidata. Zemlje kandidatkinje i potencijalni kandidati koji ne sudjeluju u Mehanizmu Unije, kao i zemlje koje su dio Europske politike susjedstva, također bi trebali ostvariti korist od određenih djelovanja koja se financiraju u okviru ove Odluke.
(22)
Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu ove Odluke, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji u odnosu na interakciju ERCC-a s kontaktnim točkama država članica i operativne postupke za odgovor na katastrofe unutar i izvan Unije; komponente CECIS-a i organizaciju razmjene informacija putem CECIS-a; postupke za raspoređivanje timova stručnjaka; utvrđivanje modula, drugih kapaciteta za odgovor i stručnjaka; operativne zahtjeve za funkcioniranje i interoperabilnost modula; ciljeve kapaciteta, zahtjeve kvalitete i interoperabilnosti i postupak certifikacije i registracije nužan za funkcioniranje EERC-a, kao i financijske aranžmane; utvrđivanje i uklanjanje nedostataka EERC-a; organizaciju programa osposobljavanja, okvir vježbi i program naučenih lekcija; organizaciju potpore za prijevoz pomoći. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (9).
(23)
Za donošenje provedbenih akata predviđenih u ovoj Odluci trebalo bi koristiti postupak ispitivanja.
(24)
Ovom se Odlukom, dopuštajući učinkovitija djelovanja zbog opsega i komplementarnosti, jača suradnja između Unije i država članica te olakšava suradnja u području civilne zaštite. Ako katastrofa preoptereti kapacitete za odgovor države članice, ta država članica može odlučiti obratiti se Mehanizmu Unije da dopuni vlastite resurse civilne zaštite i druge resurse za odgovor na katastrofe.
(25)
S obzirom na to da ciljeve ove Odluke ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se zbog opsega ili učinaka mogu na bolji način ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Odluka ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.
(26)
Ova Odluka ne utječe na djelovanja obuhvaćena budućim zakonodavnim aktom Unije o uspostavi instrumenta za stabilnost, mjere zaštite javnog zdravlja donesene na temelju pravnih akata Unije o programima djelovanja Unije u području zdravstva, niti na mjere za sigurnost potrošača donesene u skladu s budućim zakonodavnim aktom Unije o programu za potrošače za razdoblje 2014. - 2020..
(27)
Radi dosljednosti, iz područja primjene ove Odluke isključena su djelovanja koja su obuhvaćena Odlukom Vijeća 2007/124/EZ, Euratom (10) i budućim zakonodavnim aktom Unije o uspostavi instrumenta za financijsku potporu za policijsku suradnju, sprečavanje i suzbijanje kriminala te upravljanje krizama, kao dijela Fonda za unutarnju sigurnost, ili koja su povezana s održavanjem javnog reda i mira te očuvanjem unutarnje sigurnosti. Ova se Odluka ne primjenjuje na aktivnosti obuhvaćene Uredbom (EZ) br. 1257/96.
(28)
Odredbe ove Odluke ne dovode u pitanje donošenje pravno obvezujućih akata na temelju Ugovora o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju, u kojima su utvrđene specifične hitne mjere u slučaju nuklearnih ili radioloških katastrofa.
(29)
Ova Odluka obuhvaća djelovanja u području prevencije zagađenja mora, pripravnosti za zagađenje mora i odgovora na njega, uz izuzetak djelovanja obuhvaćenih Uredbom (EZ) br. 1406/2002 Europskog parlamenta i Vijeća (11).
(30)
Kako bi Komisija osigurala provedbu ove Odluke, Komisija može financirati aktivnosti povezane s pripremom, praćenjem, nadzorom, revizijom i evaluacijom, potrebne za upravljanje Mehanizmom Unije i postizanje njegovih ciljeva.
(31)
Nadoknada troškova te dodjela ugovora o javnoj nabavi i bespovratnih sredstava u okviru ove Odluke trebali bi se provoditi u skladu s Uredbom (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (12). Zbog posebne naravi djelovanja u području civilne zaštite, primjereno je predvidjeti da se bespovratna sredstva mogu dodijeliti pravnim osobama koje podliježu bilo privatnom bilo javnom pravu. Također je važno da se poštuju pravila Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012, osobito u vezi s načelima ekonomičnosti, učinkovitosti i djelotvornosti, utvrđenima u toj uredbi.
(32)
Financijske interese Unije trebalo bi štititi proporcionalnim mjerama tijekom cijelog ciklusa rashoda, uključujući sprečavanje, otkrivanje i ispitivanje nepravilnosti, povrat izgubljenih, pogrešno uplaćenih i nepravilno upotrijebljenih sredstava te, prema potrebi, administrativne i financijske sankcije u skladu s Uredbom (EU, Euratom) br. 966/2012.
(33)
Ovom Odlukom utvrđuje se financijska omotnica za cijelo trajanje Mehanizma Unije, koja predstavlja primarni referentni iznos, u smislu točke 17. Međuinstitucionalnog sporazuma od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o suradnji u vezi s proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju (13), za Europski parlament i Vijeće tijekom godišnjeg proračunskog postupka. Taj referentni iznos dijelom se financira iz naslova 3. „Sigurnost i građanstvo”, a dijelom iz naslova 4. „Globalna Europa” višegodišnjeg financijskog okvira 2014. - 2020.
(34)
Financijska omotnica za provedbu ove Odluke trebala bi se raspodijeliti u skladu s postocima utvrđenima u Prilogu I.
(35)
Kako bi se preispitala raspodjela financijske omotnice za provedbu ove Odluke do 30. lipnja 2017., u svjetlu rezultata privremene evaluacije, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. UFEU-a. Hitni postupak bi se trebao primjenjivati ako je u bilo kojem trenutku potrebno trenutačno preispitivanje proračunskih sredstava koja su na raspolaganju za djelovanja u području odgovora. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.
(36)
Ova Odluka trebala bi se primjenjivati od 1. siječnja 2014. jer je povezana s višegodišnjim financijskim okvirom 2014. - 2020.,
DONIJELI SU OVU ODLUKU:
POGLAVLJE I.
OPĆI I POSEBNI CILJEVI, PREDMET, PODRUČJE PRIMJENE I DEFINICIJE
Članak 1.
Opći cilj i predmet
1. Mehanizam Unije za civilnu zaštitu („Mehanizam Unije”), usmjeren je na jačanje suradnje između Unije i država članica i olakšavanje koordinacije u području civilne zaštite kako bi se poboljšala učinkovitost sustavâ za prevenciju, pripremu i odgovor na prirodne katastrofe i katastrofe uzrokovane ljudskim djelovanjem.
2. Zaštita koja se osigurava Mehanizmom Unije ponajprije obuhvaća zaštitu stanovništva, ali također i okoliša i imovine, uključujući kulturnu baštinu, od svih vrsta prirodnih katastrofa i katastrofa uzrokovanih ljudskim djelovanjem, uključujući posljedice terorističkog djelovanja, tehnoloških, radioloških ili ekoloških katastrofa, zagađenja mora i hitnih zdravstvenih situacija, do kojih dolazi unutar ili izvan Unije. U slučaju posljedica terorističkog djelovanja ili radioloških katastrofa, Mehanizam Unije može obuhvaćati samo djelovanja u području pripravnosti i odgovora.
3. Mehanizmom Unije promiče se solidarnost između država članica putem praktične suradnje i koordinacije, ne dovodeći u pitanje primarnu odgovornost država članica da na svojem državnom području od katastrofa zaštite stanovništvo, okoliš i imovinu, uključujući kulturnu baštinu, te da svojim sustavima upravljanja katastrofama osiguraju dostatne kapacitete kako bi im se omogućilo da na primjeren i dosljedan način odgovore na katastrofe vrste i razmjera koji se razumno mogu očekivati i za koje se moguće pripremiti.
4. Ovom Odlukom utvrđuju se opća pravila za Mehanizam Unije i pravila za pružanje financijske pomoći u okviru Mehanizma Unije.
5. Mehanizam Unije ne utječe na obveze koje proizlaze iz postojećih relevantnih pravnih akata Unije, iz Ugovora o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju ili iz postojećih međunarodnih sporazuma.
6. Ova se Odluka ne primjenjuje na djelovanja koja se provode u okviru Uredbe (EZ) br. 1257/96, Uredbe (EZ) br. 1406/2002, Uredbe (EZ) br. 1717/2006, Odluke br. 1082/2013/EU Europskog parlamenta i Vijeća (14) ili zakonodavstva Unije o programima djelovanja iz područja zdravstva, unutarnjih poslova i pravosuđa.
Članak 2.
Područje primjene
1. Ova Odluka primjenjuje se na suradnju u području civilne zaštite. Ta suradnja uključuje:
(a)
djelovanja u području prevencije i pripravnosti unutar Unije i, u mjeri u kojoj se to tiče članka 5. stavka 2., članka 13. stavka 2. i članka 28., također i izvan Unije; i
(b)
djelovanja u svrhu pomoći pri odgovoru na izravne nepovoljne posljedice katastrofe unutar ili izvan Unije, uključujući u zemljama iz članka 28. stavka 1., nakon zahtjeva za pomoć putem Mehanizma Unije.
2. U ovoj se Odluci uzimaju u obzir posebne potrebe izoliranih, najudaljenijih i drugih regija ili otoka Unije što se tiče prevencije katastrofa, pripravnosti za katastrofe i odgovora na njih, kao i posebne potrebe prekomorskih zemalja i područja što se tiče odgovora na katastrofe.
Članak 3.
Posebni ciljevi
1. Mehanizmom Unije podupire se, dopunjuje i olakšava koordinacija djelovanja država članica s ciljem postizanja sljedećih zajedničkih posebnih ciljeva:
(a)
postizanje visoke razine zaštite od katastrofa prevencijom ili smanjenjem njihovih potencijalnih učinaka, poticanjem kulture prevencije i poboljšanjem suradnje između službi civilne zaštite i drugih mjerodavnih službi;
(b)
poboljšanje pripravnosti na razini država članica i na razini Unije za odgovor na katastrofe;
(c)
olakšavanje brzog i učinkovitog odgovora u slučaju katastrofa ili neposredne opasnosti od katastrofa; i
(d)
podizanje svijesti javnosti i pripravnosti za katastrofe.
2. Pokazatelji se prema potrebi upotrebljavaju za praćenje, evaluaciju i preispitivanje primjene ove Odluke. Ti su pokazatelji sljedeći:
(a)
napredak u provedbi okvira za prevenciju katastrofa, koji se mjeri brojem država članica koje su Komisiji podnijele sažetak svojih procjena rizika i procjenu svojih sposobnosti upravljanja rizicima, kako je navedeno u članku 6.;
(b)
napredak u podizanju razine spremnosti za katastrofe, koji se mjeri količinom kapaciteta za odgovor uključenih u dobrovoljno udružena sredstva u odnosu na ciljeve kapaciteta iz članka 11. i broj modula registriranih u CECIS-u;
(c)
napredak u poboljšanju odgovora na katastrofe, koji se mjeri brzinom intervencija u okviru Mehanizma Unije te opsegom u kojem pomoć doprinosi potrebama na terenu; i
(d)
napredak u podizanju svijesti javnosti i pripravnosti za katastrofe, koji se mjeri razinom svijesti građana Unije o rizicima u njihovoj regiji.
Članak 4.
Definicije
Za potrebe ove Odluke primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„katastrofa” znači svaka situacija koja ima ili može imati ozbiljne učinke na ljude, okoliš ili imovinu, uključujući kulturnu baštinu;
2.
„odgovor“ znači svako djelovanje poduzeto na temelju zahtjeva za pomoć u okviru Mehanizma Unije u slučaju neposredne opasnosti od katastrofe, tijekom katastrofe ili nakon nje, radi uklanjanja njezinih neposrednih štetnih posljedica;
3
„pripravnost” znači stanje spremnosti i sposobnosti ljudskih i materijalnih sredstava, struktura, zajednica i organizacija koje im omogućuje osiguravanje učinkovitog i brzog odgovora na katastrofu, postignuto kao rezultat unaprijed poduzetog djelovanja;
4.
„prevencija” znači svako djelovanje usmjereno na smanjenje rizika ili ublažavanje nepovoljnih posljedica katastrofe za ljude, okoliš i imovinu, uključujući kulturnu baštinu;
5.
„rano upozoravanje” znači pravovremeno i učinkovito pružanje informacija koje omogućuju poduzimanje djelovanja za izbjegavanje ili smanjivanje rizika i nepovoljnih učinaka katastrofe te za olakšavanje pripravnosti za učinkovit odgovor;
6.
„modul” znači samodostatna i autonomna, prethodno definirana organizacija sposobnosti država članica potaknuta zadaćom i potrebama, ili mobilna operativna skupina država članica koja predstavlja kombinaciju ljudskih i materijalnih sredstava koja je moguće opisati u smislu kapaciteta za intervenciju ili prema zadaći/zadaćama koje može izvršiti;
7.
„procjena rizika” znači cjelokupni međusektorski proces utvrđivanja, analize i evaluacije rizika izvršen na nacionalnoj ili odgovarajućoj podnacionalnoj razini;
8.
„sposobnost upravljanja rizicima“ znači sposobnost države članice ili njezinih regija da rizike (učinke i vjerojatnost katastrofe), utvrđene u njezinim procjenama rizika, smanje, da im se prilagode ili da ih ublaže, na razine koje su prihvatljive u toj državi članici. Sposobnost upravljanja rizicima procjenjuje se s obzirom na tehnički, financijski i administrativni kapacitet za provođenje:
(a)
odgovarajućih procjena rizika;
(b)
odgovarajućeg planiranja upravljanja rizicima za prevenciju i pripravnost; i
(c)
odgovarajućih mjera prevencije rizika i pripravnosti;
9.
„potpora države domaćina” znači svako djelovanje u fazama pripravnosti i odgovora koje poduzima zemlja koja prima ili šalje pomoć, ili Komisija, radi uklanjanja predvidljivih prepreka međunarodnoj pomoći koja se nudi putem Mehanizma Unije. Uključuje potporu država članica za olakšavanje tranzita te pomoći kroz njihovo državno područje;
10.
„kapacitet za odgovor” znači pomoć koja se na zahtjev može pružiti putem Mehanizma Unije;
11.
„logistička podrška” znači ključna oprema ili usluge potrebne timovima stručnjaka iz članka 17. stavka 1. za obavljanje njihovih zadaća, između ostaloga komunikacija, privremeni smještaj, hrana ili prijevoz unutar zemlje.
POGLAVLJE II.
PREVENCIJA
Članak 5.
Djelovanja u području prevencije
1. Za ostvarivanje ciljeva prevencije i provođenje djelovanja u području prevencije Komisija je dužna:
(a)
poduzeti mjere za poboljšanje baze znanja o rizicima od katastrofa i olakšavati razmjenu znanja, najboljih praksi i informacija, uključujući među državama članicama koje imaju zajedničke rizike;
(b)
davati podršku i promicati aktivnost država članica u procjeni i prikazu rizika putem razmjene dobre prakse te olakšavati pristup posebnom znanju i stručnosti koji se odnose na pitanja od zajedničkog interesa;
(c)
uspostaviti i redovno ažurirati međusektorski pregled i prikaz rizika od prirodnih katastrofa i rizika od katastrofa uzrokovanih ljudskim djelovanjem s kojima se Unija može suočiti, upotrebljavajući koherentni pristup kroz različita područja politika koje mogu riješiti ili utjecati na prevenciju katastrofa i propisno uzimajući u obzir moguće utjecaje klimatskih promjena;
(d)
poticati razmjenu dobre prakse o pripremi nacionalnih sustava civilne zaštite za suočavanje s utjecajem klimatskih promjena;
(e)
promicati i podupirati razvoj i provedbu aktivnosti država članica u upravljanju rizicima putem razmjene dobre prakse te olakšavati pristup posebnom znanju i stručnosti koji se odnose na pitanja od zajedničkog interesa;
(f)
prikupljati i širiti informacije koje su države članice stavile na raspolaganje; organizirati razmjenu iskustava o procjeni sposobnosti upravljanja rizicima; izraditi, zajedno s državama članicama i do 22. prosinca 2014., smjernice o sadržaju, metodologiji i strukturi tih procjena; i olakšavati razmjenu dobre prakse koja se odnosi na planiranje prevencije i pripravnosti, uključujući i putem dobrovoljnih stručnih provjera;
(g)
u skladu s rokovima iz članka 6. točke (c), periodično izvješćivati Europski parlament i Vijeće o napretku postignutom u provedbi članka 6.;
(h)
promicati uporabu različitih fondova Unije koji mogu podupirati održivu prevenciju katastrofa te poticati države članice i regije da iskoriste te mogućnosti financiranja;
(i)
naglašavati važnost prevencije rizika te podupirati države članice u podizanju svijesti, informiranju javnosti i obrazovanju;
(j)
promicati mjere prevencije u državama članicama i trećim zemljama iz članka 28. putem razmjene dobre prakse te olakšavati pristup posebnom znanju i stručnosti koji se odnose na pitanja od zajedničkog interesa; i
(k)
u bliskom savjetovanju s državama članicama, poduzimati dodatno potporno i komplementarno djelovanje u području prevencije, potrebno za postizanje cilja navedenog u članku 3. stavku 1. točki (a).
2. Na zahtjev države članice, treće zemlje ili Ujedinjenih naroda ili njihovih agencija, Komisija može uputiti tim stručnjaka na teren u svrhu pružanja savjeta o mjerama prevencije.
Članak 6.
Upravljanje rizicima
S ciljem promicanja učinkovitog i koherentnog pristupa prevenciji katastrofa i pripravnosti za katastrofe putem razmjene neosjetljivih informacija, to jest informacija čije objavljivanje ne bi bilo u suprotnosti s bitnim interesima sigurnosti država članica, i najbolje prakse unutar Mehanizma Unije, države članice dužne su:
(a)
izraditi procjene rizika na nacionalnoj ili odgovarajućoj podnacionalnoj razini te Komisiji podnijeti sažetak relevantnih elemenata tih procjena do 22. prosinca 2015., a nakon toga svake tri godine;
(b)
izraditi i usavršiti svoje planove upravljanja rizicima od katastrofa na nacionalnoj ili odgovarajućoj podnacionalnoj razini;
(c)
Komisiji podnijeti procjenu svoje sposobnosti upravljanja rizicima na nacionalnoj ili odgovarajućoj podnacionalnoj razini svake tri godine nakon dovršetka relevantnih smjernica iz članka 5. stavka 1. točke (da) te uvijek kada dođe do važnih promjena; i
(d)
sudjelovati, na dobrovoljnoj osnovi, u stručnim provjerama procjene sposobnosti upravljanja rizicima.
POGLAVLJE III.
PRIPRAVNOST
Članak 7.
Koordinacijski centar za odgovor na hitne situacije
Uspostavlja se Koordinacijski centar za odgovor na hitne situacije (ERCC). ERCC osigurava operativni kapacitet 24 sata dnevno 7 dana u tjednu te je na raspolaganju državama članicama i Komisiji za ostvarivanje ciljeva Mehanizma Unije.
Članak 8.
Opća djelovanja Komisije u području pripravnosti
Komisija provodi sljedeća djelovanja u području pripravnosti:
(a)
upravlja ERCC-om;
(b)
upravlja zajedničkim komunikacijskim i informacijskim sustavom za hitne situacije (CECIS) kako bi se omogućila komunikacija i razmjena informacija između ERCC-a i kontaktnih točaka država članica;
(c)
doprinosi razvoju i boljoj integraciji transnacionalnih sustava za otkrivanje i rano upozoravanje i uzbunjivanje koji su od europskog interesa, kako bi se omogućio brzi odgovor i promicala međupovezanost između nacionalnih sustava za rano upozoravanje i uzbunjivanje te njihova povezanost s ERCC-om i CECIS-om. Ti sustavi uzimaju u obzir i temelje se na postojećim i budućim izvorima i sustavima za informiranje, praćenje i otkrivanje;
(d)
uspostavlja i upravlja mogućnošću mobiliziranja i razmještaja timova stručnjaka odgovornih za:
i.
procjenu potreba koje se mogu rješavati u okviru Mehanizma Unije u državi koja zahtijeva pomoć,
ii.
olakšavanje, ako je potrebno, koordinacije pomoći pri odgovoru na katastrofu na terenu i komunikacije s nadležnim tijelma države koja zahtijeva pomoć,
iii.
pružanje potpore državi koja zahtijeva pomoć u obliku stručnog znanja o djelovanjima u području prevencije, pripravnosti ili odgovora;
(e)
uspostavlja i održava sposobnost pružanja logističke podrške za te timove stručnjaka;
(f)
razvija i održava mrežu osposobljenih stručnjaka država članica, koji mogu biti na raspolaganju u kratkom roku za pomoć u zadaćama ERCC-a u vezi s praćenjem, obavješćivanjem i olakšavanjem koordinacije;
(g)
olakšava koordinaciju prethodnog razmještaja kapaciteta država članica za odgovor na katastrofe unutar Unije;
(h)
podupire napore za poboljšanje interoperabilnosti modula i ostalih kapaciteta za odgovor, uzimajući u obzir najbolju praksu na razini država članica i međunarodnoj razini;
(i)
u okviru svojih nadležnosti, poduzima potrebne mjere za olakšavanje potpore države domaćina, uključujući izradu i ažuriranje, zajedno s državama članicama, smjernica o potpori države domaćina, na temelju operativnog iskustva;
(j)
podupire stvaranje programa procjene dobrovoljnih stručnih provjera za strategije pripravnosti država članica, na temelju prethodno definiranih kriterija kojima će se omogućiti da preporuke budu osmišljene tako da se ojača razina pripravnosti Unije; i
(k)
u bliskom savjetovanju s državama članicama, poduzima dodatno potporno i komplementarno djelovanje u području pripravnosti, potrebno za postizanje cilja navedenog u članku 3. stavku 1. točki (b).
Članak 9.
Opća djelovanja država članica u području pripravnosti
1. Države članice rade, na dobrovoljnoj osnovi, na razvoju modula, osobito u svrhu zadovoljenja prioritetnih potreba intervencije ili potpore u okviru Mehanizma Unije.
Države članice unaprijed utvrđuju module druge kapacitete za odgovor i stručnjake u okviru svojih nadležnih službi, posebno u okviru svoje civilne zaštite ili drugih službi za hitne situacije, koji bi mogli biti stavljeni na raspolaganje za intervencije na zahtjev putem Mehanizma Unije. Države članice uzimaju u obzir da sastav modula ili drugi kapaciteti za odgovor mogu ovisiti o vrsti katastrofe te o konkretnim potrebama povezanima s katastrofom.
2. Moduli se sastoje od resursa jedne ili više država članica i:
(a)
mogu obavljati prethodno utvrđene zadaće u područjima odgovora u skladu s uspostavljenim međunarodnim smjernicama te stoga mogu:
i.
biti razmješteni u vrlo kratkom roku nakon zahtjeva za pomoć putem ERCC-a; i
ii.
funkcionirati na samodostatan način i autonomno u zadanom razdoblju;
(b)
interoperabilni su s drugim modulima;
(c)
provode osposobljavanje i vježbe s ciljem ispunjenja zahtjeva interoperabilnosti;
(d)
raspoređeni su pod nadležnost osobe koja je odgovorna za djelovanje modula; i
(e)
mogu surađivati s drugim tijelima Unije i/ili međunarodnim institucijama, posebno Ujedinjenim narodima, prema potrebi.
3. Države članice na dobrovoljnoj osnovi unaprijed utvrđuju stručnjake koje je moguće uputiti kao članove timova stručnjaka, kako se navodi u članku 7. točki (d).
4. Države članice razmatraju pružanje, prema potrebi, drugih kapaciteta za odgovor, koje bi nadležne službe mogle staviti na raspolaganje ili bi ih mogle osigurati nevladine organizacije i drugi relevantni subjekti.
Drugi kapaciteti za odgovor mogu sadržavati resurse iz jedne ili više država članica i prema potrebi:
(a)
mogu obavljati zadaće u područjima odgovora u skladu s uspostavljenim međunarodnim smjernicama te stoga mogu:
i.
biti razmješteni u vrlo kratkom roku nakon zahtjeva za pomoć putem ERCC-a; i
ii.
funkcionirati na samodostatan način i autonomno, prema potrebi, u zadanom razdoblju;
(b)
mogu surađivati s drugim tijelima Unije i/ili međunarodnim institucijama, posebno Ujedinjenim narodima, prema potrebi.
5. Države članice mogu, podložno odgovarajućim sigurnosnim mjerama, pružiti informacije o relevantnim vojnim kapacitetima, kao što su prijevoz i logistička ili medicinska potpora, koji bi se mogli koristiti u krajnjoj nuždi kao dio pomoći kroz Mehanizam Unije.
6. Države članice Komisiji pružaju relevantne informacije o stručnjacima, modulima i drugim kapacitetima za odgovor koje stavljaju na raspolaganje za pomoć putem Mehanizma Unije kako je navedeno u stavcima od 1. do 4. te ažuriraju te informacije, prema potrebi.
7. Države članice određuju kontaktne točke, kako je navedeno u članku 7. točki (b), te o tome obavješćuju Komisiju.
8. Države članice poduzimaju odgovarajuće mjere pripravnosti za olakšavanje potpore države domaćina
9. Države članice, uz potporu Komisije, u skladu s člankom 23., poduzimaju odgovarajuće mjere kako bi se osigurao pravovremen prijevoz pomoći koju nude.
Članak 10.
Planiranje operacija
1. Komisija i države članice rade zajedno kako bi se poboljšalo planiranje operacija odgovora na katastrofe u okviru Mehanizma Unije, uključujući putem izrade-scenarija za odgovor na katastrofe, prikaza razmještaja sredstava i izrade planova za raspoređivanje kapaciteta za odgovor.
2. Komisija i države članice utvrđuju i promiču sinergije između pomoći civilne zaštite i humanitarne pomoći koju pružaju Unija i države članice tijekom planiranja operacija odgovora na humanitarne krize izvan Unije.
Članak 11.
Europski kapacitet za odgovor na hitne situacije
1. Uspostavlja se Europski kapacitet za odgovor na hitne situacije (EERC). Sastoji se od prethodno namijenjenih dobrovoljno udruženih kapaciteta za odgovor država članica te uključuje module, druge kapacitete za odgovor i stručnjake.
2. Na temelju utvrđenih rizika, Komisija utvrđuje vrste i broj ključnih kapaciteta za odgovor potrebnih za EERC („ciljevi kapaciteta”).
3. Komisija utvrđuje zahtjeve u pogledu kvalitete kapaciteta za odgovor koje države članice namjenjuju EERC-u. Zahtjevi kvalitete temelje se na uspostavljenim međunarodnim normama, ako takve norme već postoje. Države članice odgovorne su za osiguravanje kvalitete svojih kapaciteta za odgovor.
4. Komisija utvrđuje i upravlja postupkom certifikacije i registracije kapaciteta za odgovor koje države članice stave na raspolaganje EERC-u.
5. Države članice dobrovoljno utvrđuju i registriraju kapacitete za odgovor koje namijene za EERC. Registraciju višenacionalnih modula koje osiguraju dvije ili više država članica zajednički provode sve uključene države članice.
6. Kapaciteti za odgovor koje države članice stave na raspolaganje EERC-u ostaju dostupni za nacionalne potrebe u svakom trenutku.
7. Kapaciteti za odgovor koje države članice stave na raspolaganje EERC-u dostupni su za operacije odgovora u okviru Mehanizma Unije nakon zahtjeva za pomoć putem ERCC-a. Konačnu odluku o njihovom raspoređivanju donose države članice koje su registrirale dotični kapacitet za odgovor. Kada domaće hitne situacije, viša sila ili, u iznimnim slučajevima, ozbiljni razlozi spriječe državu članicu da u određenoj situaciji katastrofe stavi na raspolaganje te kapacitete za odgovor, ta država članica što je prije moguće o tome obavješćuje Komisiju upućujući na ovaj članak.
8. U slučaju raspoređivanja, kapaciteti za odgovor država članica ostaju pod njihovim zapovjedništvom i kontrolom i mogu biti povučeni, uz savjetovanje s Komisijom, kada domaće hitne situacije, viša sila ili, u iznimnim slučajevima, ozbiljni razlozi spriječe državu članicu da drži na raspolaganju svoje kapacitete za odgovor. Komisija putem ERCC-a, prema potrebi, omogućuje koordinaciju među različitim kapacitetima za odgovor, u skladu s člancima 15. i 16.
9. Države članice i Komisija osiguravaju odgovarajuću svijest javnosti o intervencijama koje uključuju EERC.
Članak 12.
Postupanje s nedostacima kapaciteta za odgovor
1. Komisija prati napredak u postizanju ciljeva kapaciteta određenih u skladu s člankom 11. stavkom 2. i utvrđuje potencijalno značajne nedostatke kapaciteta za odgovor u EERC-u.
2. Ako se utvrde potencijalno značajni nedostaci, Komisija ispituje jesu li potrebni kapaciteti dostupni državama članicama izvan EERC-a.
3. Komisija potiče države članice da riješe, bilo pojedinačno ili putem konzorcija država članica koje zajedno surađuju u području zajedničkih rizika, eventualne strateške nedostatke kapaciteta koji su utvrđeni u skladu sa stavkom 2. Komisija može podržati države članice u tim aktivnostima u skladu s člankom 20., člankom 21. stavkom 1. točkama (i) i (j) te člankom 21. stavkom 2.
4. Komisija obavješćuje Europski parlament i Vijeće svake dvije godine o napretku postignutom u ostvarivanju ciljeva kapaciteta te preostalim nedostacima u EERC-u.
Članak 13.
Osposobljavanje, vježbe, naučene lekcije i širenje znanja
1. Komisija u okviru Mehanizma Unije izvršava sljedeće zadaće u području osposobljavanja, vježbi, naučenih lekcija i širenja znanja:
(a)
uspostava i upravljanje programom osposobljavanja za osoblje civilne zaštite i osoblje uključeno u upravljanje hitnim situacijama o prevenciji katastrofa, pripravnosti za katastrofe i odgovoru na njih. Program uključuje zajedničke tečajeve i sustav razmjene stručnjaka, pri čemu pojedinci mogu biti sekondirani u druge države članice.
Cilj programa osposobljavanja je poboljšati koordinaciju, kompatibilnost i komplementarnost između kapaciteta navedenih u člancima 9. i 11. te povećati osposobljenost stručnjaka navedenih u članku 8. točkama (d) i (f);
(b)
uspostava i upravljanje mrežom osposobljavanja otvorenom centrima osposobljavanja za osoblje civilne zaštite i osoblje uključeno u upravljanje hitnim situacijama, kao i ostale dionike i institucije o prevenciji katastrofa, pripravnosti za katastrofe i odgovoru na njih.
Cilj mreže osposobljavanja je:
i.
poboljšanje svih faza upravljanja katastrofama, uzimajući u obzir prilagođavanje klimatskim promjenama i njihovo ublažavanje;
ii.
stvaranje sinergija među njezinim članovima putem razmjene iskustava i najbolje prakse, relevantnog istraživanja, naučenih lekcija, tečajeva i radionica, vježbi i pilot projekata; i
iii.
izrada smjernica za osposobljavanje u području civilne zaštite u Uniji i na međunarodnoj razini, uključujući osposobljavanje o prevenciji katastrofa, pripravnosti za katastrofe i na njih;
(c)
izrada strateškog okvira kojim se postavljaju ciljevi i uloga vježbi te dugoročnog sveobuhvatnog plana u kojem se navode prioriteti vježbi, kao i uspostava i upravljanje programom vježbi.
(d)
uspostava i upravljanje programom lekcija naučenih iz djelovanja u području civilne zaštite koja su se provodila u okviru Mehanizma Unije, uključujući aspekte iz cjelokupnog ciklusa upravljanja katastrofama, kako bi se osigurala široka osnova za procese učenja i stjecanje znanja. Program uključuje:
i.
praćenje, analizu i evaluaciju svih relevantnih djelovanja u području civilne zaštite u okviru Mehanizma Unije;
ii.
promicanje provedbe naučenih lekcija kako bi se stvorio temelj na osnovi iskustva za oblikovanje djelovanja unutar ciklusa upravljanja katastrofama; i
iii.
izradu metoda i alata za prikupljanje, analizu, promicanje i provedbu naučenih lekcija.
Taj program također uključuje, prema potrebi, lekcije naučene iz intervencija izvan Unije u odnosu na iskorištavanje poveznica i sinergija između pomoći pružene u okviru Mehanizma Unije i humanitarnog odgovora;
(e)
izrada smjernica o širenju znanja i provedbi različitih zadaća iz točaka od (a) do (d) na razini država članica; i
(f)
poticanje i promicanje uvođenja i korištenja relevantnih novih tehnologija u svrhu Mehanizma Unije.
2. Prilikom izvršavanja zadaća iz stavka 1., Komisija posebno uzima u obzir potrebu i interes države članice koja je suočena s rizikom od katastrofe slične prirode.
3. Na zahtjev države članice, treće zemlje ili Ujedinjenih naroda ili njihovih agencija, Komisija može uputiti tim stručnjaka na teren u svrhu pružanja savjeta o mjerama pripravnosti.
POGLAVLJE IV.
ODGOVOR
Članak 14.
Obavijest o katastrofama unutar Unije
1. U slučaju katastrofe ili neposredne opasnosti od katastrofe unutar Unije, koja uzrokuje ili može uzrokovati prekogranične posljedice ili utječe ili može utjecati na druge države članice, država članica u kojoj je katastrofa izbila ili je vjerojatno da će izbiti, bez odlaganja obavješćuje države članice koje potencijalno mogu biti pogođene i, kada posljedice mogu biti značajne, Komisiju.
Prvi se podstavak ne primjenjuje ako je obveza obavješćivanja već bila obuhvaćena u skladu s drugim zakonodavstvom Unije, Ugovorom o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju ili u skladu s postojećim međunarodnim sporazumima.
2. U slučaju katastrofe ili neposredne opasnosti od katastrofe unutar Unije, koja će vjerojatno rezultirati zahtjevom za pomoć jedne ili više država članica, država članica u kojoj je katastrofa izbila ili je vjerojatno da će izbiti bez odlaganja obavješćuje Komisiju da se može očekivati mogući zahtjev za pomoć kroz ERCC, kako bi se Komisiji omogućilo, ako je potrebno, da obavijesti druge države članice i pokrene svoje nadležne službe.
3. Obavijesti iz stavaka 1. i 2. prema potrebi se upućuju kroz CECIS.
Članak 15.
Odgovor na katastrofe unutar Unije
1. Kada katastrofa izbije unutar Unije ili postoji neposredna opasnost od njezina izbijanja, pogođena država članica može uputiti zahtjev za pomoć putem ERCC-a. Zahtjev mora biti što je moguće precizniji.
2. U iznimnim situacijama povećanog rizika država članica također može zatražiti pomoć u obliku privremenog prethodnog razmještaja kapaciteta za odgovor.
3. Po primitku zahtjeva za pomoć Komisija prema potrebi i bez odlaganja:
(a)
prosljeđuje zahtjev kontaktnim točkama drugih država članica;
(b)
prikuplja potvrđene informacije o situaciji, u vezi s pogođenom državom članicom, i prosljeđuje ih državama članicama;
(c)
daje preporuke, uz savjetovanje s državom članicom koja je uputila zahtjev, za pružanje pomoći putem Mehanizma Unije, na temelju potreba na terenu i eventualnih relevantnih prethodno izrađenih planova, kako je navedeno u članku 10. stavku 1., poziva države članice da razmjeste specifične kapacitete i olakšava koordinaciju potrebne pomoći; i
(d)
poduzima dodatno djelovanje da olakša koordinaciju odgovora.
4. Svaka država članica kojoj je upućen zahtjev za pomoć putem Mehanizma Unije žurno utvrđuje je li u mogućnosti pružiti traženu pomoć te obavješćuje državu članicu koja je uputila zahtjev o svojoj odluci kroz CECIS, navodeći opseg, uvjete, i gdje je to primjenjivo, troškove pomoći koje je u mogućnosti pružiti. ERCC obavješćuje države članice.
5. Država članica koja upućuje zahtjev odgovorna je za usmjeravanje intervencija pomoći. Tijela države članice koja upućuje zahtjev utvrđuju smjernice i, ako je potrebno, definiraju ograničenja zadaća povjerenih modulima ili drugim kapacitetima za odgovor. Pojedinosti izvršenja navedenih zadaća prepuštaju se ovlaštenoj osobi koju imenuje država članica koja pruža pomoć. Država članica koja upućuje zahtjev također može zatražiti raspoređivanje tima stručnjaka za potporu svojoj procjeni, olakšavanje koordinacije na terenu između timova država članica ili pružanje tehničkog savjetovanja.
6. Država članica koja upućuje zahtjev poduzima odgovarajuće mjere kako bi se olakšala potpora države domaćina pomoći koja stiže.
7. Uloga Komisije iz ovog članka ne utječe na nadležnosti i odgovornosti država članica za vlastite timove, module i druge kapacitete potpore, uključujući vojne kapacitete. Osobito, potpora koju nudi Komisija ne uključuje izdavanje zapovijedi i kontrolu timova, modula i drugih oblika potpore država članica, koji se raspoređuju dobrovoljno, u skladu s koordinacijom na razini stožera i na terenu.
Članak 16.
Promicanje dosljednosti u odgovoru na katastrofe izvan Unije
1. Kada katastrofa izbije izvan Unije ili postoji neposredna opasnost od njezina izbijanja, pogođena zemlja može uputiti zahtjev za pomoć putem ERCC-a. Pomoć se također može zatražiti putem ili od strane Ujedinjenih naroda i njegovih agencija ili relevantnih međunarodnih organizacija.
2. Intervencije iz ovog članka mogu se provesti ili kao autonomna intervencija pružanja pomoći ili kao doprinos intervenciji koju vodi neka međunarodna organizacija. Koordinacija Unije mora biti u potpunosti integrirana u cjelokupni sustav koordinacije koji osigurava Ured Ujedinjenih naroda za koordinaciju humanitarnih poslova (OCHA) te poštovati njegovu vodeću ulogu.
3. Komisija podupire dosljednost u dostavi pomoći kroz sljedeća djelovanja:
(a)
održavanje dijaloga s kontaktnim točkama država članica kako bi se osigurao učinkovit i koherentan doprinos odgovora Unije na katastrofu putem Mehanizma Unije cjelokupnom pothvatu pružanja pomoći, osobito:
i.
obavješćivanjem država članica bez odlaganja o cjelovitim zahtjevima za pomoć;
ii.
potporom zajedničkoj ocjeni situacije i potreba, pružanjem tehničkih savjeta i/ili olakšavanjem koordinacije pružanja pomoći na terenu kroz nazočnost tima stručnjaka civilne zaštite na terenu;
iii.
razmjenom relevantnih ocjena i analizâ sa svim relevantnim dionicima;
iv.
pružanjem pregleda pomoći koju nude države članice i drugi dionici;
v.
savjetovanjem o vrsti zatražene pomoći kako bi se osiguralo da je pružena pomoć u skladu s ocjenama potreba; i
vi.
pomaganjem u prevladavanju svih praktičnih poteškoća u dostavi pomoći u područjima kao što su tranzit i carina;
(b)
trenutačno davanje preporuka, kada je moguće u suradnji s pogođenom zemljom, utemeljenih na potrebama na terenu i eventualnih relevantnih prethodno izrađenih planova, pozivajući države članice da rasporede posebne kapacitete te olakšavajući koordinaciju zatražene pomoći;
(c)
povezivanje s pogođenom zemljom u vezi s tehničkim detaljima, kao što su konkretne potrebe za pomoći, prihvaćanje ponuda i praktični dogovori za lokalni prihvat i raspodjelu pomoći;
(d)
povezivanje s OCHA-om ili podrška OCHA-e te suradnja s drugim relevantnim dionicima koji doprinose cjelokupnom pothvatu pružanja pomoći kako bi se postigao maksimalan učinak sinergija, pronašle komplementarnosti i izbjeglo udvostručavanje i nedostaci; i
(e)
povezivanje sa svim relevantnim dionicima, osobito u završnoj fazi intervencije pomoći u okviru Mehanizma Unije, kako bi se olakšala nesmetana primopredaja.
4. Ne dovodeći u pitanje ulogu Komisije, kako je utvrđena u stavku 3., i poštujući potrebu za izravnim operativnim odgovorom kroz Mehanizam Unije, Komisija po pokretanju Mehanizma Unije obavješćuje Europsku službu za vanjsko djelovanje kako bi se omogućila dosljednost između operacije civilne zaštite i sveukupnih odnosa Unije s pogođenom zemljom. Komisija u potpunosti obavješćuje države članice u skladu sa stavkom 3.
5. Na terenu se, prema potrebi, osigurava veza s delegacijom Unije kako bi potonja olakšala kontakte s vladom pogođene zemlje. Ako je potrebno, delegacija Unije pruža logističku potporu timovima stručnjaka civilne zaštite iz stavka 3. točke (a) podtočke ii.
6. Svaka država članica kojoj je putem Mehanizma Unije upućen zahtjev za pomoć žurno utvrđuje je li u mogućnosti pružiti traženu pomoć te o svojoj odluci obavješćuje ERCC putem CECIS-a, navodeći opseg i uvjete pružanja pomoći koje je u mogućnosti pružiti. ERCC obavješćuje države članice.
7. Mehanizam Unije također se može koristiti za pružanje potpore civilne zaštite konzularnoj pomoći građanima Unije u slučaju katastrofa u trećim zemljama ako to zatraže konzularna tijela dotičnih država članica.
8. Na temelju zahtjeva za pomoć Komisija može poduzeti potrebno dodatno djelovanje s ciljem podrške i nadopune kako bi se osigurala dosljednost u pružanju pomoći.
9. Koordinacija putem Mehanizma Unije ne utječe na bilateralne kontakte između država članica i pogođene zemlje niti na suradnju između država članica i Ujedinjenih naroda ili drugih relevantnih međunarodnih organizacija. Takvi bilateralni kontakti također se mogu koristiti za doprinos koordinaciji putem Mehanizma Unije.
10. Uloga Komisije iz ovog članka ne utječe na nadležnosti i odgovornosti država članica za vlastite timove, module i druge vrste potpore, uključujući vojne kapacitete. Osobito, potpora koju nudi Komisija ne uključuje zapovjedništvo i kontrolu timova, modula i drugih oblika potpore država članica, koji se raspoređuju dobrovoljno, u skladu s koordinacijom na razini stožera i na terenu.
11. Traže se sinergije s drugim instrumentima Unije, osobito djelovanjima koja se financiraju na temelju Uredbe (EZ) br. 1257/96. Komisija osigurava koordinaciju između instrumenata i prema potrebi osigurava da djelovanja država članica u području civilne zaštite koja doprinose širem humanitarnom odgovoru budu što je više moguće financirana na temelju ove Odluke.
12. Kad god je Mehanizam Unije aktiviran, države članice koje pružaju pomoć u slučaju katastrofe u potpunosti obavješćuju ERCC o svojim aktivnostima.
13. Timovi i moduli država članica koji sudjeluju na terenu u intervenciji kroz Mehanizam Unije održavaju bliske veze s ERCC-om i timovima stručnjaka na terenu, kako se navodi u stavku 3. točki (a) podtočki ii.
Članak 17.
Podrška na terenu
1. Komisija može odabrati, imenovati i uputiti tim stručnjaka koji se sastoji od stručnjaka koje nude države članice:
(a)
u slučaju katastrofe izvan Unije, kako je navedeno u članku 16. stavku 3.;
(b)
u slučaju katastrofe unutar Unije, kako je navedeno u članku 15. stavku 5.;
(c)
na zahtjev za stručnost u području prevencije, u skladu s člankom 5. stavkom 2.; ili
(d)
na zahtjev za stručnost u području pripravnosti, u skladu s člankom 13. stavkom 3.
Stručnjaci iz Komisije i drugih službi Unije mogu biti integrirani u tim s ciljem pružanja podrške timu i olakšavanja uspostave veze s ERCC-om. Stručnjaci koje je uputio OCHA ili druga međunarodna organizacija mogu biti integrirani u tim s ciljem jačanja suradnje i olakšavanja zajedničkih ocjena.
2. Postupak za odabir i imenovanje stručnjaka je sljedeći:
(a)
države članice imenuju stručnjake, za koje su nadležne, a koje je moguće rasporediti kao članove timova stručnjaka;
(b)
Komisija odabire stručnjake i voditelja tih timova na temelju njihove stručnosti i iskustva, uključujući razinu završenog osposobljavanja u okviru Mehanizma Unije, prethodno iskustvo sudjelovanja u misijama u okviru Mehanizma Unije te u drugim vrstama međunarodnog humanitarnog rada. Odabir se također mora temeljiti na drugim kriterijima, uključujući jezične vještine, kako bi se osiguralo da tim kao cjelina posjeduje vještine potrebne u određenoj situaciji; i
(c)
Komisija imenuje stručnjake/voditelje tima za misiju u dogovoru s državom članicom koja ih imenuje.
3. Kada se upućuju, timovi stručnjaka olakšavaju koordinaciju između intervencijskih timova država članica i uspostavljaju vezu s nadležnim tijelima države koja upućuje zahtjev, kako je određeno u članku 8. točki (d). ERCC održava blizak kontakt s timovima stručnjaka te im osigurava vodstvo i logističku potporu.
Članak 18.
Prijevoz i oprema
1. U slučaju katastrofe, unutar ili izvan Unije, Komisija može podržati države članice u dobivanju pristupa opremi ili prijevoznim sredstvima:
(a)
pružanjem i razmjenom informacija o opremi i prijevoznim sredstviima koje države članice mogu dati na raspolaganje radi olakšavanja udruživanja takve opreme ili prijevoznih sredstava;
(b)
pružanjem pomoći državama članicama u utvrđivanju i omogućavanju pristupa prijevoznim sredstviima koji mogu biti raspoloživi iz drugih izvora, uključujući komercijalno tržište; ili
(c)
pružanjem pomoći državama članicama u utvrđivanju opreme koja može biti raspoloživa iz drugih izvora, uključujući komercijalno tržište.
2. Komisija može dopuniti prijevozna sredstva koja osiguravaju države članice pružanjem dodatnih prijevoznih sredstava potrebnih za brz odgovor na katastrofe.
POGLAVLJE V.
FINANCIJSKE ODREDBE
Članak 19.
Proračunska sredstva
1. Financijska omotnica za provedbu Mehanizma Unije za razdoblje od 2014. do 2020. iznosi 368 428 000 EUR u tekućim cijenama.
Iznos od 223 776 000 EUR u tekućim cijenama proizlazi iz naslova 3. „Sigurnost i građanstvo” financijskog okvira, a 144 652 000 EUR u tekućim cijenama iz naslova 4. „Globalna Europa”.
Godišnja odobrena sredstva odobravaju Europski parlament i Vijeće u granicama višegodišnjeg financijskog okvira.
2. Odobrena sredstva koja proizlaze iz nadoknade sredstava koju su korisnici izvršili za djelovanja u području odgovora na katastrofe predstavljaju namjenske prihode u smislu članka 18. stavka 2. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012.
3. Alokacija financijskih sredstava iz stavka 1. također može obuhvaćati troškove koji se odnose na aktivnosti pripreme, praćenja, nadzora, revizije i evaluacije, potrebne za upravljanje Mehanizmom Unije i ostvarivanje njegovih ciljeva.
Takvi troškovi mogu osobito obuhvaćati studije, sastanke stručnjaka, informacijsko-komunikacijska djelovanja, uključujući institucionalno priopćivanje političkih prioriteta Unije, u mjeri u kojoj su povezani s općim ciljevima Mehanizma Unije, troškove povezane s mrežama informacijske tehnologije usmjerenima na obradu i razmjenu informacija, uključujući njihovo međusobno povezivanje s postojećim ili budućim sustavima izrađenima za promicanje međusektorske razmjene podataka i povezanu opremu, zajedno sa svim drugim troškovima tehničke i administrativne pomoći koje ima Komisija za upravljanje programom.
4. Financijska omotnica iz stavka 1 dodjeljuje se, tijekom razdoblja 2014. - 2020., u skladu s postocima i načelima utvrđenima u Prilogu I.
5. Komisija preispituje raspodjelu navedenu u Prilogu I. s obzirom na ishod privremene evaluacije iz članka 34. stavka 2. točke (a). Prema potrebi i s obzirom na rezultate te evaluacije, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 30., kako bi se svaki pojedini iznos iz Priloga I. prilagodio za više od 8 postotnih bodova i do 16 postotnih bodova. Ti delegirani akti donose se do 30. lipnja 2017.
6. Ako, u slučaju nužnog preispitivanja proračunskih sredstava koja su na raspolaganju za djelovanja u području odgovora, to zahtijevaju krajnje hitni razlozi, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte radi prilagodbe svakog pojedinog iznosa iz Priloga I. za više od 8 postotnih bodova i do 16 postotnih bodova, unutar raspoloživih proračunskih alokacija i u skladu s postupkom predviđenim u članku 31.
Članak 20.
Opća prihvatljiva djelovanja
Sljedeća opća djelovanja prihvatljiva su za financijsku pomoć za unapređenje prevencije katastrofa, pripravnosti za katastrofe i učinkovitog odgovora na njih:
(a)
studije, istraživanja, modeli i izrada scenarija za olakšavanje razmjene znanja, najbolje prakse i informacija;
(b)
osposobljavanje, vježbe, radionice, razmjena osoblja i stručnjaka, stvaranje mreža, pokazni projekti i prijenos tehnologije;
(c)
praćenje, procjena i evaluacija;
(d)
javno informiranje, obrazovanje i razvijanje svijesti i povezana djelovanja u vezi sa širenjem informacija, kako bi se građani uključili u prevenciju i smanjivanje učinaka katastrofa u Uniji i kako bi se građanima Unije omogućila djelotvornija i održivija zaštita;
(e)
uspostava i provedba programa naučenih lekcija iz intervencija i vježbi u kontekstu Mehanizma Unije, uključujući i o područjima koja se odnose na prevenciju i pripravnost; i
(f)
komunikacijska djelovanja i mjere za podizanje svijesti o radu civilne zaštite država članica i Unije u područjima prevencije katastrofa, pripravnosti za katastrofe i odgovora na njih.
Članak 21.
Prihvatljiva djelovanja u području prevencije i pripravnosti
1. Sljedeća djelovanja u području prevencije i pripravnosti prihvatljiva su za financijsku pomoć:
(a)
sufinanciranje projekata, studija, radionica, istraživanja i sličnih djelovanja i aktivnosti iz članka 5.;
(b)
sufinanciranje stručnih provjera iz članka 6. točke (d) i članka 8. točke (j);
(c)
održavanje funkcija koje pruža ERCC u skladu s člankom 8. točkom (a);
(d)
priprema za mobilizaciju i raspoređivanje timova stručnjaka iz članka 8. točke (d) i članka 17. te razvoj i održavanje kapaciteta brzog razmještaja kroz mrežu osposobljenih stručnjaka država članica iz članka 8. točke (f);
(e)
uspostava i održavanje CECIS-a i sredstava za omogućavanje komunikacije i razmjenu informacija između ERCC-a i kontaktnih točaka država članica te drugih sudionika u kontekstu Mehanizma Unije;
(f)
doprinos razvoju transnacionalnih sustava za otkrivanje, rano upozoravanje i uzbunjivanje koji su od europskog interesa kako bi se omogućio brzi odgovor i promicala međupovezanost nacionalnih sustava za rano upozoravanje i uzbunjivanje te njihova povezanost s ERCC-om i CECIS-om. Ti sustavi uzimaju u obzir i temelje se na postojećim i budućim izvorima i sustavima informiranja, praćenja i otkrivanja;
(g)
planiranje operacija odgovora u okviru Mehanizma Unije, u skladu s člankom 10.;
(h)
podrška djelovanjima u području pripravnosti opisanima u članku 13.;
(i)
razvoj EERC-a, kako je navedeno u članku 11., u skladu sa stavkom 2. ovog članka.
(j)
utvrđivanje nedostataka u EERC-u u skladu s člankom 12. i pružanje potpore državama članicama u rješavanju tih nedostataka putem sufinanciranja novih kapaciteta za odgovor, do najviše 20 % prihvatljivih troškova, pod uvjetom:
i.
da su procjene rizika potvrdile potrebu za novim kapacitetima;
ii.
da postupak utvrđivanja nedostataka utvrđen u članku 12. pokazuje da ti kapaciteti nisu dostupni državama članicama;
iii.
da su te kapacitete razvile države članice, individualno ili putem konzorcija;
iv.
da su ti kapaciteti namijenjeni za dobrovoljno udružena sredstva za razdoblje od najmanje dvije godine; i
v.
da je takvo sufinanciranje tih kapaciteta isplativo.
Prednost se, prema potrebi, daje konzorciju država članica koje surađuju na zajedničkom riziku;
(k)
osiguravanje dostupnosti logističke podrške timovima stručnjaka iz članka 17. stavka 1.;
(l)
olakšavanje koordinacije prethodnog razmještaja kapaciteta država članica za odgovor na katastrofe unutar Unije u skladu s člankom 8. točkom (g);
(m)
potpora pružanju savjeta o mjerama za prevenciju i pripravnost kroz raspoređivanje tima stručnjaka na terenu, na zahtjev države članice, treće zemlje, Ujedinjenih naroda ili njihovih agencija, kako je navedeno u članku 5. stavku 2. i članku 13. stavku 3.
2. Prihvatljivost za financijsku pomoć za djelovanje iz stavka 1. točke (i) ograničuje se na:
(a)
troškove na razini Unije za osnivanje i upravljanje EERC-om i povezanih procesa utvrđenih u članku 11.;
(b)
troškove obveznih tečajeva, vježbi i radionica neophodnih za certificikaciju kapaciteta za odgovor država članica za potrebe EERC-a („troškovi certifikacije”). Troškovi certifikacije mogu sadržavati jedinične troškove ili paušalne iznose određene prema vrsti kapaciteta, pokrivajući do 100 % prihvatljivih troškova;
(c)
jednokratne troškove koji su potrebni za nadogradnju kapaciteta za odgovor država članica od njihove isključivo nacionalne upotrebe do stanja spremnosti i raspoloživosti koje omogućuje da budu razmješteni u sastavu EERC-a, u skladu sa zahtjevima kvalitete dobrovoljno udruženih sredstava i preporukama izrađenima u procesu certifikacije („troškovi prilagodbe”). Ti troškovi prilagodbe mogu uključivati troškove koji se odnose na interoperabilnost modula i drugih kapaciteta za odgovor, autonomiju, samodostatnost, prevozivost, troškove pakiranja i slične troškove, kao i troškove osnivanja višenacionalnih kapaciteta za odgovor (na primjer radionice, osposobljavanje, razvoj zajedničkih metodologija, standarda, postupaka i sličnih aktivnosti), pod uvjetom da se ti troškovi posebno odnose na sudjelovanje kapaciteta u dobrovoljno udruženim sredsvima. Oni ne obuhvaćaju troškove opreme ili ljudskih resursa potrebnih za prvotnu uspostavu kapaciteta za odgovor ili tekuće održavanje ili tekuće troškove. Ti troškovi prilagodbe mogu sadržavati jedinične troškove ili paušalne iznose određene prema vrsti kapaciteta, pokrivajući do 100 % prihvatljivih troškova, pod uvjetom da to ne prelazi 30 % prosječnog troška razvoja kapaciteta; i
(d)
troškove uspostave i upravljanja okvirnim ugovorima, okvirnim sporazumima o partnerstvu ili sličnim dogovorima radi rješavanja privremenih nedostataka u iznimnim katastrofama, uzimajući u obzir pristup koji uključuje više opasnosti.
Financiranje u okviru točke (d) ovog stavka:
i.
može pokrivati troškove ili naknade potrebne za oblikovanje, pripremu, pregovaranje, sklapanje i upravljanje ugovorima ili dogovorima, kao i troškove razvoja standardnih operativnih postupaka i vježbi kako bi se osiguralo učinkovito korištenje imovine. Takvo financiranje također može obuhvaćati najviše 40 % troškova potrebnih za osiguranje brzog pristupa tim sredstvima;
ii.
ne pokriva troškove kupnje ili razvoja novih kapaciteta za odgovor, niti trošak korištenja tih dodatnih kapaciteta u slučaju katastrofe. Troškove korištenja tih dodatnih kapaciteta u slučaju katastrofe snose države članice koje traže pomoć;
iii.
ne prelazi 10 % financijske omotnice utvrđene u članku 19. stavku 1. U slučaju da se gornja granica od 10 % dosegne prije završetka programskog razdoblja i kada je potrebno da se osigura odgovarajuće funkcioniranje Mehanizma Unije, ta se gornja granica od 10 % provedbenim aktima može premašiti za najviše 5 postotnih bodova. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 33. stavka 2.;
Članak 22.
Prihvatljiva djelovanja u području odgovora
Sljedeća djelovanja u području odgovora prihvatljiva su za financijsku pomoć:
(a)
upućivanje timova stručnjaka iz članka 17. stavka 1. zajedno s logističkom podrškom i raspoređivanjem stručnjaka iz članka 8. točaka (d) i (e);
(b)
u slučaju katastrofe, pružanje podrške državama članicama u dobivanju pristupa opremi i prijevoznim sredstvima, kako je određeno u članku 23.; i
(c)
na temelju zahtjeva za pomoć, poduzimanje dodatnog potpornog i komplementarnog djelovanja potrebnog kako bi se na najučinkovitiji način olakšala koordinacija odgovora.
Članak 23.
Prihvatljiva djelovanja povezana s opremom i prijevoznim sredstvima
1. Sljedeća djelovanja prihvatljiva su za financijsku pomoć s ciljem omogućavanja pristupa opremi i prijevoznim sredstvima u okviru Mehanizma Unije:
(a)
pružanje i razmjena informacija o opremi i prijevoznim sredstvima koje države članice odluče staviti na raspolaganje radi olakšavanja udruživanja takve opreme ili prijevoznih sredstava;
(b)
pružanje pomoći državama članicama u utvrđivanju prijevoznih sredstava koja mogu biti raspoloživa iz drugih izvora, uključujući komercijalno tržište, te u omogućavanju njihova pristupa tim resursima;
(c)
pružanje pomoći državama članicama u utvrđivanju opreme koja može biti raspoloživa iz drugih izvora, uključujući komercijalno tržište;
(d)
financiranje prijevoznih sredstava potrebnih za osiguravanje brzog odgovora na katastrofe. Takva djelovanja prihvatljiva su za financijsku potporu samo ako su ispunjeni sljedeći kriteriji:
i.
zahtjev za pomoć upućen je u okviru Mehanizma Unije, u skladu s člancima 15. i 16.;
ii.
dodatna prijevozna sredstva potrebna su za osiguravanje učinkovitosti odgovora na katastrofe u okviru Mehanizma Unije;
iii.
pomoć odgovara potrebama koje je utvrdio ERCC te se dostavlja u skladu s preporukama o tehničkim specifikacijama, kvaliteti, rokovima i modalitetima dostave koje izdaje ERCC;
iv.
pomoć je prihvatila zemlja koja je uputila zahtjev, neposredno ili preko Ujedinjenih naroda ili njihovih agencija, ili relevantnih međunarodnih organizacija, u okviru Mehanizma Unije; i
v.
u slučaju katastrofa u trećim zemljama, pomoć nadopunjuje bilo koji cjelokupni humanitarni odgovor Unije.
2. Iznos financijske potpore Unije za prijevozna sredstva ne smije premašiti 55 % ukupnog prihvatljivog troška.
3. Financijska potpora Unije za prijevoz može pored toga pokrivati najviše 85 % ukupnog prihvatljivog troška u sljedećim situacijama:
(a)
troškovi se odnose na prijevoz kapaciteta prethodno namijenjenih za dobrovoljno udružena sredstva u skladu s člankom 11.; ili
(b)
pomoć je potrebna za rješavanje kritične potrebe, a pomoć nije, ili nije u dovoljnoj mjeri, dostupna u dobrovoljno udruženim sredstvima.
4. Financijska pomoć Unije za prijevozna sredstva može pored toga pokrivati najviše 100 % ukupnog prihvatljivog troška opisanog u točkama i., ii. i iii. ako je to potrebno radi operativne učinkovitosti udruživanja pomoći država članica te ako se troškovi odnose na jedno od sljedećeg:
i.
kratkoročni najam skladišnih kapaciteta radi privremene pohrane pomoći država članica s ciljem olakšavanja njihova koordiniranog prijevoza;
ii.
prepakiranje pomoći država članica kako bi se maksimalno iskoristili raspoloživi prijevozni kapaciteti ili ispunili određeni operativni zahtjevi; ili
iii.
lokalni prijevoz udružene pomoći s ciljem osiguravanja koordinirane isporuke na konačno odredište u zemlji koja upućuje zahtjev.
Financijska pomoć Unije prema ovom stavku ne smije prelaziti 75 000 EUR u tekućim cijenama za svako aktiviranje Mehanizma Unije. U iznimnim slučajevima, ta se gornja granica može premašiti provedbenim aktima. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 33. stavka 2.
5. U slučaju kada se nekoliko država članica udruži u provedbi prijevoznih operacija, jedna država članica može preuzeti inicijativu i uputiti zahtjev za financijsku potporu Unije za cijelu operaciju.
6. Kada država članica zatraži od Komisije ugovaranje prijevoznih usluga, Komisija traži djelomičnu nadoknadu troškova, u skladu sa stopama financiranja utvrđenima u stavcima 2., 3. i 4.
7. Sljedeći troškovi prihvatljivi su za financijsku potporu Unije za prijevozna sredstva prema ovom članku: svi troškovi koji se odnose na kretanje prijevoznih sredstava, uključujući troškove svih usluga, naknade, logističke troškove i troškove rukovanja, troškove goriva i eventualne troškove smještaja, kao i druge neizravne troškove poput poreza i davanja općenito te troškova tranzita.
Članak 24.
Korisnici
Bespovratna sredstva koja se dodjeljuju u okviru ove Odluke mogu se dodijeliti pravnim osobama koje podliježu bilo privatnom, bilo javnom pravu.
Članak 25
Vrste financijskih intervencija i provedbeni postupci
1. Komisija provodi financijsku pomoć Unije u skladu s Uredbom (EU, Euratom) br. 966/2012.
2. Financijska pomoć na temelju ove Odluke može biti u svakom od oblika iz Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012, osobito u obliku bespovratnih sredstava, nadoknada, javne nabave ili doprinosa u uzajamne fondove.
3. Radi provedbe ove Odluke, Komisija provedbenim aktima donosi godišnje programe rada, osim za djelovanja obuhvaćena odgovorom na katastrofe iz poglavlja IV., koja nije moguće unaprijed predvidjeti. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 33. stavka 2. Godišnjim programima rada utvrđuju se postavljeni ciljevi, očekivani rezultati, metoda provedbe i njihov ukupan iznos. Oni također sadrže opis djelovanja koja treba financirati, naznaku iznosa raspoređenog za svako djelovanje i indikativne rokove provedbe. U vezi s financijskom pomoći iz članka 28. stavka 2., godišnji programi rada opisuju djelovanja predviđena za zemlje navedene u tim programima.
Članak 26.
Komplementarnost i usklađenost djelovanja Unije
1. Djelovanja za koja se dodjeljuje financijska pomoć u okviru ove Odluke ne primaju pomoć iz drugih financijskih instrumenata Unije.
Komisija osigurava da joj podnositelji zahtjeva za financijsku pomoć u okviru ove Odluke i korisnici takve pomoći dostave informacije o financijskoj pomoći primljenoj iz drugih izvora, uključujući glavni proračun Unije, te o tekućim zahtjevima za takvu pomoć.
2. Traže se sinergije i komplementarnost s drugim instrumentima Unije. Kada se radi o odgovoru na humanitarne krize u trećim zemljama, Komisija osigurava komplementarnost i usklađenost djelovanja koja se financiraju u okviru ove Odluke i djelovanja koja se financiraju u okviru Uredbe (EZ) br. 1257/96.
3. Kada pomoć u okviru Mehanizma Unije doprinosi humanitarnom odgovoru Unije, osobito u složenim hitnim situacijama, djelovanja koje primaju financijsku pomoć u okviru ove Odluke temelje se na utvrđenim potrebama i u skladu su s humanitarnim načelima, kao i načelima uporabe civilne zaštite i vojnih resursa, utvrđenima u Europskom konsenzusu o humanitarnoj pomoći.
Članak 27.
Zaštita financijskih interesa Unije
1. Komisija poduzima odgovarajuće mjere kojima se osigurava zaštita financijskih interesa Unije pri provedbi djelovanja koja se financiraju u okviru ove Odluke primjenom mjera prevencije prijevare, korupcije i svih drugih protuzakonitih aktivnosti, pomoću učinkovitih provjera te, ukoliko se utvrde nepravilnosti, povratom pogrešno isplaćenih iznosa te, gdje je to primjereno, učinkovitim, proporcionalnim i odvraćajućim administrativnim i financijskim sankcijama.
2. Komisija ili njezini predstavnici te Revizorski sud ovlašteni su za provedbu revizije, na temelju dokumenata i na terenu, svih korisnika bespovratnih sredstava, ugovaratelja i podugovaratelja koji su primili sredstva Unije u okviru ove Odluke.
3. Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) može provoditi istrage, uključujući provjere i inspekcije na licu mjesta, u skladu s odredbama i postupcima utvrđenima Uredbom (EU, Euratom) br. 883/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (15) i Uredbom Vijeća (Euratom, EZ) br. 2185/96 (16) s ciljem utvrđivanja je li došlo do prijevare, korupcije ili druge nezakonite aktivnosti koja šteti financijskim interesima Unije u vezi sa sporazumom o dodjeli bespovratnih sredstava ili odlukom o dodjeli bespovratnih sredstava ili ugovorom koji se financiraju u okviru ove Odluke.
4. Ne dovodeći u pitanje stavke 1., 2. i 3., sporazumi o suradnji s trećim zemljama i s međunarodnim organizacijama, ugovori, sporazumi o dodjeli bespovratnih sredstava i odluke o dodjeli bespovratnih sredstava, koji su rezultat provedbe ove Odluke, sadrže odredbe kojima se izričito ovlašćuju Komisija, Revizorski sud i OLAF za provedbu takvih revizija i istraga u skladu s njihovim nadležnostima.
POGLAVLJE VI.
OPĆE ODREDBE
Članak 28.
Treće zemlje i međunarodne organizacije
1. Mehanizam Unije otvoren je za sudjelovanje:
(a)
zemljama Europskog udruženja za slobodnu trgovinu (EFTA) koje su članice Europskoga gospodarskog prostora (EGP), u skladu s uvjetima utvrđenima u Sporazumu o EGP-u, i drugim europskim zemljama kada to predviđaju sporazumi i postupci;
(b)
zemljama pristupnicama, zemljama kandidatkinjama i potencijalnim kandidatima u skladu s općim načelima i općim uvjetima sudjelovanja tih zemalja u programima Unije uspostavljenima u okvirnim sporazumima i odlukama Vijeća o pridruživanju ili sličnim dogovorima;
2. Financijska pomoć iz članka 20. i članka 21. stavka 1. točaka (a), (b), (f) i (h) također se može dodijeliti zemljama kandidatkinjama i potencijalnim kandidatima koji ne sudjeluju u Mehanizmu Unije, kao i zemljama obuhvaćenima Europskom politikom susjedstva, u mjeri u kojoj ta financijska pomoć dopunjuje financiranje raspoloživo u okviru budućeg zakonodavnog akta Unije o uspostavi Instrumenta pretpristupne pomoći (IPA II) i budućeg zakonodavnog akta Unije o uspostavi Europskog instrumenta za susjedstvo.
3. Međunarodne ili regionalne organizacije mogu surađivati u aktivnostima u okviru Mehanizma Unije ako to dopuštaju relevantni bilateralni ili multilateralni sporazumi između tih organizacija i Unije.
Članak 29.
Nadležna tijela
Za potrebe primjene ove Odluke, države članice imenuju nadležna tijela i o tome na odgovarajući način obavješćuju Komisiju.
Članak 30.
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 19. stavaka 5. i 6. dodjeljuje se Komisiji do 31. prosinca 2020.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 19. stavaka 5. i 6. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 19. stavka 5. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 31.
Hitni postupak
1. Delegirani akti doneseni prema ovom članku stupaju na snagu bez odlaganja i primjenjuju se sve dok se ne uloži prigovor u skladu sa stavkom 2. U obavijesti Europskom parlamentu i Vijeću o delegiranom aktu navode se razlozi za primjenu hitnog postupka.
2. Europski parlament ili Vijeće mogu uložiti prigovor na delegirani akt u skladu s postupkom iz članka 30. stavka 5. U tom slučaju, Komisija bez odlaganja stavlja akt izvan snage nakon priopćenja odluke Europskog parlamenta ili Vijeća o ulaganju prigovora.
Članak 32.
Provedbeni akti
1. Komisija donosi provedbene akte o sljedećim predmetima:
(a)
suradnji ERCC-a s kontaktnim točkama država članica, kako je predviđeno člankom 8. točkom (b), člankom 15. stavkom 3. i člankom 16. stavkom 3. točkom (a); i operativnim postupcima za odgovor na katastrofe unutar Unije, kako je predviđeno člankom 15. kao i izvan Unije, kako je predviđeno člankom 16. uključujući utvrđivanje relevantnih međunarodnih organizacija;
(b)
komponentama CECIS-a, kao i organiziranju razmjene informacija preko CECIS-a, kako je predviđeno člankom 8. točkom (b);
(c)
procesu rapoređivanja timova stručnjaka, kako je predviđeno člankom 17.;
(d)
utvrđivanju modula, drugih kapaciteta za odgovor i stručnjaka, kako je predviđeno člankom 9. stavkom 1.;
(e)
operativnim zahtjevima za funkcioniranje i interoperabilnost modula, kako je predviđeno člankom 9. stavkom 2., uključujući njihove zadaće, kapacitete, glavne komponente, samodostatnost i raspoređivanje;
(f)
ciljevima kapaciteta, zahtjevima u pogledu kvalitete i interoperabilnosti te postupku certifikacije i registracije koji su potrebni za funkcioniranje EERC-a, kako je predviđeno člankom 11., kao i financijskim aranžmanima, kako je predviđeno člankom 21. stavkom 2.;
(g)
prepoznavanju i uklanjanju nedostataka EERC-a, kako je predviđeno člankom 12.;
(h)
organizaciji programa osposobljavanja, okvira vježbi i programa naučenih lekcija, kako je predviđeno člankom 13.; i
(i)
organizaciji potpore za prijevoz pomoći, kako je predviđeno člancima 18. i 23.
2. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 33. stavka 2.
Članak 33.
Postupak odbora
1. Komisiji pomaže odbor. Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011. Ako odbor ne da nikakvo mišljenje, Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta i primjenjuje se članak 5. stavak 4. treći podstavak Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 34.
Evaluacija
1. Nad djelovanjima koja primaju financijsku pomoć provodi se redovito praćenje s ciljem praćenja njihove provedbe.
2. Komisija ocjenjuje primjenu ove Odluke te Europskom parlamentu i Vijeću podnosi:
(a)
privremeno evaluacijsko izvješće o postignutim rezultatima te o kvalitativnim i kvantitativnim aspektima provedbe ove Odluke, najkasnije 30. lipnja 2017.;
(b)
priopćenje o kontinuiranoj provedbi ove Odluke najkasnije 31. prosinca 2018.; i
(c)
ex post evaluacijsko izvješće najkasnije 31. prosinca 2021.
U slučaju potrebe, uz privremeno evaluacijsko izvješće i priopćenje iz točke (a) odnosno (b) prilažu se prijedlozi izmjena ove Odluke.
Poglavlje VII.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 35.
Prijelazna odredba
1. Djelovanjima koja su započela prije 1. siječnja 2014. na temelju Odluke 2007/162/EZ, Euratom nastavlja se upravljati, ako je relevantno, u skladu s navedenom odlukom.
2. Države članice na nacionalnoj razini osiguravaju neometani prijelaz s djelovanja koja se provode u kontekstu Financijskog instrumenta na djelovanja koja treba provesti na temelju odredbi iz ove Odluke.
Članak 36.
Stavljanje izvan snage
Odluka 2007/162/EZ, Euratom i Odluka 2007/779/EZ, Euratom stavljaju se izvan snage. Upućivanja na odluke stavljene izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Odluku i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu II. ovoj Odluci.
Članak 37.
Stupanje na snagu
Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije. Primjenjuje se od 1. siječnja 2014.
Članak 38.
Adresati
Ova je Odluka upućena državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u Bruxellesu 17. prosinca 2013.