ДИРЕКТИВА 2014/95/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 22 октомври 2014 година
за изменение на Директива 2013/34/EС по отношение на оповестяването на нефинансова информация и на информация за многообразието от страна на някои големи предприятия и групи
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 50, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
В своето съобщение, озаглавено „Акт за единния пазар - Дванадесет лоста за насърчаване на растежа и укрепване на доверието - „Заедно за нов тип икономически растеж““, прието на 13 април 2011 г., Комисията определи необходимостта от повишаване до сходно високи равнища сред държавите членки на изискванията за прозрачност на социалната информация и информацията за околната среда, която предоставят предприятията във всички сектори. Това по никакъв начин не пречи на държавите членки да изискват по целесъобразност допълнителни подобрения на прозрачността на нефинансовата информация на предприятията, което поради естеството си предполага непрекъснати усилия.
(2)
Необходимостта от подобряване на оповестяването от страна на предприятията на социалната информация и информацията относно околната среда бе подчертана отново в Съобщението на Комисията, озаглавено „Обновена стратегия на ЕС за периода 2011 - 2014 г. за корпоративната социална отговорност“, прието на 25 октомври 2011 г., чрез представяне на законодателно предложение в областта.
(3)
В своите резолюции от 6 февруари 2013 г. относно съответно „Корпоративната социална отговорност: отчетно, прозрачно и отговорно поведение на стопанските субекти и устойчив растеж“ и „Корпоративната социална отговорност: насърчаване на интересите на обществото и действия, насочени към постигането на устойчиво и приобщаващо възстановяване“ Европейският парламент призна значението на оповестяването на информация, свързана с устойчивостта, като социални и екологични фактори, от страна на предприятията с цел определяне на рисковете за устойчивостта и увеличаване на доверието на инвеститори и потребители. В действителност оповестяването на нефинансовата информация е жизненоважно за управлението на прехода към устойчива глобална икономика чрез съчетаване на дългосрочната рентабилност със социалната справедливост и опазването на околната среда. В този контекст оповестяването на нефинансовата информация спомага за измерването, наблюдението и управлението на резултатите от дейността на предприятията и тяхното въздействие върху обществото. Ето защо Европейският парламент призова Комисията да представи законодателно предложение за оповестяване на нефинансова информация от предприятията, предоставящо възможност за висока степен на гъвкавост на действията, с цел да се отчита многоизмерният характер на корпоративната социална отговорност (КСО) и многообразието на прилаганите от предприятията политики, свързани с КСО, при наличие на достатъчна степен на съпоставимост, за да се отговори на потребностите на инвеститорите и другите заинтересовани страни, както и на необходимостта от предоставяне на потребителите на лесен достъп до информация относно въздействието на предприятията върху обществото.
(4)
Координирането на националните разпоредби относно оповестяването на нефинансова информация по отношение на някои големи предприятия е от значение за интересите на предприятията, акционерите и другите заинтересовани страни. В тези области е необходимо координиране, тъй като по-голямата част от тези предприятия работят в повече от една държава членка.
(5)
Необходимо е също така да се установи минимално правно изискване по отношение на степента на информацията, която следва да се предоставя на обществеността и органите от предприятията в Съюза. Предприятията, които са предмет на настоящата директива, следва да дават верен и цялостен поглед върху своите политики, резултати и рискове.
(6)
С цел повишаване на съгласуваността и съпоставимостта на нефинансовата информация, която се оповестява в Съюза, определени големи предприятия следва да изготвят нефинансова декларация, съдържаща информация, отнасяща се поне до въпросите, свързани с околната среда, служителите и социалните въпроси, зачитането на правата на човека, борбата с корупцията и подкупите. Декларацията следва да включва описание на политиките, резултатите и рисковете, свързани с тези въпроси, и тя следва да се включи в доклада за дейността на съответното предприятие. Нефинансовата декларация следва да включва и информация относно процесите на надлежна проверка, прилагани от предприятието, също така по отношение на веригите на доставки и веригите на подизпълнителите на предприятията, ако това е приложимо и пропорционално, с цел да се идентифицират, предотвратяват и смекчават съществуващите и потенциалните неблагоприятни въздействия. Следва да бъде възможно държавите членки да освобождават предприятията, които попадат в обхвата на настоящата директива, от задължението да изготвят нефинансова декларация, ако те представят отделен доклад, отнасящ се до същата финансова година и обхващащ същото съдържание.
(7)
Ако от дадено предприятие се изисква да изготви нефинансова декларация, тази декларация следва да съдържа по отношение на екологичните въпроси подробна информация относно текущото и предвидимото въздействие на дейността на предприятието върху околната среда и по целесъобразност върху здравето и безопасността, използването на енергия от възобновяеми и/или невъзобновяеми източници, емисиите на парникови газове, потреблението на вода и замърсяването на въздуха. По отношение на социалните въпроси и въпросите, свързани със служителите, предоставената в декларацията информация може да се отнася до предприетите действия за осигуряване на равенство между половете, прилагането на основните конвенции на Международната организация на труда, условията на труд, социалния диалог, зачитането на правото на информиране и консултиране на работниците, зачитането на синдикалните права, здравословните и безопасни условия на работното място, диалога с местните общности и/или действията, предприети с оглед на защитата и развитието на тези общности. По отношение на правата на човека, борбата с корупцията и подкупите нефинансовата декларация би могла да включва информация относно предотвратяването на нарушенията на правата на човека и/или наличните инструменти за борба с корупцията и подкупите.
(8)
Предприятията, които попадат в обхвата на настоящата директива, следва да предоставят подходяща информация във връзка с въпроси, които се открояват като най-вероятни причини за реализиране на основните рискове от тежки въздействия, наред с тези, които вече са се реализирали. Тежестта на тези въздействия следва да се преценява с оглед на техния мащаб и сериозност. Рисковете от неблагоприятни въздействия могат да произтичат от собствените действия на предприятието или могат да бъдат свързани с неговата дейност, а ако това е приложимо и пропорционално - с неговите продукти, услуги и стопански отношения, включително с неговата верига на доставки и неговата верига на подизпълнители. Това не следва да води до ненужна допълнителна административна тежест за малките и средните предприятия.
(9)
При предоставянето на тази информация предприятията, които попадат в обхвата на настоящата директива, могат да разчитат на националните рамки, на рамките, основани на нормите на Съюза, като например Схемата за екологично управление и одит (EMAS), или на международните рамки, като например Глобалния договор на Организацията на обединените нации (ООН), Ръководните принципи на ООН за бизнеса и правата на човека, прилагащи рамката на ООН „Утвърждаване, спазване и правни средства за защита“, Насоките за многонационалните предприятия на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР), стандарта ISO 26000 на Международната организация по стандартизация, Тристранната декларация на Международната организация на труда относно принципите за многонационалните предприятия и социалната политика, Глобалната инициатива за отчитане или други признати международни рамки.
(10)
Държавите членки следва да осигурят съществуването на адекватни и ефективни механизми за гарантиране на оповестяването на нефинансова информация от предприятията в съответствие с настоящата директива. За тази цел държавите членки следва да гарантират, че са въведени ефективни национални процедури за налагане на спазването на задълженията, предвидени в настоящата директива, и че тези процедури са на разположение на всички физически и юридически лица, които имат законен интерес в съответствие с националното право да се осигури спазването на разпоредбите на настоящата директива.
(11)
В параграф 47 от заключителния документ на конференцията „Рио +20“ на Организацията на обединените нации, озаглавен „Бъдещето, което искаме“, се признава важността на корпоративната отчетност във връзка с устойчивостта и предприятията се насърчават, когато е целесъобразно, да разглеждат възможността за интегриране на информацията за устойчивото развитие в своя цикъл на отчитане. В нея също така се насърчават предприятията, заинтересованите правителства и заинтересованите страни с подкрепата на системата на Организацията на обединените нации, когато това е подходящо, да разработват модели за най-добри практики и да улесняват интегрирането на финансовата и нефинансовата информация, като вземат предвид опита от вече съществуващите рамки.
(12)
Достъпът на инвеститорите до нефинансова информация е стъпка към постигането до 2020 г. на пазарни и политически стимули, които благоприятстват бизнес инвестициите в ефективността съгласно Пътната карта за ефективно използване на ресурсите в Европа.
(13)
В заключенията си от 24 и 25 март 2011 г. Европейският съвет призова за намаляване на цялостната регулаторна тежест, по-специално за малките и средните предприятия (МСП), на европейско и на национално равнище, и предложи мерки за повишаване на производителността, а стратегията „Европа 2020“ за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж се стреми да подобри бизнес средата за МСП и да насърчи тяхната интернационализация. Така, в съответствие с принципа „мисли първо за малките“, новите изисквания за оповестяване следва да се прилагат само за определени големи предприятия и групи.
(14)
Обхватът на тези изисквания за оповестяване на нефинансова информация следва да бъде определен при отчитане на средния брой служители, общия счетоводен баланс и нетния оборот. МСП следва да бъдат освободени от допълнителни изисквания, а задължението да бъде оповестена нефинансова декларация следва да се прилага само за тези големи предприятия, които са дружества, извършващи дейност от обществен интерес, и за тези дружества, извършващи дейност от обществен интерес, които са предприятия майки на голяма група, чийто среден брой служители във всеки случай надвишава 500 човека, в случай на група на консолидирана база. Това не следва да пречи на държавите членки да изискват оповестяване на нефинансова информация от предприятия и групи, различни от предприятията, за които се прилага настоящата директива.
(15)
Много от предприятията, които попадат в обхвата на Директива 2013/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (3), са членове на групи от предприятия. Консолидираните отчети за дейността следва да се изготвят така, че информацията за подобни групи от предприятия да може да бъде предоставяна на членовете и на трети лица. Следователно националното право, уреждащо консолидираните отчети за дейността, следва да бъде съгласувано с цел постигане на целите за съпоставимост и съгласуваност на информацията, която предприятията следва да публикуват в рамките на Съюза.
(16)
Одитори и одиторски дружества, които извършват задължителен одит, следва да проверяват само дали са предоставени нефинансовата декларация или отделният доклад. Освен това следва държавите членки да имат възможност да въведат изискване информацията, включена в нефинансовата декларация или отделния доклад, да се проверява от независим доставчик на одитни услуги.
(17)
С оглед да се улесни оповестяването на нефинансова информация от предприятията, Комисията следва да подготви необвързващи насоки, включително общи и секторни нефинансови ключови показатели за резултата от дейността. Комисията следва да взема предвид най-добрите практики в момента, международните тенденции и резултатите от свързаните с този въпрос инициативи на Съюза. Комисията следва да извършва подходящи консултации, включително със съответните заинтересовани страни. Когато разглежда екологичните аспекти, Комисията следва да обхване поне земеползването, ползването на водите, емисиите на парникови газове и ползването на материали.
(18)
Многообразието на компетенции и становища на членовете на административните, управителните и надзорните органи на предприятията спомага за доброто разбиране на организацията и дейностите на бизнеса на съответните предприятия. То дава възможност на членовете на тези органи да оспорват по конструктивен начин управленските решения и да бъдат по-отворени към новаторски идеи, като по този начин се намери противодействие на сходството на мнения на членовете, също познато като „групово мислене“. По този начин то допринася за ефективен надзор на управлението и успешно управление на предприятието. Следователно е важно да се повиши прозрачността по отношение на прилаганата политика за многообразие. По този начин пазарът ще бъде информиран за практиките за корпоративно управление и ще окаже индиректен натиск върху предприятията за по-многообразни управителни съвети.
(19)
Задължението да оповестяват политиката за многообразие по отношение на административните, управителните и надзорните органи във връзка с аспекти като например възраст, пол или образование и професионален опит следва да се прилага само за някои големи предприятия. Оповестяването на политиката за многообразие следва да бъде част от декларацията за корпоративно управление, както е установено в член 20 от Директива 2013/34/ЕС. Ако не се прилага политика за многообразие, не следва да съществува задължение да се въвежда такава, но декларацията за корпоративно управление следва да включва ясно обяснение защо това е така.
(20)
Отбелязват се инициативите на равнището на Съюза, включително отчитането по държави за няколко сектора, както и споменаването, направено от Европейския съвет в заключенията му от 22 май 2013 г. и от 19 и 20 декември 2013 г. на отчитане по държави от страна на големи дружества и групи, а също така подобните разпоредби в Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (4), както и международните усилия за повишаване на прозрачността в областта на финансовото отчитане. В контекста на Г-8 и Г-20 беше поискано от ОИСР да изготви стандартизиран образец за отчитане, в който многонационалните предприятия да отчитат пред данъчните органи къде по света те реализират печалбата си и къде плащат данъци. Тези нови аспекти допълват предложенията, съдържащи се в настоящата директива, като са подходящи мерки за съответните си цели.
(21)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно да се повиши полезността, последователността и съпоставимостта на информацията, оповестявана от някои големи предприятия и групи в целия Съюз, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а поради своя ефект може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(22)
Настоящата директива зачита основните права и съблюдава принципите, признати в частност от Хартата на основните права на Европейския съюз, включително правото на свободна стопанска инициатива, правото на зачитане на личния живот и защитата на личните данни. Настоящата директива трябва да се прилага в съответствие с тези права и принципи.
(23)
Поради това Директива 2013/34/ЕС следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Изменения на Директива 2013/34/ЕС
Директива 2013/34/ЕС се изменя, както следва:
1)
Вмъква се следният член:
„Член 19а
Нефинансова декларация
1. Големите предприятия, които са дружества, извършващи дейност от обществен интерес, и които към датите на своите балансови отчети надвишават критерия за среден брой служители през финансовата година от 500 човека, включват в доклада за дейността нефинансова декларация, съдържаща информация в степен, необходима за разбиране на развитието, резултатите, състоянието на предприятието и въздействието на неговата дейност, отнасяща се като минимум до екологичните и социалните въпроси и въпросите, свързани със служителите, зачитането на правата на човека, борбата с корупцията и подкупите, включително:
a)
кратко описание на бизнес модела на предприятието;
б)
описание на политиките, следвани от предприятието по отношение на тези въпроси, включително извършените процеси на надлежна проверка;
в)
резултата от тези политики;
г)
основните рискове, свързани с тези въпроси и имащи отношение към дейностите на предприятието, включително, когато е приложимо и пропорционално, неговите стопански отношения, продукти или услуги, които има вероятност да предизвикат неблагоприятни въздействия в тези области, и начина, по който предприятието управлява тези рискове;
д)
нефинансови ключови показатели за резултата от дейността, имащи отношение към конкретната стопанска дейност.
Когато предприятието не следва политиките по отношение на един или няколко от тези въпроси, нефинансовата декларация представя ясно и аргументирано обяснение за това.
Нефинансовата декларация, посочена в първа алинея, включва по целесъобразност и препратки и допълнителни обяснения за сумите, отчетени в годишните финансови отчети.
Държавите членки могат да разрешават да бъде пропускана информация, свързана с предстоящи промени или въпроси в процес на договаряне, в изключителни случаи, когато според надлежно обоснованото становище на членовете на административните, управителните и надзорните органи, действащи в рамките на компетенциите, които са им възложени съгласно националното право, и носещи колективна отговорност за това становище, оповестяването на подобна информация би било в сериозна вреда на търговската позиция на предприятието, при условие че подобен пропуск не пречи на обективното и балансирано разбиране на развитието, резултатите, състоянието на предприятието и въздействието на неговата дейност.
При изискването за оповестяване на информацията, посочена в първа алинея, държавите членки предвиждат предприятията да могат да се позовават на национални, основани на нормите на Съюза или международни рамки, като в такъв случай предприятията уточняват на кои конкретни рамки се позовават.
2. Предприятията, изпълняващи задължението по параграф 1, се считат за изпълнили задължението, свързано с анализа на нефинансова информация, установено в член 19, параграф 1, трета алинея.
3. Предприятие, което е дъщерно предприятие, се освобождава от задълженията, установени в параграф 1, ако това предприятие и неговите дъщерни предприятия са включени в консолидирания доклад за дейността или отделния доклад на друго предприятие, съставен в съответствие с член 29 и с настоящия член.
4. Когато дадено предприятие подготвя отделен доклад, отнасящ се за същата финансова година, независимо дали се позовава на национални, основани на нормите на Съюза или международни рамки, и обхващащ информацията, изисквана за нефинансовата декларация, предвидена в параграф 1, държавите членки могат да освободят това предприятие от задължението за изготвяне на нефинансова декларация, предвидено в параграф 1, при условие че този отделен доклад:
a)
се публикува заедно с доклада за дейността в съответствие с член 30; или
б)
се прави обществено достъпен в рамките на разумен срок, не по-дълъг от шест месеца след датата на счетоводния баланс, на уебсайта на предприятието, като това се посочва в доклада за дейността.
Параграф 2 се прилага mutatis mutandis за предприятията, които изготвят отделен доклад, както е посочено в първа алинея от настоящия параграф.
5. Държавите членки гарантират, че одиторът или одиторското дружество, които извършват задължителен одит, проверяват дали е предоставена нефинансовата декларация по параграф 1, или дали е предоставен отделният доклад по параграф 4.
6. Държавите членки могат да въведат изискване информацията в нефинансовата декларация по параграф 1 или в отделния доклад по параграф 4 да се проверява от независим доставчик на одитни услуги.“
2)
Член 20 се изменя, както следва:
a)
в параграф 1 се добавя следната буква:
„ж)
описание на политиката на многообразие, прилагана по отношение на административните, управителните и надзорните органи на предприятието във връзка с аспекти като например възраст, пол или образование и професионален опит, целите на тази политика на многообразие, как е била приложена и резултатите през отчетния период. Ако не се прилага такава политика, декларацията съдържа обяснение относно причините за това.“
;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Одиторът или одиторското дружество, които извършват задължителен одит, изразяват становище в съответствие с член 34, параграф 1, втора алинея относно информацията, подготвяна по параграф 1, букви в) и г) от настоящия член, и проверяват дали е представена информацията по параграф 1, букви а), б), д), е) и ж) от настоящия член.“
;
в)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Държавите членки могат да освободят посочените в параграф 1 предприятия, емитирали само ценни книжа, различни от акции, допуснати до търговия на регулиран пазар по смисъла на член 4, параграф 1, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО, от прилагането на параграф 1, букви а), б), д), е) и ж) от настоящия член, освен ако такива предприятия са емитирали акции, които се търгуват в многостранна търговска система по смисъла на член 4, параграф 1, точка 15 от Директива 2004/39/ЕО.“
;
г)
добавя се следният параграф:
„5. Независимо от член 40 за малките и средните предприятия не се прилага параграф 1, буква ж).“
3)
Вмъква се следният член:
„Член 29а
Консолидирана нефинансова декларация
1. Дружества, извършващи дейност в обществен интерес, които са предприятия майки на голяма група, надхвърляща към датите на своя балансов отчет на консолидирана основа критерия за среден брой на служителите през финансовата година от 500 човека, включват в консолидирания доклад за дейността консолидирана нефинансова декларация, съдържаща информация в степен, необходима за разбиране на развитието, резултатите, състоянието на групата и въздействието на нейната дейност, отнасяща се като минимум до екологичните и социалните въпроси и въпросите, свързани със служителите, зачитането на правата на човека, борбата с корупцията и подкупите, включително:
a)
кратко описание на бизнес модела на групата;
б)
описание на политиките, следвани от групата по отношение на тези въпроси, включително извършените процеси на надлежна проверка;
в)
резултата от тези политики;
г)
основните рискове, свързани с тези въпроси и имащи отношение към дейностите на групата, включително, когато е приложимо и пропорционално, нейните стопански отношения, продукти или услуги, които има вероятност да предизвикат неблагоприятни въздействия в тези области, и начина, по който групата управлява тези рискове;
д)
нефинансови ключови показатели за резултата от дейността, имащи отношение към конкретната стопанска дейност.
Когато групата не следва политиките по отношение на един или няколко от тези въпроси, консолидираната нефинансова декларация представя ясно и аргументирано обяснение за това.
Консолидираната нефинансова декларация, посочена в първа алинея, също така по целесъобразност включва препратки и допълнителни обяснения за сумите, отчетени в консолидираните финансови отчети.
Държавите членки могат да позволят да бъде пропускана информация, свързана с предстоящи промени или въпроси в процес на договаряне в изключителни случаи, когато според надлежно обоснованото становище на членовете на административните, управителните и надзорните органи, действащи в рамките на компетенциите, които са им възложени съгласно националното право и носещи колективна отговорност за това становище, оповестяването на подобна информация би било в сериозна вреда на търговската позиция на групата, при условие че подобен пропуск не пречи на обективното и балансирано разбиране за развитието, резултатите, състоянието на групата и въздействието на нейната дейност.
При изискването за оповестяване на информацията, посочена в първа алинея, държавите членки предвиждат предприятието майка да може да се позовава на национални, основани на нормите на Съюза или международни рамки и в такъв случай предприятието майка уточнява на кои конкретни рамки се позовава.
2. Предприятие майка, изпълняващо задължението по параграф 1, се счита за изпълнило задължението, свързано с анализа на нефинансова информация, посочено в член 19, параграф 1, трета алинея и в член 29.
3. Предприятие майка, което също така е дъщерно предприятие, се освобождава от задължението, установено в параграф 1, ако същото освободено предприятие майка и неговите дъщерни предприятия са включени в консолидирания доклад за дейността или в отделния доклад на друго предприятие, съставен в съответствие с член 29 и с настоящия член.
4. Когато дадено предприятие майка изготвя отделен доклад за същата финансова година, който се отнася до цялата група, независимо дали той се позовава на национални, основани на нормите на Съюза или международни рамки, и обхваща информацията, изисквана за консолидираната нефинансова декларация, както е предвидено в параграф 1, държавите членки могат да освободят това предприятие майка от задължението за изготвяне на консолидираната нефинансова декларация, предвидена в параграф 1, при условие че подобен отделен доклад:
a)
се публикува заедно с консолидирания доклад за дейността в съответствие с член 30; или
б)
се прави обществено достъпен в рамките на разумен срок, не по-дълъг от шест месеца след датата на балансовия отчет, на уебсайта на предприятието майка, като това се посочва в консолидирания доклад за дейността.
Параграф 2 се прилага mutatis mutandis за предприятията, които изготвят отделен доклад, както е посочено в първа алинея от настоящия параграф.
5. Държавите членки гарантират, че одиторът или одиторското дружество, които извършват задължителен одит, проверяват дали е предоставена консолидираната нефинансова декларация по параграф 1 или дали е предоставен отделният доклад по параграф 4.
6. Държавите членки могат да въведат изискване информацията в консолидираната нефинансова декларация по параграф 1 или в отделния доклад по параграф 4 да се проверява от независим доставчик на одитни услуги.“
4)
В член 33 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите членки гарантират, че членовете на административните, управителните и надзорните органи на дадено предприятие, като действат в рамките на компетенциите, които са им възложени съгласно националното право, имат колективно задължение да направят необходимото:
a)
годишните финансови отчети, докладът за дейността, декларацията за корпоративно управление, когато е предоставена отделно, и докладът по член 19а, параграф 4; както и
б)
консолидираните финансови отчети, консолидираните доклади за дейността, консолидираната декларация за корпоративно управление, когато е предоставена отделно, и докладът по член 29а, параграф 4,
да се съставят и публикуват в съответствие с изискванията на настоящата директива и когато е приложимо, с международните счетоводни стандарти, приети в съответствие с Регламент (ЕО) № 1606/2002.“
5)
В член 34 се добавя следният параграф:
„3. Настоящият член не се прилага за нефинансовата декларация по член 19а, параграф 1 и консолидираната нефинансова декларация по член 29а, параграф 1 или за отделните доклади по член 19а, параграф 4 и член 29а, параграф 4.“
6)
В член 48 преди последната алинея се вмъква следната алинея:
„Докладът също така разглежда, при отчитане на промените в ОИСР и резултатите от свързани европейски инициативи, възможността за въвеждане на задължение, изискващо големите предприятия да изготвят годишен доклад по държави за всяка държава членка и трета държава, в която извършват дейност, съдържащ информация, отнасяща се като минимум до реализираните печалби, платените данъци върху печалбите и получените публични субсидии.“
Член 2
Насоки относно отчитането
Комисията изготвя незадължителни насоки относно методологията за докладване на нефинансова информация, включително нефинансови ключови показатели за резултата от дейността, с общ и секторен характер, с цел да се способства за подходящо, полезно и съпоставимо оповестяване на нефинансова информация от предприятията. При осъществяването на тези действия Комисията провежда консултации със съответните заинтересовани страни.
Комисията публикува насоките до 6 декември 2016 г.
Член 3
Преглед
Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета относно прилагането на настоящата директива, включващ, наред с други аспекти, нейния обхват, по-специално по отношение на големите предприятия, които не са регистрирани за търговия на регулиран пазар, нейната ефективност и предоставеното равнище на насоки и методи. Докладът се публикува до 6 декември 2018 г. и при необходимост се придружава от законодателни предложения.
Член 4
Транспониране
1. Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива до 6 декември 2016 г. Те незабавно съобщават на Комисията за това.
Държавите членки предвиждат разпоредбите на първа алинея да се прилагат за всички предприятия, попадащи в обхвата на член 1, за финансовата година, започваща на 1 януари 2017 г., или през календарната 2017 година.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 5
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 6
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Страсбург на 22 октомври 2014 година.
DIREKTIVA 2014/95/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 22. listopada 2014.
o izmjeni Direktive 2013/34/EU u pogledu objavljivanja nefinancijskih informacija i informacija o raznolikosti određenih velikih poduzeća i grupa
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 50. stavak 1.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora (1),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
U svojoj komunikaciji pod nazivom „Akt o jedinstvenom tržištu - dvanaest mjera za poticanje rasta i jačanje povjerenja - ‚Zajedno za novi rast’”, donesenoj 13. travnja 2011., Komisija utvrđuje potrebu za postizanjem usporedivo visoke razine diljem svih država članica transparentnosti socijalnih i okolišnih informacija koje pružaju poduzeća u svim sektorima. To je potpuno u skladu s mogućnošću država članica da prema potrebi traže daljnja poboljšanja na području transparentnosti nefinancijskih informacija poduzeća, što po svojoj naravi predstavlja stalno nastojanje.
(2)
Potreba za poboljšanjem u objavljivanju socijalnih i okolišnih informacija poduzeća putem podnošenja zakonodavnog prijedloga u ovom području ponovljena je u Komunikaciji Komisije pod nazivom „Obnovljena strategija EU-a za korporativnu društvenu odgovornost za razdoblje 2011. - 2014.” donesenoj 25. listopada 2011.
(3)
U svojim rezolucijama od 6. veljače 2013. pod nazivom „Korporativna društvena odgovornost: pouzdano, transparentno i odgovorno poslovno ponašanje i održivi rast” te „Korporativna društvena odgovornost: promicanje društvenih interesa i put prema održivom i uključivom oporavku” Europski parlament prepoznao je važnost objavljivanja od strane poduzeća, informacija o održivosti, kao što su socijalni i okolišni čimbenici, radi identificiranja rizika za održivost i povećanja povjerenja ulagača i potrošača. Objavljivanje nefinancijskih informacija doista je presudno za upravljanje promjenom prema održivom svjetskom gospodarstvu povezivanjem dugoročne profitabilnosti s društvenom pravdom i zaštitom okoliša. U tom kontekstu, objavljivanje nefinancijskih informacija pomaže u mjerenju, praćenju i upravljanju poslovnim rezultatima poduzeća i njihovim učinkom na društvo. Stoga je Europski parlament pozvao Komisiju da podnese zakonodavni prijedlog o objavljivanju nefinancijskih informacija poduzeća, kojim bi se omogućila velika fleksibilnost u djelovanju, kako bi se uzele u obzir višedimenzionalna priroda korporativne društvene odgovornosti i raznolikost politika korporativne društvene odgovornosti koje provode poduzeća, uz dovoljnu razinu usporedivosti radi zadovoljavanja potreba ulagača i drugih dionika te potrebe da se potrošačima osigura jednostavan pristup informacijama o učinku poduzećâ na društvo.
(4)
Usklađivanje nacionalnih odredbi koje se odnose na objavljivanje nefinancijskih informacija u pogledu određenih velikih poduzeća važno je za interese poduzeća, dioničara i drugih dionika. Na tim je poljima usklađivanje nužno jer većina tih poduzeća posluje u više država članica.
(5)
Također je potrebno utvrditi određene minimalne pravne uvjete u pogledu opsega informacija koje bi poduzeća diljem Unije trebala učiniti dostupnima javnosti i tijelima vlasti. Poduzeća na koja se primjenjuje ova Direktiva trebala bi dati pošten i sveobuhvatan pregled svojih politika, rezultata i rizika.
(6)
Kako bi se poboljšala dosljednost i usporedivost nefinancijskih informacija koje se objavljuju diljem Unije, određena velika poduzeća trebala bi izraditi nefinancijsko izvješće s informacijama koje se odnose barem na okolišna, socijalna i kadrovska pitanja te pitanja u vezi s poštovanjem ljudskih prava, borbom protiv korupcije i podmićivanjem. To bi izvješće trebalo sadržavati opis politika, rezultata i rizika povezanih s tim pitanjima te bi ga trebalo uključiti u izvješće poslovodstva dotičnog poduzeća. Nefinancijsko izvješće također bi trebalo sadržavati informacije o postupcima temeljite analize koje provodi poduzeće, također i u pogledu, prema potrebi i kad je to relevantno, njegovog lanca nabave i lanca podugovaratelja kako bi se utvrdili, spriječili i ublažili postojeći i mogući negativni učinci. Države članice trebale bi imati mogućnost izuzeti poduzeća koja podliježu ovoj Direktivi iz obveze izrade nefinancijskog izvješća ako dostave zasebno izvješće koje se odnosi na istu financijsku godinu i koje ima jednak sadržaj.
(7)
Ako se od poduzeća traži da izrade nefinancijsko izvješće, ono bi u pogledu okolišnih pitanja trebalo sadržavati pojedinosti o aktualnim i predvidljivim učincima poslovanja poduzeća na okoliš te prema potrebi na zdravlje i sigurnost, uporabu obnovljivih i/ili neobnovljivih izvora energije, emisiju stakleničkih plinova, uporabu vode i onečišćenje zraka. U pogledu socijalnih i kadrovskih pitanja informacije u izvješću mogu se odnositi na mjere poduzete radi jamčenja jednakosti spolova, provedbe temeljnih konvencija Međunarodne organizacije rada, uvjeta rada, socijalnog dijaloga, poštovanja prava radnika na informacije i savjetovanje, poštovanja prava sindikata, zdravlja i sigurnosti na poslu te dijaloga s lokalnim zajednicama i/ili na mjere poduzete radi osiguravanja zaštite i razvoja tih zajednica. U pogledu ljudskih prava te borbe protiv korupcije i podmićivanja, nefinancijske informacije mogle bi obuhvaćati podatke o sprečavanju kršenja ljudskih prava i/ili važećim instrumentima za borbu protiv korupcije i podmićivanja.
(8)
Poduzeća koja podliježu ovoj Direktivi, trebala bi pružiti odgovarajuće informacije u vezi s pitanjima koja se ističu kao ona koja bi najvjerojatnije mogla prouzročiti ostvarenje osnovnih rizika kojima bi se izazvao ozbiljan učinak, zajedno s onima koji su se već ostvarili. Ozbiljnost takvih učinaka trebala bi se procjenjivati prema njihovu opsegu i težini. Rizici nepovoljnih učinaka mogu potjecati od aktivnosti samog poduzeća ili mogu biti povezani s njegovim poslovanjem te, kad je relevantno i razmjerno, s njegovim proizvodima, uslugama i poslovnim odnosima, uključujući lanac nabave i lanac podugovaratelja. To ne bi trebalo prouzročiti nepotrebna administrativna opterećenja za mala i srednja poduzeća.
(9)
Prilikom pružanja tih informacija poduzeća koja podliježu ovoj Direktivi mogu se osloniti na nacionalne okvire, okvire Unije, kao što je Sustav za upravljanje okolišem i neovisno ocjenjivanje (EMAS) ili međunarodne okvire, kao što su Globalni sporazum Ujedinjenih naroda (UN), vodeća načela o poduzetništvu i ljudskim pravima za provedbu okvirnog programa UN-a „Zaštita, poštovanje i pomoć”, Smjernice za multinacionalna društva Organizacije za ekonomsku suradnju i razvoj (OECD), norma (ISO) 26000 Međunarodne organizacije za normizaciju, Tripartitna deklaracija o načelima koja se odnose na multinacionalna društva i socijalnu politiku Međunarodne organizacije rada te Globalna inicijativa za izvješćivanje, ili na druge priznate međunarodne okvire.
(10)
Države članice trebale bi osigurati postojanje primjerenih i djelotvornih sredstava kojima se jamči objavljivanje nefinancijskih informacija poduzeća u skladu s ovom Direktivom. Stoga bi države članice trebale osigurati postojanje učinkovitih nacionalnih postupaka kojima se jamči postupanje u skladu s obvezama iz ove Direktive te dostupnost tih postupaka svim fizičkim i pravnim osobama koje, u skladu s nacionalnim pravom, imaju legitiman interes da se osigura poštovanje odredbi ove Direktive.
(11)
U stavku 47. završnog dokumenta konferencije Ujedinjenih naroda RIO+20 pod nazivom „Budućnost kakvu želimo” prepoznaje se važnost izvješćivanja o korporativnoj održivosti te se potiče poduzeća da prema potrebi razmotre uključivanje informacija o održivosti u svoj ciklus izvješćivanja. Tim se stavkom također potiče industriju, zainteresirane vlade i relevantne dionike da uz potporu sustava Ujedinjenih naroda prema potrebi razviju modele najbolje prakse i podupru mjere za uključivanje financijskih i nefinancijskih informacija, uzimajući u obzir iskustva iz postojećih okvira.
(12)
Pristup ulagatelja nefinancijskim informacijama korak je prema postizanju cilja uspostave tržišnih i političkih poticaja do 2020. kao nagrade za poslovna ulaganja u učinkovitost u okviru plana za resursnu učinkovitost Europe.
(13)
U svojim zaključcima od 24. i 25. ožujka 2011. Europsko vijeće pozvalo je na smanjenje ukupnog regulatornog tereta na europskoj i nacionalnoj razini, posebno za mala i srednja poduzeća (MSP), te predložilo mjere za povećanje produktivnosti, dok je cilj strategije Europa 2020. za pametan, održiv i uključiv rast poboljšanje poslovnog okoliša za MSP-e i promicanje njihove internacionalizacije. Stoga bi se u skladu s načelom „mislimo najprije na male” novi zahtjevi za objavljivanje trebali primjenjivati samo na određena velika poduzeća i grupe.
(14)
Područje primjene tih zahtjeva za objavljivanje nefinancijskih informacija trebalo bi se odrediti s obzirom na prosječan broj zaposlenika, ukupnu bilancu i neto prihod. Mala i srednja poduzeća trebala bi biti oslobođena dodatnih zahtjeva, a obveza objavljivanja nefinancijskog izvješća trebala bi se odnositi samo na ona velika poduzeća koja su subjekti od javnog interesa te na one subjekte od javnog interesa koji su matična poduzeća velikih grupa, čiji je prosječni broj zaposlenika u oba slučaja veći od 500, u slučaju grupe na konsolidiranoj osnovi. To države članice ne bi trebalo spriječiti u tome da traže objavljivanje nefinancijskih informacija poduzeća i grupa koji ne podliježu ovoj Direktivi.
(15)
Mnoga su poduzeća koja spadaju u područje primjene Direktive 2013/34/EU Europskog parlamenta i Vijeća (3) članovi grupa poduzeća. Konsolidirana izvješća poslovodstva trebala bi biti sastavljena tako da se informacije o takvim grupama poduzeća mogu prenositi članovima i trećim stranama. Stoga bi nacionalno pravo kojim se uređuju konsolidirana izvješća poslovodstva trebalo biti usklađeno radi postizanja ciljeva usporedivosti i dosljednosti informacija koje bi poduzeća trebala objavljivati unutar Unije.
(16)
Ovlašteni revizori i revizorska društva trebali bi provjeravati samo je li podneseno nefinancijsko izvješće ili zasebno izvješće. Osim toga, države članice trebale bi moći tražiti da informacije obuhvaćene nefinancijskim izvješćem ili zasebnim izvješćem provjeri neovisni pružatelj usluga provjere.
(17)
Kako bi se poduzećima olakšalo objavljivanje nefinancijskih informacija, Komisija bi trebala izraditi neobvezujuće smjernice, uključujući opće i sektorske nefinancijske ključne pokazatelje uspješnosti. Komisija bi trebala uzeti u obzir sadašnje najbolje prakse, međunarodne trendove i rezultate srodnih inicijativa Unije. Komisija bi trebala održati odgovarajuća savjetovanja, između ostalog i s relevantnim dionicima. Prilikom navođenja okolišnih aspekata Komisija bi trebala obuhvatiti barem uporabu tla, uporabu vode, emisije stakleničkih plinova i uporabu materijala.
(18)
Raznolikost sposobnosti i stajališta članova administrativnih, upravnih i nadzornih tijela poduzeća olakšava dobro razumijevanje organizacije poslovanja i poslovnih pitanja dotičnog poduzeća. Članovima spomenutih tijela omogućava da na konstruktivan način preispituju odluke o upravljanju te da budu otvoreniji za inovativne ideje, čime se sprečava pojava „grupnog mišljenja” tj. sličnosti u stajalištima članova. Na taj način raznolikost doprinosi učinkovitom nadzoru vođenja i uspješnom upravljanju poduzećem. Stoga je važno poboljšati transparentnost u pogledu politike raznolikosti koja se primjenjuje. Tako bi se tržište obavijestilo o praksama u korporativnom upravljanju, čime bi se izvršio neizravan pritisak na poduzeća u pogledu veće raznolikosti njihovih odbora.
(19)
Obveza objavljivanja politike raznolikosti u pogledu administrativnih, upravljačkih i nadzornih tijela s obzirom na aspekte kao što su, na primjer, dob, spol ili obrazovanje i struka, trebala bi se odnositi samo na određena velika poduzeća. Objavljivanje politike raznolikosti trebalo bi biti dijelom izvješća o korporativnom upravljanju, kako je utvrđeno člankom 20. Direktive 2013/34/EU. Ako se politika raznolikosti ne primjenjuje, ne bi trebala postojati obveza njezine uspostave, no u izvješće o korporativnom upravljanju trebalo bi uvrstiti jasno objašnjenje razloga tomu.
(20)
Uočene su inicijative na razini Unije, uključujući izvješćivanje po državama za nekoliko sektora, kao i preporuke u zaključcima Europskog vijeća od 22. svibnja 2013. i od 19. i 20. prosinca 2013. u pogledu izvješćivanja po državama velikih trgovačkih društava i grupa te slične odredbe Direktive 2013/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća (4) i međunarodna nastojanja da se poboljša transparentnost financijskog izvješćivanja. U kontekstu skupina G8 i G20 od OECD-a zatraženo je da izradi predložak standardiziranog obrasca za multinacionalna poduzeća kako bi poreznim tijelima podnosila prijavu o tome gdje u svijetu ostvaruju dobit i plaćaju porez. Takvim nastojanjima dopunjuju se prijedlozi iz ove Direktive, što predstavlja odgovarajuće mjere u pogledu njihovih ciljeva.
(21)
S obzirom na to da cilj ove Direktive, a to je jačanje relevantnosti, usklađenosti i usporedivosti informacija koje objavljuju određena velika poduzeća i grupe diljem Unije, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se zbog svoga učinka on može bolje ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.
(22)
Ovom Direktivom poštuju se temeljna prava te načela priznata osobito u Povelji o temeljnim pravima Europske unije, uključujući slobodu poduzetništva, poštovanje privatnog života i zaštita osobnih podataka. Ova se Direktiva mora provoditi u skladu s tim pravima i načelima.
(23)
Direktivu 2013/34/EU stoga treba izmijeniti na odgovarajući način,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Izmjene Direktive 2013/34/EU
Direktiva 2013/34/EU mijenja se kako slijedi:
1.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 19.a
Nefinancijsko izvješće
1. Velika poduzeća koja su subjekti od javnog interesa i koja na datum bilance premašuju kriterij prosječnog broja od 500 zaposlenika tijekom financijske godine u svoje izvješće poslovodstva uključuju nefinancijsko izvješće koje sadržava informacije u mjeri nužnoj za razumijevanje razvoja, poslovnih rezultata i položaja poduzeća te učinka njegovih aktivnosti koje se odnose barem na okolišna, socijalna i kadrovska pitanja, poštovanje ljudskih prava, borbu protiv korupcije i pitanja u vezi s podmićivanjem, uključujući:
(a)
kratak opis poslovnog modela poduzeća;
(b)
opis politika poduzeća u vezi s tim pitanjima, uključujući postupke temeljite analize koji se provode;
(c)
rezultate tih mjera;
(d)
osnovne rizike povezane s tim pitanjima koji se odnose na poslovanje poduzeća, uključujući, kad je to relevantno i razmjerno, njegove poslovne odnose, proizvode ili usluge koji mogu prouzročiti negativne učinke na tim područjima, te način na koji poduzeće upravlja tim rizicima;
(e)
nefinancijske ključne pokazatelje uspješnosti važne za određeno poslovanje.
Ako poduzeće ne provodi mjere povezane s jednim ili više od navedenih pitanja, u nefinancijskom izvješću navodi se jasno i razumno objašnjenje zašto se one ne provode.
U nefinancijsko izvješće iz prvog podstavka prema potrebi se uključuju pozivanja na iznose iskazane u godišnjim financijskim izvještajima te dodatna objašnjenja tih iznosa.
Države članice mogu dopustiti da se u iznimnim slučajevima izostave informacije o predstojećim događajima ili pitanjima tijekom pregovora kad bi, u skladu s obrazloženim mišljenjem članova administrativnih, upravljačkih i nadzornih tijela koji djeluju u okviru nadležnosti koje su im dodijeljene nacionalnim pravom i koji snose kolektivnu odgovornost za to mišljenje, objavljivanje takvih informacija moglo nanijeti ozbiljnu štetu poslovnom položaju poduzeća, pod uvjetom da takvo izostavljanje ne sprečava fer i objektivno razumijevanje razvoja, poslovnih rezultata i položaja poduzeća te učinka njegovih aktivnosti.
Prilikom propisivanja zahtjeva za objavom informacija iz prvog podstavka, države članice osiguravaju da se poduzeća mogu osloniti na nacionalne okvire, okvire Unije ili međunarodne okvire te da, u tom slučaju, poduzeća navode na koje se okvire oslanjaju.
2. Smatra se da su poduzeća ispunjavajući obvezu iz stavka 1. ispunila i obvezu koja se odnosi na analizu nefinancijskih informacija iz trećeg podstavka članka 19. stavka 1.
3. Poduzeće koje je poduzeće kći izuzima se iz obveze utvrđene u stavku 1. ako su to poduzeće i njegova poduzeća kćeri uključeni u konsolidirano izvješće poslovodstva ili zasebno izvješće drugog poduzeća sastavljeno u skladu s člankom 29. i ovim člankom.
4. Ako poduzeće izradi zasebno izvješće koje se odnosi na istu financijsku godinu, bez obzira na to oslanja li se ili ne oslanja na nacionalne okvire, okvire Unije ili međunarodne okvire, te ako su tim izvješćem obuhvaćene informacije koje se zahtijevaju za nefinancijsko izvješće navedene u stavku 1., države članice mogu to poduzeće izuzeti iz obveze pripremanja nefinancijskog izvješća iz stavka 1. pod uvjetom da se to zasebno izvješće:
(a)
objavi zajedno s izvješćem poslovodstva u skladu s člankom 30.; ili
(b)
objavi na internetskoj stranici poduzeća na koju se upućuje u izvješću poslovodstva u razumnom roku koji nije dulji od šest mjeseci nakon datuma bilance.
Stavak 2. primjenjuje se mutatis mutandis na poduzeća koja izrađuju zasebno izvješće iz prvog podstavka ovog stavka.
5. Države članice osiguravaju da ovlašteni revizor ili revizorsko društvo provjeri je li dostavljeno nefinancijsko izvješće iz stavka 1. ili zasebno izvješće iz stavka 4.
6. Države članice mogu zahtijevati da informacije iz nefinancijskog izvješća iz stavka 1. ili zasebnog izvješća iz stavka 4. provjeri neovisni pružatelj usluga provjere.”
.
2.
Članak 20. mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 1. dodaje se sljedeća točka:
„(g)
opis politike raznolikosti koja se primjenjuje u vezi s administrativnim, upravljačkim i nadzornim tijelima poduzeća s obzirom na aspekte kao što su, na primjer, dob, spol ili obrazovanje i struka, te ciljeve politike raznolikosti, način na koji se ona provodi i rezultate u izvještajnom razdoblju. Ako se takva politika ne provodi, izvješće sadržava obrazloženje za to.”
;
(b)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Ovlašteni revizor ili revizorsko društvo izražava mišljenje u skladu s drugim podstavkom članka 34. stavka 1. u vezi s informacijama izrađenim u skladu s točkama (c) i (d) stavka 1. ovog članka te provjerava jesu li dostavljene informacije iz točaka (a), (b), (e), (f) i (g) stavka 1. ovog članka.”
;
(c)
stavak 4. zamjenjuje se sljedećim:
„4. Države članice mogu izuzeti poduzeća iz stavka 1. koja su samo izdala vrijednosne papire koji nisu dionice uvrštene na uređeno tržište, u smislu članka 4. stavka 1. točke 14. Direktive 2004/39/EZ, iz primjene točaka (a), (b), (e), (f) i (g) stavka 1. ovog članka, osim ako su ta poduzeća izdala dionice kojima se trguje na multilateralnoj trgovinskoj platformi u smislu točke 15. članka 4. stavka 1. Direktive 2004/39/EZ.”
;
(d)
dodaje se sljedeći stavak:
„5. Neovisno o članku 40., stavak 1. točka (g). ne primjenjuje se na mala i srednja poduzeća.”
.
3.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 29.a
Konsolidirano nefinancijsko izvješće
1. Subjekti od javnog interesa koji su matična poduzeća velike grupe koja na datume bilance na konsolidiranoj osnovi premašuje kriterij prosječnog broja od 500 zaposlenika tijekom financijske godine u svoje konsolidirano izvješće poslovodstva uključuju konsolidirano nefinancijsko izvješće koje sadržava informacije u mjeri nužnoj za razumijevanje razvoja, rezultata poslovanja, položaja grupe te učinka njezinih aktivnosti koji se odnosi barem na okolišna, socijalna i kadrovska pitanja, poštovanje ljudskih prava, borbu protiv korupcije i pitanja u vezi s podmićivanjem, uključujući:
(a)
kratak opis poslovnog modela grupe;
(b)
opis politika grupe u vezi s tim pitanjima, uključujući postupke temeljite analize koji se provode;
(c)
rezultate tih mjera;
(d)
osnovne rizike povezane s tim pitanjima koji se odnose na poslovanje grupe, uključujući, kad je to relevantno i razmjerno, njezine poslovne odnose, proizvode ili usluge koji mogu prouzročiti negativne učinke na tim područjima, te način na koji grupa upravlja tim rizicima;
(e)
nefinancijske ključne pokazatelje uspješnosti važne za određeno poslovanje.
Ako grupa ne provodi mjere povezane s jednim od navedenih pitanja ili više njih, u konsolidiranom nefinancijskom izvješću navodi se jasno i razumno objašnjenje zašto se one ne provode.
U konsolidirano nefinancijsko izvješće iz prvog podstavka prema potrebi se uključuju pozivanja na iznose iskazane u konsolidiranim financijskim izvještajima te dodatna objašnjenja tih iznosa.
Države članice mogu dopustiti da se u iznimnim slučajevima izostave informacije o predstojećim događajima ili pitanjima tijekom pregovora kad bi, u skladu s obrazloženim mišljenjem članova administrativnih, upravljačkih i nadzornih tijela koji djeluju u okviru nadležnosti koje su im dodijeljene nacionalnim pravom i koji snose kolektivnu odgovornost za to mišljenje, objavljivanje takvih informacija moglo nanijeti ozbiljnu štetu poslovnom položaju grupe, pod uvjetom da takvo izostavljanje ne sprečava pošteno i objektivno razumijevanje razvoja, poslovnih rezultata i položaja grupe te učinka njezinih aktivnosti.
Prilikom propisivanja zahtjeva za objavom informacija iz prvog podstavka, države članice osiguravaju da se matično poduzeće može osloniti na nacionalne okvire, okvire Unije ili međunarodne okvire te da, u tom slučaju, matično poduzeće navodi na koje se okvire oslanja.
2. Smatra se da je matično poduzeće ispunjavanjem obveze iz stavka 1. ispunilo i obvezu koja se odnosi na analizu nefinancijskih informacija iz trećeg podstavka članka 19. stavka 1. te iz članka 29.
3. Matično poduzeće koje je ujedno i poduzeće kći izuzima se iz obveze utvrđene u stavku 1. ako su to izuzeto matično poduzeće i njegova poduzeća kćeri uključeni u konsolidirano izvješće poslovodstva ili zasebno izvješće drugog poduzeća sastavljeno u skladu s člankom 29. i ovim člankom.
4. Ako matično poduzeće izradi zasebno izvješće koje se odnosi na istu financijsku godinu i na cijelu grupu, bez obzira na to oslanja li se ili ne oslanja na nacionalne okvire, okvire Unije ili međunarodne okvire, te ako su tim izvješćem obuhvaćene informacije koje se zahtijevaju za konsolidirano nefinancijsko izvješće kako je navedeno u stavku 1., države članice mogu to matično poduzeće izuzeti iz obveze pripremanja konsolidiranog nefinancijskog izvješća utvrđenog u stavku 1. pod uvjetom da se to zasebno izvješće:
(a)
objavi zajedno s konsolidiranim izvješćem poslovodstva u skladu s člankom 30.; ili
(b)
objavi na internetskoj stranici matičnog poduzeća na koju se upućuje u konsolidiranom izvješću poslovodstva u razumnom roku koji nije dulji od šest mjeseci nakon datuma bilance.
Stavak 2. primjenjuje se mutatis mutandis na matična poduzeća koja izrađuju zasebno izvješće iz prvog podstavka ovog stavka.
5. Države članice osiguravaju da ovlašteni revizor ili revizorsko društvo provjeri je li dostavljeno konsolidirano nefinancijsko izvješće iz stavka 1. ili zasebno izvješće iz stavka 4.
6. Države članice mogu tražiti da informacije iz konsolidiranog nefinancijskog izvješća iz stavka 1. ili zasebnog izvješća iz stavka 4. provjeri neovisni pružatelj usluga provjere.”
.
4.
U članku 33. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Države članice osiguravaju da članovi administrativnih, upravljačkih i nadzornih tijela poduzeća, djelujući u okviru nadležnosti koje su im dodijeljene na temelju nacionalnog prava, budu kolektivno odgovorni da se:
(a)
godišnji financijski izvještaji, izvješće poslovodstva, izvješće o korporativnom upravljanju, ako se navodi odvojeno, te izvješće iz članka 19.a stavka 4. kao i
(b)
konsolidirani financijski izvještaji, konsolidirana izvješća poslovodstva, konsolidirano izvješće o korporativnom upravljanju, ako se navodi odvojeno, te izvješće iz članka 29.a stavka 4.
sastavljaju i objavljuju u skladu sa zahtjevima ove Direktive i prema potrebi u skladu s međunarodnim računovodstvenim standardima koji su usvojeni u skladu s Uredbom (EZ) br. 1606/2002.”
.
5.
U članku 34. dodaje se sljedeći stavak:
„3. Ovaj članak ne primjenjuje se na nefinancijsko izvješće iz članka 19.a stavka 1. i konsolidirano nefinancijsko izvješće iz članka 29.a stavka 1. niti na zasebna izvješća iz članka 19.a stavka 4. i članka 29.a stavka 4.”
.
6
U članku 48. prije posljednjeg stavka umeće se sljedeći stavak:
„U izvješću se također razmatra, uzimajući u obzir trendove u OECD-u i rezultate srodnih europskih inicijativa, mogućnost uvođenja obveze za velika poduzeća da svake godine izrađuju izvješća po državama za svaku državu članicu i treću zemlju u kojoj posluju, a koja bi u sadržavala barem informacije o ostvarenoj dobiti, plaćenim porezima na dobit i primljenim javnim subvencijama.”
.
Članak 2.
Smjernice za izvješćivanje
Komisija izrađuje neobvezujuće smjernice o metodologiji podnošenja izvješća o nefinancijskim informacijama, uključujući opće i sektorske nefinancijske ključne pokazatelje uspješnosti, radi olakšavanja relevantnog, korisnog i usporedivog objavljivanja nefinancijskih informacija poduzeća. Tijekom tog postupka Komisija se savjetuje s relevantnim dionicima.
Komisija objavljuje smjernice do 6. prosinca 2016.
Članak 3.
Preispitivanje
Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o provedbi ove Direktive, uključujući, između ostalih aspekata, područje njezine primjene, posebno kad je riječ o velikim poduzećima koja nisu uvrštena na burzu, učinkovitost te razinu pruženih smjernica i metoda. Izvješće se objavljuje do 6. prosinca 2018. te će prema potrebi biti popraćeno zakonodavnim prijedlozima.
Članak 4.
Prenošenje
1. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 6. prosinca 2016. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
Države članice osiguravaju da se odredbe iz prvog podstavka primjenjuju na sva poduzeća u okviru područja primjene članka 1. za financijsku godinu koja počinje 1. siječnja 2017. ili tijekom kalendarske godine 2017.
Kada države članice donose te odredbe, one sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se na nju upućuje prilikom njihove službene objave. Načine tog upućivanja određuju države članice.
2. Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 5.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 6.
Adresati
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 22. listopada 2014.