РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 1081/2012 НА КОМИСИЯТА
от 9 ноември 2012 година
за целите на Регламент (ЕО) № 116/2009 на Съвета относно износа на паметници на културата
(кодифициран текст)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 116/2009 на Съвета от 18 декември 2008 г. относно износа на паметници на културата (1), и по-специално член 7 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕИО) № 752/93 на Комисията от 30 март 1993 г. за установяване на разпоредби за прилагането на Регламент (ЕИО) № 3911/92 на Съвета относно износа на паметници на културата (2) е бил неколкократно и съществено изменян (3). С оглед постигане на яснота и рационалност посоченият регламент следва да бъде кодифициран.
(2)
Необходими са разпоредби за прилагането на Регламент (ЕО) № 116/2009, който предвижда, inter alia, установяването на система за разрешаване на износа на определени категории паметници на културата, изброени в приложение I към въпросния регламент.
(3)
За да се гарантира, че разрешенията за износ, предвидени в посочения регламент, са уеднаквени, са необходими правила относно попълването, издаването и използването на формуляр. За тази цел следва да се установи образец на разрешението.
(4)
С цел да се премахне ненужната административна работа, е необходима концепция за отворени разрешения за временен износ на паметници на културата от отговорни лица или организации за използване и/или за изложби в трети страни.
(5)
Държавите-членки, които желаят да се възползват от тези облекчения, следва да могат да осъществяват това във връзка със своите собствени паметници на културата, лица и организации. Условията, които следва да бъдат изпълнени, ще се различават в рамките на различните държави-членки. Държавите-членки следва да могат да преценяват небходимостта от използването на отворени разрешения и да определят условията по издаването им.
(6)
Разрешенията за износ следва да бъдат на един от официалните езици на Съюза.
(7)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на комитета, посочен в член 8 от Регламент (ЕО) № 116/2009,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
РАЗДЕЛ I
ФОРМУЛЯР НА РАЗРЕШЕНИЕТО
Член 1
1. Въвеждат се три вида разрешения за износ на паметници на културата, които се издават и използват в съответствие с Регламент (ЕО) № 116/2009, както и с настоящия регламент:
а)
стандартно разрешение;
б)
специфично отворено разрешение;
в)
общо отворено разрешение.
2. Използването на разрешения за износ по никакъв начин не засяга задълженията, свързани с формалностите по износа или свързаните с тях документи.
3. Формулярите на разрешенията за износ се предоставят при поискване от компетентния орган или органи, посочени в член 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 116/2009.
Член 2
1. Стандартно разрешение обикновено се използва за всеки износ, който е предмет на Регламент (ЕО) № 116/2009.
Въпреки това всяка отделна държава членка може да реши дали да издава или не специфични или общи отворени разрешения, които могат да се използват, когато са изпълнени специфичните условия, свързани с тях, определени в членове 10 и 13.
2. Специфично отворено разрешение се издава за повтарящ се временен износ на определен паметник на културата от конкретно лице или организация съгласно член 10.
3. Общо отворено разрешение се издава за временен износ на паметници на културата, които са част от постоянна колекция на музей или на друга институция съгласно член 13.
4. Държава членка може да отмени по всяко време специфично или общо отворено разрешение, ако не са изпълнени условията, при които то е издадено. Тя незабавно информира Комисията, ако въпросното разрешение не е получено обратно и би могло да се използва неправомерно. Комисията информира незабавно останалите държави-членки.
5. Държавите-членки могат да въведат разумни мерки, които считат за необходими на своя територия, за осъществяването на наблюдение върху използването на издадените от тях отворени разрешения.
РАЗДЕЛ II
СТАНДАРТНО РАЗРЕШЕНИЕ
Член 3
1. Стандартните разрешения се издават върху формуляр, чийто образец се съдържа в приложение I. Използваната за формуляра хартия е бяла, без механични примеси, обработена за писане и не по-лека от 55 g/m2.
2. Форматът на формуляра е 210 × 297 mm.
3. Формулярите се изготвят в печатен или електронен вид и се попълват на официалния език на Съюза, определен от компетентните органи на издаващата държава членка.
Компетентните органи на държавата членка, в която се представя формулярът, могат да поискат той да бъде преведен на езика или на един от официалните езици на тази държава членка. В този случай разходите, свързани с превода, са за сметка на титуляря на разрешението.
4. Държавите-членки са отговорни:
а)
да отпечатат формулярите, на които трябва да са отбелязани името и адресът на печатницата или идентификационен знак;
б)
да вземат всички необходими мерки с цел да се избегне подправянето на формулярите. Средствата за идентификация, въведени с тази цел от държавите-членки, се изпращат на Комисията, за да бъдат информирани за тях компетентните органи на останалите държави-членки.
5. За предпочитане е формулярът да се попълва по механичен или електронен път. Въпреки това той може да се попълни четливо на ръка; в последния случай той се попълва с печатни главни букви и с химикал.
Какъвто и да е използваният начин, формулярът не трябва да съдържа изтривания, задрасквания или други промени.
Член 4
1. Без да се засяга параграф 3, отделно разрешение за износ се издава за всяка пратка паметници на културата.
2. За целите на параграф 1 пратка може да означава един паметник на културата или няколко паметника на културата.
3. Когато пратката се състои от няколко паметника на културата, компетентните органи са тези, които решават дали трябва да се издаде едно или няколко разрешения за износ във връзка с тази пратка.
Член 5
Формулярът съдържа три екземпляра:
а)
един екземпляр, отбелязан с № 1, който представлява заявлението;
б)
един екземпляр, отбелязан с № 2, предназначен за титуляря;
в)
един екземпляр, отбелязан с № 3, предназначен за връщане на издаващия орган.
Член 6
1. Заявителят попълва клетки 1, 3, 6 - 21, 24, и ако е необходимо, 25 от заявлението и другите екземпляри, с изключение на клетката или клетките, чието предварително отпечатване е разрешено.
Въпреки това държавите-членки могат да предвидят да се попълва само заявлението.
2. Към заявлението трябва да бъдат приложени:
а)
документация, предоставяща всички необходими сведения за паметника/паметниците на културата и неговия/техния законен статус към момента на подаване на заявлението, когато е подходящо - чрез всякакви доказателствени документи (фактури, експертизи и др.);
б)
автентична снимка или, когато е подходящо и по преценка на компетентните органи, черно-бели или цветни снимки (най-малко с размери 8 × 12 cm) на въпросните паметници на културата.
Това изискване може да се замени, когато е подходящо и по преценка на компетентните органи, с подробен списък на паметниците на културата.
3. Компетентните органи могат, с оглед на издаването на разрешението за износ, да поискат физическото представяне на изнасяните паметници на културата.
4. Разходите, възникнали от прилагането на параграфи 2 и 3, са за сметка на заявителя на разрешението за износ.
5. За да може да бъде издадено разрешение за износ, надлежно попълненият формуляр се представя на компетентните органи, определени от държавите членки съгласно член 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 116/2009. Когато органът издаде разрешението за износ, екземпляр № 1 от формуляра се запазва от него, а останалите екземпляри се връщат на титуляря на разрешението за износ или на негов упълномощен представител.
Член 7
Към декларацията за износ се прилагат следните документи:
а)
екземплярът, предназначен за титуляря;
б)
екземплярът, предназначен за връщане на издаващия орган.
Член 8
1. Митническото учреждение, отговорно за обработката на декларацията за износ, се уверява, че вписванията в декларацията за износ или, ако се използва, АТА карнета съответстват на вписванията в разрешението за износ и позоваването на разрешението за износ е вписано в клетка 44 от декларацията за износ или във волета на АТА карнета.
То предприема необходимите мерки за целите на идентификацията. Те могат да се състоят в поставянето на пломба или печат на митническото учреждение. Екземплярът на разрешението за износ, който трябва да се върне на издаващия орган, се прилага към екземпляр № 3 на единния административен документ.
2. След попълване на клетка 23 в екземпляри № 2 и 3 митническото учреждение, оправомощено да приеме декларацията за износ, връща на декларатора или на негов упълномощен представител екземпляра, предназначен за титуляря.
3. Екземплярът на разрешението, който трябва да се върне на издаващия орган, трябва да придружава пратката до митническото учреждение, където пратката напуска митническата територия на Съюза.
Митническото учреждение поставя своя печат в клетка 26 от формуляра и го връща на издаващия орган.
Член 9
1. Срокът на валидност на разрешенията за износ не може да надхвърля дванадесет месеца, считано от датата на издаване.
2. В случай на заявление за временно изнасяне компетентните органи могат да определят срока, в рамките на който паметниците на културата трябва да бъдат реимпортирани в издаващата държава членка.
3. Когато срокът на валидност на дадено разрешение за износ изтече, без то да е било използвано, титулярят незабавно връща екземплярите, които се намират в негово притежание, на издаващия орган.
РАЗДЕЛ III
СПЕЦИФИЧНИ ОТВОРЕНИ РАЗРЕШЕНИЯ
Член 10
1. Специфично отворено разрешение може да се издава за определен паметник на културата, за който съществува вероятност да бъде предмет на повтарящ се временен износ от Съюза за използване и/или за изложба в трета страна. Паметникът на културата трябва да е притежание или в законово владение от лицето или организацията, които го използват и/или излагат.
2. Разрешението може да се издава само когато органите са убедени, че въпросното лице или организация предоставят всички гаранции, счетени за необходими, за да се върне паметникът в Съюза в добро състояние, както и че паметникът може да бъде описан или маркиран по такъв начин, че да няма никакво съмнение към момента на временния износ, че паметникът, който се изнася, е същият, описан в специфичното отворено разрешение.
3. Разрешението не може да е валидно за период, по-дълъг от пет години.
Член 11
Разрешението се представя заедно с писмената декларация за износ или при поискване в други случаи на проверка при износа на придружаваните от него паметници на културата.
Компетентните органи на държавата членка, където се представя разрешението, могат да изискат превода му на езика или на един от официалните езици на тази държава членка. В този случай разходите, свързани с превода, се поемат от титуляря на разрешението.
Член 12
1. Митническото учреждение, оправомощено да приеме декларацията за износ, се уверява, че представените паметници са описаните в разрешението за износ и че това разрешение е вписано в клетка 44 от декларацията за износ, ако се изисква писмена декларация.
2. Когато се изисква писмена декларация за износ, разрешението трябва да е прикрепено към екземпляр № 3 на единния административен документ и да придружава паметника до митническото учреждение, където паметникът напуска митническата територия на Съюза. Когато на износителя или на неговия представител се връчи екземпляр № 3 на единния административен документ, разрешението също му се предоставя за използване впоследствие при необходимост.
РАЗДЕЛ IV
ОБЩИ ОТВОРЕНИ РАЗРЕШЕНИЯ
Член 13
1. Общите отворени разрешения могат да се издават на музеи или други институции за временен износ на паметници, включени в постоянната им колекция, за които съществува верояност да бъдат предмет на повтарящ се временен износ от Съюза за излагане в трета страна.
2. Разрешение може да се издава само когато компетентните органи са убедени, че институцията предоставя всички гаранции, счетени за необходими, за да се върне паметникът в Съюза в добро състояние. Разрешението може да се използва за всякаква комбинация от паметници, част от постоянната колекция, всеки път когато се осъществява временен износ. Допуска се използването му за групи от различни комбинации паметници, било последователно или едновременно.
3. Разрешението не може да е валидно за период, по-дълъг от пет години.
Член 14
Разрешението се представя заедно с декларацията за износ.
Компетентните органи на държавата членка, където се представя разрешението, могат да изискат превода му на езика или на един от официалните езици на тази държава членка. В този случай разходите, свързани с превода, се поемат от титуляря на разрешението.
Член 15
1. Митническото учреждение, оправомощено да приеме декларацията за износ, се уверява, че разрешението за износ се представя заедно със списък на паметниците, които се изнасят, и че същите са описани в декларацията за износ. Списъкът се представя на бланка на въпросната институция и всяка страница се подписва от едно от лицата от институцията, посочени в разрешението. Освен това всяка страница се подпечатва с печата на институцията, така както е поставен върху разрешението. Разрешението се вписва в клетка 44 от декларацията за износ.
2. Разрешението се прикрепя към екземпляр № 3 на единния административен документ и трябва да придружава пратката до митническото учреждение, където пратката напуска митническата територия на Съюза. Когато на износителя или на неговия представител се предостави екземпляр № 3 на единния административен документ, разрешението също му се предоставя за използване впоследствие при необходимост.
РАЗДЕЛ V
ОБРАЗЦИ НА ОТВОРЕНИТЕ РАЗРЕШЕНИЯ
Член 16
1. Специфичните отворени разрешения се издават върху формуляр, чийто образец е посочен в приложение II.
2. Общите отворени разрешения се издават върху формуляр, чийто образец е посочен в приложение III.
3. Формулярът на разрешението се изготвя в печатен или електронен вид на един или повече от официалните езици на Съюза.
4. Форматът на разрешението е 210 × 297 mm. Допустимо е отклонение до минус 5 mm или плюс 8 mm по дължината на листа.
Използваната хартия е бяла, без механични примеси, обработена за писане и не по-лека от 55 g/m2. Фонът ѝ се състои от светлосиня плетеница, която разкрива подправяне, извършено по механичен или химически път.
5. Вторият екземпляр на разрешението, който е без плетеница, е предназначен единствено за използване от износителя или за неговия архив.
Формулярът на заявлението, който трябва да се използва, се определя от съответната държава членка.
6. Държавите-членки могат да си запазят правото да отпечатват сами формулярите на разрешението или да възложат отпечатването им на одобрени печатници. В последния случай всеки формуляр трябва да съдържа препратка към това одобрение. Всеки формуляр трябва да съдържа името и адреса на печатницата или знак, с който печатницата може да бъде идентифицирана. Освен това той трябва да съдържа и сериен номер, отпечатан или поставен с печат, с който може да бъде идентифициран.
7. Държавите-членки са отговорни за предприемането на всички мерки, необходими за предотвратяване на подправянето на разрешенията.
Средствата за идентификация, въведени с тази цел от държавите-членки, се изпращат на Комисията, за да бъдат информирани за тях компетентните органи на останалите държави членки.
8. Разрешенията се попълват по механичен или електронен начин. При изключителни обстоятелства могат да се попълват с черен химикал с главни печатни букви.
Те не могат да съдържат изтривания, задрасквания или други промени.
РАЗДЕЛ VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 17
Регламент (ЕИО) № 752/93 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение V.
Член 18
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 9 ноември 2012 година.
32012R1081
L 324/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1081/2012
od 9. studenoga 2012.
za potrebe Uredbe Vijeća (EZ) br. 116/2009 o izvozu kulturnih dobara
(kodificirani tekst)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 116/2009 od 18. prosinca 2008. o izvozu kulturnih dobara (1), a posebno njezin članak 7.,
budući da:
(1)
Uredba Komisije (EEZ) br. 752/93 od 30. ožujka 1993. o utvrđivanju odredbi za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3911/92 o izvozu kulturnih dobara (2) više puta je bitno izmijenjena (3). U interesu jasnoće i racionalnosti navedenu Uredbu treba kodificirati.
(2)
Potrebne su odredbe za provedbu Uredbe (EZ) br. 116/2009, kojom se, između ostalog, predviđa uspostava sustava izdavanja izvoznih dozvola za određene kategorije kulturnih dobara, navedene u Prilogu I. ovoj Uredbi.
(3)
Kako bi se osiguralo da izvozne dozvole predviđene navedenom Uredbom budu ujednačene, treba utvrditi pravila kojima se uređuje izrada, izdavanje i uporaba obrasca. U tu svrhu treba sastaviti ogledni primjerak dozvole.
(4)
S ciljem ukidanja nepotrebnog administrativnog posla, treba uvesti pojam otvorenih dozvola radi privremenog izvoza kulturnih dobara od strane odgovornih osoba ili organizacija radi upotrebe i/ili izlaganja u trećim zemljama.
(5)
Države članice koje žele iskoristiti takve pogodnosti trebaju moći to učiniti u odnosu na svoja vlastita kulturna dobra, osobe i organizacije. Uvjeti koje treba ispuniti razlikovat će se od jedne do druge države članice. Države članice morale bi se moći odlučiti za upotrebu otvorenih dozvola ili ne te utvrditi uvjete koje treba zadovoljiti prilikom njihovog izdavanja.
(6)
Izvozne dozvole trebale bi se sastaviti na jednom od službenih jezika Unije.
(7)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem odbora iz članka 8. Uredbe (EZ) br. 116/2009,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
ODJELJAK I.
OBRAZAC DOZVOLE
Članak 1.
1. Tri su vrste dozvola za izvoz kulturnih dobara koje se izdaju i koriste u skladu s Uredbom (EZ) br. 116/2009 i ovom Uredbom:
(a)
standardna dozvola;
(b)
posebna otvorena dozvola;
(c)
opća otvorena dozvola.
2. Upotreba izvoznih dozvola ni na koji način ne utječe na obveze u vezi s izvoznim formalnostima ili s njima povezanim dokumentima.
3. Nadležno tijelo ili tijela iz članka 2. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 116/2009 na zahtjev dostavlja obrasce izvoznih dozvola.
Članak 2.
1. Standardna dozvola se obično koristi za svaki izvoz koji podliježe Uredbi (EZ) br. 116/2009.
Međutim, svaka pojedina država članica može odlučiti želi li izdati neku posebnu ili opću otvorenu dozvolu, koja se može koristiti umjesto standardne, ako su ispunjeni posebni uvjeti koji se na njih odnose, kako je utvrđeno u člancima 10. i 13.
2. Posebna otvorena dozvola obuhvaća uzastopan privremeni izvoz određenog kulturnog dobra koji provodi određena osoba ili organizacija, kako je utvrđeno u članku 10.
3. Opća otvorena dozvola obuhvaća svaki privremeni izvoz nekog od onih kulturnih dobara koja čine dio trajne zbirke muzeja ili druge institucije, kako je utvrđeno u članku 13.
4. Država članica može oduzeti svaku posebnu ili opću otvorenu dozvolu u bilo kojem trenutku ako uvjeti pod kojima je izdana više nisu ispunjeni. Odmah obavješćuje Komisiju ako izdana dozvola nije vraćena i postoji mogućnost njezinog korištenja na nepravilan način. Komisija odmah obavješćuje druge države članice.
5. Države članice mogu na svom nacionalnom državnom području uvesti bilo koje primjerene mjere koje smatraju potrebnim radi nadzora upotrebe njihovih vlastitih otvorenih dozvola.
ODJELJAK II.
STANDARDNA DOZVOLA
Članak 3.
1. Standardne dozvole izdaju se na obrascu čiji je model određen u Prilogu I. Obrazac se tiska na bijelom papiru bez mehaničke pulpe, na kojem je moguće pisati, a težina mora biti najmanje 55 g/m2.
2. Dimenzije obrazaca su 210 × 297 mm.
3. Obrasci se proizvode u tiskanom ili elektroničkom obliku i ispunjavaju na službenom jeziku Unije koji određuju nadležna tijela države članice koja dozvolu izdaje.
Nadležna tijela države članice u kojoj se obrazac podnosi mogu zatražiti prijevod na jezik, ili na jedan od službenih jezika te države članice. U tom slučaju, troškove prijevoda snosi nositelj dozvole.
4. Države članice odgovorne su za:
(a)
tiskanje obrazaca, na kojima se navodi naziv i adresa tiskare ili identifikacijska oznaka;
(b)
poduzimanje svih mjera potrebnih za izbjegavanje krivotvorenja obrazaca. Države članice obavješćuju Komisiju o načinima identifikacije koje su usvojile u tu svrhu. Komisija o tome obavješćuje nadležna tijela drugih država članica.
5. Obrasci se, ako je moguće, ispunjavaju mehaničkim ili elektroničkim putem. Ipak, zahtjev se može ispuniti čitko rukom. U tom se slučaju ispisuje tintom i velikim slovima.
Bez obzira na to koji se postupak koristi, obrasci ne smiju sadržavati izbrisane ili precrtane riječi ili druge izmjene.
Članak 4.
1. Ne dovodeći u pitanje stavak 3., zasebna izvozna dozvola izdaje se za svaku pošiljku kulturnih dobara.
2. Za potrebe stavka 1., pošiljka znači jedno kulturno dobro ili više kulturnih dobara.
3. Ako pošiljka sadrži više kulturnih dobara, nadležna tijela odlučuju izdaje li se za takvu pošiljku jedna ili nekoliko izvoznih dozvola.
Članak 5.
Obrazac se sastoji od tri lista:
(a)
lista označenog brojem 1, koji predstavlja zahtjev;
(b)
lista označenog brojem 2, za nositelja;
(c)
lista označenog brojem 3, koji se vraća tijelu koje izdaje dozvolu.
Članak 6.
1. Podnositelj zahtjeva na zahtjevu i drugim listovima ispunjava rubrike 1, 3, 6 do 21, 24 te, prema potrebi, 25 i ostale listove, osim ako nije dopušteno popunjavanje rubrike ili rubrika unaprijed.
Međutim, države članice mogu odrediti da je potrebno ispuniti samo zahtjev.
2. Zahtjev mora biti popraćen:
(a)
dokumentacijom koja sadrži sve bitne podatke o kulturnom dobru (kulturnim dobrima) i njegovom (njihovom) pravnom položaju u trenutku podnošenja zahtjeva, u obliku bilo kakvih popratnih dokumenata (računa, stručnih procjena itd.) gdje je primjereno;
(b)
pravilno ovjerenom crno-bijelom ili fotografijom u boji ili, prema potrebi i odlukom nadležnih tijela, fotografijama (dimenzija najmanje 8 cm × 12 cm) tih kulturnih dobara.
Ovaj se zahtjev može zamijeniti, prema potrebi i odlukom nadležnih tijela, detaljnim popisom kulturnih dobara.
3. Nadležna tijela mogu zahtijevati, u svrhu izdavanja izvozne dozvole, fizičko predočenje kulturnih dobara koja će se izvoziti.
4. Sve troškove nastale primjenom stavaka 2. i 3. snosi podnositelj zahtjeva koji traži izvoznu dozvolu.
5. Za izdavanje izvozne dozvole, pravilno ispunjen obrazac podnosi se nadležnim tijelima koja određuju države članice prema članku 2. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 116/2009. Kada nadležno tijelo izda izvoznu dozvolu, prvi list zadržava to tijelo, a preostali se listovi vraćaju nositelju izvozne dozvole ili njegovom ovlaštenom predstavniku.
Članak 7.
Izvoznoj deklaraciji prilaže se:
(a)
list za nositelja;
(b)
list koji se vraća tijelu koje je izdalo dozvolu.
Članak 8.
1. Carinarnica ovlaštena za rukovanje izvoznom deklaracijom provjerava da su unosi na izvoznoj deklaraciji ili, prema potrebi, karnet ATA, odgovaraju unosima na izvoznoj dozvoli te da je upućivanje na izvoznu dozvolu uneseno u rubriku 44 izvozne deklaracije ili na talon karneta ATA.
Carinarnica poduzima odgovarajuće mjere u svrhu identifikacije. Te se mjere sastoje od stavljanja žiga ili pečata carinarnice. List obrasca izvozne dozvole koji se treba vratiti tijelu koje ju je izdalo prilaže se primjerku 3 jedinstvene carinske deklaracije.
2. Nakon popunjavanja rubrike 23 na listovima 2. i 3., carinarnica ovlaštena prihvatiti izvoznu deklaraciju vraća podnositelju deklaracije ili njegovom ovlaštenom predstavniku, list namijenjen nositelju.
3. List obrasca izvozne dozvole koji se treba vratiti tijelu koje izdaje dozvolu mora pratiti pošiljku do carinarnice na mjestu izlaza iz carinskog područja Unije.
Carinarnica stavlja svoj pečat na rubriku 26 obrasca i vraća ga tijelu koje izdaje dozvolu.
Članak 9.
1. Razdoblje valjanosti izvoznih dozvola ne smije prelaziti 12 mjeseci od datuma izdavanja.
2. U slučaju zahtjeva za privremenim izvozom, nadležna tijela mogu odrediti rok unutar kojeg se kulturna dobra moraju ponovno uvesti u državu članicu koja dozvolu izdaje.
3. Ako izvozna dozvola istekne, a da nije korištena, nositelj odmah vraća listove koje posjeduje tijelu nadležnom za izdavanje dozvole.
ODJELJAK III.
POSEBNE OTVORENE DOZVOLE
Članak 10.
1. Posebne otvorene dozvole mogu se izdati za određeno kulturno dobro koje se može redovito privremeno izvoziti iz Unije radi upotrebe i/ili izlaganja u trećoj zemlji. Kulturno dobro mora biti u vlasništvu ili zakonitom posjedu osobe ili organizacije koja koristi i/ili izlaže to dobro.
2. Dozvola se može izdati samo pod uvjetom da su nadležna tijela uvjerena da ta osoba ili organizacija pruža sva potrebna jamstva za vraćanje dobra u dobrom stanju u Uniju i ako se dobro može tako opisati ili označiti da u trenutku privremenog izvoza neće biti nikakve sumnje da je dobro koje se izvozi ono koje je opisano u posebnoj otvorenoj dozvoli.
3. Dozvola ne smije vrijediti za razdoblje dulje od pet godina.
Članak 11.
Dozvola se prilaže pisanoj izvoznoj deklaraciji ili se stavlja na raspolaganje u drugim slučajevima, kako bi se na zahtjev mogla dati na uvid zajedno s kulturnim dobrima u svrhu ispitivanja.
Nadležna tijela države članice u kojoj se dozvola predočava mogu zatražiti prijevod dozvole na jezik te države članice ili jedan od njezinih službenih jezika. U tom slučaju, troškove prijevoda snosi nositelj dozvole.
Članak 12.
1. Carinarnica ovlaštena za prihvaćanje izvozne deklaracije osigurava da su predočena dobra ona koja su opisana na izvoznoj dozvoli i da se na tu dozvolu upućuje u rubrici 44 izvozne deklaracije, ako se zahtijeva pisana izjava.
2. Ako se zahtijeva pisana izjava, tada se dozvola prilaže primjerku 3 jedinstvene carinske deklaracije i takva dozvola prati dobro do carinarnice na mjestu izlaza iz carinskog područja Unije. Kada se primjerak 3 Jedinstvene carinske deklaracije stavlja na raspolaganje izvozniku ili njegovom predstavniku, na raspolaganje mu se također stavlja i dozvola radi kasnije upotrebe.
ODJELJAK IV.
OPĆE OTVORENE DOZVOLE
Članak 13.
1. Opće otvorene dozvole mogu se izdati muzejima ili drugim institucijama za privremeni izvoz nekog od dobara koja pripadaju njihovoj trajnoj zbirci, a koja se mogu redovito privremeno izvoziti iz Unije radi izlaganja u trećoj zemlji.
2. Dozvola se može izdati samo ako su nadležna tijela uvjerena da dotična institucija daje sva potrebna jamstva za vraćanje dobra u dobrom stanju u Uniju. Dozvola se može koristiti za bilo koju kombinaciju dobara u trajnoj zbirci u svakoj prigodi privremenog izvoza. Može se koristiti za niz različitih kombinacija dobara bilo uzastopno ili istodobno.
3. Dozvola ne smije vrijediti za razdoblje dulje od pet godina.
Članak 14.
Dozvola se prilaže izvoznoj deklaraciji.
Nadležna tijela države članice u kojoj se dozvola predočava mogu zatražiti prijevod dozvole na jezik te države članice ili jedan od njezinih službenih jezika. U tom slučaju, troškove prijevoda snosi nositelj dozvole.
Članak 15.
1. Carinarnica ovlaštena za prihvaćanje izvozne deklaracije osigurava da se dozvola predočava zajedno s popisom dobara koja su i opisana u izvoznoj deklaraciji. Popis mora biti na papiru sa zaglavljem institucije, a svaku stranicu potpisuje jedna od osoba iz institucije, koje su navedene na dozvoli. Svaka je stranica također ovjerena pečatom institucije, koja je navedena na dozvoli. Uputa na dozvolu navodi se u rubrici 44 izvozne deklaracije.
2. Dozvola se prilaže uz primjerak 3 jedinstvene carinske deklaracije i takva dozvola prati dobro do carinarnice na mjestu izlaza iz carinskog područja Unije. Kada se primjerak 3 jedinstvene carinske deklaracije stavlja na raspolaganje izvozniku ili njegovom predstavniku, na raspolaganje mu se također stavlja i dozvola radi kasnije upotrebe.
ODJELJAK V.
OBRASCI OTVORENIH DOZVOLA
Članak 16.
1. Posebne otvorene dozvole izdaju se na obrascu, čiji je uzorak sadržan u Prilogu II.
2. Opće otvorene dozvole izdaju se na obrascu, čiji je uzorak sadržan u Prilogu III.
3. Obrazac dozvole proizvodi se u tiskanom ili elektroničkom obliku i ispunjava na jednom ili više službenih jezika Unije.
4. Dozvola je dimenzija 210 × 297 mm. Dopušteno je odstupanje po duljini od minus 5 mm ili plus 8 mm.
Papir koji se koristi je bijeli, bez mehaničke pulpe, na kojem je moguće pisati, a težina mora biti najmanje 55 g/m2. Ima otisnut „guilloche” uzorak pozadine u svijetloplavoj boji kako bi se otkrila svaka krivotvorina pomoću mehaničkog ili kemijskog sredstva.
5. Drugi list dozvole, koji nema „guilloche” uzorak pozadine, služi samo za osobnu upotrebu izvozniku ili za evidenciju.
Obrazac zahtjeva, koji će se koristiti, propisuju države članice.
6. Države članice mogu zadržati pravo tiskanja obrazaca dozvola ili ih mogu dati na tiskanje ovlaštenim tiskarama. U potonjem slučaju, ovlaštenje mora biti navedeno na svakom obrascu.
Na svakoj potvrdi mora biti otisnut naziv i adresa tiskare ili znak po kojemu je tiskara službeno prepoznatljiva. Osim toga, na obrascu je ispisan ili pečatom otisnut serijski broj po kojem se isti identificira.
7. Države članice odgovorne su za poduzimanje svake mjere potrebne radi izbjegavanja krivotvorenja dozvola.
Države članice obavješćuju Komisiju o načinima identifikacije, koje su usvojile u tu svrhu. Komisija o tome obavješćuje nadležna tijela drugih država članica.
8. Dozvole se ispunjavaju mehaničkim ili elektroničkim putem. U iznimnim se okolnostima mogu ispuniti crnom kemijskom olovkom velikim tiskanim slovima.
Ne smiju sadržavati prebrisane ili precrtane riječi ili druge izmjene.
ODJELJAK VI.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 17.
Uredba (EEZ) br. 752/93 stavlja se izvan snage.
Upućivanja na Uredbu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu i tumače se u skladu s korelacijskom tabelom u Prilogu V.
Članak 18.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 9. studenoga 2012.