РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1260/2012 НА СЪВЕТА
от 17 декември 2012 година
за осъществяване на засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна закрила по отношение на приложимите правила за превод
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 118, втора алинея от него,
като взе предвид Решение 2011/167/ЕС на Съвета от 10 март 2011 г. за разрешаване на засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна защита (1),
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно Решение 2011/167/ЕС на Белгия, България, Чешката република, Дания, Германия, Естония, Ирландия, Гърция, Франция, Кипър, Латвия, Литва, Люксембург, Унгария, Малта, Нидерландия, Австрия, Полша, Португалия, Румъния, Словения, Словакия, Финландия, Швеция и Обединеното кралство (наричани по-нататък „участващите държави-членки“) бе разрешено да установят засилено сътрудничество помежду си в областта на създаването на единна патентна закрила.
(2)
Съгласно Регламент (ЕС) № 1257/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2012 година за осъществяване на засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна закрила (2) определени европейски патенти, издадени от Европейското патентно ведомство (наричано по-нататък „ЕПВ“) съгласно правилата и процедурите на Конвенцията за издаване на европейски патенти от 5 октомври 1973 г., ревизирана на 17 декември 1991 г. и 29 ноември 2000 г. (наричана по-нататък „Европейската патентна конвенция“), може, по искане от страна на патентопритежателя, да се ползват с единно действие в участващите държави-членки.
(3)
Правилата за превод на европейски патенти, ползващи се с единно действие в участващите държави-членки (наричани по-нататък „европейски патент с единно действие“), следва да бъдат установени чрез отделен регламент в съответствие с член 118, втора алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС).
(4)
В съответствие с Решение 2011/167/ЕС правилата за превод на европейските патенти с единно действие следва да са прости и икономически ефективни. Те следва да съответстват на предвидените в предложението за регламент на Съвета относно разпоредбите за превод на патента на Европейския съюз, представено от Комисията на 30 юни 2010 г., заедно с компромисните елементи, предложени от председателството през ноември 2010 г., които получиха широка подкрепа в Съвета.
(5)
Тези правила за превод следва да гарантират правната сигурност и да насърчават иновациите, и по-специално да са от полза за малките и средните предприятия (МСП). Те следва да направят достъпа до европейския патент с единно действие и до патентната система като цяло по-лесен, по-евтин и сигурен от правна гледна точка.
(6)
Тъй като за издаването на европейски патенти отговаря ЕПВ, правилата за превод на европейския патент с единно действие следва да надграждат върху съществуващата процедура в ЕПВ. Тези правила следва да бъдат насочени към постигането на необходимия баланс между интересите на икономическите оператори и обществения интерес по отношение на разходите за производство и наличието на техническа информация.
(7)
Без да се засягат преходните разпоредби, не следва да се изисква никакъв допълнителен превод, когато спецификацията на определен европейски патент с единно действие е била публикувана в съответствие с член 14, алинея 6 от Европейската патентна конвенция. В член 14, алинея 6 от Европейската патентна конвенция се предвижда, че спецификацията на определен европейски патент се публикува на езика на производството пред ЕПВ и включва превод на претенциите на другите два официални езика на ЕПВ.
(8)
При спор относно европейски патент с единно действие основателно изискване е патентопритежателят, по искане на предполагаемия нарушител, да представи пълен превод на патента на официален език на участващата държава-членка, в която е извършено предполагаемото нарушение, или на държавата-членка, в която е обичайното местопребиваване или в която е установен предполагаемият нарушител. По искане на съд в участващите държави-членки, който е компетентен по отношение на спорове относно европейския патент с единно действие, патентопритежателят следва също така да представи пълен превод на патента на езика, използван в производството пред въпросния съд. За тези преводи не следва да се използват автоматизирани средства и разходите за тях следва да се поемат от патентопритежателя.
(9)
При спор по иск за вреди съдът, който разглежда спора, следва да вземе предвид обстоятелството, че преди да му е бил представен превод на неговия собствен език, предполагаемият нарушител може да е действал добросъвестно и може да не е знаел или да не е имал сериозни основания да предполага, че нарушава правата върху патента. Компетентният съд следва да прецени обстоятелствата по конкретния случай и, inter alia, следва да вземе предвид това, дали предполагаемият нарушител е МСП, което извършва дейност само на местно ниво, както и езика на производството пред ЕПВ и, по време на преходния период, превода, представен заедно с искането за единно действие.
(10)
С цел улесняване на достъпа до европейските патенти с единно действие, по-специално за МСП, заявителите следва да могат да подават до ЕПВ заявки за патент на всеки официален език на Съюза. Като допълнителна мярка определени заявители, на които се издават европейски патенти с единно действие след подаване на заявка за европейски патент на някой от официалните езици на Съюза, различен от официалните езици на ЕПВ, и чието място на пребиваване или основно място на стопанска дейност се намира в държава-членка на Съюза, следва да получат допълнително възстановяване на разходите за превод от езика на заявката за патент на езика на производството на ЕПВ. Възстановяването на суми следва да се осигурява от ЕПВ в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 1257/2012.
(11)
За да се насърчи наличието на патентна информация и разпространението на технически знания, следва възможно най-бързо да бъде осигурен машинен превод на заявките за патент и на спецификациите на патентите на всички официални езици на Съюза. ЕПВ разработва машинен превод, който е много важен инструмент, насочен към подобряването на достъпа до патентна информация и широкото разпространение на техническите знания. Своевременното осигуряване на висококачествен машинен превод на заявките за европейски патент и на спецификациите на патентите на всички официални езици на Съюза би било от полза за всички потребители на европейската патентна система. Машинният превод е ключов елемент на политиката на Европейския съюз. Машинният превод следва да служи само за информационни цели и да няма правно значение.
(12)
През преходния период, преди да бъде въведена система за висококачествен машинен превод на всички официални езици на Съюза, всяко искане за единно действие по член 9 от Регламент (ЕС) № 1257/2012 следва да бъде придружено от пълен превод на спецификацията на патента на английски език, когато езикът на производството пред ЕПВ е френски или немски, или на който и да било официален език на държавите-членки, който е официален език на Съюза, когато езикът на производството пред ЕПВ е английски език. Тези правила ще гарантират, че по време на определен преходен период всички европейски патенти с единно действие ще са на разположение на английски език, който е обичайно използваният език в областта на международните научни изследвания и публикации в областта на технологиите. Освен това тези правила ще гарантират, че по отношение на европейските патенти с единно действие ще се публикуват преводи на други официални езици на участващите държави-членки. Тези преводи не следва да се извършват с автоматизирани средства и тяхното високо качество следва да допринася за усъвършенстването на софтуера за превод от страна на ЕПВ. Те също така биха подобрили разпространението на патентна информация.
(13)
Преходният период следва да приключи веднага след осигуряването на висококачествен машинен превод на всички официални езици на Съюза, подлежащ на редовна и обективна оценка на качеството от независима експертна комисия, създадена от участващите държави-членки в рамките на Европейската патентна организация и съставена от представителите на ЕПВ и потребителите на европейската патентна система. Предвид степента на развитие на технологиите не може да се приеме максималният период за разработване на висококачествен машинен превод да надвишава 12 години. Следователно преходният период следва да е с продължителност 12 години от началната дата на прилагане на настоящия регламент, освен ако не бъде решено този период да бъде прекратен по-рано.
(14)
Тъй като материалноправните разпоредби, приложими към европейските патенти с единно действие, са установени в Регламент (ЕС) № 1257/2012 и се допълват от правилата за превод, предвидени в настоящия регламент, настоящият регламент следва да се прилага от същата дата като Регламент (ЕС) № 1257/2012.
(15)
Настоящият регламент не засяга правилата относно езиците на институциите на Съюза, установени в съответствие с член 342 ДФЕС и Регламент № 1 на Съвета от 15 април 1958 г. за определяне на езиковия режим на Европейската икономическа общност (3). Настоящият регламент е основан на езиковия режим на ЕПВ и не следва да се счита, че създава специален езиков режим на Съюза или че създава прецедент за ограничен езиков режим в който и да било бъдещ правен инструмент на Съюза.
(16)
Тъй като целта на настоящия регламент, а именно създаването на единен и опростен режим за превод на европейските патенти с единно действие, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, предвид мащаба и последиците на настоящия регламент, може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки, когато е целесъобразно - в рамките на засиленото сътрудничество, в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се осъществява засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна закрила, разрешено с Решение 2011/167/ЕС, по отношение на приложимите правила за превод.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„европейски патент с единно действие“ означава европейски патент, който се ползва с единно действие в участващите държави-членки съгласно Регламент (ЕС) № 1257/2012;
б)
„език на производството“ означава езикът, използван в производството пред ЕПВ по смисъла на член 14, алинея 3 от Конвенцията за издаване на европейски патенти от 5 октомври 1973 г., ревизирана на 17 декември 1991 г. и 29 ноември 2000 г. (наричана по-нататък „Европейската патентна конвенция“).
Член 3
Правила за превод на европейския патент с единно действие
1. Без да се засягат членове 4 и 6 от настоящия регламент, не се изискват допълнителни преводи, когато спецификацията на европейски патент, който се ползва с единно действие, е била публикувана в съответствие с член 14, алинея 6 от Европейската патентна конвенция.
2. Искането за единно действие съгласно член 9 от Регламент (ЕС) № 1257/2012 се подава на езика на производството.
Член 4
Превод при спор
1. При спор относно предполагаемо нарушение на европейски патент с единно действие патентопритежателят представя, по искане и по избор на предполагаемия нарушител, пълен превод на европейския патент с единно действие на официален език на участващата държава-членка, в която е извършено предполагаемото нарушение, или на държавата-членка, в която се намира обичайното местопребиваване или в която е установен предполагаемият нарушител.
2. При спор относно европейски патент с единно действие, по искане на съд, компетентен в участващите държави-членки по спорове относно европейски патенти с единно действие, патентопритежателят представя в хода на съдебното производство пълен превод на патента на езика, използван в производството пред този съд.
3. Разходите за преводите, посочени в параграфи 1 и 2, се поемат от патентопритежателя.
4. При спор по иск за вреди, и по-специално когато предполагаемият нарушител е МСП, физическо лице или организация с нестопанска цел, университет или обществена научноизследователска организация, съдът, който разглежда спора, преценява и взема предвид това, дали предполагаемият нарушител е действал, без да знае или без да има сериозни основания да предполага, че нарушава европейски патент с единно действие, преди да му е бил представен преводът, посочен в параграф 1.
Член 5
Управление на компенсаторната схема
1. Предвид факта, че заявките за европейски патент могат да се подават на всеки език съгласно член 14, алинея 2 от Европейската патентна конвенция, участващите държави-членки в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 1257/2012 възлагат - по смисъла на член 143 от Европейската патентна конвенция, на ЕПВ задачата по управлението на компенсаторната схема за възстановяването до определен максимален размер на всички разходи за превод, направени от заявителите, подали заявки за патент пред ЕПВ на един от официалните езици на Съюза, който не е официален език на ЕПВ.
2. Компенсаторната схема по параграф 1 се финансира чрез таксите, посочени в член 11 от Регламент (ЕС) № 1257/2012, и е достъпна само за МСП, физически лица, организации с нестопанска цел, университети и обществени научноизследователски организации, които пребивават или чието основно място на стопанска дейност се намира в държава-членка.
Член 6
Преходни мерки
1. През определен преходен период, считано от началната дата на прилагане на настоящия регламент, исканията за единно действие съгласно член 9 от Регламент (ЕС) № 1257/2012 се подават, придружени от:
а)
когато езикът на производството е френски или немски, пълен превод на спецификацията на европейския патент на английски език; или
б)
когато езикът на производството е английски, пълен превод на спецификацията на европейския патент на някой от останалите официални езици на Съюза.
2. В съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 1257/2012 участващите държави-членки възлагат - по смисъла на член 143 от Европейската патентна конвенция, на ЕПВ задачата по публикуване на преводите, посочени в параграф 1 от настоящия член, незабавно след датата на подаване на искането за единно действие съгласно член 9 от Регламент (ЕС) № 1257/2012. Текстът на тези преводи няма правно значение и служи само за информационни цели.
3. Шест години след началната дата на прилагане на настоящия регламент и на всеки две години след това независима експертна комисия извършва обективна оценка за наличието на разработен от ЕПВ висококачествен машинен превод на заявките за патент и на спецификациите на патенти на всички официални езици на Съюза. Тази експертна комисия се създава от участващите държави-членки в рамките на Европейската патентна организация и е съставена от представители на ЕПВ и неправителствените организации, представляващи потребителите на европейската патентна система, поканени от Административния съвет на Европейската патентна организация като наблюдатели в съответствие с член 30, алинея 3 от Европейската патентна конвенция.
4. Въз основа на първата оценка по параграф 3 от настоящия член, а след това - на всеки две години, въз снова на последващите оценки, Комисията представя доклад на Съвета и, когато е целесъобразно, предлага прекратяването на преходния период.
5. Ако преходният период не бъде прекратен въз основа на предложение на Комисията, той изтича 12 години след началната дата на прилагане на настоящия регламент.
Член 7
Влизане в сила
1. Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Той се прилага от по-късната от следните дати - 1 януари 2014 г. или датата на влизане в сила на Споразумението за Единен патентен съд.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в участващите държави-членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2012 година.
32012R1260
L 361/89
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
17.12.2012.
UREDBA VIJEĆA (EU) br. 1260/2012
od 17. prosinca 2012.
o provedbi pojačane suradnje u području stvaranja jedinstvene patentne zaštite u pogledu primjenjivih aranžmana prevođenja
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno drugi stavak njegovog njegov članak 118.,
uzimajući u obzir Odluku Vijeća 2011/167/EU od 10. ožujka 2011. o odobravanju pojačane suradnje u području stvaranja jedinstvene patentne zaštite (1),
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta,
u skladu s posebnim zakonodavnim postupkom,
budući da:
(1)
U skladu s Odlukom 2011/167/EU, Belgiji, Češkoj, Danskoj, Njemačkoj, Estoniji, Irskoj, Grčkoj, Francuskoj, Cipru, Latviji, Litvi, Luksemburgu, Mađarskoj, Malti, Nizozemskoj, Austriji, Poljskoj, Portugalu, Rumunjskoj, Sloveniji, Slovačkoj, Finskoj, Švedskoj i Ujedinjenoj Kraljevini (dalje u tekstu „države članice sudionice”) odobrena je pojačana međusobna suradnja u području stvaranja jedinstvene patentne zaštite.
(2)
Na temelju Uredbe (EU) br. 1257/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2012. o primjeni pojačane suradnje u području stvaranja jedinstvene patentne zaštite (2), određeni europski patenti koje je priznao Europski patentni ured (dalje u tekstu „EPU”) u skladu s pravilima i postupcima Konvencije o priznavanju europskih patenata od 5. listopada 1973., kako je revidirana 17. prosinca 1991. i29. studenoga 2000. (dalje u tekstu „EPK”) trebali bi, na zahtjev nositelja patenta, uživati jedinstveni učinak u državama članicama sudionicama.
(3)
Aranžmane prevođenja za europske patente koji uživaju jedinstveni učinak u državama članicama sudionicama (dalje u tekstu „europski patenti s jedinstvenim učinkom”) trebalo bi uspostaviti zasebnom Uredbom, u skladu s člankom 118. stavkom 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU-a).
(4)
U skladu s Odlukom 2011/167/EU aranžmani prevođenja za europske patente s jedinstvenim učinkom trebali bi biti jednostavni i troškovno učinkoviti. Trebali bi odgovarati onima predviđenima u prijedlogu Uredbe Vijeća o aranžmanima prevođenja za patente Europske unije, kojeg je Komisija predstavila 30. lipnja 2010., zajedno s elementima kompromisa koji je predložilo predsjedništvo u studenome 2010. i koje je imalo široku podršku Vijeća.
(5)
Takvi aranžmani prevođenja trebali bi osigurati pravnu sigurnost i poticati inovacije te bi posebno trebali koristiti malim i srednjim poduzećima (MSP). Trebali bi učiniti pristup europskim patentima s jedinstvenim učinkom i cjelokupnom patentnom sustavu lakšim, manje skupim i pravno sigurnim.
(6)
S obzirom da je EPU odgovoran za priznavanje europskih patenata, aranžmane prevođenja za europske patente s jedinstvenim učinkom trebalo bi temeljiti na trenutnom postupku u EPU-u. Ti aranžmani trebali bi biti usmjereni na postizanje potrebne ravnoteže između interesa gospodarskih subjekata i javnog interesa, u pogledu cijena postupaka i dostupnosti tehničkih podataka.
(7)
Ne dovodeći u pitanje prijelazne aranžmane, ne bi trebalo zahtijevati dodatne prijevode kada je spis europskog patenta s jedinstvenim učinkom objavljen u skladu s člankom 14. stavkom 6. EPK-a. Člankom 14. stavkom 6. EPK-a predviđa se da se spisi europskih patenata objavljuju na jeziku postupka pred EPU-om i uključuje se prijevod zahtjeva na preostala dva službena jezika EPU-a.
(8)
U slučaju spora vezanog za europski patent s jedinstvenim učinkom zakoniti je zahtjev da nositelj patenta na zahtjev navodnog počinitelja povrede osigura cjeloviti prijevod patenta na službeni jezik države članice sudionice u kojoj je počinjena navodna povreda ili države članice u kojoj navodni počinitelj povrede ima boravište. Od nositelja patenta također se zahtjeva da na zahtjev suda nadležnog za sporove vezane za europski patent s jedinstvenim učinkom pruži državi članici sudionici cjeloviti prijevod patenta na jezik koji se koristi u sudskom postupku. Takvi prijevodi se ne bi trebali obavljati automatski te bi ih trebalo osigurati na trošak nositelja patenta.
(9)
U slučaju spora vezanog za zahtjev za naknadu štete, sud koji vodi spor trebao bi voditi računa o činjenici je li, prije nego što mu se osigurao prijevod na njegov jezik, navodni počinitelj povrede djelovao bez da je znao ili bez da je mogao objektivno znati da krši patent. Nadležni sud trebao bi ocijeniti okolnosti pojedinih slučajeva te, između ostalog, voditi računa je li navodni počinitelj povrede MSP koji djeluje samo na lokalnoj razini, o jeziku postupka pred EPU-om, te tijekom prijelaznog razdoblja prijevodu podnesenom zajedno sa zahtjevom za jedinstveni učinak.
(10)
Radi omogućivanja pristupa europskim patentima s jedinstvenim učinkom, posebno malim i srednjim poduzećima, podnositelji prijave trebali bi moći podnositi svoje prijave EPO-u na bilo kojem službenom jeziku Unije. Kao dopunska mjera, podnositeljima zahtjeva s boravištem ili poslovnim nastanom u državi članici koji su podnijeli prijavu europskog patenta s jedinstvenim učinkom na jednom od službenih jezika Unije koji nije službeni jezik EPU-a trebalo bi nadoknaditi troškove prevođenja s jezika prijave patenta na jezik postupka pri EPU-u, bez obzira na postojeće postupke EPU-a. Takve nadoknade snosi EPU u skladu s člankom 9. Uredbe (EU) br. 1257/2012.
(11)
Radi promicanja dostupnosti patentnih podataka i širenja tehnološkog znanja, strojno prevođenje patentnih prijava i spisa na službene jezike trebalo bi biti dostupno čim prije. Strojno prevođenje razvija EPU te ono predstavlja važno sredstvo za poboljšanje pristupa patentnim podacima i za širenje tehnološkog znanja. Pravovremena dostupnost visoko kvalitetnih strojnih prijevoda prijava europskog patenta i spisa europskog patenta na sve službene jezike Unije bila bi korisna za sve korisnike Europskog patentnog sustava. Strojno prevođenje je ključno svojstvo politike Europske unije. Takvi strojni prijevodi služe samo u informativne svrhe te ne bi trebali imati pravni učinak.
(12)
Tijekom prijelaznog razdoblja, prije nego što je sustav visoko kvalitetnog strojnog prevođenja na sve jezike postao dostupan, zahtjevu za jedinstveni učinak iz članka 9. Uredbe (EU) br. 1257/2012 trebalo bi priložiti cjelokupni prijevod patentnog spisa na engleski jezik kada je jezik postupka pred EPU-om bio francuski ili njemački, ili bilo koji službeni jezik države članice koji je službeni jezik Unije kada je jezik postupka pred EPU-om engleski. Takvim bi se aranžmanima osiguralo da su tijekom prijelaznog razdoblja svi europski patenti s jedinstvenim učinkom dostupni na engleskom jeziku koji je jezik koji se uobičajeno koristi u području međunarodnog tehnološkog istraživanja i publikacija. Pored toga, takvim aranžmanima bi se osiguralo da se objave prijevodi europskih patenata s jedinstvenim učinkom na druge službene jezike država članica sudionica. Takvi prijevodi se ne bi trebali obavljati automatski te bi njihova visoka kvaliteta trebala doprinijeti osposobljavanju prevoditeljskih alata pri EPU-u. Oni bi također trebali poboljšati širenje patentnih podataka.
(13)
Prijelazno razdoblje trebalo bi završiti čim budu dostupni visoko kvalitetni strojni prijevodi na sve službene jezike Unije, podložno redovitoj i objektivnoj procjeni kvalitete od strane neovisnog odbora stručnjaka kojeg su uspostavile države članice sudionice u okviru Europske patentne organizacije i koji se sastoje od predstavnika EPU-a i korisnika europskog patentnog sustava. S obzirom na stanje tehnološkog razvoja, najdulje razdoblje za razvoj visoko kvalitetnih strojnih prijevoda ne bi smjelo biti dulje od 12 godina. Posljedično, prijelazno bi razdoblje trebalo isteći 12 godina od dana početka primjene ove Uredbe, osim ako je odlučeno da to razdoblje završi prije.
(14)
S obzirom da su bitne odredbe primjenljive na europski patent s jedinstvenim učinkom propisane Uredbom (EU) br. 1257/2012 i da su iste izvršene putem aranžmana prevođenja predviđenih ovom Uredbom, ova Uredba bi se trebala primijeniti od istog dana kao i Uredba (EU) br. 1257/2012.
(15)
Ovom Uredbom ne dovode se u pitanje pravila koja uređuju jezike institucija Unije uspostavljene u skladu s člankom 342. UFEU-a i Uredbom Vijeća br. 1 od 15. travnja 1958. o utvrđivanju jezika koji se koriste u Europskoj ekonomskoj zajednici (3). Ova Uredba temelji se na jezičnom režimu EPU-a te se ne bi trebalo smatrati da stvara poseban jezični režim za Uniju ili da stvara presedan za ograničeni jezični režim u bilo kojem budućem pravnom instrumentu Unije.
(16)
Budući da ciljeve ove Uredbe, tj. stvaranje jedinstvenog i jednostavnog režima prevođenja europskih patenata s jedinstvenim učinkom, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego ih se zbog opsega i učinaka ove Uredbe može bolje ostvariti na razini Unije, Unija može donositi mjere, kada je to prikladno putem pojačane suradnje, u skladu s načelom supsidijarnosti kako je utvrđeno u članku 5. Ugovora o Europskoj Uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti iz navedenog članka ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet
Ovom se Uredbom provodi pojačana suradnja u području stvaranja jedinstvene patentne zaštite koja je odobrena Odlukom br. 2011/167/EU u pogledu primjenjivih aranžmana prevođenja.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„europski patent s jedinstvenim učinkom” znači europski patent koji ima jedinstveni učinak u državama članicama sudionicama na temelju Uredbe (EU) br. 1257/2012;
(b)
„jezik postupka” znači jezik postupka koji se upotrebljava u postupku pred EPU-om, kako je određeno u članku 14. stavku 3. Konvencije o priznavanju europskih patenata od 5. listopada 1973., kako je revidirana 17. prosinca 1991. i 29. studenoga 2000. (dalje u tekstu „EPK”).
Članak 3.
Aranžmani prevođenja za europski patent s jedinstvenim učinkom
1. Ne dovodeći u pitanje članke 4. i 6. ove Uredbe, ne bi trebalo zahtijevati dodatne prijevode kada je spis europskog patenta s jedinstvenim učinkom objavljen u skladu s člankom 14. stavkom 6. EPK-a.
2. Zahtjev za jedinstveni učinak iz članka 9. Uredbe br. 1257/2012 podnosi se na jeziku postupka.
Članak 4.
Prijevod u slučaju spora
1. U slučaju spora vezanog za navodnu povredu europskog patenta s jedinstvenim učinkom, nositelj patenta na zahtjev i izbor navodnog počinitelja povrede osigurava cjeloviti prijevod patenta s jedinstvenim učinkom na službeni jezik države članice sudionice u kojoj je počinjena navodna povreda ili države članice u kojoj navodni počinitelj povrede ima boravište.
2. U slučaju spora vezanog zanavodnu povredu europskog patenta s jedinstvenim učinkom, nositelj patenta tijekom sudskog postupka na zahtjev suda nadležnog za sporove vezane uz europske patente s jedinstvenim učinkom državi članici sudionici osigurava cjeloviti prijevod patenta na jezik koji se koristi u sudskom postupku.
3. Troškove prijevoda iz stavaka 1. i 2. snosi nositelj patenta.
4. U slučaju spora vezanog za zahtjev za naknadu štete, sud koji vodi spor procjenjuje i vodi računa, posebno kada je navodni počinitelj povrede MSP, fizička osoba ili neprofitna organizacija, sveučilište ili javna istraživačka organizacija o činjenici je li, prije nego što mu se osigurao prijevod iz stavka 1., navodni počinitelj povrede djelovao bez da je znao ili bez da je objektivno mogao znati da krši europski patent s jedinstvenim učinkom.
Članak 5.
Upravljanje sustavom naknada
1. S obzirom da se prijava europskog patenta može podnijeti na bilo kojem jeziku iz članka 14. stavka 2. EPK-a, države članice u skladu s člankom 9. Uredbe (EU) br. 1257/2012 daju EPU-u, u smislu članka 143. EPK-a, zadaću upravljanja sustavom naknada za sve troškove prevođenja do određene gornje granice, za podnositelje prijave koji podnose prijave patenta pri EPU-u na jednom od službenih jezika Unije koji nije službeni jezik EPU-a.
2. Sustav naknada iz stavka 1. financira se kroz pristojbe iz članka 11. Uredbe (EU) br. 1257/2012 i dostupan je samo za mala i srednja poduzeća (MSP), fizičke osobe, neprofitne organizacije, sveučilišta ili javne istraživačke organizacije koje imaju boravište ili glavno mjesto poslovanja u državi članici.
Članak 6.
Prijelazne mjere
1. Tijekom prijelaznog razdoblja koje počinje na dan početka primjene ove Uredbe, zahtjev za jedinstveni učinak iz članka 9. Uredbe (EU) br. 1257/2012 podnosi se zajedno sa sljedećim:
(a)
kada je jezik postupka francuski ili njemački, potpuni prijevod spisa europskog patenta na engleski jezik; ili
(b)
kada je jezik postupka engleski, potpuni prijevod spisa europskog patenta na bilo koji drugi službeni jezik Unije.
2. U skladu s člankom 9. Uredbe (EU) br. 1257/2012, države članice sudionice daju EPU-u, u smislu članka 143. EPK-a, zadaću objave prijevoda iz stavka 1. ovog članka čim je to moguće nakon dana podnošenja zahtjeva za jedinstvenim učinkom iz stavka 9. Uredbe (EU) br. 1257/2012. Tekstovi tih prijevoda nemaju pravni učinak te se koriste isključivo u informativne svrhe.
3. Šest godina nakon dana početka primjene ove Uredbe te nakon toga svake dvije godine, nezavisni stručni odbor provodi objektivnu procjenu dostupnosti visoko kvalitetnih strojnih prijevoda prijava patenata i spisa patenata na sve službene jezike koje je razvio EPU-o. Ovaj stručni odbor uspostavljaju države članice sudionice u okviru Europske patentne organizacije te se sastoji od predstavnika EPU-a i nevladinih organizacija koje predstavljaju korisnike europskog patentnog sustava koje je pozvalo upravno vijeće Europske patentne organizacije kao promatrače u skladu s člankom 30. stavkom 3. EPK-a.
4. Na temelju prvih procjena iz stavka 3. ovog članka i svake dvije godine nakon toga na temelju naknadnih procjena, Komisija podnosi izvješće Vijeću te, prema potrebi, podnosi prijedloge za završetak prijelaznog razdoblja.
5. Ako se prijelazno razdoblje ne završi na temelju prijedloga Komisije, ono ističe 12 godina nakon datumapočetka primjene ove Uredbe.
Članak 7.
Stupanje na snagu
1. Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
2. Primjenjuje se od 1. siječnja 2014. ili od dana stupanja na snagu Sporazuma o Jedinstvenom sudu za patente, ovisno o tome što nastupi kasnije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u državama članicama sudionicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u Bruxellesu 17. prosinca 2012.