РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
съгласно Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно достатъчната степен на защита на личните данни от страна на Нова Зеландия
(нотифицирано под номер C(2012) 9557)
(текст от значение за ЕИП)
(2013/65/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (1), и по-специално член 25, параграф 6 от нея,
след консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно Директива 95/46/ЕО от държавите членки се изисква да предвидят, че предаването на лични данни на трета страна може да се извършва само ако въпросната трета страна гарантира достатъчна степен на защита и ако законодателствата на държавите членки по прилагане на други разпоредби от директивата бъдат спазени преди предаването.
(2)
Комисията може да установи, че третата страна гарантира достатъчна степен на защита. В такъв случай държавите членки могат да предават лични данни, без да са необходими допълнителни гаранции.
(3)
Директива 95/46/ЕО изисква степента на защита на данните да бъде преценявана с оглед на всички обстоятелства, свързани с операцията по предаване на данни или набора от операции по предаване на данни, като се обръща специално внимание на определени елементи, посочени в директивата, които са свързани с предаването.
(4)
Поради съществуващите различни подходи в третите страни по отношение на защитата на данните, е необходимо извършването на оценката за адекватност и приемането и изпълнението на всяко решение, основаващо се на Директива 95/46/ЕО, да стават по начин, който не води до произволна или необоснована дискриминация по отношение на или между трети страни, в които съществуват сходни условия, нито представлява скрита пречка за търговията съгласно действащите международни ангажименти на Съюза.
(5)
Нова Зеландия е бивша британска колония. Тя става независим доминион през 1907 г., но до 1947 г. конституционните ѝ връзки с Великобритания официално не са прекъснати. Нова Зеландия е унитарна държава и няма писана конституция в общоприетия смисъл на утвърден конститутивен документ. Тя е конституционна монархия и парламентарна демокрация по уестминстърския модел, като неин държавен глава е кралицата на Нова Зеландия.
(6)
В страната се прилага принципът на парламентарния суверенитет. По традиция обаче съществуват известен брой закони с особено конституционно значение, които се считат за „върховно законодателство“ (higher law). Това означава, че те са част от конституционната основа или среда и оказват влияние върху практиките на държавните органи и приемането на останалото законодателство. Освен това за изменението или отменянето на въпросното законодателство е необходим общ политически консенсус. Няколко такива закона - Хартата за правата (Bill of Rights Act) от 28 август 1990 г. (общ закон (Public Act) № 109 от 1990 г.), Законът за правата на човека (Human Rights Act) от 10 август 1993 г. (общ закон (Public Act) № 82 от 1993 г.) и Законът за правото на неприкосновеност на личния живот (Privacy Act) от 17 май 1993 г. (общ закон (Public Act) № 28 от 1993 г.) - са свързани със защитата на данните. Конституционното значение на това законодателство проличава от традицията, според която то трябва да бъде взето предвид при изготвянето или предлагането на ново законодателство.
(7)
Правните норми за защитата на личните данни в Нова Зеландия са установени предимно в Закона за правото на неприкосновеност на личния живот, изменен със Закона за изменение на Закона за правото на неприкосновеност на личния живот (трансгранично информиране) (Privacy (Cross-border Information) Amendment Act) от 7 септември 2010 г. (общ закон (Public Act) № 113 от 2010 г.). Този по-ранен от Директива 95/46/ЕО закон не се ограничава до автоматизирано обработваните данни или съдържащите се във файл структурирани данни, а обхваща цялата лична информация, независимо от нейното естество или форма. Той се прилага спрямо публичния и частния сектор в тяхната цялост, с няколко специфични изключения от обществен интерес, каквито може да се очакват в едно демократично общество.
(8)
В Нова Зеландия съществуват няколко правни уредби, посветени на въпросите относно правото на неприкосновеност на личния живот, от гледна точка на политика, разпоредби или юрисдикции, компетентни да разглеждат оплаквания. Някои от тях са регламентирани в законодателството, докато други зависят от саморегулиращи се професионални образувания, като например в областта на медиите, директния маркетинг, нежеланите електронни съобщения, пазарните проучвания, здравословното състояние и уврежданията, банковото и застрахователното дело и спестяванията.
(9)
В допълнение към законодателството, приемано от парламента на Нова Зеландия, съществува и внушителен корпус от правила на обичайното право, които произтичат от английското обичайно право и в който са обхванати релевантни за защитата на данните принципи и разпоредби на обичайното право. Сред основните принципи на обичайното право е принципът, че достойнството на личността е от първостепенно значение за правото. Този принцип на обичайното право е ключов елемент от общия контекст при постановяването на съдебните решения в Нова Зеландия. От съдебната практика на тази страна, основаваща се на обичайното право, също могат да се изведат редица други аспекти на неприкосновеността на личния живот, сред които са накърняването на неприкосновеността на личния живот, злоупотребата с доверие и инцидентната защита в случай на клевета, нарушаване на обществения ред, тормоз, злонамерена лъжа, небрежност и други.
(10)
Правните норми за защита на данните, приложими в Нова Зеландия, обхващат всички основни принципи, необходими за осигуряването на достатъчна степен на защита на физическите лица, като в тях се предвиждат и изключения и ограничения с цел защитата на важни обществени интереси. Тези правни норми за защита на данните и изключенията отразяват принципите, установени в Директива 95/46/ЕО.
(11)
Прилагането на правните норми за защита на данните се гарантира чрез административни и съдебни средства за защита и чрез независим надзор, осъществяван от надзорен орган - Комисаря по въпросите на неприкосновеността на личния живот, който разполага с подобни на предвидените в член 28 от Директива 95/46/ЕО правомощия и който действа като независим орган. Освен това всяка заинтересована страна може да търси защита по съдебен ред за обезщетяване на вреди, възникнали в резултат на незаконно обработване на личните ѝ данни.
(12)
Поради това следва да се счита, че Нова Зеландия осигурява достатъчна степен на защита на личните данни съгласно предвиденото в Директива 95/46/ЕО.
(13)
Настоящото решение следва да се отнася до достатъчния характер на степента на защита, предоставяна в Нова Зеландия, с оглед на спазването на изискванията на член 25, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО. То не трябва да засяга други условия или ограничения за прилагането на други разпоредби от директивата, отнасящи се до обработването на лични данни в държавите членки.
(14)
В интерес на прозрачността, а и за да се обезпечи възможността компетентните органи в държавите членки да осигурят защитата на лицата по отношение на обработването на техните лични данни, е необходимо да се укажат извънредните обстоятелства, при които спирането на определени потоци от данни може да бъде счетено за основателно въпреки констатацията за наличие на достатъчна степен на защита.
(15)
Работната група за защита на лицата при обработването на лични данни, създадена съгласно член 29 от Директива 95/46/ЕО, даде положително становище относно степента на защита в Нова Зеландия по отношение на личните данни (2). Това становище бе взето предвид при подготовката на настоящото решение за изпълнение.
(16)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на комитета, учреден съгласно член 31, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. За целите на член 25, параграф 2 от Директива 95/46/ЕО се счита, че Нова Зеландия осигурява достатъчна степен на защита на личните данни, предавани от Съюза.
2. Компетентният надзорен орган за прилагането на правните норми за защита на данните в Нова Зеландия е посочен в приложението към настоящото решение.
Член 2
1. Без да се засягат правомощията им да предприемат действия за гарантиране на спазването на националното законодателство, прието на основание на разпоредби, различни от член 25 от Директива 95/46/ЕО, компетентните органи на държавите членки могат да упражняват правомощията, с които разполагат, за да спрат потоците от данни към получател в Нова Зеландия с цел защита на лицата по отношение на обработването на техните лични данни в следните случаи:
а)
когато компетентен орган на Нова Зеландия е установил, че получателят нарушава приложимите норми за защита; или
б)
когато е много вероятно, че нормите за защита се нарушават, има основателни причини да се смята, че компетентният орган в Нова Зеландия не взема или няма да вземе подходящи и навременни мерки за разрешаване на случая, продължаването на предаването на данни би довело до неизбежен риск от сериозно увреждане на субектите на данни и при дадените обстоятелства компетентните органи на държавата членка са положили достатъчни усилия да предупредят отговарящия за обработването, който е установен в Нова Зеландия, и да му дадат възможност за отговор.
2. Спирането престава да действа веднага щом бъде осигурено спазването на нормите за защита и компетентният орган в съответните държави членки бъде уведомен за това.
Член 3
1. Държавите членки уведомяват незабавно Комисията за мерките, приети на основание член 2.
2. Държавите членки и Комисията се информират взаимно за случаите, при които действията на органите, отговорни за гарантиране на спазването на нормите за защита в Нова Зеландия, не са достатъчни за осигуряване на такова спазване.
3. Ако информация, събрана съгласно член 2, параграф 1 и параграфи 1 и 2 от настоящия член, показва, че даден орган, натоварен със задачата да гарантира спазването на нормите за защита в Нова Зеландия, не изпълнява ефикасно функциите си, Комисията уведомява компетентния орган в Нова Зеландия и, ако е необходимо, представя проект за мерки съгласно процедурата по член 31, параграф 2 от Директива 95/46/ЕО с оглед отменяне или спиране на действието на настоящото решение или ограничаване на неговото приложно поле.
Член 4
Комисията наблюдава прилагането на настоящото решение и съобщава съответните констатации на комитета, учреден съгласно член 31 от Директива 95/46/ЕО, включително всяка информация, която би могла да има отражение върху съдържащата се в член 1 от настоящото решение констатация, че защитата в Нова Зеландия е достатъчна по смисъла на член 25 от Директива 95/46/ЕО, както и всяка информация, че решението се прилага по дискриминационен начин.
Член 5
Държавите членки предприемат всички необходими мерки, за да се съобразят с настоящото решение до 20 март 2013 г.
Член 6
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
32013D0065
L 028/12
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
PROVEDBENA ODLUKA KOMISIJE
od 19. prosinca 2012.
u skladu s Direktivom 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o odgovarajućoj zaštiti osobnih podataka koja postoji u Novom Zelandu
(priopćena pod brojem dokumenta C(2012) 9557)
(Tekst značajan za EGP)
(2013/65/EU)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom prijenosu takvih podataka (1), a posebno njezin članak 25. stavak 6.,
nakon savjetovanja s europskim nadzornikom za zaštitu podataka,
budući da:
(1)
Sukladno Direktivi 95/46/EZ, od država članica zahtijeva se da se prijenos osobnih podataka trećoj zemlji može izvršiti samo ako ta treća zemlja osigura odgovarajuću razinu zaštite i ako su zakoni država članica kojima se provode druge odredbe Direktive ispoštovani prije prijenosa.
(2)
Komisija može ustanoviti da treća zemlja jamči primjeren stupanj zaštite. U tom se slučaju osobni podaci mogu prenijeti iz država članica bez potrebe za dodatnim jamstvom.
(3)
Sukladno Direktivi 95/46/EZ, razinu zaštite podataka trebalo bi procijeniti na temelju svih okolnosti vezanih za postupak prijenosa podataka ili s obzirom na skup postupaka za prijenos podataka te na posebno navedene elemente koji su bitni za prijenos.
(4)
S obzirom na različite pristupe zaštiti podataka u trećim zemljama, trebalo bi provesti procjenu primjerenosti i svaku odluku koja se temelji na Direktivi 95/46/EZ donijeti i provesti tako da ne bude proizvoljne ili neopravdane diskriminacije protiv trećih zemalja ili među njima ako u njima prevladavaju slični uvjeti, niti da se stvori prikrivena prepreka za trgovinu, uzimajući u obzir postojeće međunarodne obveze unije.
(5)
Novi Zeland je nekadašnja britanska kolonija. Godine 1907. postao je neovisan dominion, ali svoje ustavne veze s Velikom Britanijom nije formalno raskinuo sve do 1947. Novi Zeland je unitarna država i nema pisani ustav u konvencionalnom smislu zadanog konstitutivnog dokumenta. Zemlja je ustavna monarhija i parlamentarna demokracija prema westminsterskom modelu, s kraljicom Novog Zelanda kao državnim poglavarom.
(6)
Novi Zeland funkcionira prema načelu parlamentarne suverenosti. Unatoč tome, prema ustaljenoj praksi postoji više zakonskih akata koji imaju poseban ustavni značaj te ih se smatra „višim pravom”. To znači da čine dio novozelandskog ustavnog okvira i da se na njima temelji vladina praksa i prihvaćaju drugi zakonski akti. Povrh toga, za izmjenu ili opoziv tih propisa bio bi potreban opći politički konsenzus. Na zaštitu podataka odnosi se nekoliko tih akata - Zakon o Povelji o pravima od 28. kolovoza 1990.(the Bill of Rights Act) (javni zakon br. 109 iz 1990.), Zakon o ljudskim pravima od 10. kolovoza 1993. (the Human Rights Act) (javni zakon br. 82 iz 1993.) i Zakon o tajnosti osobnih podataka od 17. svibnja 1993. (the Privacy Act) (javni zakon br. 28 iz 1993.). Ustavni značaj tih akata odražava opća suglasnost oko toga da ih se prilikom razvijanja ili predlaganja novih propisa mora uzeti u obzir.
(7)
Pravni standardi za zaštitu osobnih podataka u Novom Zelandu prvenstveno su utvrđeni Zakonom o tajnosti osobnih podataka, kako je izmijenjen Zakonom o izmjeni Zakona o tajnosti osobnih podataka (u prekograničnom izvješćivanju) od 7. rujna 2010. (javni zakon br. 113 iz 2010.). On po datumu prethodi Direktivi 95/46/EZ i nije ograničen na podatke koji se automatski obrađuju ili na strukturirane podatke u zbirkama, nego obuhvaća sve vrste osobnih podataka. Obuhvaća čitav javni i privatni sektor, uz nekolicinu iznimaka od posebnog javnog interesa koje se mogu očekivati u demokratskom društvu.
(8)
U Novom Zelandu postoji nekoliko regulatornih okvira koji se bave pitanjima tajnosti osobnih podataka s aspekta politike, propisa ili pravne nadležnosti. Neki od njih su zakonski, dok su drugi samoregulatorna gospodarska tijela, uključujući i reguliranje područja medija, izravne prodaje, neželjenih elektroničkih poruka, istraživanja tržišta, zdravlja i invaliditeta, bankarstva i osiguranja te štednje.
(9)
Osim zakona koje je donio novozelandski parlament, postoji i opsežan korpus običajnog prava čiji su korijeni u engleskom običajnom pravu, koji utjelovljuje načela običajnog prava i propise koji se odnose na zaštitu podataka. Među temeljnim načelima običajnog prava je i načelo pravne brige o dostojanstvu pojedinca. To načelo običajnog prava ključan je element u ukupnom kontekstu donošenja sudskih odluka u Novom Zelandu. Sudska praksa u Novom Zelandu koja se temelji na običajnom pravu također uključuje mnoge druge aspekte tajnosti osobnih podataka, kao što su zadiranje u privatnost, povreda povjerljivosti i dodatna zaštita u odnosu na klevetu, uznemiravanje, šikaniranje, zlonamjerne lažne izjave, nemar i druge nezakonite radnje.
(10)
Pravna zaštita podataka koja se primjenjuje u Novom Zelandu obuhvaća sva temeljna načela potrebna za odgovarajuću razinu zaštite fizičkih osoba te također osigurava iznimke i ograničenja kako bi se zaštitili bitni javni interesi. Takvi standardi pravne zaštite i iznimke odraz su načela utvrđenih Direktivom 95/46/EZ.
(11)
Primjenu pravnih standarda za zaštitu podataka jamče upravna i pravna sredstva te neovisni nadzor koji provodi nadzorno tijelo, povjerenik za tajnost osobnih podataka kojem su dane ovlasti iz članka 28. Direktive 95/46/EZ i koji djeluje neovisno. Također, svaka zainteresirana strana ima pravo sudskim putem tražiti naknadu štete koju je pretrpjela zbog nezakonite obrade svojih osobnih podataka.
(12)
Stoga bi se trebalo smatrati da Novi Zeland jamči primjeren stupanj zaštite osobnih podataka iz Direktive 95/46/EZ.
(13)
Ova bi se Odluka trebala ticati samo primjerenosti zaštite koju Novi Zeland pruža u smislu ispunjavanja zahtjeva iz članka 25. stavka 1. Direktive 95/46/EZ. Ne bi trebala utjecati na ostale uvjete ili ograničenja za provedbu ostalih odredaba Direktive koja se odnose na obradu osobnih podataka u državama članicama.
(14)
U interesu transparentnosti i s ciljem očuvanja sposobnosti nadležnih tijela u državama članicama da osiguraju zaštitu pojedinaca u odnosu na obradu njihovih osobnih podataka, potrebno je odrediti posebne okolnosti kad suspenzija prijenosa posebnih podataka može biti opravdana, bez obzira na postojanje odgovarajuće zaštite.
(15)
Radna skupina za zaštitu pojedinaca s obzirom na obradu osobnih podataka, koja je osnovana sukladno članku 29. Direktive 95/46/EZ, dala je mišljenje o razini zaštite koju pruža Novi Zeland (2), a koje je uzeto u obzir pri pripremi ove Odluke.
(16)
Mjere predviđene u ovoj Odluci u skladu su s mišljenjem Odbora osnovanog na temelju članka 31. stavka 1. Direktive 95/46/EZ,
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
1. Za potrebe članka 25. stavka 2. Direktive 95/46/EZ, smatra se da Novi Zeland osigurava primjeren stupanj zaštite za osobne podatke prenesene iz Zajednice.
2. Nadzorno tijelo za primjenu pravnih standarda o zaštiti podataka u Novom Zelandu navodi se u Prilogu ovoj Odluci.
Članak 2.
1. Ne dovodeći u pitanje njihove ovlasti da poduzmu mjere kako bi osigurali pridržavanje nacionalnih odredbi usvojenih u skladu s drugim odredbama osim članka 25. Direktive 95/46/EZ, nadležna tijela u državama članicama mogu izvršiti svoje postojeće ovlasti kako bi suspendirala protok podataka primatelju u Novom Zelandu radi zaštite pojedinaca s obzirom na obradu njihovih osobnih podataka u sljedećim slučajevima:
(a)
ako nadležno tijelo Novog Zelanda utvrdi da primatelj krši važeće standarde zaštite; ili
(b)
ako postoji značajna vjerojatnost da se krše standardi zaštite, ako postoje opravdani razlozi za vjerovanje kako nadležno tijelo u Novom Zelandu ne poduzima ili neće poduzeti odgovarajuće i pravovremene mjere da riješi slučaj o kojemu je riječ, ako bi trajnim prijenosom prijetio rizik teške štete osobama čiji se podaci obrađuju, a nadležna su tijela u državi članici u takvim okolnostima uložila razuman napor da obavijeste stranu odgovornu za obradu s poslovnim nastanom u Novom Zelandu te joj dale mogućnost za odgovor.
2. Suspenzija prestaje čim se osiguraju standardi zaštite te se o tome obavijesti nadležno tijelo dotičnih država članica.
Članak 3.
1. Države članice bez odlaganja obavješćuju Komisiju kad se usvoje mjere na temelju članka 2.
2. Države članice i Komisija se međusobno obavješćuju o slučajevima u kojima djelovanje tijela odgovornih za osiguravanje pridržavanje standarda zaštite u Novom Zelandu takvo pridržavanje ne uspije osigurati.
3. Ako informacije prikupljene u skladu s člankom 2. stavkom 1. i stavcima 1. i 2. ovog članka dokazuju da tijelo odgovorno za osiguravanje pridržavanje standarda zaštite u Novom Zelandu ne ispunjava svoju ulogu učinkovito, Komisija obavješćuje nadležna tijela u Novom Zelandu te prema potrebi dostavlja nacrt mjera u skladu s postupkom iz članka 31. stavka 2. Direktive 95/46/EZ radi stavljanja izvan snage ili suspendiranja ove Odluke ili ograničenja njezina područja primjene.
Članak 4.
Komisija nadzire provedbu ove Odluke te izvješćuje Odbor, osnovan u skladu s člankom 31. Direktive 95/46/EZ, o svim relevantnim nalazima, uključujući dokaze koji bi mogli utjecati na nalaz u članku 1. ove Odluke, da je zaštita u Novom Zelandu primjerena u smislu članka 25. Direktive 95/46/EZ te svim dokazima da se ova Odluka provodi na diskriminirajući način.
Članak 5.
Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi se uskladile s ovom Odlukom do 20. ožujka 2013.
Članak 6.
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 19. prosinca 2012.