ДИРЕКТИВА (ЕС) 2015/2193 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 25 ноември 2015 година
за ограничаване на емисиите във въздуха на определени замърсители, изпускани от средни горивни инсталации
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
В Решение № 1386/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (4) (Програмата за действие) се отчита, че емисиите на замърсители във въздуха бяха значително намалени през последните десетилетия, но в същото време нивата на замърсяване на въздуха все още са обезпокоителни в много части на Европа, а гражданите на Съюза продължават да бъдат изложени на действието на замърсяващи въздуха вещества с потенциал да застрашат тяхното здраве и благополучие. Съгласно Програмата за действие екосистемите продължават да страдат от прекомерни азотни и серни отлагания, дължащи се на емисии от транспорта, неустойчиви земеделски практики и производството на електроенергия. Нивото на замърсяване на въздуха в много области на Съюза продължава да надхвърля установените от Съюза граници и стандартите за качество на въздуха на Съюза все още не отговарят на целевите показатели, определени от Световната здравна организация.
(2)
С цел да се гарантира здравословна околна среда за всички в Програмата за действие се призовава мерките на местно равнище да бъдат допълнени от адекватна политика както на национално, така и на съюзно равнище. Това налага по-специално да се увеличат усилията за осигуряване пълното спазване на законодателството на Съюза в областта на качеството на въздуха и да се определят стратегически цели и действия за периода след 2020 г.
(3)
Научни оценки показват, че замърсяването на въздуха причинява намаляване със средно осем месеца на продължителността на живота на гражданите на Съюза.
(4)
Емисиите на замърсители от изгарянето на гориво в средни горивни инсталации като цяло не са регулирани на равнището на Съюза, въпреки че все повече допринасят за замърсяването на въздуха - по-специално поради увеличеното използване на биомаса като гориво под влияние на политиката за климата и енергетиката.
(5)
Изгарянето на гориво в някои малки горивни инсталации и съоръжения е обхванато от мерки по прилагането, посочени в Директива 2009/125/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5). Необходими са допълнителни спешни мерки в рамките на Директива 2009/125/ЕО, за да се покрият оставащите регулаторни пропуски. Изгарянето на гориво в големи горивни инсталации попада в обхвата на Директива 2010/75/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (6), считано от 7 януари 2013 г., докато Директива 2001/80/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7) продължава да се прилага до 31 декември 2015 г. спрямо големите горивни инсталации, посочени в член 30, параграф 2 от Директива 2010/75/ЕС.
(6)
В своя доклад до Европейския парламент и Съвета от 17 май 2013 г. относно прегледите, предприети съгласно член 30, параграф 9 и член 73 от Директива 2010/75/ЕС, относно емисиите от промишлеността, отнасящи се до емисиите от интензивното отглеждане на селскостопански животни и от горивни инсталации, Комисията стигна до заключението, че е доказано наличието на ясен потенциал за икономически ефективно намаляване на емисиите във въздуха от изгарянето на гориво в средни горивни инсталации.
(7)
Международните задължения на Съюза относно замърсяването на въздуха за намаляване на подкиселяването, еутрофикацията и тропосферния озон, както и на емисиите на прахови частици, са договорени в рамките на Протокола от Гьотеборг към Конвенцията за трансграничното замърсяване на въздуха на далечни разстояния, която беше изменена през 2012 г., за да се укрепят съществуващите ангажименти за намаляване на емисиите на серен диоксид, азотни оксиди, амоняк и летливи органични съединения, и да се въведат нови ангажименти за намаляване на фините прахови частици (PM 2.5), които трябва да бъдат изпълнени от 2020 г. нататък.
(8)
В съобщението на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет, Комитета на регионите от 18 декември 2013 г., озаглавено „Програма за чист въздух за Европа“, се призовава за действия с цел ограничаване на емисиите на замърсяващи въздуха вещества, изпускани от средни горивни инсталации, като по този начин се завърши регулаторната рамка за сектора на горивните инсталации. Програмата за чист въздух допълва Програмата за намаляване на замърсяването за периода до 2020 г., предвидена в съобщението на Комисията до Съвета и Европейския парламент от 21 септември 2005 г., озаглавено „Тематична стратегия относно замърсяването на въздуха“, и определя цели за намаляване на въздействието за периода до 2030 г. За постигане на всички тези стратегически цели следва да се установи регулаторна програма, включително мерки за намаляване на емисиите от средни горивни инсталации.
(9)
Средните горивни инсталации следва да се разработват и експлоатират по начин, който да стимулира енергийната ефективност. Подобни съображения, както и съображенията от икономическо естество, техническите възможности и жизненият цикъл на съществуващите средни горивни инсталации следва по-специално да бъдат взети предвид при модернизирането на средни горивни инсталации и при вземане на решения във връзка със сериозни инвестиции.
(10)
За да се гарантира, че експлоатацията на дадена средна горивна инсталация не води до влошаване на качеството на въздуха, мерките, предприети за ограничаване на емисиите на серен диоксид, азотни оксиди и прах във въздуха, не следва да водят до увеличаване на емисиите на други замърсители, като например въглероден оксид.
(11)
Средните горивни инсталации, които вече са предмет на минимални изисквания, приложими в целия ЕС, като инсталации, за които се прилагат правила за обединяване съгласно глава III от Директива 2010/75/ЕС, или инсталации, които изгарят самостоятелно или съвместно твърди или течни отпадъци и следователно са обхванати от глава IV от посочената директива, следва да се изключат от обхвата на настоящата директива.
(12)
Някои други средни горивни инсталации също следва да бъдат изключени от обхвата на настоящата директива въз основа на техните технически характеристики или използването им в специални дейности.
(13)
Тъй като средните горивни инсталации, които изгарят рафинерийни горива самостоятелно или съвместно с други горива за производство на енергия в нефтени и газови рафинерии, и регенерационните котли в рамките на инсталации за производство на целулозна каша са предмет на свързаните с най-добрите налични техники (НДНТ) нива на емисии, посочени в заключенията за НДНТ, които вече са установени по силата на Директива 2010/75/ЕС, настоящата директива не следва да се прилага за подобни инсталации.
(14)
Настоящата директива следва да се прилага спрямо горивните инсталации, включително съвкупността от две или повече нови средни горивни инсталации, чиято обща номинална входяща топлинна мощност е равна на или по-голяма от 1 MW и по-малка от 50 MW. Отделни горивни инсталации с номинална входяща топлинна мощност, по-малка от 1 MW, не следва да се вземат предвид за целите на изчисляване на общата номинална входяща топлинна мощност на съвкупността от горивни инсталации. С цел да се избегнат регулаторни пропуски настоящата директива следва да се прилага и към съвкупността от нови средни горивни инсталации в случаите, в които общата номинална входяща топлинна мощност е равна на или по-голяма от 50 MW, без да се засяга глава III от Директива 2010/75/ЕС.
(15)
За да се осигури контрол върху емисиите на серен диоксид, азотни оксиди и прах във въздуха, всяка средна горивна инсталация следва да е в експлоатация само ако за нея е издадено разрешително или е регистрирана от компетентния орган въз основа на информация, подадена от оператора.
(16)
За целите на контрола върху емисиите във въздуха от средни горивни инсталации в настоящата директива следва да бъдат определени норми за допустимите емисии и изисквания за мониторинг.
(17)
Нормите за допустими емисии, определени в приложение II, следва да не се прилагат за средни горивни инсталации, разположени на Канарските острови, френските отвъдморски департаменти и архипелазите Азорски острови и Мадейра, поради технически и логистични проблеми, свързани с изолираното местоположение на тези инсталации. Засегнатите държави членки следва да определят нормите за допустими емисии за тези инсталации с цел намаляване на емисиите от тях във въздуха и на потенциалните рискове за човешкото здраве и околната среда.
(18)
За да се предостави достатъчно време за техническо адаптиране на съществуващите средни горивни инсталации към изискванията на настоящата директива, нормите за допустими емисии следва да започнат да се прилагат за тези инсталации след определен срок, считано от датата на прилагане на настоящата директива.
(19)
С оглед отчитането на някои конкретни обстоятелства, при които прилагането на норми за допустими емисии би довело да непропорционално високи разходи в сравнение с ползите за околната среда, държавите членки следва да бъдат в състояние да освободят средните горивни инсталации, използвани в неотложни ситуации и действащи в продължение на ограничен период от време, от задължението да спазват тези норми за допустими стойности, определени с настоящата директива.
(20)
Поради инфраструктурни ограничения, пред които са изправени съществуващите средни горивни инсталации, които са част от малки изолирани системи (МИС) или изолирани микросистеми (ИМС), и необходимостта да се улесни изграждането на междусистемни връзки между тях, на тези инсталации следва да бъде дадено повече време, за да се адаптират към нормите за допустими емисии, установени в настоящата директива.
(21)
Предвид общите ползи от централното отопление, що се отнася до приноса за намаляване на потреблението за битови цели на гориво, предизвикващо силно замърсяване на въздуха, и що се отнася до подобряването на енергийната ефективност и намаляването на емисиите от CO2, следва да бъде възможно за държавите членки да предоставят повече време на съществуващите средни горивни инсталации, които предоставят съществена част от своето производство на полезна топлина на обществената мрежа за централно отопление, за да се приведат към нормите за допустими емисии, установени в настоящата директива.
(22)
Предвид неотдавна извършените инвестиции в инсталации с биомаса, с които се цели увеличаване на използването на възобновяеми енергийни източници и които вече са довели до по-ниски емисии на замърсители, и с цел да се вземат предвид свързаните с това инвестиционни цикли, следва да бъде възможно за държавите членки да дадат повече време на тези инсталации, за да приведат своите емисии към нормите за допустими емисии, установени в настоящата директива.
(23)
Предвид съществената роля на компресорните газови станции за надеждността и безопасното функциониране на националните газопреносни мрежи, както и конкретните ограничения, свързани с тяхното осъвременяване, следва да бъде възможно за държавите членки да дадат повече време на средните горивни инсталации, като стимулират тези станции да се приведат към нормите за допустими емисии на азотни оксиди, установени в настоящата директива.
(24)
В съответствие с член 193 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) настоящата директива не е пречка за държавите членки да запазят в сила или да въведат по-строги защитни мерки. Такива мерки може да са необходими в зоните, в които не са спазени пределно допустимите стойности за качеството на въздуха. В тези случаи държавите членки следва да извършат оценка на необходимостта от прилагането на по-стриктни норми за допустими емисии, отколкото изискванията, посочени в настоящата директива като част от развитието на плановете за качество на въздуха, съгласно Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (8). Подобни оценки следва да вземат предвид резултата от обмена на информация относно най-доброто възможно постижение на намаляване на емисиите при използване на най-добрите налични и нововъзникващи технологии. Комисията следва да организира подобен обмен на информация с държавите членки, съответните промишлени отрасли, в това число операторите и доставчиците на технологии, и неправителствените организации, включително тези, които насърчават опазването на околната среда.
(25)
Държавите членки следва да гарантират, че операторът на дадена средна горивна инсталация взема необходимите мерки в случай на несъответствие с разпоредбите на настоящата директива. Държавите членки следва да изградят система за проверка на съответствието на средните горивни инсталации с изискванията на настоящата директива.
(26)
За да се гарантира ефективното прилагане и изпълнение на настоящата директива, инспекциите следва, когато това е възможно, да бъдат координирани с тези, които се изискват съгласно законодателството на Съюза, според случая.
(27)
Разпоредбите на настоящата директива относно достъпа до информацията, свързана с нейното изпълнение, следва да се прилагат така, че да гарантират оптимален ефект на Директива 2003/4/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (9).
(28)
За да се ограничи тежестта за малките и средните предприятия, които експлоатират средни горивни инсталации, административните задължения на операторите относно предоставяне на информация, мониторинг и докладване следва да бъдат пропорционални и да избягват дублиране, като същевременно позволяват ефективна проверка на съответствието от страна на компетентния орган.
(29)
С цел да се осигурят последователността и съгласуваността на информацията, предоставена от държавите членки относно изпълнението на настоящата директива, и да се насърчи обменът на информация между държавите членки и Комисията, Комисията, подпомагана от Европейската агенция за околната среда, следва да разработи инструмент за докладване по електронен път, който да е също на разположение за вътрешно ползване от държавите членки за целите на докладването и управлението на данните в национален мащаб.
(30)
Комисията следва да извърши оценка на необходимостта от изменение на определените в приложение II норми за допустими емисии за нови средни горивни инсталации въз основа на технологиите от последно поколение. В тази връзка Комисията следва също така да разгледа необходимостта за определяне на конкретни норми за допустими емисии на други замърсители, като например въглероден оксид и евентуално на минимални стандарти за енергийна ефективност.
(31)
С цел адаптирането към научния и техническия прогрес на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от ДФЕС за адаптиране на разпоредбите относно оценката на съответствието, посочени в приложение III, част 2, точка 2. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(32)
За да се гарантират еднакви условия за прилагането на настоящата директива и да се опростят и рационализират задълженията за докладване на държавите членки, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия във връзка с уточняването на техническия формат на докладването. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с разпоредбите на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (10).
(33)
Доколкото целите на настоящата директива, а именно подобряването на качеството на околната среда и на здравето на човека, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а поради техния мащаб и последици могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(34)
Настоящата директива зачита основните права и съблюдава принципите, признати по-специално в Хартата на основните права на Европейския съюз („Хартата“). По-специално настоящата директива е насочена към гарантиране на прилагането на член 37 от Хартата, отнасящ се за опазването на околната среда.
(35)
Съгласно Съвместната политическа декларация на държавите членки и на Комисията от 28 септември 2011 г. относно обяснителните документи (11) държавите членки са поели ангажимент в обосновани случаи да прилагат към съобщението за своите мерки за транспониране един или повече документи, обясняващи връзката между елементите на дадена директива и съответстващите им части от националните инструменти за транспониране. По отношение на настоящата директива законодателят смята, че предоставянето на тези документи е обосновано,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет
С настоящата директива се установяват правила за контрол на емисиите на серен диоксид (SO2), азотни оксиди (NOx) и прах, изпускани във въздуха от средни горивни инсталации, като по този начин се цели да се намалят емисиите във въздуха и възможните рискове за здравето на човека и околната среда от такива емисии.
С настоящата директива се установяват и правила за мониторинг на емисиите на въглероден оксид (CO).
Член 2
Обхват
1. Настоящата директива се прилага спрямо горивните инсталации, чиято номинална входяща топлинна мощност е равна на или по-голяма от 1 MW и по-малка от 50 MW („средни горивни инсталации“), независимо от използвания вид гориво.
2. Настоящата директива се прилага и към съвкупността от нови средни горивни инсталации съгласно член 4, включително съвкупности, в които номиналната входяща топлинна мощност е равна на или по-голяма от 50 MW, освен ако тази съвкупност не е горивна инсталация, попадаща в обхвата на глава III от Директива 2010/75/ЕС.
3. Настоящата директива не се прилага спрямо:
a)
горивни инсталации, които попадат в обхвата на глава III или глава IV от Директива 2010/75/ЕС;
б)
горивни инсталации, които попадат в обхвата на Директива 97/68/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (12);
в)
горивни инсталации, разположени в селски стопанства, с номинална входяща топлинна мощност, по-малка или равна на 5 MW, които използват като гориво само непреработен оборски тор от домашни птици, както е посочено в член 9, буква а) от Регламент (ЕО) № 1069/2009 на Европейския парламент и на Съвета (13);
г)
горивни инсталации, в които газообразните продукти на горенето се използват за пряко нагряване, сушене или друг вид обработка на предмети или материали;
д)
горивни инсталации, в които газообразните продукти на горенето се използват за пряко газово отопление, използвано за вътрешни пространства с цел подобряване на условията на работното място;
е)
инсталации за доизгаряне, които са предназначени за очистването на отпадъчните газове от промишлени процеси чрез горене и които не се експлоатират като самостоятелни горивни инсталации;
ж)
технически съоръжения, използвани в задвижването на превозно средство, кораб или въздухоплавателно средство;
з)
газовите турбини и газовите и дизеловите двигатели, използвани на офшорните платформи;
и)
съоръжения за регенерация на катализатори за каталитичен крекинг;
й)
съоръжения за превръщане на сероводород в сяра;
к)
реактори, използвани в химическата промишленост;
л)
коксови пещи;
м)
каупери;
н)
крематориуми;
о)
горивни инсталации, които изгарят рафинерийни горива самостоятелно или съвместно с други горива за производство на енергия на територията на нефтени и газови рафинерии;
п)
регенерационни котли в рамките на инсталации за производство на целулозна каша.
4. Настоящата директива не се прилага за научноизследователски и развойни дейности или за дейности, свързани с изпитване на средни горивни инсталации. Държавите членки могат да определят специфични условия за прилагането на настоящия параграф.
Член 3
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
1)
„емисия“ е изпускането от горивната инсталация на вещества във въздуха;
2)
„норма за допустими емисии“ е допустимото количество на дадено вещество, съдържащо се в отпадъчните газове от горивна инсталация, които могат да бъдат изпуснати във въздуха за определен период;
3)
„азотни оксиди“ (NOx) са азотен оксид и азотен диоксид, изразени като азотен диоксид (NO2);
4)
„прах“ означава частици с всякаква форма, структура или плътност, диспергирани в газовата фаза при условията на мястото на вземането на пробата, които могат да бъдат събрани посредством филтриране при определени условия след вземане на представителни проби от подлежащия на анализ газ и които остават преди филтъра и върху филтъра след изсушаване при определени условия;
5)
„горивна инсталация“ е всяко техническо съоръжение, в което се извършва окисление на горива с цел да се използва получената по този начин топлина;
6)
„съществуваща горивна инсталация“ е горивна инсталация, въведена в експлоатация преди 20 декември 2018 г. или за която е издадено разрешително преди 19 декември 2017 г. в съответствие с националното законодателство, при условие че инсталацията е въведена в експлоатация не по-късно от 20 декември 2018 г.;
7)
„нова горивна инсталация“ е горивна инсталация, различна от съществуваща горивна инсталация;
8)
„двигател“ е газов двигател, дизелов двигател или двигател, работещ с два вида гориво;
9)
„газов двигател“ е двигател с вътрешно горене, който работи в съответствие с цикъла на Ото и използва искрово запалване, за да изгаря горивото;
10)
„дизелов двигател“ е двигател с вътрешно горене, който работи в съответствие с цикъла на Дизел и използва запалване чрез сгъстяване, за да изгаря горивото;
11)
„двигател, работещ с два вида гориво“ е двигател с вътрешно горене, който използва запалване чрез сгъстяване и работи в съответствие с цикъла на Дизел, когато изгаря течни горива, и в съответствие с цикъла на Ото, когато изгаря газообразни горива;
12)
„газова турбина“ е всяка ротационна машина, която превръща термичната енергия в механична работа и се състои главно от компресор, термичен агрегат, в който се окислява горивото, така че да се подгрява работният флуид, и турбина; тук се включват газови турбини с отворен цикъл и с комбиниран цикъл, както и газови турбини, работещи в когенерационен режим, като всички те са със или без допълнително горене;
13)
„малка изолирана система“ (МИС) означава малка изолирана система по смисъла на член 2, точка 26 от Директива 2009/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (14);
14)
„изолирана микросистема“ (ИМС) означава „изолирана микросистема“ по смисъла на член 2, точка 27 от Директива 2009/72/ЕО;
15)
„гориво“ е всяко твърдо, течно или газообразно горивно вещество;
16)
„рафинерийно гориво“ е всяко твърдо, течно или газообразно горивно вещество от етапите на дестилация или конверсия при рафинирането на суров нефт, включително нефтозаводски газ, синтетичен газ, нефтозаводското течно гориво и нефтен кокс;
17)
„отпадъци“ означава отпадъци съгласно определението в член 3, точка 1 от Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (15);
18)
„биомаса“ е който и да е от следните продукти или отпадъци:
a)
продуктите, състоящи се от растителни материали от селското и горското стопанство, които могат да бъдат използвани като гориво с цел да се оползотвори тяхното енергийно съдържание;
б)
следните отпадъци:
i)
селскостопански или горски растителни отпадъци;
ii)
растителни отпадъци от хранителната промишленост, при условие че получената топлина се оползотворява;
iii)
влакнести растителни отпадъци от производството на първична целулозна каша и от производството на хартия от целулоза, при условие че се изгарят съвместно на мястото на производството им и получената топлина се оползотворява;
iv)
коркови отпадъци;
v)
дървесни отпадъци с изключение на тези, които вследствие обработката им с консерванти за дървесина или нанасянето на покрития могат да съдържат халогенирани органични съединения или тежки метали, включително по-специално дървесни отпадъци, произхождащи от строителство и събаряне;
19)
„газьол“ е:
а)
всякакво течно гориво, получено от нефт, с кодове по КН 2710 19 25, 2710 19 29, 2710 19 47, 2710 19 48, 2710 20 17 или 2710 20 19; или
б)
всякакво течно гориво, получено от нефт, от което по-малко от 65 % об. (включително загубите) дестилират при температура 250 °С и поне 85 % об. (включително загубите) дестилират при температура 350 °С по метода ASTM D86;
20)
„природен газ“ е естествено образувал се метан, който има максимално съдържание на инертни и други елементи от 20 % об.;
21)
„тежко гориво“ е:
а)
всякакво течно гориво, получено от нефт, с код по КН 2710 19 51 до 2710 19 68, 2710 20 31, 2710 20 35 или 2710 20 39; или
б)
всякакво течно гориво, получено от нефт и различно от газьола, определен в точка 19, което поради максималните допустими стойности за неговата дестилация попада в категорията на тежките течни горива, предназначени за употреба като гориво, и от което по-малко от 65 % об.(включително загубите) дестилират при температура 250 °С по метода ASTM D86. Ако дестилацията не може да бъде определена съгласно метода ASTM D86, нефтопродуктът също се категоризира като тежко течно гориво;
22)
„експлоатационни часове“е времето, изразено в часове, през което дадена горивна инсталация функционира и изпуска емисии във въздуха, с изключение на периодите на пускане и спиране;
23)
„оператор“ е всяко физическо или юридическо лице, което експлоатира или контролира горивната инсталация, или, ако това е предвидено в националното право, всяко лице, на което са били делегирани икономически правомощия от определящо значение за техническото функциониране на инсталацията;
24)
„зона“ е част от територията на държава членка, обособена от последната за целите на оценката и управлението на качеството на въздуха, както е определена в Директива 2008/50/ЕО.
Член 4
Обединяване
Съвкупност от две или повече нови средни горивни инсталации се счита за една-единствена средна горивна инсталация за целите на настоящата директива и тяхната номинална входяща топлинна мощност се сумира за целите на изчисляване на общата номинална входяща топлинна мощност на инсталацията, когато:
-
отпадъчните газове от такива средни горивни инсталации се изпускат през общ комин, или
-
като се отчитат техническите и икономическите фактори, отпадъчните газове от такива средни горивни инсталации биха могли, по преценка на компетентния орган, да се изпускат през един общ комин.
Член 5
Разрешителни и регистрация
1. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че няма нови средни горивни инсталации, които да се експлоатират без съответното разрешително или регистрация.
2. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да се гарантира, че считано от 1 януари 2024 г. никоя съществуваща средна горивна инсталация с номинална входяща мощност, по-голяма от 5 MW, не се експлоатира без съответното разрешително или регистрация.
Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да се гарантира, че считано от 1 януари 2029 г. никоя съществуваща средна горивна инсталация с номинална входяща мощност, по-малка или равна на 5 MW, не се експлоатира без съответното разрешително или регистрация.
3. Държавите членки определят процедурата по издаване на разрешително или регистрация за средни горивни инсталации. Тези процедури включват най-малко задължение операторът да информира компетентния орган за това, че експлоатира или възнамерява да експлоатира средна горивна инсталация, и да предостави най-малкото информацията, посочена в приложение I.
4. Компетентният орган регистрира или започва процедура за издаване на разрешително на средната горивна инсталация в срок от един месец след подаване на информацията, посочена в параграф 3, от оператора. Компетентният орган информира оператора за регистрацията и започването на процедурата за издаване на разрешително.
5. Компетентният орган поддържа регистър с информация за всяка средна горивна инсталация, който да включва информацията, посочена в приложение I, и информацията, получена съгласно член 9. Съществуващите средни горивни инсталации се включват в регистъра от датата на регистрация или от датата, на която е издадено разрешителното, в съответствие с настоящата директива. Компетентните органи предоставят на обществеността достъп до информацията, съдържаща се в регистъра, в съответствие с Директива 2003/4/ЕО, включително по интернет.
6. Без да се засяга задължението за притежаване на разрешително или регистрация, държавите членки могат да включват изисквания за определени категории средни горивни инсталации в общи правила със задължителен характер. В случай че са приети общи правила със задължителна сила, в разрешителното или регистрацията може само да се направи позоваване на тези правила.
7. За средни горивни инсталации, които са част от инсталация, попадаща в обхвата на глава II от Директива 2010/75/ЕС, изискванията по настоящия член се считат за изпълнени посредством съответствие с посочената директива.
8. Всяко издадено разрешително или извършена регистрация съгласно друго национално законодателство или законодателство на Съюза може да бъде комбинирано(а) с разрешителното или регистрацията, изисквано(а) съгласно параграф 1, за да се получи единно разрешително или единна регистрация, при условие че то/тя съдържа информацията, която се изисква по настоящия член.
Член 6
Норми за допустими емисии
1. Без да се засяга глава II от Директива 2010/75/ЕС, когато е приложимо, нормите за допустими емисии, определени в приложение II към настоящата директива, се прилагат за средни горивни инсталации.
Нормите за допустими емисии, определени в приложение II, не се прилагат за средни горивни инсталации, разположени на Канарските острови, френските отвъдморски департаменти и Азорските острови и Мадейра. Съответните държави членки определят нормите за допустими емисии за тези инсталации с цел намаляване на емисиите от тях във въздуха и на потенциалните рискове за човешкото здраве и околната среда.
2. От 1 януари 2025 г. емисиите във въздуха на SO2, NOx и прах от съществуващи средни горивни инсталации с номинална входяща топлинна мощност, по-голяма от 5 MW, не трябва да превишават нормите за допустими емисии, определени в част 1, таблици 2 и 3 от приложение II.
От 1 януари 2030 г. емисиите във въздуха на SO2, NOx и прах от съществуващи средни горивни инсталации с номинална входяща топлинна мощност, равна на или по-малка от 5 MW, не трябва да превишават нормите за допустими емисии, определени в част 1, таблици 1 и 3 от приложение II.
3. Държавите членки могат да освободят съществуващи средни горивни инсталации, които работят не повече от 500 експлоатационни часа годишно, определени като плаваща средна стойност, изчислена за период от пет години, от задължението за спазване на нормите за допустими емисии, определени в част 1, таблици 1, 2 и 3 от приложение II.
Държавите членки могат да увеличат посочения в първа алинея лимит на 1 000 експлоатационни часа в следните спешни случаи или при следните извънредни обстоятелства:
-
за подпомагане на производството на електроенергия в свързани острови, в случай на прекъсване на основната доставка на електроенергия към даден остров,
-
средни горивни инсталации, използвани за производство на топлоенергия, в случай на изключително студени метеорологични условия.
Във всички случаи, посочени в настоящия параграф, за инсталациите, използващи твърди горива, се прилага норма за допустимите емисии на прах от 200 mg/Nm3.
4. Съществуващите средни горивни инсталации, които са част от МИС и ИМС, спазват нормите за допустими емисии, определени в част 1, таблици 1, 2 и 3 от приложение II, считано от 1 януари 2030 г.
5. До 1 януари 2030 г. държавите членки могат да освобождават съществуващите средни горивни инсталации с номинална входяща топлинна мощност, по-голяма от 5 MW, от задължението за спазване на нормите за допустими емисии, посочени в приложение II, при условие че най-малко 50 % от производството на полезна топлоенергия на инсталацията, определено като плаваща средна стойност за период от пет години, се предоставя под формата на пара или топла вода на обществена мрежа за централно отопление. В случай на такова освобождаване нормите за допустими емисии, определени от компетентните органи, не могат да надвишават 1 100 mg/Nm3 за SO2 и 150 mg/Nm3 за прах.
До 1 януари 2030 г. държавите членки могат да освобождават от задължението за спазване на нормите за допустими емисии на прах, посочени в приложение II към настоящата директива, средни горивни инсталации, работещи с твърда биомаса като основно гориво и намиращи се в зони, в които съгласно оценките, извършени в съответствие с Директива 2008/50/ЕО, е осигурено съответствието с нормите за допустими емисии от същата директива. В случай на такова освобождаване нормите за допустими емисии, определени от компетентните органи, не трябва да надвишават 150 mg/Nm3 за прах.
Компетентният орган във всички случаи гарантира, че не се причинява значително замърсяване и че се постига висока степен на опазване на околната среда като цяло.
6. До 1 януари 2030 г. държавите членки могат да освободят съществуващите средни горивни инсталации с номинална входяща топлинна мощност, по-голяма от 5 MW, които се използват за задвижване на компресорни газови станции, за да гарантират безопасността и сигурността на националната газоразпределителна система, от задължението за спазване на нормите за допустими емисии на NOx, определени в част 1, таблица 3 от приложение II.
7. От 20 декември 2018 г. емисиите във въздуха на SO2, NOx и прах от нови средни горивни инсталации не трябва да превишават нормите за допустими емисии, определени в част 2 от приложение II.
8. Държавите членки могат да освободят нови средни горивни инсталации, които работят не повече от 500 експлоатационни часа годишно като плаваща средна стойност, изчислена за период от три години, от задължението за спазване на нормите за допустими емисии, определени в част 2 от приложение II. В случай на такова освобождаване за инсталациите, използващи твърди горива, се прилага норма за допустимите емисии на прах от 100 mg/Nm3.
9. В зоните или в части от зоните, в които не са спазени пределно допустимите стойности за качество на въздуха, определени в Директива 2008/50/ЕО, държавите членки оценяват необходимостта от прилагането спрямо отделни средни горивни инсталации в тези зони или части от зони на по-строги норми за допустими емисии, отколкото тези, посочени в настоящата директива, като част от изготвянето на плановете за качество на въздуха, посочени в член 23 от Директива 2008/50/ЕО, като се отчитат резултатите от обмена на информация, посочен в параграф 10 от настоящия член, при условие че прилагането на такива норми за допустими емисии ще допринесе ефективно за значителното подобрение на качеството на въздуха.
10. Комисията организира обмен на информация с държавите членки, съответните промишлени отрасли и неправителствени организации относно нивата на емисии, които биха били постижими при използването на най-добрите налични и нововъзникващи технологии и свързаните с тях разходи.
Комисията публикува резултатите от обмена на информация.
11. Компетентният орган може да предостави дерогация за максимален срок от шест месеца от задължението за спазване на нормите за допустими емисии, предвидено в параграфи 2 и 7, за SO2 по отношение на средни горивни инсталации, които обикновено използват гориво с ниско съдържание на сяра, когато операторът не е в състояние да спазва тези норми за допустими емисии поради прекъсване на снабдяването с гориво с ниско съдържание на сяра в резултат на сериозен недостиг.
В едномесечен срок държавите членки информират Комисията за всяка дерогация, предоставена съгласно първа алинея.
12. Компетентният орган може да предостави дерогация от задължението за спазване на нормите за допустими емисии, предвидено в параграфи 2 и 7, когато дадена средна горивна инсталация, използваща само газообразно гориво, по изключение трябва да използва други горива вследствие на внезапно прекъсване на снабдяването с газ и поради тази причина би трябвало да бъде оборудвана с вторично пречиствателно съоръжение. Срокът, за който се предоставя тази дерогация, не може да надхвърля десет дни, освен ако операторът докаже пред компетентния орган необходимостта от по-дълъг срок.
В едномесечен срок държавите членки информират Комисията за всяка дерогация, предоставена съгласно първа алинея.
13. Когато дадена средна горивна инсталация използва едновременно два или повече вида гориво, нормата за допустими емисии за всеки замърсител се изчислява по следния начин:
a)
от приложение II се взема нормата за допустими емисии, отнасяща се за всеки вид гориво;
б)
изчислява се среднопретеглената норма за допустими емисии за всеки вид гориво: тази норма се получава, като се умножи индивидуалната норма за допустими емисии, посочена в буква а), по входящата топлинна мощност, отдавана от съответното гориво, и резултатът от умножението се раздели на сумата от входящите топлинни мощности, отдавани от всички горива; и
в)
сумират се среднопретеглените по видове гориво норми за допустими емисии.
Член 7
Задължения на оператора
1. Държавите членки гарантират, че операторите осъществяват мониторинг на емисиите най-малко в съответствие с част 1 от приложение III.
2. За средни горивни инсталации, които използват няколко вида гориво, мониторингът на емисиите се осъществява при изгарянето на гориво или на горивен микс, което вероятно би довело до най-високото равнище на емисии, в продължение на представителен период при нормални експлоатационни условия.
3. Операторът съхранява и обработва всички резултати от мониторинга по такъв начин, че да се даде възможност за извършване на проверка на спазването на нормите за допустими емисии в съответствие с правилата, определени в приложение III, част 2.
4. По отношение на средните горивни инсталации, използващи вторично пречиствателно съоръжение с цел спазване на нормите за допустими емисии, операторът съхранява данните или информацията, доказваща ефективното и непрекъснато функциониране на това съоръжение.
5. Операторът на дадена средна горивна инсталация съхранява следните данни:
a)
разрешителното или доказателството за регистрация от компетентния орган и, ако е необходимо, актуализираната му версия и свързаната с това информация;
б)
резултатите от мониторинга и информацията, посочена в параграфи 3 и 4;
в)
където е приложимо, данни за експлоатационните часове, посочени в член 6, параграфи 3 и 8;
г)
данни за вида и количеството на горивата, използвани в инсталацията, както и за всякакви неизправности или повреди на вторичното пречиствателно съоръжение;
д)
данни за случаите на несъответствие и предприетите мерки, както е посочено в параграф 7.
Данните и информацията, посочени в първа алинея, букви б)-д), се съхраняват за срок от най-малко шест години.
6. При поискване операторът предоставя незабавно на компетентния орган данните и информацията, посочени в параграф 5. Компетентният орган може да отправи такова искане с оглед извършване на проверка на съответствието с изискванията на настоящата директива. Компетентният орган отправя такова искане, ако представител на обществеността направи искане за достъп до данните или информацията, посочени(а) в параграф 5.
7. В случай на неспазване на нормите за допустими емисии, определени в приложение II, операторът предприема необходимите мерки, за да се гарантира възстановяване на спазването им в най-кратък срок, без да се засягат мерките, изисквани съгласно член 8. Държавите членки определят правила относно вида, честотата и формата на съобщаване от страна на операторите до компетентните органи на информация относно случаите на несъответствие.
8. Операторите оказват на компетентния орган цялото необходимо съдействие за провеждането на всякакви проверки и посещения на място, вземане на проби и събиране на информация, необходима за изпълнението на задълженията му за целите на настоящата директива.
9. Операторите трябва да осигурят възможно най-кратки периоди за пускане и спиране на средните горивни инсталации.
Член 8
Проверка за съответствие
1. Държавите членки гарантират, че валидните стойности на емисиите, които са обект на мониторинг в съответствие с приложение III, не превишават нормите за допустими емисии, посочени в приложение II.
2. Държавите членки изграждат ефективна система, която се основава на екологични проверки или на други мерки, за проверка на съответствието с изискванията на настоящата директива.
3. В случай на несъответствие, в допълнение към мерките, предприети от оператора съгласно член 7 параграф 7, държавите членки гарантират, че компетентният орган изисква от оператора да предприеме всички мерки, необходими за осигуряване на незабавното възстановяване на съответствието.
Когато несъответствието причинява значително влошаване на качеството на въздуха на съответното място, експлоатацията на средната горивна инсталация се спира- до възстановяване на съответствието.
Член 9
Промяна в средни горивни инсталации
Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да се гарантира, че операторът уведомява незабавно компетентния орган за всяка планирана промяна в средната горивна инсталация, която би довела до промяна в приложимите норми за допустими емисии.
Компетентният орган съответно актуализира разрешителното или регистрацията, според случая.
Член 10
Компетентни органи
Държавите членки определят компетентните органи, отговорни за изпълнението на задълженията, произтичащи от настоящата директива.
Член 11
Докладване
1. До 1 октомври 2026 г. и до 1 октомври 2031 г. държавите членки представят на Комисията доклад с качествена и количествена информация относно изпълнението на настоящата директива, относно всяко действие, предприето за извършване на проверка на съответствието на средните горивни инсталации с разпоредбите на настоящата директива, и относно всяко действие за изпълнение на целите, посочени в нея.
Първият доклад, посочен в първа алинея, включва приблизителна оценка на общите годишни емисии на SO2, NOx и прах от средните горивни инсталации, групирани по вид инсталация, вид гориво и капацитет.
2. До 1 януари 2021 г. държавите членки докладват също така на Комисията каква е приблизителната оценка на общите годишни емисии на СО, както и наличната информация относно концентрацията на емисии на СО от средните горивни инсталации, групирани по вид гориво и по капацитет.
3. За целите на докладването, посочено в параграфи 1 и 2, Комисията предоставя на разположение на държавите членки инструмент за докладване по електронен път.
Чрез актове за изпълнение Комисията определя техническите формати за докладване с оглед на опростяване и оптимизиране на задълженията за докладване на държавите членки във връзка с информацията,посочена в параграфи 1 и 2 от настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 15.
4. В срок от дванадесет месеца след получаването на докладите на държавите членки в съответствие с параграф 1 от настоящия член и като взема предвид информацията, предоставена на разположение в съответствие с член 6, параграфи 11 и 12, Комисията представя обобщен доклад до Европейския парламент и до Съвета.
5. При изпълнението на своите задължения съгласно параграфи 3 и 4 Комисията се подпомага от Европейската агенция за околната среда.
Член 12
Преразглеждане
1. До 1 януари 2020 г. Комисията преразглежда постигнатия напредък по отношение на енергийната ефективност на средните горивни инсталации и оценява какви са ползите от определянето на минимални стандарти за енергийна ефективност, в съответствие с най-добрите налични техники.
2. До 1 януари 2023 г. Комисията оценява необходимостта от преразглеждане на разпоредбите по отношение на инсталации, които са част от МИС или ИМС, както и част 2 от приложение II, въз основа на най-новите технологии.
Като част от това преразглеждане Комисията оценява също така дали за някои или всички видове средни горивни инсталации е необходимо да се регулират емисиите на СО.
След това се извършва преразглеждане на всеки десет години, като то включва оценка на това, дали е уместно да се определят по-строги норми за допустими емисии, по-специално за новите средни горивни инсталации.
3. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно резултатите от преразглеждането, посочено в параграфи 1 и 2, като по целесъобразност докладът се придружава от законодателно предложение.
Член 13
Изменение на приложенията
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 14, за да адаптира приложение III, част 2, точка 2 към техническия и научния прогрес.
Член 14
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегираните актове, посочено в член 13, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 18 декември 2015 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 13, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 13, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 15
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитета, създаден по член 75, параграф 1 от Директива 2010/75/ЕС. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта за акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 16
Санкции
Държавите членки определят правилата относно санкциите, приложими в случай на нарушаване на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива, и вземат всички необходими мерки за осигуряване на тяхното изпълнение. Предвидените санкции са ефективни, пропорционални и възпиращи. Държавите членки уведомяват Комисията за тези правила и мерки най-късно до 19 декември 2017 г., като я уведомяват във възможно най-кратък срок за всяко последващо изменение, което ги засяга.
Член 17
Транспониране
1. Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до 19 декември 2017 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 18
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 19
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Страсбург на 25 ноември 2015 година.
DIREKTIVA (EU) 2015/2193 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 25. studenoga 2015.
o ograničenju emisija određenih onečišćujućih tvari u zrak iz srednjih uređaja za loženje
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 192. stavak 1.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Odlukom br. 1386/2013/EU Europskog parlamenta i Vijeća (4) („Program djelovanja”) potvrđuje se da su tijekom prošlih desetljeća emisije onečišćujućih tvari u zrak znatno smanjene, ali da su istovremeno razine onečišćenja zraka i dalje problematične u mnogim dijelovima Europe te da su građani Unije i dalje izloženi tvarima koje onečišćuju zrak i potencijalno štete njihovom zdravlju i dobrobiti. Prema Programu djelovanja, ekosustavi su i dalje ugroženi prekomjernim taloženjem dušika i sumpora povezanim s emisijama iz prometa, neodrživom poljoprivrednom praksom i proizvodnjom energije. U mnogim područjima Unije razine onečišćenja zraka i dalje su iznad granica koje je postavila Unija te standardi kvalitete zraka Unije i dalje ne ispunjavaju ciljeve koje je postavila Svjetska zdravstvena organizacija.
(2)
Radi osiguranja zdravog okoliša za sve, Programom djelovanja poziva se na dopunu mjera na lokalnoj razini odgovarajućom politikom na nacionalnoj razini i razini Unije. Posebno je potrebno pojačati napore radi ostvarivanja potpune usklađenosti sa zakonodavstvom Unije o kvaliteti zraka i definirati strateške ciljeve i djelovanja nakon 2020.
(3)
Znanstvene ocjene pokazuju da prosječno skraćenje životnog vijeka građana Unije uzrokovano onečišćenjem zraka iznosi osam mjeseci.
(4)
Iako sve više doprinose onečišćenju zraka, emisije onečišćujućih tvari nastalih loženjem goriva u srednjim uređajima za loženje općenito nisu uređene na razini Unije, osobito zbog povećane uporabe biomase kao goriva, potaknute politikama u području klime i energije.
(5)
Loženje goriva u određenim malim uređajima za loženje i napravama obuhvaćeno je provedbenim mjerama kako je navedeno u Direktivi 2009/125/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (5). Hitno su potrebne dodatne mjere u okviru Direktive 2009/125/EZ kako bi se popunila preostala regulatorna praznina. Loženje goriva u velikim uređajima za loženje obuhvaćeno je Direktivom 2010/75/EU Europskog parlamenta i Vijeća (6) od 7. siječnja 2013., a Direktiva 2001/80/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (7) i dalje se primjenjuje na velike uređaje za loženje obuhvaćene člankom 30. stavkom 2. Direktive 2010/75/EU do 31. prosinca 2015.
(6)
Komisija je u svojem izvješću Europskom parlamentu i Vijeću od 17. svibnja 2013. o preispitivanjima koja se provode u skladu s člankom 30. stavkom 9. i člankom 73. Direktive 2010/75/EU o industrijskim emisijama, a koje se odnosi na emisije od intenzivnog uzgoja stoke i uređaja za loženje, zaključila da je u pogledu loženja goriva u srednjim uređajima za loženje potvrđen jasan potencijal za troškovno učinkovito smanjenje emisija u zrak.
(7)
Međunarodne obveze Unije u vezi s onečišćenjem zraka, koje su osmišljene radi suzbijanja zakiseljavanja, eutrofikacije, prizemnog ozona i emisija krutih čestica, dogovorene su Protokolom iz Göteborga uz Konvenciju o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka koji je izmijenjen 2012. kako bi se ojačale postojeće obveze smanjivanja sumporova dioksida, dušikovih oksida, amonijaka i hlapljivih organskih spojeva te uvele nove obveze smanjivanja sitnih krutih čestica (PM 2,5) koje treba ostvariti od 2020.
(8)
Komunikacijom Komisije Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija od 18. prosinca 2013. naslovljenom „Program Čisti zrak za Europu” poziva se na djelovanje s ciljem kontrole emisija tvari koje onečišćuju zrak iz srednjih uređaja za loženje, čime se dovršava regulatorni okvir za sektor uređaja za loženje. Programom Čisti zrak nadopunjuje se program za smanjenje onečišćenja do 2020. utvrđen u Komunikaciji Komisije Vijeću i Europskom parlamentu od 21. rujna 2005. naslovljenoj „Tematska strategija o onečišćenju zraka” i razvijaju ciljevi za smanjenje učinaka u razdoblju do 2030. Radi ostvarivanja svih tih strateških ciljeva trebalo bi utvrditi regulatorni plan, uključujući mjere za kontrolu emisija iz srednjih uređaja za loženje.
(9)
Srednje uređaje za loženje trebalo bi izgraditi i njima upravljati tako da se promiče energetska učinkovitost. Pri nadograđivanju srednjih uređaja za loženje ili donošenju odluka o većim ulaganjima posebno bi trebalo uzeti u obzir takva razmatranja, kao i ekonomske aspekte, tehničke mogućnosti i životni vijek postojećih srednjih uređaja za loženje.
(10)
Kako bi se osiguralo da se zbog rada srednjih uređaja za loženje ne pogorša kvaliteta zraka, mjere za ograničenje emisija sumporovog dioksida, dušikovih oksida i krutih čestica u zrak ne bi smjele dovesti do porasta emisija ostalih onečišćujućih tvari poput ugljikova monoksida.
(11)
Iz područja primjene ove Direktive trebalo bi izuzeti srednje uređaje za loženje koji već podliježu minimalnim zahtjevima na razini Unije, poput uređaja na koje se primjenjuje pravilo akumulacije iz poglavlja III. Direktive 2010/75/EU ili uređaja za spaljivanje ili suspaljivanje krutog ili tekućeg otpada i koji su stoga obuhvaćeni poglavljem IV. te direktive.
(12)
Iz područja primjene ove Direktive trebalo bi izuzeti i određene druge srednje uređaje za loženje na temelju njihovih tehničkih svojstava ili njihove upotrebe za određene djelatnosti.
(13)
Budući da srednji uređaji za loženje u kojima se upotrebljavaju rafinerijska goriva, sama ili s drugim gorivima, za proizvodnju energije u okviru rafinerija mineralnih ulja i plina, kao i kotlovi utilizatori unutar postrojenja za proizvodnju celuloze podliježu razinama emisija koje su povezane s najboljim raspoloživim tehnikama (NRT) iz zaključaka o NRT-u koji su već uspostavljeni Direktivom 2010/75/EU, ova se Direktiva ne bi trebala primjenjivati na takve uređaje.
(14)
Ova Direktiva trebala bi se primjenjivati na uređaje za loženje, uključujući kombinaciju koju čine dva nova srednja uređaja za loženje ili više njih, s ukupnom ulaznom toplinskom snagom jednakom ili većom od 1 MW i manjom od 50 MW. Pojedinačni uređaji za loženje ulazne toplinske snage manje od 1 MW ne bi se trebali uzimati u obzir za potrebe izračunavanja ukupne ulazne toplinske snage kombinacije uređaja za loženje. Kako bi se izbjegla regulatorna praznina, ova Direktiva trebala bi se primjenjivati i na kombinaciju koju čine novi srednji uređaji za loženje ako je ukupna ulazna toplinska snaga jednaka ili veća od 50 MW, ne dovodeći u pitanje poglavlje III. Direktive 2010/75/EU.
(15)
Kako bi se osiguralo kontrolu emisija sumporovog dioksida, dušikovih oksida i krutih čestica u zrak, svaki srednji uređaj za loženje trebao bi raditi samo ako mu je nadležno tijelo izdalo dozvolu ili ako ga je nadležno tijelo registriralo, na temelju informacija koje je dostavio operater.
(16)
Radi kontrole emisija u zrak iz srednjih uređaja za loženje, u ovoj bi Direktivi trebalo utvrditi granične vrijednosti emisije i zahtjeve za praćenje.
(17)
Granične vrijednosti emisije navedene u Prilogu II. ne bi se trebale primjenjivati na srednje uređaje za loženje smještene na Kanarskim otocima, u francuskim prekomorskim departmanima, na Azorima i Madeiri zbog tehničkih i logističkih problema povezanih s izoliranim lokacijama takvih uređaja. Dotične države članice trebale bi odrediti granične vrijednosti emisije za takve uređaje kako bi se smanjile njihove emisije u zrak i potencijalni rizici za ljudsko zdravlje i okoliš.
(18)
Kako bi se postojećim srednjim uređajima za loženje ostavilo dovoljno vremena za tehničku prilagodbu zahtjevima ove Direktive, granične vrijednosti emisije trebale bi se početi primjenjivati na te uređaje po isteku utvrđenog roka od datuma početka primjene ove Direktive.
(19)
Kako bi se u obzir uzele određene specifične okolnosti kad bi primjena graničnih vrijednosti emisije uzrokovala nerazmjerno visoke troškove u usporedbi s koristima za okoliš, državama članicama trebalo bi omogućiti da od obveze usklađenosti s graničnim vrijednostima emisije navedenima u ovoj Direktivi izuzmu srednje uređaje za loženje koji se upotrebljavaju u izvanrednim situacijama te koji su pušteni u pogon na određeno vrijeme.
(20)
Zbog infrastrukturnih ograničenja s kojima se suočavaju postojeći srednji uređaji za loženje koji su dio malih izoliranih sustava (SIS) ili mikro izoliranih sustava (MIS) i zbog potrebe da se omogući njihovo međusobno povezivanje, takvim bi uređajima trebalo dati više vremena da se prilagode graničnim vrijednostima emisije navedenima u ovoj Direktivi.
(21)
S obzirom na ukupne prednosti grijanja energijom iz toplana u smislu doprinosa smanjenju uporabe goriva u kućanstvima koja uzrokuju visoke razine onečišćenja zraka i u smislu poboljšanja energetske učinkovitosti i smanjenja emisija CO2, državama članicama trebalo bi omogućiti da postojećim srednjim uređajima za loženje koji ustupaju znatnu količinu proizvedene korisne toplinske energije javnoj mreži za isporuku toplinske energije daju više vremena da se prilagode graničnim vrijednostima emisije navedenima u ovoj Direktivi.
(22)
S obzirom na novija ulaganja u postrojenja na biomasu čija je svrha povećati upotrebu obnovljivih izvora energije, a koja su već dovela do smanjenih emisija onečišćujućih tvari te kako bi se uzelo u obzir s tim povezane investicijske cikluse, državama članicama trebalo bi omogućiti da tim postrojenjima daju više vremena da se prilagode graničnim vrijednostima emisije navedenima u ovoj Direktivi.
(23)
S obzirom na ključnu ulogu stanica za komprimiranje plina za pouzdanost i siguran rad nacionalnih mreža za transport plina i specifična ograničenja koja se odnose na njihovu modernizaciju, državama članicama trebalo bi omogućiti da srednjim uređajima za loženje koji pokreću takve stanice daju više vremena za prilagodbu graničnim vrijednostima emisije dušikovih oksida navedenima u ovoj Direktivi.
(24)
U skladu s člankom 193. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), ova Direktiva ne sprečava države članice da zadrže ili uvedu strože zaštitne mjere. Takve mjere primjerice mogu biti potrebne u zonama u kojima se ne poštuju granične vrijednosti kvalitete zraka. U takvim slučajevima države članice trebale bi procijeniti je li potrebno primjenjivati strože granične vrijednosti emisije od onih koje se zahtijevaju u ovoj Direktivi, kao dio izrade planova za kvalitetu zraka u skladu s Direktivom 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (8). Pri takvim procjenama trebalo bi uzeti u obzir ishod razmjene informacija o najvećem ostvarivom smanjenju emisija koje se može postići najboljim raspoloživim tehnologijama i onima koje su u nastanku. Komisija bi takvu razmjenu informacija trebala organizirati s državama članicama, zainteresiranim granama industrije, uključujući operatere i pružatelje tehnologija, te nevladinim organizacijama, uključujući one koje se zalažu za zaštitu okoliša.
(25)
Države članice trebale bi osigurati da operater srednjeg uređaja za loženje poduzme potrebne mjere u slučaju neusklađenosti s ovom Direktivom. Države članice trebale bi uspostaviti sustav za provjeru usklađenosti srednjih uređaja za loženje sa zahtjevima ove Direktive.
(26)
Kako bi se osigurala učinkovita primjena i provedba ove Direktive, inspekcije bi po mogućnosti i prema potrebi trebalo uskladiti s onima koje se zahtijevaju na temelju ostalog zakonodavstva Unije.
(27)
Odredbe ove Direktive o pristupu informacijama koje se odnose na njezinu provedbu trebalo bi primjenjivati tako da se osigura puni učinak Direktive 2003/4/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (9).
(28)
Kako bi se smanjilo opterećenje malim i srednjim poduzećima koja upravljaju srednjim uređajima za loženje, administrativne obveze operatera koje se odnose na pružanje informacija, praćenje i izvješćivanje trebaju biti proporcionalne i izbjegavati udvostručavanje, a pritom nadležnom tijelu omogućivati učinkovitu provjeru usklađenosti.
(29)
Kako bi osigurala dosljednost i usklađenost informacija koje države članice dostavljaju u vezi s provedbom ove Direktive i promicala razmjenu informacije između država članica i Komisije, Komisija bi, uz pomoć Europske agencije za okoliš, trebala razviti elektronički sustav izvješćivanja koji bi bio dostupan i državama članicama za internu upotrebu u svrhu nacionalnog izvješćivanja i upravljanja podacima.
(30)
Komisija bi trebala na temelju najsuvremenijih tehnologija procijeniti potrebu da se izmijene granične vrijednosti emisije navedene u Prilogu II. za nove srednje uređaje za loženje. U tom bi kontekstu Komisija trebala razmotriti i potrebu određivanja posebnih graničnih vrijednosti emisije za druge onečišćujuće tvari, poput ugljikova monoksida, i moguće minimalne standarde energetske učinkovitosti.
(31)
Radi prilagodbe znanstvenom i tehničkom napretku, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. UFEU-a u vezi s prilagođavanjem odredaba o procjeni usklađenosti iz Priloga III. dijela 2. točke 2. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.
(32)
Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu ove Direktive te kako bi se obveze država članica u pogledu izvješćivanja pojednostavile i učinile učinkovitijima, Komisiji bi trebalo dodijeliti provedbene ovlasti u pogledu određivanja tehničkih formata izvješćivanja. Te bi ovlasti trebalo izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (10).
(33)
S obzirom na to da ciljeve ove Direktive, to jest poboljšanje kvalitete okoliša i zdravlja ljudi, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se zbog svojeg opsega i učinaka oni na bolji način mogu ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj Uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.
(34)
Ovom se Direktivom poštuju temeljna prava i načela priznata posebno u Povelji Europske unije o temeljnim pravima („Povelja”). Ovom se Direktivom posebno nastoji osigurati primjena članka 37. Povelje o zaštiti okoliša.
(35)
U skladu sa Zajedničkom političkom izjavom država članica i Komisije od 28. rujna 2011. o dokumentima s objašnjenjima (11), države članice obvezale su se da će u opravdanim slučajevima uz obavijest o svojim mjerama za prenošenje priložiti jedan ili više dokumenata u kojima se objašnjava veza između sastavnih dijelova direktive i odgovarajućih dijelova nacionalnih instrumenata za prenošenje. U pogledu ove Direktive, zakonodavac smatra opravdanim dostavljanje takvih dokumenata,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Predmet
Ovom Direktivom utvrđuju se pravila za kontrolu emisija sumporovog dioksida (SO2), dušikovih oksida (NOx) i krutih čestica u zrak iz srednjih uređaja za loženje, čime bi se smanjile emisije u zrak i potencijalni rizici od tih emisija za zdravlje ljudi i okoliš.
Ovom se Direktivom također utvrđuju pravila za praćenje emisija ugljikova monoksida (CO).
Članak 2.
Područje primjene
1. Ova se Direktiva primjenjuje na uređaje za loženje s ulaznom toplinskom snagom jednakom ili većom od 1 MW i manjom od 50 MW („srednji uređaji za loženje”), bez obzira na vrstu goriva koje upotrebljavaju.
2. Ova se Direktiva također primjenjuje na kombinaciju koju čine novi srednji uređaji za loženje u skladu s člankom 4., uključujući kombinaciju kada je ukupna ulazna toplinska snaga jednaka ili veća od 50 MW, osim ako ta kombinacija čini uređaj za loženje obuhvaćen poglavljem III. Direktive 2010/75/EU.
3. Ova Direktiva ne primjenjuje se na:
(a)
uređaje za loženje obuhvaćene poglavljem III. ili poglavljem IV. Direktive 2010/75/EU;
(b)
uređaje za loženje obuhvaćene Direktivom 97/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (12);
(c)
uređaje za loženje na poljoprivrednim gospodarstvima s ukupnom ulaznom toplinskom snagom manjom od ili jednakom 5 MW, koji kao gorivo upotrebljavaju isključivo neprerađeni gnoj peradi, kao što je navedeno u članku 9. točki (a) Uredbe (EZ) br. 1069/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (13);
(d)
uređaje za loženje u kojima se plinoviti proizvodi loženja upotrebljavaju za izravno zagrijavanje, sušenje ili neki drugi oblik obrade predmeta ili materijala;
(e)
uređaje za loženje u kojima se plinoviti proizvodi loženja upotrebljavaju za izravno zagrijavanje plinom koje se upotrebljava za grijanje zatvorenih prostora kako bi se poboljšali uvjeti na radnom mjestu;
(f)
uređaje za naknadno spaljivanje namijenjene za pročišćavanje otpadnih plinova iz industrijskih procesa izgaranjem, a koji ne rade kao zasebni uređaji za loženje;
(g)
bilo koja tehnička naprava koja se upotrebljava za pogon vozila, brodova ili zrakoplova;
(h)
plinske turbine te plinske motore i dizelske motore, kada se koriste na morskim platformama;
(i)
postrojenja za obnovu katalizatora iz procesa katalitičkog krekiranja;
(j)
postrojenja za pretvaranje vodikovog sulfida u sumpor;
(k)
reaktore koji se koriste u kemijskoj industriji;
(l)
baterijske peći na koks;
(m)
Cowperove peći;
(n)
krematorije;
(o)
uređaje za loženje u kojima se upotrebljavaju rafinerijska goriva, sama ili s drugim gorivima, za proizvodnju energije u okviru rafinerija mineralnih ulja i plina;
(p)
kotlove utilizatore unutar postrojenja za proizvodnju celuloze.
4. Ova se Direktiva ne primjenjuje na istraživačke, razvojne ili ispitivačke aktivnosti povezane sa srednjim uređajima za loženje. Države članice mogu odrediti posebne uvjete za primjenu ovog stavka.
Članak 3.
Definicije
Za potrebe ove Direktive primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„emisija” znači ispuštanje tvari iz uređaja za loženje u zrak;
2.
„granična vrijednost emisije” znači dopuštena količina tvari sadržanih u otpadnim plinovima iz uređaja za loženje koja se smije ispustiti u zrak tijekom određenog razdoblja;
3.
„dušikovi oksidi” (NOx) znači dušikov oksid i dušikov dioksid, izraženi kao dušikov dioksid (NO2);
4.
„krute čestice” znači čestice bilo kojeg oblika, strukture ili gustoće raspršene u plinovitoj fazi u uvjetima prikupljanja uzorka koje se mogu prikupiti filtriranjem pod utvrđenim uvjetima nakon reprezentativnog uzorkovanja plina koji se analizira, a koji se nalaze uzlazno od filtra i na njemu se zadržavaju nakon sušenja pod utvrđenim uvjetima;
5.
„uređaj za loženje” znači svaka tehnička naprava u kojoj goriva oksidiraju kako bi se iskoristila na taj način dobivena toplina;
6.
„postojeći uređaj za loženje” znači uređaj za loženje koji je stavljen u upotrebu prije 20. prosinca 2018. ili za koji je dozvola izdana prije 19. prosinca 2017. u skladu s nacionalnim zakonodavstvom pod uvjetom da je uređaj stavljen u upotrebu najkasnije 20. prosinca 2018.;
7.
„novi uređaj za loženje” znači uređaj za loženje koji nije postojeći uređaj za loženje;
8.
„motor” znači plinski motor, dizelski motor ili motor s više vrsta goriva;
9.
„plinski motor” znači motor s unutarnjim izgaranjem koji radi prema Ottovu radnom ciklusu, a gorivo se u njemu pali iskrom;
10.
„dizelski motor” znači motor s unutarnjim izgaranjem koji radi prema dizelskom ciklusu, a gorivo se u njemu pali kompresijskim paljenjem;
11.
„motor s više vrsta goriva” znači motor s unutarnjim izgaranjem koji radi prema dizelskom ciklusu i koristi se kompresijskim paljenjem kada u njemu izgaraju tekuća goriva, a kada u njemu izgaraju plinovita goriva, radi prema Ottovu ciklusu;
12.
„plinska turbina” znači svaki rotirajući stroj koji pretvara toplinsku energiju u mehanički rad, a uglavnom se sastoji od kompresora, toplinske naprave u kojoj gorivo oksidira kako bi zagrijalo radnu tekućinu i turbine; uključuje plinske turbine otvorenog ciklusa i kombiniranog ciklusa te plinske turbine u kogeneracijskom načinu rada, s dodatnim izgaranjem ili bez njega;
13.
„mali izolirani sustav” (SIS) znači mali izolirani sustav kako je definiran u članku 2. točki 26. Direktive 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (14);
14.
„mikro izolirani sustav” (MIS) znači mikro izolirani sustav kako je definiran u članku 2. točki 27. Direktive 2009/72/EZ;
15.
„gorivo” znači bilo koji kruti, tekući ili plinoviti gorivi materijali;
16.
„rafinerijsko gorivo” znači kruti, tekući ili plinoviti gorivi materijal nastao procesima destilacije i konverzije pri preradi sirove nafte, uključujući rafinerijski loživi plin, sintetski plin, rafinerijska ulja i naftni koks;
17.
„otpad” znači otpad kako je definiran u članku 3. točki 1. Direktive 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (15);
18.
„biomasa” znači bilo što od sljedećeg:
(a)
proizvodi koji se sastoje od bilo koje biljne tvari iz poljoprivrede ili šumarstva koji se mogu koristiti kao gorivo radi oporabe njihova energetskog sadržaja;
(b)
sljedeći otpad:
i.
biljni otpad iz poljoprivrede i šumarstva;
ii.
biljni otpad iz prehrambene industrije, ako se oporablja proizvedena toplina;
iii.
vlaknasti biljni otpad iz proizvodnje primarne celuloze i iz proizvodnje papira iz celuloze, ako se suspaljuje na mjestu proizvodnje, a proizvedena se toplina oporablja;
iv.
pluteni otpad;
v.
drvni otpad, uz iznimku drvnog otpada koji može sadržavati halogenirane organske spojeve ili teške metale kao posljedicu obrade sredstvima za zaštitu drva ili premazima, što posebno obuhvaća drvni otpad koji potječe iz otpada nastaloga gradnjom ili rušenjem;
19.
„plinsko ulje” znači:
(a)
svako tekuće gorivo - naftni derivat obuhvaćeno oznakama KN 2710 19 25, 2710 19 29, 2710 19 47, 2710 19 48, 2710 20 17 ili 2710 20 19; ili
(b)
svako tekuće gorivo - naftni derivat čijeg se manje od 65 % volumena (uključujući gubitke) destilira na temperaturi od 250 °C i čijeg se najmanje 85 % volumena (uključujući gubitke) destilira na temperaturi od 350 °C metodom ASTM D86;
20.
„prirodni plin” znači metan koji nastaje u prirodnim uvjetima s najviše 20 % (volumni udio) inertnih i drugih sastavnih dijelova;
21.
„teško loživo ulje” znači:
(a)
svako tekuće gorivo - naftni derivat obuhvaćeno oznakama KN od 2710 19 51 do 2710 19 68, 2710 20 31, 2710 20 35 ili 2710 20 39; ili
(b)
svako tekuće gorivo - naftni derivat, osim plinskog ulja kako je to definirano u točki 19., koje zbog svojih ograničenja u pogledu destiliranja pripada u kategoriju teških ulja namijenjenih uporabi kao gorivo i kod kojeg se manje od 65 % volumena (uključujući gubitke) destilira na temperaturi od 250 °C metodom ASTM D86. Ako je postupak destiliranja nemoguće odrediti metodom ASTM D86, naftni proizvod također se svrstava u kategoriju teških loživih ulja;
22.
„radni sati” znači vrijeme, izraženo u satima, tijekom kojeg uređaj za loženje radi i ispušta emisije u zrak, osim razdoblja uključivanja i isključivanja;
23.
„operater” znači svaka fizička ili pravna osoba koja upravlja radom uređaja za loženje ili ga kontrolira ili, ako je to predviđeno nacionalnim pravom, osoba na koju je prenesena ovlast donošenja ekonomskih odluka o tehničkom radu uređaja;
24.
„zona” znači dio državnog područja države članice koji je odredila sama država članica za potrebe procjene kvalitete zraka i upravljanja kvalitetom zraka, kao što je utvrđeno u Direktivi 2008/50/EZ.
Članak 4.
Akumuliranje
Kombinacija koju čine dva nova srednja uređaja za loženje ili više njih za potrebe ove Direktive smatra se jednim srednjim uređajem za loženje i njihova ulazna toplinska snaga zbraja se u svrhu izračuna ukupne ulazne toplinske snage uređaja u sljedećim slučajevima:
-
kada se otpadni plinovi takvih srednjih uređaja za loženje ispuštaju kroz zajednički dimnjak, ili
-
kada bi se, uzimajući u obzir tehničke i ekonomske čimbenike, otpadni plinovi takvih srednjih uređaja za loženje mogli, prema mišljenju nadležnog tijela, ispuštati kroz zajednički dimnjak.
Članak 5.
Dozvole i registracija
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da nijedan novi srednji uređaj za loženje ne radi ako nema dozvolu ili ako nije registriran.
2. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da, od 1. siječnja 2024., nijedan postojeći srednji uređaj za loženje s ulaznom toplinskom snagom većom od 5 MW ne radi ako nema dozvolu ili ako nije registriran.
Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da, od 1. siječnja 2029., niti jedan postojeći srednji uređaj za loženje s ulaznom toplinskom snagom manjom od ili jednakom 5 MW ne radi ako nema dozvolu ili ako nije registriran.
3. Države članice određuju postupak za izdavanje dozvole ili registraciju u odnosu na srednje uređaje za loženje. Ti postupci uključuju barem obvezu operatera da obavijesti nadležno tijelo o radu ili namjeri rada srednjeg uređaja za loženje te da dostavi barem informacije navedene u Prilogu I.
4. Nadležno tijelo registrira ili započinje postupak izdavanja dozvole za srednji uređaj za loženje u roku od mjesec dana od kada je operater pružio informacije iz stavka 3. Nadležno tijelo obavješćuje operatera o toj registraciji ili o početku postupka izdavanja dozvole.
5. Nadležno tijelo vodi registar s informacijama o svakom srednjem uređaju za loženje, uključujući informacije navedene u Prilogu I. i informacije dobivene u skladu s člankom 9. Postojeći srednji uređaji za loženje uvrštavaju se u registar od datuma registracije ili od datuma izdavanja dozvole u skladu s ovom Direktivom. Nadležno tijelo stavlja javnosti na raspolaganje informacije sadržane u registru, među ostalim i objavom na internetu, u skladu s Direktivom 2003/4/EZ.
6. Ne dovodeći u pitanje obvezu posjedovanja dozvole ili registracije srednjih uređaja za loženje, države članice u opća obvezujuća pravila mogu uključiti zahtjeve za određene kategorije srednjih uređaja za loženje. Ako su opća obvezujuća pravila donesena, dozvola ili registracija može jednostavno sadržavati upućivanje na takva pravila.
7. Za srednje uređaje za loženje koji su dio postrojenja obuhvaćenog poglavljem II. Direktive 2010/75/EU, smatra se da su zahtjevi iz ovog članka ispunjeni putem usklađenosti s tom direktivom.
8. Svaka dozvola koja je izdana ili svaka registracija koja je izvršena u skladu s drugim nacionalnim zakonodavstvom ili zakonodavstvom Unije može se kombinirati s dozvolom ili registracijom koja se zahtijeva na temelju stavka 1. tako da čini jednu dozvolu ili registraciju, pod uvjetom da ta jedna dozvola ili registracija sadržava informacije koje se zahtijevaju ovim člankom.
Članak 6.
Granične vrijednosti emisije
1. Ne dovodeći u pitanje poglavlje II. Direktive 2010/75/EU, prema potrebi granične vrijednosti emisije navedene u Prilogu II. ovoj Direktivi primjenjuju se na srednje uređaje za loženje.
Granične vrijednosti emisije navedene u Prilogu II. ne primjenjuju se na srednje uređaje za loženje smještene na Kanarskim otocima, u francuskim prekomorskim departmanima, na Azorima i na Madeiri. Dotične države članice određuju granične vrijednosti emisije za te uređaje kako bi se smanjile njihove emisije u zrak i potencijalni rizici za ljudsko zdravlje i okoliš.
2. Od 1. siječnja 2025. emisije SO2, NOx i krutih čestica u zrak iz postojećeg srednjeg uređaja za loženje ulazne toplinske snage iznad 5 MW ne smiju premašivati granične vrijednosti emisije navedene u Prilogu II. dijelu 1. tablicama 2. i 3.
Od 1. siječnja 2030. emisije SO2, NOx i krutih čestica u zrak iz postojećeg srednjeg uređaja za loženje ulazne toplinske snage manje od ili jednake 5 MW ne smiju premašivati granične vrijednosti emisije navedene u Prilogu II. dijelu 1. tablicama 1. i 3.
3. Države članice mogu izuzeti postojeće srednje uređaje za loženje koji ne rade više od 500 radnih sati godišnje, izraženo kao petogodišnji pomični prosjek, od obveze usklađenosti s graničnim vrijednostima emisije navedenima u Prilogu II. dijelu 1. tablicama 1., 2. i 3.
Države članice mogu povećati ograničenje iz prvog podstavka na 1 000 radnih sati u sljedećim izvanrednim situacijama odnosno izvanrednim okolnostima:
-
za proizvodnju rezervne energije na povezanim otocima u slučaju prekida glavnog izvora energije otoka,
-
za srednje uređaje za loženje korištene za proizvodnju topline u slučajevima iznimno hladnih vremenskih uvjeta.
U svim slučajevima navedenima u ovom stavku za uređaje u kojima se upotrebljavaju kruta goriva primjenjuje se granična vrijednost emisije za krute čestice od 200 mg/Nm3.
4. Postojeći srednji uređaji za loženje koji su dio SIS-a ili MIS-a moraju biti u skladu s graničnim vrijednostima emisije navedenima u Prilogu II. dijelu 1. tablicama 1., 2. i 3. od 1. siječnja 2030.
5. Do 1. siječnja 2030. države članice mogu izuzeti postojeće srednje uređaje za loženje s ulaznom toplinskom snagom većom od 5 MW od obveze usklađenosti s graničnim vrijednostima emisije navedenima u Prilogu II., pod uvjetom da je najmanje 50 % korisne topline proizvedene u uređaju, izraženo kao petogodišnji pomični prosjek, isporučeno u obliku pare ili vruće vode javnoj mreži za isporuku toplinske energije. Ako postoji takvo izuzeće, granične vrijednosti emisije koje utvrđuje nadležno tijelo ne smiju premašivati 1 100 mg/Nm3 za SO2 i 150 mg/Nm3 za krute čestice.
Do 1. siječnja 2030. države članice mogu izuzeti srednje uređaje za loženje u kojima se kao glavno gorivo upotrebljava kruta biomasa, a koji su smješteni u zonama u kojima je prema procjenama na temelju Direktive 2008/50/EZ osigurana sukladnost s graničnim vrijednostima iz te direktive, od obveze usklađenosti s graničnim vrijednostima emisije za krute čestice navedenima u Prilogu II. ovoj Direktivi. Ako postoji takvo izuzeće, granične vrijednosti emisije koje utvrđuje nadležno tijelo ne smiju premašivati 150 mg/Nm3 za krute čestice.
Nadležno tijelo u svakom slučaju osigurava da se ne uzrokuje značajno onečišćenje i da je postignuta visoka razina zaštite okoliša u cijelosti.
6. Do 1. siječnja 2030. države članice mogu izuzeti postojeće srednje uređaje za loženje s ulaznom toplinskom snagom većom od 5 MW koji se koriste za pokretanje stanica za komprimiranje plina potrebnih da se osigura sigurnost i zaštita nacionalnog sustava za transport plina, od obveze usklađenosti s graničnim vrijednostima emisije za NOx navedenima u Prilogu II. dijelu 1. tablici 3.
7. Od 20. prosinca 2018. emisije SO2, NOx i krutih čestica u zrak iz novog srednjeg uređaja za loženje ne smiju premašivati granične vrijednosti emisije navedene u Prilogu II. dijelu 2.
8. Države članice mogu izuzeti nove srednje uređaje za loženje koji ne rade više od 500 radnih sati godišnje, izraženo kao trogodišnji pomični prosjek, od obveze usklađenosti s graničnim vrijednostima emisije navedenima u Prilogu II. dijelu 2. Ako postoji takvo izuzeće, granična vrijednost emisije za krute čestice od 100 mg/Nm3 primjenjuje se za uređaje u kojima se upotrebljavaju kruta goriva.
9. U zonama ili dijelovima zona u kojima se ne poštuju granične vrijednosti kvalitete zraka utvrđene Direktivom 2008/50/EZ, države članice procjenjuju potrebu da se za pojedinačne srednje uređaje za loženje u tim zonama ili dijelovima zona primjenjuju strože granične vrijednosti emisije od onih navedenih u ovoj Direktivi, u sklopu izrade planova za kvalitetu zraka iz članka 23. Direktive 2008/50/EZ, uzimajući u obzir rezultate razmjene informacija iz stavka 10. ovog članka, pod uvjetom da bi primjena takvih graničnih vrijednosti emisije učinkovito doprinijela znatnom poboljšanju kvalitete zraka.
10. Komisija s državama članicama, uključenim industrijama i nevladinim organizacijama organizira razmjenu informacija o razinama emisija ostvarivima upotrebom najboljih raspoloživih tehnologija i tehnologija u nastanku i o povezanim troškovima.
Komisija objavljuje rezultate razmjene informacija.
11. Nadležno tijelo može odobriti, na rok od najviše šest mjeseci, izuzeće od obveze usklađenosti s graničnim vrijednostima emisije predviđenima u stavcima 2. i 7. za SO2 srednjem uređaju za loženje u kojem se uobičajeno upotrebljava gorivo s niskim udjelom sumpora u slučajevima kada operater ne može poštovati te granične vrijednosti emisije zbog prekida u opskrbi gorivom s niskim udjelom sumpora koji je posljedica ozbiljne nestašice.
Države članice obavješćuju Komisiju u roku od mjesec dana o svakom izuzeću odobrenom u skladu s prvim podstavkom.
12. Nadležno tijelo može odobriti izuzeće od obveze usklađenosti s graničnim vrijednostima emisije predviđenima u stavcima 2. i 7. u slučaju kada se u srednjem uređaju za loženje u kojem se upotrebljava isključivo plinovito gorivo iznimno, zbog naglog prekida u opskrbi plinom, mora pribjeći upotrebi drugih vrsta goriva te bi zbog toga uređaj morao biti opremljen sekundarnom opremom za smanjivanje emisija. Takvo se izuzeće odobrava na rok koji nije dulji od deset dana, osim ako operater nadležnom tijelu dokaže opravdanost duljeg roka.
Države članice obavješćuju Komisiju u roku od mjesec dana o svakom izuzeću odobrenom u skladu s prvim podstavkom.
13. Ako se u srednjem uređaju za loženje upotrebljavaju dvije ili više vrsta goriva, granična vrijednost emisije za svaku onečišćujuću tvar izračunava se:
(a)
uzimanjem granične vrijednosti emisije relevantne za svako pojedinačno gorivo kako je navedeno u Prilogu II.;
(b)
određivanjem ponderirane granične vrijednosti emisije za gorivo koja se dobije množenjem pojedinačne granične vrijednosti emisije iz točke (a) s ulaznom toplinskom snagom koju isporučuje svako gorivo i dijeljenjem umnoška zbrojem ulazne toplinske snage koju isporučuju sva goriva; i
(c)
agregiranjem ponderiranih graničnih vrijednosti emisije za gorivo.
Članak 7.
Obveze operatera
1. Države članice osiguravaju da operater provodi praćenje emisija najmanje u skladu s Prilogom III. dijelom 1.
2. Praćenje emisija srednjih uređaja za loženje u kojima se upotrebljava više vrsta goriva provodi se pri izgaranju goriva ili mješavine goriva koji će najvjerojatnije rezultirati najvišom razinom emisija i u razdoblju koje predstavlja uobičajene uvjete rada.
3. Operater vodi evidenciju svih rezultata praćenja i obrađuje ih na način koji omogućuje provjeru usklađenosti s graničnim vrijednostima emisije u skladu s pravilima navedenima u Prilogu III. dijelu 2.
4. U srednjim uređajima za loženje koji upotrebljavaju sekundarnu opremu za smanjivanje emisija radi zadovoljavanja graničnih vrijednosti emisija operater vodi evidenciju ili bilježi informacije kojima se dokazuje trajno učinkovito djelovanje te opreme.
5. Operater srednjeg uređaja za loženje čuva sljedeće:
(a)
dozvolu ili dokaz o registraciji od strane nadležnog tijela i, ako su relevantni, njihovu ažuriranu verziju i povezane informacije;
(b)
rezultate praćenja i informacije iz stavaka 3. i 4.;
(c)
prema potrebi, evidenciju radnih sati kako je navedeno u članku 6. stavku 3. i članku 6. stavku 8.;
(d)
evidenciju o vrsti i količinama goriva upotrijebljenih u uređaju i bilo kakvom neispravnom radu ili kvarovima sekundarne opreme za smanjivanje emisija;
(e)
evidenciju o neusklađenostima i poduzetim mjerama, kako je navedeno u stavku 7.
Podaci i informacije iz prvog podstavka točaka od (b) do (e) čuvaju se najmanje šest godina.
6. Bez nepotrebnog odgađanja operater stavlja nadležnom tijelu, na njegov zahtjev, podatke i informacije navedene u stavku 5. Nadležno tijelo može ih zahtijevati radi omogućavanja provjere usklađenosti sa zahtjevima iz ove Direktive. Nadležno tijelo podnosi takav zahtjev ako pripadnik javnosti zatraži pristup podatcima ili informacijama navedenima u stavku 5.
7. U slučaju neusklađenosti s graničnim vrijednostima emisije navedenima u Prilogu II. operater poduzima mjere potrebne da se osigura ponovna uspostava usklađenosti u najkraćem mogućem vremenu, ne dovodeći u pitanje mjere koje se zahtijevaju na temelju članka 8. Države članice utvrđuju pravila o vrsti, učestalosti i obliku informacija koje se odnose na slučajeve neusklađenosti, a koje operateri trebaju dostaviti nadležnom tijelu.
8. Operater pruža svu potrebnu pomoć nadležnom tijelu kako bi mu omogućio obavljanje inspekcija i pregleda na licu mjesta, uzimanje uzoraka i prikupljanje svih informacija potrebnih za obavljanje njegovih dužnosti za potrebe ove Direktive.
9. Operater nastoji da razdoblja uključivanja i isključivanja srednjeg uređaja za loženje traju što je moguće kraće.
Članak 8.
Provjera usklađenosti
1. Države članice osiguravaju da važeće vrijednosti za emisije utvrđene praćenjem u skladu s Prilogom III. ne premašuju granične vrijednosti emisije navedene u Prilogu II.
2. Države članice uspostavljaju djelotvoran sustav za provjeru usklađenosti sa zahtjevima ove Direktive, temeljen ili na inspekcijskom nadzoru okoliša ili na drugim mjerama.
3. U slučaju neusklađenosti, pored mjera koje poduzima operater u skladu s člankom 7. stavkom 7., države članice osiguravaju da nadležno tijelo zahtijeva od operatera da poduzme sve mjere potrebne da se ponovna uspostava usklađenosti osigura bez nepotrebnog odgađanja.
Ako neusklađenost uzrokuje značajno pogoršanje kvalitete zraka na lokalnoj razini, rad srednjeg uređaja za loženje suspendira se dok se usklađenost ponovno ne uspostavi.
Članak 9.
Izmjene na srednjim uređajima za loženje
Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da operater bez nepotrebnog odgađanja obavijesti nadležno tijelo o svakoj planiranoj izmjeni na srednjem uređaju za loženje koja bi mogla utjecati na primjenjive granične vrijednosti emisije.
Nadležno tijelo na odgovarajući način ažurira dozvolu odnosno registraciju.
Članak 10.
Nadležna tijela
Države članice određuju tijela nadležna za izvršavanje obveza koje proizlaze iz ove Direktive.
Članak 11.
Izvješćivanje
1. Države članice do 1. listopada 2026. te do 1. listopada 2031. podnose izvješće Komisiji s kvalitativnim i kvantitativnim informacijama o provedbi ove Direktive, o svim poduzetim radnjama za provjeru usklađenosti rada srednjih uređaja za loženje s ovom Direktivom i o svim radnjama za osiguranje njezine provedbe.
Prvo izvješće iz prvog podstavka obuhvaća procjenu ukupnih godišnjih emisija SO2, NOx i krutih čestica iz srednjih uređaja za loženje, razvrstanih po vrsti uređaja, vrsti goriva i kapacitetu.
2. Države članice također podnose izvješće Komisiji do 1. siječnja 2021. s procjenom ukupnih godišnjih emisija CO i svim raspoloživim informacijama o koncentraciji emisija CO iz srednjih uređaja za loženje, razvrstanih po vrsti goriva i kapacitetu.
3. Za potrebe izvješćivanja iz stavaka 1. i 2. Komisija državama članicama stavlja na raspolaganje elektronički sustav izvješćivanja.
Komisija putem provedbenih akata određuje tehničke formate za izvješćivanje kako bi se obveze država članica u pogledu izvješćivanja o informacijama iz stavaka 1. i 2. ovog članka pojednostavile i učinile učinkovitijima. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 15.
4. Komisija, u roku od dvanaest mjeseci od primitka izvješća država članica u skladu sa stavkom 1. ovog članka te uzimajući u obzir informacije koje su stavljene na raspolaganje u skladu s člankom 6. stavcima 11. i 12., podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Komisiji u obavljanju njezinih zadaća u skladu sa stavcima 3. i 4. pomaže Europska agencija za okoliš.
Članak 12.
Preispitivanje
1. Komisija do 1. siječnja 2020. preispituje napredak u vezi s energetskom učinkovitošću srednjih uređaja za loženje i procjenjuje koristi postavljanja minimalnih standarda energetske učinkovitosti u skladu s najboljim raspoloživim tehnikama.
2. Komisija do 1. siječnja 2023. procjenjuje potrebu da se preispitaju odredbe o uređajima koji su dio SIS-a ili MIS-a te Prilog II. dio 2., na temelju najsuvremenijih tehnologija.
U sklopu tog preispitivanja Komisija također procjenjuje postoji li za određene ili sve vrste srednjih uređaja za loženje potreba za reguliranjem emisija CO.
Nakon toga preispitivanje se provodi svakih deset godina i obuhvaća procjenu je li prikladno postaviti strože granične vrijednosti emisije, posebice za nove srednje uređaje za loženje.
3. Komisija dostavlja izvješće o rezultatima preispitivanja iz stavaka 1. i 2. Europskom parlamentu i Vijeću, prema potrebi popraćeno zakonodavnim prijedlogom.
Članak 13.
Izmjene prilogâ
Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 14. radi prilagodbe Priloga III. dijela 2. točke 2. tehničkom i znanstvenom napretku.
Članak 14.
Izvršavanje delegiranih ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 13. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od pet godina od 18. prosinca 2015. Komisija izrađuje izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije devet mjeseci prije kraja razdoblja od pet godina. Delegiranje ovlasti prešutno se produljuje za razdoblja jednakog trajanja, osim ako se Europski parlament ili Vijeće tom produljenju usprotive najkasnije tri mjeseca prije kraja svakog razdoblja.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 13. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv počinje proizvoditi učinke sljedećeg dana od dana objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 13. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne podnesu nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće podnijeti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 15.
Postupak odbora
1. Komisiji pomaže odbor osnovan člankom 75. stavkom 1. Direktive 2010/75/EU. Navedeni odbor jest odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Pri upućivanju na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
3. Ako odbor ne da nikakvo mišljenje, Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta i primjenjuje se članak 5. stavak 4. treći podstavak Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 16.
Sankcije
Države članice utvrđuju pravila o sankcijama primjenjivima na kršenje nacionalnih odredbi donesenih u skladu s ovom Direktivom i poduzimaju sve potrebne mjere da bi osigurale provedbu tih pravila. Predviđene sankcije moraju biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće. Države članice o tim odredbama obavješćuju Komisiju najkasnije 19. prosinca 2017. te je bez odgode obavješćuju o svakoj naknadnoj izmjeni koja na njih utječe.
Članak 17.
Prenošenje
1. Države članice stavljaju na snagu zakone i druge propise koji su potrebni radi usklađivanja s ovom Direktivom do 19. prosinca 2017. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
Kada države članice donose te odredbe, one sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se na nju upućuje prilikom njihove službene objave. Načine tog upućivanja određuju države članice.
2. Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 18.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 19.
Adresati
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 25. studenoga 2015.