РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/171 НА КОМИСИЯТА
от 4 февруари 2015 година
относно някои аспекти на процедурата за лицензиране на железопътни предприятия
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. за създаване на единно европейско железопътно пространство (1), и по-специално член 17, параграф 5 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В Препоръката на Комисията от 7 април 2004 г. относно използването на общ европейски формат за лицензионните документи, издавани в съответствие с Директива 95/18/ЕО относно лицензирането на железопътните предприятия (2) бе препоръчано да се използва стандартен формат за лицензионните документи, издавани от националните лицензиращи органи.
(2)
В съответствие с член 23 от Директива 2012/34/ЕС издаваните от националните лицензиращи органи лицензи са валидни за цялата територия на ЕС. Националните лицензиращи органи следва да информират Европейската железопътна агенция за издадените лицензи, лицензите със спряно действие, отнетите или изменените лицензи, а Европейската железопътна агенция следва съответно да уведомява останалите държави членки. Използването на общ образец за лиценза би улеснило работата на националните лицензиращи органи и на Европейската железопътна агенция и би осигурило по-лесен достъп до информация за лицензите, по-специално на лицензиращите органи на други държави членки и на управителите на инфраструктура.
(3)
Цялата необходима информация, удостоверяваща че дадено железопътно предприятие е редовно лицензирано за определен вид железопътни транспортни услуги, може да бъде събрана в стандартизиран документ. Стандартният образец за лицензионен документ би улеснил публикуването на цялата съответна информация относно лицензите на уебсайта на Европейската железопътна агенция. В бъдеще би могло стандартният формат да бъде изменян в зависимост от опита при неговото използване и от възникването на потребности за допълнителна информация относно лицензите.
(4)
Възможно е условията, при които могат да бъдат изпълнени изискванията по член 22 от Директива 2012/34/ЕС във връзка с покритието на гражданската отговорност, да се различават в различните държави членки, в зависимост от националното законодателство. Данните, че железопътното предприятие е в съответствие с тези национални изисквания, следва да бъдат представени в приложение към лицензионния документ. За тази цел следва да се използва стандартният образец за това приложение. В случай че железопътното предприятие желае да изпълнява своите дейности в две или повече държави членки, покритието на гражданската отговорност във всяка от тези държави членки следва да бъде посочено в допълнително приложение, издадено от лицензиращия орган в съответната допълнителна държава членка, където железопътното предприятие желае да оперира.
(5)
Лицензиращите органи биха могли да намаляват своите административни разходи, размера на лицензионните такси и времето за вземане на решение по заявленията за лиценз, ако бързо обменят необходимите данни с други органи и други публични или частни институции.
(6)
Поради малката степен на промени в пазара в някои държави членки не се вземат лицензионни решения в течение на една или повече последователни години. В същото време високите такси биха могли да представляват препятствие за навлизането на железопътни предприятия на пазара.
(7)
Кандидатстващите за нов лиценз железопътни предприятия следва да са поставени при не по-малко благоприятни условия в сравнение със железопътните предприятия, които вече оперират на пазара.
(8)
Следва да бъдат намалени излишните административни натоварвания, налагани върху лицензиращите органи и предприятията, като стриктно се ограничат изискванията във връзка с условията, определени в Директива 2012/34/ЕС.
(9)
Лицензиращите органи не са длъжни да изискват лицензионна такса от железопътните предприятия. При все това, държавите членки могат да решат да налагат такава такса за дейностите, извършвани от лицензиращите органи при проучването на заявленията. В такъв случай лицензионната такса следва да бъде недискриминационна, да се събира реално от всички кандидатстващи за лиценз предприятия и да се базира на действителното работно натоварване на лицензиращия орган. Ако лицензионната такса надхвърля 5 000 EUR, лицензиращият орган следва да посочи в известието за плащане на таксата броя на изразходваните човекочасове и на направените разходи.
(10)
В опит да бъдат създадени равноправни условия за железопътните предприятия с Директива 2012/34/ЕС бяха отменени някои разпоредби, които не са съвместими със засилване на пазарните условия, и се изисква железопътните предприятия да бъдат застраховани или да имат адекватни гаранции при пазарни условия. Лицензиращите органи следва да бъдат приканени да проверяват, съвместно с други органи на държавите членки, прилагането на така ревизираните условия.
(11)
Предоставянето на лиценз на железопътно предприятие не трябва да зависи от това дали предприятието притежава сертификат за безопасност по член 10 от Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3).
(12)
Новите железопътни предприятия имат критично важно значение за конкуренцията, но те биха могли да имат практически трудности при представянето на документация за тяхната финансова стабилност, даваща възможност за реалистични допускания за период от 12 месеца напред, в съответствие с член 20, параграфи 1 и 2 от Директива 2012/34/ЕС. Докато по отношение на някои по-малки въздушни превозвачи законодателите на ЕС са предвидили възможност за опростено доказване съгласно член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета (4), по отношение на кандидатстващите за лиценз железопътни предприятия при процедурата за издаване на лиценз тези практически трудности могат да бъдат взети предвид чрез облекчаване на процедурата за доказване на финансова стабилност.
(13)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета, създаден съгласно член 62, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
В настоящия регламент са формулирани подробни указания за използването на общ образец за лицензионния документ. Освен това, в регламента са определени и някои аспекти на процедурата за предоставяне на лиценз.
Член 2
Определения
За целите по настоящия регламент „лицензионен документ“ означава попълненият и надлежно подписан общ образец, определен в приложение I и приложение II към настоящия регламент, който се подава в Европейската железопътна агенция.
Член 3
Употребата на общия образец за лицензионен документ
1. При издаването на лицензи съгласно глава III от Директива 2012/34/ЕС трябва да бъде използван стандартният формат, определен в приложение I и приложение II към настоящия регламент.
В случай на издаване на нов лиценз лицензиращият орган определя ЕО нотификационен номер на лиценза в съответствие с хармонизираната система за номериране, наречена Европейски идентификационен номер (EIN), както е зададена в допълнение 2 към Решение 2007/756/ЕО на Комисията (5).
Всеки път когато се издава лиценз или се изменя лиценз по начин, засягащ лицензионния документ, или се спира действието на лиценз, или той се отнема, или се заменя с временен лиценз, лицензиращият орган издава лицензионен документ въз основа на горепосочения формат.
2. Лицензиращите органи съответно уведомяват Европейската железопътна агенция в съответствие с член 24, параграф 8 от Директива 2012/34/ЕС, като предоставят копие на лицензионния документ в съответствие с договорения между тях комуникационен протокол.
3. Информацията относно финансовото покритие на гражданската отговорност по член 22 от Директива 2012/34/ЕС се посочва в приложението към лицензионния документ, като се използва стандартният формат, определен в приложение II към настоящия регламент. Приложението към лицензионния документ се прилага от издаващия лиценза орган. Номерът на това приложение трябва да е номер едно (1).
4. Чрез информацията, дадена в приложенията за отговорността, определена в приложение II към настоящия регламент, лицензиращият орган в дадена държава членка или даден управител на инфраструктура може да провери дали покритието на гражданската отговорност, направено от съответното железопътно предприятие и одобрено от други лицензиращи органи, е достатъчно в тази държава членка. Ако лицензиращият орган прецени, че размерът на покритието е недостатъчен, той може да поиска от железопътното предприятие да осигури допълнително покритие. Железопътното предприятие е длъжно да предостави на лицензиращия орган изискваната информация за неговото покритие.
5. След като лицензиращият орган бъде удовлетворен по отношение на покритието, той съответно информира Европейската железопътна агенция като актуализира съществуващо приложение, изпратено от лицензиращ орган на същата държава членка, или като добави следващо приложение към лиценза, като за тази цел използва стандартния формат съгласно приложение II към настоящия регламент и означи съответното приложение със следващия пореден номер (2, 3, 4 и т.н.).
6. Във всяко приложение, отнасящо се за отговорността, се посочват сумата, обхватът - например географският обхват или видът на услугите, началната дата и, ако е приложимо, крайната дата на покритието. Във всяко приложение се посочва нотификационният номер на лиценза, за да има ясна връзка с лицензираното железопътно предприятие. Ако бъде информиран за промяна в покритието за гражданската отговорност, лицензиращият орган издава актуализирано приложение и го изпраща на Европейската железопътна агенция.
Член 4
Лицензионни такси
Държавите членки могат да изискват лицензионна такса за прегледа на всяко заявление. Лицензионните такси трябва да се начисляват по недискриминиращ начин.
Член 5
Някои аспекти във връзка с изискванията за покритие на гражданската отговорност и адекватни гаранции
1. Лицензиращият орган публикува минимално изискваните равнища на покритието, включително в случай че размерът на този вид покритие е определен в националното законодателство.
2. Лицензиращият орган не може да изисква влизане на покритието в сила преди железопътното предприятие да започне своите влакови операции.
3. Най-късно до 25 август 2015 г. издалият лиценза лицензиращ орган трябва да изиска от всички лицензирани железопътни предприятия данни за равнището и обхвата на тяхното съществуващо покритие за отговорността в случай на произшествия освен ако те не са сключили застраховка или лицензиращият орган вече има тази информация. Също така лицензиращият орган може да изисква от железопътните предприятия съответни данни, в случай че се съмнява дали тяхното покритие съответства на изискванията по член 22 от Директива 2012/34/ЕС.
4. Ако предприятието вместо да докаже, че е адекватно застраховано, изясни че разполага с адекватни гаранции в ролята на покритие, лицензиращият орган трябва, ако е уместно след консултация с регулаторния орган, да проучи дали условията, при които предприятието е получило такива гаранции, съответстват на пазарните условия, които биха били получени от всяко друго предприятие със същото равнище на финансово състояние и рискова експозиция.
5. Ако лицензиращият орган спре действието на лиценз съгласно член 24, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС или предостави временен лиценз съгласно член 24, параграф 3 от цитираната директива, той трябва съответно да информира всички останали компетентни органи, посочени в Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета (6), за които знае, че съответното железопътно предприятие е договорило с тях изпълнението на услуги. Ако лицензиращият орган има съмнения по отношение на съответствието на гаранциите за покриване на отговорности с правилата на ЕС относно държавната помощ, той може да изпрати необходимата информация на органите, отговарящи за контрола на прилагането на правилата за държавната помощ.
Член 6
Връзка със сертификатите за безопасност
1. Предоставянето на лиценз не може да зависи от това дали съответното предприятие има сертификат за безопасност по член 10 от Директива 2004/49/ЕО.
2. Ако предприятието притежава сертификат за безопасност, лицензиращият орган не проверява при предоставянето на лиценз изискванията за сертификат за безопасност.
Член 7
Някои аспекти на процедурата за предоставяне на лиценз
1. В срок от един месец след получаването на съответно заявление, лицензиращият орган или информира предприятието, че документацията е пълна, или иска допълнителна информация. При изключителни обстоятелства този срок може да бъде удължен с две седмици, за което предприятието трябва да бъде съответно информирано. В срок от максимум един месец след като бъде получена допълнителната информация, лицензиращият орган информира предприятието дали документацията е пълна.
2. Лицензиращият орган може да изисква наличието само на такива документи, които са посочени в глава III от Директива 2012/34/ЕС, или се изискват съгласно националното законодателство. Също така, лицензиращият орган трябва да публикува списък на всички необходими документи и тяхното съдържание и не може да изисква от предприятията каквито и да са допълнителни документи. Ако списъкът е актуализиран и новият списък е публикуван, предприятията все още могат да се съобразяват с предходния списък по отношение на заявленията, подадени преди актуализацията.
3. По отношение на предприятия с годишни приходи от железопътни транспортни дейности под 5 милиона евро лицензиращият орган би могъл да смята за изпълнено изискването по отношение на способността на предприятието да посрещне своите действителни и потенциални задължения за период от 12 месеца от началото на работата в съответствие с член 20, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС, ако предприятието може да докаже, че неговият нетен капитал е поне 100 000 EUR, или възлиза на сума, съгласувана с регулаторния орган. Лицензиращият орган публикува размера на тази сума.
Член 8
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент се прилага от 16 юни 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 4 февруари 2015 година.
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2015/171
оd 4. veljače 2015.
o određenim aspektima postupka izdavanja dozvola željezničkim prijevoznicima
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2012/34/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o uspostavi jedinstvenog Europskog željezničkog prostora (1), a posebno njezin članak 17. stavak 5.,
budući da:
(1)
Preporukom Komisije od 7. travnja 2004. o uporabi jedinstvenog europskog formata za dokumente dozvola koje su izdane u skladu s Direktivom Vijeća 95/18/EZ o izdavanju dozvola željezničkim prijevoznicima (2) preporučuje se korištenje standardnog formata za dokumente dozvola koje izdaju nacionalna tijela za izdavanje dozvola.
(2)
U skladu s člankom 23. Direktive 2012/34/EU, dozvole koju izdaju državna tijela za izdavanje dozvola valjane su na cijelom državnom području Unije. Nacionalna tijela nadležna za izdavanje dozvola trebaju obavijestiti Europsku agenciju za željeznice o dozvolama koje su izdane, privremeno oduzete, ukinute ili izmijenjene, a ona mora o tome obavijestiti ostale države članice. Standardnim obrascem za dozvolu bi se olakšao rad nacionalnih tijela za izdavanje dozvola i Europske agencije za željeznice i olakšao pristup informacijama o dozvolama svim zainteresiranim strankama, posebno tijelima za izdavanje dozvola drugih država članica i upraviteljima infrastrukture.
(3)
Svi potrebni podaci koji potvrđuju da određeni željeznički prijevoznik ima dozvolu za redovito obavljanje određene vrste usluge željezničkog prijevoza mogu biti sadržani u standardiziranom dokumentu. Standardnim obrascem za dokument dozvole olakšat će se objavljivanje svih relevantnih informacija o dozvolama na internetskoj stranici Europske agencije za željeznice. Standardni format može se promijeniti u budućnosti ovisno o iskustvima u njegovoj uporabi i razvoju potreba za dodatnim informacijama o dozvolama.
(4)
Uvjeti pod kojima se može ispunjavati zahtjeve iz članka 22. Direktive 2012/34/EU koji se odnose na osiguranje od građanskopravne odgovornosti mogu se razlikovati među državama članicama, ovisno o nacionalnom pravu. Dokaz da željeznički prijevoznik ispunjava te nacionalne zahtjeve treba biti dostupan u prilogu dokumenta dozvole. Za tu svrhu treba koristiti standardni obrazac priloga. U slučaju da željeznički prijevoznik želi obavljati svoju djelatnost u dvije ili više država članica, osiguranje od građanskopravne odgovornosti za svaku od tih država članica treba biti navedeno u dodatnom prilogu koji izdaje tijelo za izdavanje dozvola u dodatnoj državi članici u kojoj taj željeznički prijevoznik želi poslovati.
(5)
Tijela za izdavanje dozvola mogla bi smanjiti svoje administrativne troškove, iznos pristojbi za izdavanje dozvola i vrijeme potrebno za donošenje odluke o zahtjevu za dozvolu ako promptno razmjenjuju potrebne podatke s drugim tijelima i drugim javnim ili privatnim subjektima.
(6)
Budući da na tržištu ima vrlo malo promjena, u nekim državama članicama ne donose se odluke o dozvolama po godinu dana ili više godina zaredom. U isto vrijeme, visoke pristojbe mogu predstavljati prepreku za ulazak željezničkih prijevoznika na tržište.
(7)
Željeznički prijevoznici koji podnose zahtjev za novu dozvolu ne bi trebali imati nepovoljniji tretman u pogledu uvjeta licenciranja od željezničkih prijevoznika koji već posluju na tržištu.
(8)
Nepotrebna administrativna opterećenja nametnuta tijelima za izdavanje dozvola i prijevoznicima trebaju se smanjiti strogim ograničavanjem zahtjeva na uvjete koji su navedeni u Direktivi 2012/34/EU.
(9)
Tijela za izdavanje dozvola nisu obvezna tražiti pristojbu za izdavanje dozvole od željezničkog prijevoznika. Međutim, države članice mogu uvesti takvu pristojbu, u svrhu naplaćivanja rada koji tijela za izdavanje dozvola troše na razmatranje zahtjeva. U tom slučaju pristojba za izdavanje dozvole treba biti nediskriminirajuća, zaista naplaćena svim prijevoznicima koji podnose zahtjev za izdavanje dozvole te se temeljiti na stvarnom radu tijela za izdavanje dozvola. Ako pristojba za izdavanje dozvole premašuje 5 000 EUR, tijelo za izdavanje dozvola treba upisati broj uloženih radnih sati i troškove u račun za dozvolu.
(10)
Kako bi se stvorili ravnopravni uvjeti za tržišno natjecanje između željezničkih prijevoznika, Direktivom 2012/34/EU stavljene su izvan snage određene odredbe koje nisu u skladu s poboljšavanjem tržišnih uvjeta, pri čemu željeznički prijevoznici moraju biti osigurani ili imati odgovarajuća jamstva po tržišnim uvjetima. Tijela za izdavanje dozvola treba pozvati na provjeru provedbe revidiranih uvjeta u suradnji s drugim tijelima država članica.
(11)
Izdavanje dozvole željezničkom prijevozniku ne bi trebalo biti uvjetovano rješenjem o sigurnosti iz članka 10. Direktive 2004/49/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (3).
(12)
Novi željeznički prijevoznici nužni su za tržišno natjecanje, ali u praksi mogu imati teškoća pri pružanju podataka o solventnosti koji bi im omogućili da postave realistična očekivanja za razdoblje od sljedećih 12 mjeseci u skladu s člankom 20. stavkom 1. i 2. Direktive 2012/34/EU. Iako je zakonodavstvom EU-a predviđena mogućnost pojednostavljenog dokaza za određene manje zračne prijevoznike u skladu s člankom 5. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 1008/2008 (4), u postupku za dobivanje dozvole mogu se uzeti u obzir te praktične teškoće ublažavanjem postupka dokazivanja solventnosti za željezničke prijevoznike koji podnose zahtjev za izdavanje dozvole.
(13)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Odbora osnovanog u skladu s člankom 62. stavkom 1. Direktive 2012/34/EU,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet
Ovom Uredbom utvrđuju se detalji za korištenje standardnog obrasca za dokument dozvole. Njome se utvrđuju i određeni aspekti postupka za izdavanje dozvola.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe, „dokument dozvole” znači propisno ispunjeni i potpisani standardni obrazac, kako je utvrđeno u Prilogu I. i Prilogu II. ovoj Uredbi, koji se mora dostaviti Europskoj agenciji za željeznice.
Članak 3.
Uporaba standardnog obrasca za dokument dozvole
1. Za dozvole izdane u skladu s poglavljem III. Direktive 2012/34/EU koristi se standardni format iz Priloga I. i II. ovoj Uredbi.
U slučaju izdavanja nove dozvole, tijelo za izdavanje dozvola dodjeljuje broj obavijesti o ispostavljanju dozvole EZ-a u skladu s usklađenim brojčanim sustavom koji se naziva Europski identifikacijski broj (EIN), kako je utvrđeno u Dodatku 2. Odluci Komisije 2007/756/EZ (5).
Svaki put kad se dozvola izda, izmijeni na način koji je bitan za dokument dozvole, privremeno oduzme, ukine ili zamijeni privremenom dozvolom, tijelo za izdavanje dozvola izdaje dokument dozvole na temelju ovog formata
2. Tijela za izdavanje dozvola o tome obavješćuju Europsku agenciju za željeznice u skladu s člankom 24. stavkom 8. Direktive 2012/34/EU i dostavljaju kopiju dokumenta dozvole, kako je predviđeno u dogovorenom protokolu za komunikaciju.
3. Informacije o financijskom osiguranju od građanskopravne odgovornosti, navedene u članku 22. Direktive 2012/34/EU, navode se u prilogu dokumenta dozvole korištenjem standardnog formata iz Priloga II. ovoj Uredbi. Tijelo koje izdaje dozvolu mora uz dokument dozvole dodati prilog. Taj se prilog označava brojem jedan (1).
4. Na temelju informacija dostavljenih u okviru priloga o odgovornosti, kako je utvrđeno u Prilogu II. ovoj Uredbi tijelo za izdavanje dozvola u određenoj državi članici ili upravitelj infrastrukture može provjeriti je li osiguranje od građanskopravne odgovornosti željezničkog prijevoznika dovoljno u toj državi članici. Ako tijelo za izdavanje dozvola odluči da je razina pokrića nedovoljna može zatražiti od željezničkog prijevoznika da sklopi dodatno osiguranje. Željeznički prijevoznik dužan je tijelu za izdavanje dozvola dostaviti tražene podatke o svojoj razini pokrića osiguranjem.
5. Ako je tijelo za izdavanje dozvola zadovoljno razinom pokrića, ono obavješćuje Europsku agenciju za željeznice i ažurira postojeći prilog koji je poslalo tijelo za izdavanje dozvola te iste države članice ili dodaje još jedan prilog dozvoli korištenjem standardnog formata tog Priloga II. i tom prilogu dodjeljuje sljedeći broj (2, 3, 4 itd.).
6. U prilogu za svako osiguranje od odgovornosti mora se navesti iznos, područje primjene, kao što je geografsko područje ili vrsta usluga te datum od kada osiguranje teče i, ako je primjenjivo, datum isteka osiguranja. Broj obavijesti o ispostavljanju dozvole navodi se u svakom prilogu kako bi se ustanovila jasna veza s licenciranim željezničkim prijevoznikom. Tijelo za izdavanje dozvola ispostavlja ažurirani prilog kad ga se obavijesti o izmjeni u osiguranju od građanskopravne odgovornosti i dostavlja taj prilog Europskoj agenciji za željeznice.
Članak 4.
Pristojbe za izdavanje dozvole
Države članice mogu zatražiti pristojbu za razmatranje svakog zahtjeva. Pristojbe za izdavanje dozvole moraju se primjenjivati na nediskriminirajući način.
Članak 5.
Određeni aspekti koji se tiču zahtjeva za osiguranje od građanskopravne odgovornosti i odgovarajućih jamstava
1. Tijelo za izdavanje dozvola mora objaviti kolika je najmanja potrebna razina pokrića, i u situaciji kad je iznos takvog pokrića propisan u nacionalnom pravu.
2. Tijelo za izdavanje dozvola ne može zahtijevati da početak razdoblja pokrića bude prije nego što željeznički prijevoznik započne s obavljanjem djelatnosti željezničkog prijevoza.
3. Najkasnije 25. kolovoza 2015. tijelo za izdavanje dozvola koje je izdalo dozvolu mora od svih željezničkih prijevoznika kojima je dozvola izdana zatražiti dokaze o razini i opsegu postojećeg pokrića za slučaj nesreće, osim ako su ugovorili osiguranje ili nadležno tijelo već ima te podatke. Ono može također zatražiti takav dokaz od željezničkih prijevoznika ako sumnja u to udovoljava li njihovo osiguranje zahtjevima iz članka 22. Direktive 2012/34/EU.
4. Ako prijevoznik ne dokaže da je primjereno osiguran, ali posjeduje odgovarajuća jamstva za pokriće, tijelo za izdavanje dozvola, prema potrebi nakon savjetovanja s regulatornim tijelom, provjerava odgovaraju li uvjeti pod kojima je prijevoznik takva jamstva dobio uvjetima koje bi na tržištu dobio bilo koji drugi prijevoznik iste razine financijskih sposobnosti i izloženosti riziku.
5. Ako tijelo za izdavanje dozvola privremeno oduzme dozvolu u skladu s člankom 24. stavkom 1. Direktive 2012/34/EU, ili odobri privremenu dozvolu u skladu s člankom 24. stavkom 3. navedene Direktive, ono obavješćuje sva druga nadležna tijela navedena u Uredbi (EZ) br. 1370/2007 Europskog parlamenta i Vijeća (6) za koja zna da su ugovorila usluge sa željezničkim prijevoznikom. Ako tijelo za izdavanje dozvola gaji sumnje u vezi s usklađenošću jamstava za pokrivanje obveza s propisima Unije o državnim potporama, ono može dostaviti potrebne informacije nadležnim tijelima koja su odgovorna za kontrolu takvih pravila o državnim potporama.
Članak 6.
Povezanost s rješenjima o sigurnosti
1. Odobravanje dozvole ne može biti uvjetovano time da prijevoznik posjeduje rješenje o sigurnosti iz članka 10. Direktive 2004/49/EZ.
2. Ako prijevoznik posjeduje rješenje o sigurnosti, tijelo za izdavanje dozvola pri odobravanju dozvole ne provjerava zahtjeve za rješenja o sigurnosti.
Članak 7.
Određeni aspekti postupka izdavanja dozvole
1. U roku od mjesec dana od primitka zahtjeva, tijelo za izdavanje dozvola mora željezničkom prijevozniku javiti da je dokumentacija potpuna ili zatražiti dodatne informacije. Ovaj se rok može produljiti za dva tjedna pod iznimnim okolnostima i prijevoznika se o tome mora obavijestiti. Čim se dobiju dodatne informacije, tijelo za izdavanje dozvola u roku od maksimalno mjesec dana obavješćuje prijevoznika o tome je li dokumentacija potpuna.
2. Tijelo za izdavanje dozvola može zatražiti samo dokumente iz poglavlja III. Direktive 2012/34/EU ili one koji se zahtijevaju nacionalnim zakonodavstvom. Tijelo za izdavanje dozvola objavljuje popis svih dokumenata i njihov sadržaj i ne smije tražiti nikakve dodatne dokumente od prijevoznika. Ako se popis ažurira i objavi, prijevoznici se mogu i dalje osloniti na prijašnji popis za prijave podnesene prije ažuriranja.
3. Za poduzeća s godišnjim prihodom od manje od 5 milijuna EUR od aktivnosti željezničkog prijevoza, tijelo za izdavanje dozvola može smatrati da je zahtjev s obzirom na njihovu sposobnost ispunjavanja stvarnih i potencijalnih obveza u razdoblju od 12 mjeseci od početka obavljanja djelatnosti u skladu s člankom 20. stavkom 1. Direktive 2012/34/EU ispunjen ako prijevoznik može pokazati da je njegovo neto stanje kapitala najmanje 100 000 EUR ili drugi iznos koji je sporazumno utvrđen s regulatornim tijelom. Tijelo za izdavanje dozvola objavljuje taj iznos.
Članak 8.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova se Uredba primjenjuje od 16. lipnja 2015.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 4. veljače 2015.