ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 149/2013 НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с регулаторните технически стандарти относно споразуменията за непряк клиринг, задължението за клиринг, публичния регистър, достъпа до място за търговия, нефинансовите контрагенти и техниките за намаляване на риска за договори за извънборсови деривати, които не са преминали през клиринг чрез централен контрагент
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взе предвид Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции (2), и по-специално член 4, параграф 4, член 5, параграф 1, член 6, параграф 4, член 8, параграф 5, член 10, параграф 4 и член 11, параграф 14 от него,
като има предвид, че:
(1)
Следва да бъде създадена нормативна уредба, която включва правила, приложими към задължението за клиринг, неговото прилагане, възможните изключения и техники за намаляване на риска, които трябва да бъдат утвърдени, когато не е възможен клиринг чрез централен контрагент (ЦК). За да се гарантира съгласуваност между разпоредбите, които следва да влязат в сила едновременно, и за способстване прилагането на цялостен подход, както и за осигуряване на ефективен достъп на заинтересованите страни и по-специално на тези, за които се отнасят задълженията, е желателно повечето регулаторни технически стандарти, изисквани съгласно дял II от Регламент (ЕС) № 648/2012, да бъдат включени в един-единствен регламент.
(2)
С оглед на глобалния характер на пазара на извънборсови деривати настоящият регламент следва да вземе под внимание съответните договорени на международно равнище насоки и препоръки за реформи на пазара на извънборсови деривати и задължителния клиринг, както и свързаните с тях правила, разработени в други юрисдикции. По-специално нормативната база за определяне на задължението за клиринг взема предвид изискванията за задължителен клиринг, публикувани от Международната организация на комисиите по ценни книжа. Това ще подпомогне, доколкото е възможно, сближаването с подходите в други юрисдикции.
(3)
С цел ясно определяне на ограничен брой понятия, които произтичат от Регламент (ЕС) № 648/2012, както и за уточняване на техническите условия, необходими за разработването на този технически стандарт, следва да бъдат дефинирани редица термини.
(4)
Споразуменията за непряк клиринг не следва да излагат ЦК, клирингов член, клиент или непряк клиент на допълнителен риск от контрагента, а активите и позициите на непрекия клиент следва да се ползват от подходящо ниво на защита. Поради това е важно всички видове споразумения за непряк клиринг да отговарят на минимални изисквания за гарантиране на тяхната сигурност. За тази цел страните, участващи в споразумения за непряк клиринг, следва да имат определени задължения. Тези споразумения се простират и отвъд договорните отношения между непреки клиенти и клиент на клирингов член, който предоставя непреки клирингови услуги.
(5)
Регламент (ЕС) № 648/2012 изисква ЦК да представлява определена система съгласно Директива 98/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 1998 г. относно окончателността на сетълмента в платежните системи и в системите за сетълмент на ценни книжа (3). Това предполага, че клиринговите членове на ЦК следва да отговарят на изискванията за участниците по смисъла на посочената директива. Следователно, за да се гарантира равностойно равнище на защита по отношение на непреките клиенти, както предоставеното на клиентите по Регламент (ЕС) № 648/2012, е необходимо да се подсигури, че клиентите, предоставящи непреки клирингови услуги, са кредитни институции, инвестиционни посредници или еквивалентни кредитни институции/инвестиционни посредници от трета държава.
(6)
Споразуменията за непряк клиринг следва да бъдат договорени по начин, който при неплатежоспособност гарантира на непреките клиенти същото равнище на защита, с каквото се ползват преките клиенти. След изпадане в неплатежоспособност на клирингов член, който е ангажиран със споразумение за непряк клиринг, непреките клиенти следва да бъдат включени в прехвърлянето на позициите на клиентите към друг клирингов член съобразно изискванията за преносимост, установени в членове 39 и 48 от Регламент (ЕС) № 648/2012. Следва да бъдат предвидени също така и подходящи предпазни мерки в случай на изпадане в несъстоятелност на клиенти, които са включени в самите споразумения за непряк клиринг, и следва да се подкрепя прехвърлянето на позиции на непреки клиенти към друг доставчик на клирингови услуги.
(7)
Тъй като споразуменията за непряк клиринг могат да доведат до специфични рискове, всички страни по споразумение за непряк клиринг, включително клирингови членове и ЦК, следва редовно да установяват, наблюдават и управляват всички съществени рискове, произтичащи от това споразумение. Целесъобразното поделяне на информация между клиенти, които предоставят непреки клирингови услуги, и клирингови членове, които способстват за тези услуги, е особено важно в този контекст. Клиринговите членове следва да използват данните, предоставени от клиентите, само с цел управление на риска, и следва да предотвратяват злоупотребата с чувствителна в търговско отношение информация, включително чрез използването на ефективни бариери между различните подразделения на финансова институция за избягване на конфликти на интереси.
(8)
Когато разрешава на ЦК да осъществява клиринг на даден клас извънборсови деривати, от компетентния орган се изисква да уведоми Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП). Това уведомление следва да съдържа подробна информация, която е необходима на ЕОЦКП, за да направи своята оценка, включително информация за ликвидността и обема на съответния клас извънборсови деривати. Въпреки че информацията се предава от компетентния орган на ЕОЦКП, поискалият разрешението ЦК е този, който следва първоначално да предостави необходимата информация на компетентните органи, които могат след това да я допълнят.
(9)
Въпреки че цялата информация, която следва да бъде включена в уведомлението от компетентния орган до ЕОЦКП във връзка със задължението за клиринг, може да не е винаги налична, особено що се отнася до нови продукти, следва да бъдат предоставяни наличните приблизителни оценки, включително ясно да бъдат посочени направените допускания. Уведомлението следва също да съдържа информация, отнасяща се до контрагентите, като например вида и броя на контрагентите, необходимите стъпки за започване на клиринг с ЦК, техния законоустановен и оперативен капацитет или тяхната рамка за управление на риска, с цел да се позволи на ЕОЦКП да оценява способността на активните контрагенти да спазват задължението за клиринг без сътресения на пазара.
(10)
Уведомлението от компетентния орган да ЕОЦКП следва да съдържа информация за степента на стандартизация, ликвидността и наличността на надеждни цени, за да може ЕОЦКП да оценява дали даден клас извънборсови деривати също следва да бъде обхванат от задължението за клиринг. Критериите за стандартизиране на договорните условия и оперативните процеси на съответния клас извънборсови деривати са показател за стандартизация на икономическите условия на клас извънборсови деривати, тъй като само когато тези икономически условия са стандартизирани, договорните условия и оперативните процеси могат да бъдат стандартизирани. Критериите, свързани с ликвидността и наличността на надеждни цени, се оценяват от ЕОЦКП, като се имат предвид съображения, различни от тези при оценката, направена от компетентния орган при предоставяне на разрешение на ЦК. Ликвидността в този контекст се оценява в по-широка перспектива и се различава от ликвидността след прилагането на задължението за клиринг. По-специално, фактът, че договорът е достатъчно ликвиден, за да премине през клиринг от даден ЦК, не означава непременно, че следва да е обхванат от задължението за клиринг. Оценката на ЕОЦКП не трябва да копира или дублира прегледа, който вече е бил направен от компетентния орган.
(11)
Информацията, която се предоставя от компетентния орган във връзка със задължението за клиринг, следва да дава възможност на ЕОЦКП да оцени достъпността на информацията за ценообразуването. В тази връзка достъпът на ЦК до информация за ценообразуването в даден момент не означава, че участниците на пазара имат достъп до тази информация в бъдеще. Ето защо фактът, че ЦК има достъп до необходимата информация за ценообразуването за управление на рисковете при клиринг на договори за деривати в рамките на даден клас извънборсови деривати, не предполага автоматично, че този клас извънборсови деривати също следва да подлежи на задължителен клиринг.
(12)
Нивото на подробност на данните в регистъра на класовете договори за извънборсови деривати, подлежащи на задължителен клиринг, зависи от значението на тези данни за идентифицирането на всяка категория договори за извънборсови деривати. В резултат на това нивото на подробност на данните в регистъра може да се различава за различните категории договори за извънборсови деривати.
(13)
Осигуряването на достъп на множество ЦК до място за търговия може да разшири достъпа на участници до съответното място и да подобри цялостната ликвидност. Независимо от това е необходимо при подобни обстоятелства да се уточни понятието фрагментираност на ликвидността в рамките на място за търговия в случай, че то може да застраши безпрепятственото и правилно функциониране на пазарите за класа финансови инструменти, за който е направено заявлението.
(14)
Оценката на компетентния орган на мястото за търговия, до което ЦК е поискал достъп, и на компетентния орган на ЦК следва да се основава на съществуващите механизми за предотвратяване фрагментирането на ликвидността в рамките на дадено място за търговия.
(15)
За да се предотврати фрагментираността на ликвидността, всички участници на място за търговия следва да са в състояние да извършват клиринг на всички сделки, които се изпълняват между тях. Въпреки това би било необосновано да се изисква всички клирингови членове на съществуващ ЦК да станат клирингови членове и на нов ЦК, който обслужва такова място на търговия. Когато има субекти, които са клирингови членове на двата ЦК, те могат да способстват за прехвърлянето и клиринга на трансакции, извършени от пазарни участници, обслужвани поотделно от двата ЦК, за да се ограничи рискът от фрагментираност на ликвидността. Същевременно е важно искането за достъп до място за търговия чрез ЦК да не фрагментира ликвидността по начин, който би увеличил рисковете, на които е изложен вече съществуващият ЦК.
(16)
Съгласно член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012 искането за достъп до място за търговия чрез ЦК не следва да изисква оперативна съвместимост, а следователно и настоящият регламент не следва да предписва оперативната съвместимост като единствен начин за разрешаване на проблема с фрагментираността на ликвидността. Въпреки това настоящият регламент не следва да изключва възможността ЦК да сключват такива договорености на доброволна основа, ако са изпълнени необходимите условия за сключването им.
(17)
За да се определи кои договори за извънборсови деривати са обективно измерими като намаляващи рисковете, които са пряко свързани с търговската дейност или финансовото управление, нефинансовите контрагенти следва да прилагат един от критериите, предвидени в настоящия регламент, включително счетоводното определение въз основа на Международните стандарти за финансово отчитане (МСФО). Счетоводното определение може да се използва от контрагентите, дори и да не прилагат правилата на МСФО. От нефинансовите контрагенти, които могат да използват местни счетоводни правила, се очаква, че повечето от договорите, класифицирани като хеджиращи съгласно съответните местни счетоводни правила, биха попаднали в рамките на предвиденото в настоящия регламент общо определение за договори, намаляващи рисковете, които са пряко свързани с търговската дейност или финансовото управление.
(18)
При някои обстоятелства може да не е възможно хеджиране на риск чрез използване на пряко свързан с него договор за дериват с точно същите базов актив и дата на сетълмент, каквито са за покрития риск. В такъв случай нефинансовият контрагент може да използва заместващо хеджиране чрез тясно корелиран инструмент, за да покрие експозиции, като например инструмент с различен, но много близък до неговия базов актив, що се отнася до икономическото поведение. Освен това някои групи нефинансови контрагенти, които сключват договори за извънборсови деривати чрез един субект, за да хеджират своя риск по отношение на цялостния риск на групата, може да използват макро- или портфейлно хеджиране. Тези договори за извънборсови деривати за макро-, портфейлно или заместващо хеджиране, могат да представляват хеджиране за целите на настоящия регламент и следва да се разглеждат съгласно критериите за установяване кои договори за извънборсови деривати са обективно намаляващи рисковете.
(19)
Даден риск може да се развива с течение на времето и с цел да се адаптират към развитието на риска договорите за извънборсови деривати, които първоначално се изпълняват за намаляване на риска, свързан с търговската дейност или финансовото управление, може да бъдат компенсирани чрез използване на допълнителни договори за извънборсови деривати. В резултат на това хеджирането на риска може да бъде постигнато чрез комбинация от договори за извънборсови деривати, включително компенсиращи договори за извънборсови деривати, които компенсират онези договори за извънборсови деривати, които вече не съответстват на риска във връзка с търговската дейност или финансовото управление.
(20)
Обхватът на рисковете, които са пряко свързани с търговската дейност и финансовото управление, е много широк и варира в различните икономически сектори. Рисковете, свързани с търговски дейности, обикновено са свързани с факторите за производство на предприятието, както и с продуктите и услугите, които то продава или предоставя. Финансовото управление обикновено се отнася до управлението на краткосрочното и дългосрочното финансиране на субекта, включително неговия дълг, и начините, по които той инвестира финансовите средства, които генерира или притежава, включително управлението на паричните средства. Финансовото управление и търговската дейност могат да бъдат засегнати от общи източници на рискове, като например валутен курс, цени на суровините, инфлация или кредитен риск. Като се има предвид, че извънборсовите деривати се сключват за хеджиране на конкретен риск, когато се анализират рисковете, които са пряко свързани с търговската дейност или финансовото управление, тези рискове следва да бъдат определяни по последователен начин, обхващащ двете дейности. Освен това разделянето на двете понятия може да доведе до нежелани последици, като се има предвид, че в зависимост от сектора, в който работят нефинансовите контрагенти, даден риск ще бъде хеджиран в рамките на търговската дейност или на финансовото управление.
(21)
Въпреки че праговете за клиринг следва да бъдат определени при отчитане на системното значение на съответните рискове, важно е да се вземе под внимание, че извънборсовите деривати за намаляване на рисковете са изключени от изчислението на клиринговия праг и че клиринговите прагове позволяват изключение от принципа на задължението за клиринг по отношение на онези договори за извънборсови деривати, за които може да се смята, че не са сключени с цел хеджиране. По-конкретно, стойността на клиринговите прагове следва да бъде периодично преразглеждана и следва да се определя от класа на договорите за извънборсови деривати. Класовете извънборсови деривати, определени във връзка с клиринговите прагове, могат да бъдат различни от класовете извънборсови деривати във връзка със задължението за клиринг. При определяне стойността на праговете за клиринг следва да се отдаде надлежно внимание на необходимостта от определяне на единен показател, отразяващ системното значение на сумата от нетните позиции и експозиции по контрагенти и по класове извънборсови деривати. Освен това клиринговите прагове, използвани от нефинансовите контрагенти, следва да бъдат прости за прилагане.
(22)
При определянето на стойността на клиринговия праг следва да се отчита системното значение на сумата от нетните позиции и експозиции по контрагенти и по класове извънборсови деривати в съответствие с Регламент (ЕС) № 648/2012. Следва обаче да се вземе под внимание, че тези нетни позиции и експозиции са различни от нетната експозиция за всички контрагенти и всички класове активи. Освен това в съответствие с Регламент (ЕС) № 648/2012 следва да бъде изчислена сумата на тези нетни позиции с цел да се определят данните, които трябва да бъдат взети предвид при определянето на клиринговите прагове. Общата брутна сума, получена от сумирането на тези нетни позиции, следва да бъде взета предвид при определянето на клиринговите прагове. Брутната условна стойност, която се получава от това сумиране, следва да се използва като основа за определяне на клиринговите прагове.
(23)
Освен това структурата на операциите с извънборсови деривати на нефинансовите контрагенти обикновено води до ниско ниво на нетиране, тъй като договорите за извънборсови деривати са сключени със същата насоченост. В резултат на това разликата между сумата от нетните позиции и експозиции по контрагенти и по класове извънборсови деривати ще бъде много близо до брутната стойност на договорите. По тази причина, както и за повече простота, брутната стойност на договорите за извънборсови деривати следва да се използва като валидно приближение за стойността, която следва да бъде взета под внимание при определяне на клиринговия праг.
(24)
Като се има предвид, че нефинансовите контрагенти, които не надвишават клиринговия праг, не са задължени да правят пазарна оценка на своите договори за извънборсови деривати, не би било разумно тази стойност да се използва за определяне на клиринговите прагове, тъй като това ще създаде тежест за нефинансовите контрагенти, която не е пропорционална на рисковете, за които се отнася. Вместо това използването на условната стойност на договорите за извънборсови деривати ще позволи прилагането на прост подход без експозиция към събития, външни за нефинансовите контрагенти.
(25)
Превишението на една от стойностите, определени за клас извънборсови деривати, следва да доведе до превишение на клиринговия праг за всички класове, като се има предвид, че намаляващите рискове договори за извънборсови деривати са изключени от изчислението на клиринговия праг, последствията от превишаването на клиринговия праг са не само свързани със задължението за клиринг, но обхващат и техники за намаляване на риска, а подходът към съответните задължения съгласно Регламент (ЕС) № 648/2012, приложим спрямо нефинансовите контрагенти, следва да бъде прост с оглед на това, че повечето от тях не са специалисти.
(26)
За тези договори за извънборсови деривати, които не са преминали през клиринг, следва да се прилагат техники за намаляване на риска, като например своевременно потвърждение. Потвърждаването на договори за извънборсови деривати може да се отнася до едно или повече рамкови споразумения, рамков договор за потвърждения или други стандартни условия. То може да бъде под формата на електронно изпълнен договор или документ, подписан от двамата контрагенти.
(27)
От съществено значение е контрагентите да потвърдят условията на своите трансакции във възможно най-кратки срокове след изпълнението на трансакцията, особено когато тя се извършва или обработва по електронен път, за да се подсигури общо разбиране и правна сигурност за условията на сделката. За контрагентите, които сключват нестандартизирани и сложни договори за извънборсови деривати по-специално, може да е необходимо прилагането на определени инструменти, за да се съобразят с изискването за своевременно потвърждаване на своите договори за извънборсови деривати. Своевременното потвърждаване също предполага, че съответните пазарни практики във въпросната област се променят.
(28)
С оглед на по-нататъшното намаляване на рисковете портфейлното съгласуване дава възможност на всеки контрагент да извърши обстоен преглед на портфейл от трансакции от гледна точка на другия контрагент с цел своевременно да се установят всякакви разногласия относно ключови условия в трансакцията. Тези условия трябва да включват оценка на всяка трансакция и могат също така да включват и други необходими подробности, като например датата на влизане в сила, предвидения падеж, дати на плащане или сетълмент, условната стойност на договора и валутата на сделката, базовия инструмент, позицията на контрагентите, договореност за плащанията, които се падат в неработен ден, съответния фиксиран или плаващ лихвен процент по договора за извънборсови деривати.
(29)
Като се имат предвид различните рискови профили и с оглед на това синхронизирането на портфейла да бъде пропорционална техника за намаляване на риска, предвижданите честота на съгласуване и размер на портфейла следва да бъдат различни в зависимост от естеството на контрагентите. По-строги изисквания следва да се прилагат както за финансовите контрагенти, така и за нефинансовите контрагенти, които надвишават клиринговия праг, а по-ниската честота на съгласуване следва да се прилага за нефинансовите контрагенти, които не биха превишили клиринговия праг, независимо от категорията на своя контрагент, който също би имал полза от това не толкова често съгласуване за тази част от своя портфейл.
(30)
Компресирането на портфейла също може да бъде ефективен инструмент за целите на намаляването на риска в зависимост от обстоятелствата, като големина на портфейла с даден контрагент, падежа, предназначение и степен на стандартизация на договорите за извънборсови деривати. Финансовите контрагенти и нефинансовите контрагенти, които разполагат с портфейл от договори за извънборсови деривати, непреминали клиринг чрез ЦК, над размера, определен в настоящия регламент, следва да разполагат с действащи процедури за анализ на възможността за използване на компресиране на портфейла, което би им позволило да намалят своя кредитен риск от контрагента.
(31)
Разрешаването на спорове е насочено към намаляване на рисковете, произтичащи от договори, които не минават клиринг от централен контрагент. При сключване на сделки с извънборсови деривати контрагентите следва да разполагат с договорна рамка за разрешаване на всякакви спорове, които могат да възникнат. В рамката следва да се посочват механизмите за уреждане на спорове, като например арбитраж от трета страна или механизъм за определяне на стойности чрез пазарни проучвания. Тя има за цел да предотврати задълбочаване на нерешени спорове и излагане на контрагентите на допълнителни рискове. Разногласията следва да се установяват, управляват и оповестяват по подходящ начин.
(32)
За целите на определяне на пазарните условия, при които не се извършва оценка по пазарна стойност, е необходимо да се определи какво представляват неактивните пазари. Даден пазар може да бъде неактивен по няколко причини, включително когато липсва редовно извършване на трансакции в условията на сделки между несвързани лица, като принципът на сделката между несвързани лица следва да има същото значение като използваното за счетоводни цели.
(33)
Настоящият регламент се прилага спрямо финансовите контрагенти и нефинансовите контрагенти, надхвърлили клиринговия праг, и взема предвид Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (4), в която също се определят изисквания, които следва да се спазват при оценяване на базата на модели.
(34)
Въпреки че използваният подход за оценяване на базата на модели може да бъде разработен от вътрешни или външни изпълнители, с цел да се осигури необходимата отчетност одобрението на модела е отговорност на съвета на директорите или на комитет, на който този съвет е делегирал правомощия.
(35)
Когато контрагентите могат да прилагат вътрешногрупово освобождаване след уведомяването на компетентните органи, но без да са изчакали края на срока, в който тези компетентни органи могат да повдигнат възражения, е важно да се гарантира, че компетентните органи получават своевременна, уместна и достатъчна информация, за да преценят дали да възразят срещу използването на изключение.
(36)
Очакваните размери, обеми и честота на вътрешногруповите договори за извънборсови деривати могат да се определят въз основа на данните за вътрешногруповите сделки на контрагентите за минали периоди, както и на очаквания модел и на очакваната в бъдеще дейност.
(37)
Когато контрагентите прилагат вътрешногрупово освобождаване, те следва да оповестяват публично информация с цел да се гарантира прозрачност по отношение на пазарните участници и потенциални кредитори. Това е особено важно за потенциалните кредитори на контрагентите по отношение на оценката на риска. Оповестяването има за цел да предотврати погрешното разбиране, че договорите за извънборсови деривати са преминали през клиринг от централен контрагент или са обхванати от техники за намаляване на риска, когато това не е така.
(38)
Времевата рамка за постигане на своевременно потвърждение изисква усилия за адаптация, включително промени на пазарните практики и подобряване на информационните системи. Като се има предвид, че темпът на адаптиране към спазването на това изискване може да се различава в зависимост от категорията на контрагентите и класа извънборсови деривати, определянето на график за постепенно прилагане, който отчита тези разлики, ще позволи намаляване на срока за потвърждение за онези контрагенти и продукти, които биха могли да бъдат готови по-бързо.
(39)
Стандартите, определени за съгласуване на портфейла, компресиране на портфейла или разрешаване на спорове, изискват от контрагентите да установят процедури, алгоритми и политики, и да внесат промени в документацията, което ще изисква време. Влизането в сила на съответните изисквания следва да бъде забавено, за да се даде време на контрагентите да предприемат необходимите стъпки за привеждане в съответствие.
(40)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, предадени на Комисията от Европейския орган за ценни книжа и пазари.
(41)
Съгласно член 10 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (5) ЕОЦКП проведе открити обществени консултации по проектите на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от Групата на участниците от сектора на ценните книжа и пазарите, създадена по член 37 от Регламент (ЕС) № 1095/2010,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„непряк клиент“ означава клиент на клиент на клирингов член;
б)
„споразумение за непряк клиринг“ означава съвкупността от договорни отношения между централния контрагент (ЦК), клиринговия член, клиента на клирингов член и непряк клиент, която позволява на клиента на клирингов член да предоставя клирингови услуги на непряк клиент;
в)
„потвърждение“ означава документирано споразумение между контрагентите за всички условия на договора за извънборсови деривати.
ГЛАВА II
СПОРАЗУМЕНИЯ ЗА НЕПРЯК КЛИРИНГ
(член 4, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 2
Структура на споразуменията за непряк клиринг
1. Когато клирингов член е готов да съдейства за непряк клиринг, всеки клиент на такъв клирингов член има право да предоставя услуги по непряк клиринг на един или повече от своите собствени клиенти, при условие че клиентът на клиринговия член е лицензирана кредитна институция, лицензиран инвестиционен посредник или еквивалентна кредитна институция или инвестиционен посредник от трета държава.
2. Клиентът на клиринговия член и непрекият клиент постигат съгласие помежду си относно договорните условия на споразумение за непряк клиринг след консултация с клиринговия член относно аспектите, които могат да окажат влияние върху операциите на клиринговия член. Те включват договорни изисквания към клиента да изпълнява всички задължения на непрекия клиент към клиринговия член. Тези изисквания се отнасят само за сделки, възникващи като част от договорености за непряк клиринг, чийто обхват следва да бъде ясно документиран в съгласуваните договори.
Член 3
Задължения на ЦК
1. Споразуменията за непряк клиринг не могат да зависят от търговски практики на ЦК, които действат като пречка пред установяването им при подходящи търговски условия. По искане на клирингов член ЦК поддържа отделна документация с данни и отделна счетоводна отчетност, позволяващи всеки клиент да прави разграничение в сметките си при ЦК между активите и позициите на клиента и активите и позициите, държани за сметка на непреките клиенти на клиента.
2. ЦК установява, наблюдава и управлява всички съществени рискове, произтичащи от споразумения за непряк клиринг, които могат да окажат влияние върху устойчивостта на ЦК.
Член 4
Задължения на клиринговите членове
1. Клирингов член, който съдейства за предоставянето на услуги по непряк клиринг, прави това при разумни търговски условия. Без да се засягат разпоредбите за поверителността на договорните споразумения с отделни клиенти, клиринговият член оповестява публично общите условия, при които е готов да съдейства за предоставянето на услуги по непряк клиринг. Тези условия могат да включват минимални оперативни изисквания за клиентите, които предоставят услуги по непряк клиринг.
2. Когато клирингов член съдейства за споразумения за непряк клиринг, той изпълнява една от следните мерки за разделение според указанията на клиента:
а)
да води отделна документация с данни и отделна счетоводна отчетност, позволяващи на клиента да направи разграничение в сметките си при клирингов член между своите собствени активи и позиции и тези, които се държат за сметка на неговите непреки клиенти;
б)
да водят отделна документация с данни и отделна счетоводна отчетност, позволяващи всеки клиент да прави разграничение в сметките си при клирингов член между активите и позициите, държани за сметка на непряк клиент, и тези, които се държат за сметка на други непреки клиенти.
3. Изискването за разграничаване на активите и позициите при клирингов член се смята за спазено, ако са изпълнени условията, посочени в член 39, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
4. Клиринговите членове установяват надеждни процедури за действие при неизпълнение от страна на клиент, който предоставя услуги по непряк клиринг. Тези процедури включват надежден механизъм за прехвърляне на позиции и активи към друг клиент или клирингов член със съгласието на засегнатите непреки клиенти. Даден клиент или клирингов член не е длъжен да приема тези позиции, освен ако е налице предварително сключено договорно споразумение в това отношение.
5. Клиринговият член гарантира, че неговите процедури позволяват незабавното ликвидиране на активите и позициите на непреките клиенти и че клиринговият член плаща всички дължими суми на непреките клиенти при неизпълнение от страна на клиента.
6. Клиринговите членове установяват, наблюдават и управляват всякакви рискове възникващи при съдействието за споразумения за непряк клиринг, включително чрез използване на информацията, предоставена от клиенти съгласно член 4, параграф 3. Клиринговите членове създават надеждни вътрешни процедури, за да подсигурят, че тази информация не може да се използва за търговски цели.
Член 5
Задължения на клиенти
1. Клиент, който предоставя услуги по непряк клиринг, следва да води отделна документация с данни и счетоводна отчетност, позволяващи да се разграничават неговите собствени активи и позиции и тези, които се държат за сметка на неговите непреки клиенти. Той предлага на непреките клиенти избор между различните възможности за разделение на сметките, предвидени в член 4, параграф 2, и подсигурява, че непреките клиенти са напълно информирани за рисковете, свързани с всеки от вариантите на разделение. Информацията, предоставена от клиента на непреките клиенти, включва подробности за договорености за прехвърляне на позиции и сметки към друг клиент.
2. Всеки клиент, който предоставя услуги по непряк клиринг, трябва да поиска от клиринговия член да открие отделна сметка при ЦК. Сметката следва да бъде изключително за целите на държането на активи и позиции на негови непреки клиенти.
3. Клиентите предоставят на клиринговите членове достатъчно информация, за да може да се установяват, наблюдават и управляват всякакви рискове, възникващи при съдействие за споразумения за непряк клиринг. В случай на неизпълнение от страна на клиент, цялата информация, съхранявана от клиента по отношение на неговите непреки клиенти, трябва да бъде незабавно предоставена на клиринговия член.
ГЛАВА III
УВЕДОМЯВАНЕ НА ЕОЦКП ВЪВ ВРЪЗКА СЪС ЗАДЪЛЖЕНИЕТО ЗА КЛИРИНГ
(член 5, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 6
Данни, които се включват в уведомлението
1. Уведомлението във връзка със задължението за клиринг включва следната информация:
а)
класа договори за извънборсови дериватни;
б)
договорите за извънборсови деривати в рамките на класа договори за извънборсови деривати;
в)
друга информация, която се включва в публичния регистър в съответствие с член 8;
г)
всякакви други характеристики, необходими за да се прави разграничение между договорите за извънборсови деривати в рамките на класа договори за извънборсови деривати и договорите за извънборсови деривати извън този клас;
д)
доказателства за степента на стандартизация на договорните условия и оперативните процеси за съответния клас договори за извънборсови деривати;
е)
данни за обема на класа договори за извънборсови деривати;
ж)
данни за ликвидността на класа договори за извънборсови деривати;
з)
доказателства, че пазарните участници имат достъп до безпристрастна, надеждна и общоприета информация за ценообразуването за договорите за извънборсови деривати от този клас;
и)
доказателства за въздействието на задължението за клиринг върху наличието на информация за ценообразуването за пазарните участници.
2. С оглед определяне на датата или датите, от които задължението за клиринг влиза в сила, включително постепенното въвеждане и категориите контрагенти, за които важи задължението за клиринг, уведомленията във връзка със задължението за клиринг включват:
а)
данни от значение за оценката на очаквания обем на класа договори за извънборсови деривати, ако за него възникне задължение за клиринг;
б)
доказателства за способността на ЦК да обработва очаквания обем от класа договори за извънборсови деривати, ако за него възникне задължение за клиринг, както и за способността да управлява рисковете, произтичащи от преминаването през клиринг на съответния клас договори за извънборсови деривати, включително чрез клирингови споразумения с клиенти или непреки клиенти;
в)
вида и броя на контрагентите, които са активни или се очаква да бъдат активни на пазара за класа договори за извънборсови деривати, ако за него възникне задължение за клиринг;
г)
кратко описание на различните задачи, които трябва да бъдат изпълнени с цел започване на клиринг с ЦК, придружено с разчет на времето, необходимо за изпълнението на всяка задача;
д)
информация за управлението на риска, правния и оперативния капацитет на кръга от контрагенти, които са активни на пазара за класа договори за извънборсови деривати, ако за него възникне задължение за клиринг.
3. Данните, отнасящи се до обема и ликвидността, съдържат за класа договори за извънборсови деривати и за всеки договор за дериват в рамките на този клас необходимата пазарна информация, включително данни за минали периоди, текущи данни, както и всяка промяна, която се очаква да възникне, ако за класа договори за извънборсови деривати възникне задължение за клиринг, включително:
а)
брой на трансакциите;
б)
общ обем;
в)
общ брой открити позиции;
г)
дълбочината на поръчките, включително средния брой поръчки и средния брой запитвания за котировки;
д)
амплитуда на спредовете;
е)
мерките за ликвидност при неблагоприятни пазарни условия;
ж)
мерките за ликвидност при извършване на процедури при неизпълнение.
4. Информацията, отнасяща се до степента на стандартизация на договорните условия и оперативните процеси за съответния клас договори за извънборсови деривати, предвидена в параграф 1, буква д), включва - за класа договори за извънборсови деривати и за всеки договор за дериват в рамките на класа - данни за дневната референтна цена, както и броя дни годишно, в които референтната цена, може да бъде смятана за надеждна, най-малко за предходните дванадесет месеца.
ГЛАВА IV
КРИТЕРИИ ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ НА КЛАСОВЕТЕ ДОГОВОРИ ЗА ИЗВЪНБОРСОВИ ДЕРИВАТИ, КОИТО ПОДЛЕЖАТ НА ЗАДЪЛЖИТЕЛЕН КЛИРИНГ
(член 5, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 7
Критерии, които се оценяват от страна на ЕОЦКП
1. По отношение на степента на стандартизация на договорните условия и оперативните процеси на съответния клас договори за извънборсови деривати, Европейският орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП) взема предвид:
а)
дали договорните срокове на съответния клас договори за извънборсови деривати включват обща правна документация, включително рамкови споразумения за нетиране, определения, стандартни клаузи и потвърждения, които определят договорните спецификации, използвани обикновено от контрагентите;
б)
дали оперативните процеси на съответния клас извънборсови дериватни договори включват автоматизиране на следдоговорната обработка и развитие на събитията, които се управляват по един общ начин в съответствие с график, за който контрагентите са постигнали широко съгласие.
2. По отношение на обема и ликвидността на съответния клас договори за извънборсови деривати ЕОЦКП взема под внимание:
а)
дали изискванията за обезпечение или финансовите изисквания на ЦК са пропорционални на риска, който задължението за клиринг има за цел да намали;
б)
стабилността във времето на големината и дълбочината на пазара по отношение на продукта;
в)
вероятността пазарната дисперсия да остане достатъчна в случай на неизпълнение от страна на клирингов член;
г)
броя и стойността на сделките.
3. Във връзка с наличието на безпристрастна, надеждна и общоприета информация за ценообразуването в съответния клас договори за извънборсови деривати ЕОЦКП взема предвид дали информацията, необходима за точно определяне на цената на договорите в рамките на съответния клас договори за извънборсови деривати, е леснодостъпна за участниците на пазара при разумни търговски условия и дали тя ще остане леснодостъпна, ако за съответния клас договори за извънборсови деривати възникне задължение за клиринг.
ГЛАВА V
ПУБЛИЧЕН РЕГИСТЪР
(член 6, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 8
Данни, които се включват в регистъра на ЕОЦКП
1. Публичният регистър ЕОЦКП включва следната информация за всеки клас договори за извънборсови деривати, който подлежи на задължението за клиринг:
а)
класа на договорите за извънборсови деривати;
б)
вида на договорите за извънборсови деривати в рамките на класа;
в)
базовите активи на договорите за извънборсови деривати в рамките на класа;
г)
за базови активи, които представляват финансови инструменти - дали базовият актив е единен финансов инструмент или емитент, или индекс, или портфейл;
д)
за други базови активи - категорията на базовия актив;
е)
условната валута и валутата на сетълмента на договорите за извънборсови деривати в рамките на класа;
ж)
обхвата на падежите на договорите за извънборсови деривати в рамките на класа;
з)
условията за сетълмент на договорите за извънборсови деривати в рамките на класа;
и)
обхвата на периодичността на плащанията по договорите за извънборсови деривати в рамките на класа;
й)
идентификационен код на продукта за съответния клас договори за извънборсови деривати;
к)
всякакви други характеристики, изисквани, за да се направи разграничение между един договор в съответния клас договори за извънборсови деривати от друг.
2. По отношение на ЦК, които са лицензирани или са признати във връзка със задължението за клиринг, публичният регистър на ЕОЦКП включва за всеки ЦК:
а)
идентификационния код в съответствие с член 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1247/2012 на Комисията (6);
б)
пълното наименование;
в)
държавата по установяване;
г)
компетентния орган, определен в съответствие с член 22 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
3. Във връзка с датите, от които задължението за клиринг влиза в сила, включително всякакво постепенно въвеждане, публичният регистър на ЕОЦКП включва:
а)
категориите контрагенти, за които се прилага период на постепенно въвеждане;
б)
всяко друго условие, изисквано в съответствие с регулаторните технически стандарти, приети съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 648/2012, във връзка с прилагането на периода на постепенно въвеждане.
4. Публичният регистър на ЕОЦКП включва позоваване на регулаторните технически стандарти, приети съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 648/2012, във връзка с които е възникнало всяко от задълженията за клиринг.
5. По отношение на ЦК, за който е изпратено уведомление до ЕОЦКП от компетентния орган, публичният регистър на ЕОЦКП включва най-малко:
а)
идентификационните данни на ЦК;
б)
класа на договорите за извънборсови деривати, за които е изпратено уведомление;
в)
вида на договорите за извънборсови деривати;
г)
датата на уведомлението;
д)
указване на уведомяващия компетентен орган.
ГЛАВА VI
ФРАГМЕНТИРАНОСТ НА ЛИКВИДНОСТТА
(член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 9
Уточняване на понятието фрагментираност на ликвидността
1. Счита се, че фрагментираност на ликвидността настъпва, когато участниците в място за търговия не са в състояние да сключват сделки с един или няколко от останалите участници на това място поради липсата на споразумения за клиринг, до които всички участници имат достъп.
2. Достъпът на ЦК до място за търговия, което вече е обслужвано от друг ЦК, не се смята, че увеличава фрагментираността на ликвидността на мястото за търговия, ако без да е необходимо да се налага изискване на клиринговите членове на вече действащия на това място ЦК да станат клирингови членове на ЦК, отправил искането, всички участници на мястото за търговия могат да направят пряк или непряк клиринг чрез един от следните способи:
а)
поне един общ ЦК;
б)
клирингови споразумения, установени от ЦК.
3. Договореностите за изпълнението на условията, посочени в буква а) или б) от параграф 2, се определят преди отправилата искането ЦК да започне предоставянето на клирингови услуги на съответното място на търговия.
4. Достъпът до общ ЦК, както е посочено в буква а) от параграф 2, може да бъде осигурен посредством два или повече клирингови членове, или два или повече клиенти, или чрез споразумения за непряк клиринг.
5. Клиринговите споразумения, посочени в параграф 2, буква б), може да предвиждат прехвърлянето на трансакции, извършени от такива пазарни участници към клирингови членове на друг ЦК. Въпреки че достъпът на ЦК до място за търговия следва да не изисква оперативна съвместимост, споразумението за оперативна съвместимост, което е било договорено от съответните ЦК и одобрено от съответните компетентни органи, може да се използва за изпълнение на изискването за достъп до общи клирингови споразумения.
ГЛАВА VII
НЕФИНАНСОВИ КОНТРАГЕНТИ
Член 10
(член 10, параграф 4, буква а) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Критерии за установяване кои договори за извънборсови деривати са обективно намаляващи рисковете
1. Договорите за извънборсови деривати са обективно измерими като намаляващи рисковете, които са пряко свързани с търговската дейност или финансовото управление на нефинансов контрагент или на тази група, когато сами или в съчетание с други договори за деривати, пряко или чрез силно корелирани инструменти, отговарят на един от следните критерии:
а)
покриват рисковете, произтичащи от потенциалната промяна в стойността на активите, услугите, факторите за производство, продуктите, стоките или пасивите, които нефинансовият контрагент или неговата група притежава, произвежда, изработва, обработва, доставя, купува, пуска на пазара, отдава под наем или на лизинг, продава или поема или основателно възнамерява да направи това в обичайния ход на своята дейност;
б)
покриват рисковете, възникващи от потенциално косвено въздействие върху стойността на активи, услуги, фактори за производство, продукти, стоки или пасиви, посочени в буква а), които са резултат от колебанията на лихвените проценти, темпа на инфлацията, обменните валутни курсове или кредитния риск;
в)
те се определят като хеджиращ договор съгласно Международните стандарти за финансово отчитане (МСФО), приети в съответствие с член 3 от Регламент (ЕО) № 1606/2002 на Европейския парламент и на Съвета (7).
Член 11
(член 10, параграф 4, буква б) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Клирингови прагове
Стойностите на клиринговите прагове във връзка със задължението за клиринг са:
а)
1 млрд. евро в брутна условна стойност за договорите за извънборсови деривати върху кредити;
б)
1 млрд. евро в брутна условна стойност за договорите за извънборсови деривати върху капиталови инструменти;
в)
3 млрд. евро в брутна условна стойност за договорите за извънборсови деривати върху лихвени проценти;
г)
3 млрд. евро в брутна условна стойност договорите за извънборсови деривати върху чуждестранна валута;
д)
3 млрд. EUR в брутна условна стойност за договорите за извънборсови деривати върху стоки и за други договори за извънборсови деривати, които не са предвидени в букви от а) до г).
ГЛАВА VIII
ТЕХНИКИ ЗА НАМАЛЯВАНЕ НА РИСКА ЗА ДОГОВОРИТЕ ЗА ИЗВЪНБОРСОВИ ДЕРИВАТИ, КОИТО НЕ СА ПРЕМИНАЛИ ПРЕЗ КЛИРИНГ ЧРЕЗ ЦК
Член 12
(член 11, параграф 14, буква а) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Своевременно потвърждаване
1. Договорите за извънборсови деривати, сключени между финансови контрагенти и нефинансови контрагенти, посочени в член 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012, които не са преминали през клиринг от ЦК, се потвърждават, когато е възможно по електронен път, във възможно най-кратък срок и не по-късно от:
а)
за суапове за кредитно неизпълнение и за лихвени суапове, които са сключени до 28 февруари 2014 г. включително - до края на втория работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за извънборсови деривати;
б)
за суапове за кредитно неизпълнение и за лихвени суапове, които са сключени след 28 февруари 2014 г. - до края на работния ден след датата на изпълнение на договора за извънборсови деривати;
в)
за суапове за капиталови инструменти, валутни суапове, стокови суапове и всички останали деривати, които не са предвидени в буква а), сключени до 31 август 2013 г. включително - до края на третия работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за дериват;
г)
за суапове за капиталови инструменти, валутни суапове, стокови суапове и всички останали деривати, които не са предвидени в буква а), сключени в периода след 31 август 2013 г. до 31 август 2014 г. включително - до края на втория работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за дериват;
д)
за суапове за капиталови инструменти, валутни суапове, стокови суапове и всички останали деривати, които не са предвидени в буква а), които са сключени след 31 август 2014 г.- до края на работния ден, следващ датата на изпълнение на договора за дериват;
2. Договорите за извънборсови деривати, сключени с нефинансов контрагент, които не са посочени в член 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012, се потвърждават възможно най-бързо, когато е възможно - чрез електронни средства, но не по-късно от:
а)
за суапове за кредитно неизпълнение и лихвени суапове, които са сключени до 31 август 2013 г. включително - до края на петия работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за извънборсови деривати;
б)
за суапове за кредитно неизпълнение и лихвени суапове, които са сключени в периода след 31 август 2013 г. до 31 август 2014 г. включително - до края на третия работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за извънборсови деривати;
в)
за суапове за кредитно неизпълнение и за лихвени суапове, които са сключени след 31 август 2014 г. - до края на втория работен ден след датата на изпълнение на договора за извънборсови деривати;
г)
за суапове за капиталови инструменти, валутни суапове, стокови суапове и всички други деривати, които не са предвидени в буква а), сключени до 31 август 2013 г. включително - до края на седмия работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за дериват;
д)
за суапове за капиталови инструменти, валутни суапове, стокови суапове и всички други деривати, които не са предвидени в буква а), сключени в периода след 31 август 2013 г. до 31 август 2014 г. включително - до края на четвъртия работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за дериват;
е)
за суапове за капиталови инструменти, валутни суапове, стокови суапове и всички останали деривати, които не са предвидени в буква а), сключени след 31 август 2014 г.- до края на втория работен ден, следващ датата на изпълнение;
3. Когато дадена трансакция, посочена в параграфи 1 и 2, е била сключена след 16.00 часа местно време или с контрагент, разположен в друг часови пояс, което не позволява потвърждение в определения срок, потвърждението се осъществява колкото е възможно по-скоро и най-късно един работен ден след крайния срок, определен в параграф 1 или 2, в зависимост от случая.
4. Финансовите контрагенти следва да разполагат с необходимата процедура за ежемесечно деклариране пред компетентния орган, определен в съответствие с член 48 от Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (8), на броя на непотвърдените трансакции с извънборсови деривати, посочени в параграфи 1 и 2, които не са били приключени в продължение на повече от пет работни дни.
Член 13
(член 11, параграф 14, буква а) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Съгласуване на портфейла
1. Финансовите и нефинансовите контрагенти по договор за извънборсови деривати се договорят в писмена форма или чрез други еквивалентни електронни средства с всеки от своите контрагенти относно условията, при които портфейлите се съгласуват. Подобно споразумение се постига преди сключване на договора за извънборсови деривати.
2. Съгласуването на портфейла се извършва от самите контрагенти по договори за извънборсови деривати или от квалифицирано трето лице, надлежно упълномощено за тази цел от съответния контрагент. Съгласуването на портфейла следва да включва основните търговски условия, които са отличителни за всеки конкретен договор за извънборсови деривати, и включва най-малко оценката за всеки договор в съответствие с член 11, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
3. С цел да се идентифицират на ранен етап всички съществени несъответствия в извънборсовия договор за дериват, включително неговата оценка, съгласуването на портфейла се извършва:
а)
за финансов контрагент или нефинансов контрагент, посочен в член 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012:
i)
всеки работен ден, когато между контрагентите има 500 или повече неприключени договори за извънборсови деривати;
ii)
веднъж седмично, когато между контрагентите има между 51 и 499 неприключени договори за извънборсови деривати по всяко време на седмицата;
iii)
веднъж на тримесечие, когато между контрагентите има 50 или по-малко неприключени договори за извънборсови деривати по всяко време през тримесечието.
б)
за нефинансов контрагент, който не е посочен в член 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012:
i)
веднъж на тримесечие, когато между контрагентите има повече от 100 неприключени договора за извънборсови деривати по всяко време през тримесечието.
ii)
веднъж годишно, когато между контрагентите има 100 или по-малко неприключени договори за извънборсови деривати.
Член 14
(член 11, параграф 14, буква а) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Компресиране на портфейл
Финансовите контрагенти и нефинансовите контрагенти с 500 или повече неприключени договори за извънборсови деривати с контрагенти, които не преминават през клиринг с ЦК, разполагат с действащи процедури, съгласно които редовно, поне два пъти годишно, анализират възможността за извършване на компресиране на портфейл, за да намалят кредитните рискове от контрагента, и извършват такъв процес на компресиране.
Финансовите контрагенти и нефинансовите контрагенти гарантират, че са в състояние да осигурят разумно и валидно обяснение на съответния компетентен орган, ако решат, че извършването на компресиране на портфейл не е подходящо.
Член 15
(член 11, параграф 14, буква а) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Разрешаване на спорове
1. При сключване на договори за извънборсови деривати помежду си финансовите контрагенти и нефинансовите контрагенти се договарят за подробни процедури и процеси във връзка със следното:
а)
установяването, регистрирането и наблюдението на спорове във връзка с признаването или оценяването на договора и за обмен на обезпечения между контрагентите. В тези процедури се вписва поне продължителността на периода, през който спорът е неразрешен, контрагентът и сумата, която се оспорва;
б)
навременното разрешаване на спорове със специфичен процес за споровете, които не са разрешени в рамките на пет работни дни.
2. Финансовите контрагенти отчитат пред компетентния орган, определен в съответствие с член 48 от Директива 2004/39/ЕО, всички спорове между контрагенти, свързани с договор за извънборсови деривати, неговата оценка или размяната на обезпечения за сума или стойност, по-висока от 15 млн. евро, и които са неразрешени в продължение най-малко на 15 работни дни.
Член 16
(член 11, параграф 14, буква б) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Пазарни условия, които не позволяват оценяване по пазарна стойност
1. Смята се, че са налице пазарни условия, които не позволяват оценяване по пазарна стойност на договор за извънборсови деривати, при една от следните ситуации:
а)
когато пазарът е неактивен;
б)
когато обхватът на рационалните оценки на справедливата стойност е голям и вероятността на различните оценки не може да бъде рационално оценена.
2. Пазарът за договор за извънборсови деривати се смята за неактивен, ако котировките не са лесно и редовно достъпни, а цените, които са достъпни, не представят действителни и редовни пазарни трансакции при спазване на принципа на сделката между несвързани лица.
Член 17
(член 11, параграф 14, буква б) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Критерии за използването на оценяване на база модел
За използване на оценката на база модел финансовите и нефинансовите контрагенти разполагат с модел, който:
а)
включва всички фактори, които контрагентите биха взели предвид при определянето на цената, включително чрез използване на колкото е възможно повече информация за оценяване по пазарна стойност;
б)
съответства на приетите икономически методологии за оценяване на финансовите инструменти;
в)
калибрира се и се изпитва за валидност с цени от наблюдаеми текущи пазарни трансакции със същия финансов инструмент или на базата на всякаква налична пазарна информация;
г)
валидира се и се контролира независимо от отдел, различен от отдела, поемащ риска;
д)
надлежно се документира и одобрява от съвета на директорите толкова пъти, колкото е необходимо, след всяка съществена промяна и най-малко веднъж годишно. Това одобрение може да бъде делегирано на комитет.
Член 18
(член 11, параграф 14, буква в) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Подробни сведения, съдържащи се в уведомлението до компетентния орган относно вътрешногрупова сделка
1. Исканията или уведомленията до компетентния орган относно подробните сведения по вътрешногрупова сделка са в писмена форма и включват:
а)
законните контрагенти по трансакциите, включително техните идентификационни кодове в съответствие с член 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1247/2012;
б)
корпоративните отношения между контрагентите;
в)
подробни сведения относно допълнителнте договорни отношения между страните по споразумението;
г)
категорията на вътрешногруповата сделка, както е посочено в член 3, параграф 1 и параграф 2, букви а)-г) от Регламент (ЕС) № 648/2012;
д)
подробни сведения за операции, за които контрагентът иска освобождаването, включително:
i)
класа на договорите за извънборсови деривати;
ii)
вида на договорите за извънборсови деривати;
iii)
типа на базовите активи;
iv)
условна валута и валута на сетълмента;
v)
обхвата на сроковете на договорите;
vi)
типа на сетълмента;
vii)
очакваните годишни размер, обеми и честота на договорите за извънборсови деривати.
2. Като част от своето искане или уведомление до съответния компетентен орган контрагентът следва да предостави допълнителна информация, доказваща, че са изпълнени условията по член 11, параграфи от 6 до 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012. Придружаващите документи включват копия от документирани процедури за управление на риска, информация за трансакциите за минали периоди, копия на съответните договори между страните и могат, при поискване от компетентния орган, да включват правно становище.
Член 19
(член 11, параграф 14, буква г) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Подробни сведения, съдържащи се в уведомлението до ЕОЦКП относно вътрешногрупова сделка
1. Уведомлението от компетентния орган за подробните сведения за вътрешногрупова сделка се подава пред ЕОЦКП в писмена форма:
а)
в рамките на един месец от получаването на уведомлението съгласно член 11, параграф 7 или член 11, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
б)
в рамките на един месец от решението на компетентния орган, по отношение на контрагента съгласно член 11, параграф 6, член 11, параграф 8 или член 11, параграф 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
2. Уведомлението до ЕОЦКП включва:
а)
информацията, посочена в член 18;
б)
наличие на положително или отрицателно решение;
в)
в случай на положително решение:
i)
обобщение на основанията да се счита, че са изпълнени условията, определени в член 11, параграф 6, член 11, параграф 7, член 11, параграф 8, член 11, параграф 9 или член 11, параграф 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012 - в зависимост от случая;
ii)
дали освобождаването е пълно или частично - за уведомление по член 11, параграф 6, член 11, параграф 8 или член 11, параграф 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
г)
в случай на отрицателно решение:
i)
условията по член 11, параграф 6, член 11, параграф 7, член 11, параграф 8, член 11, параграф 9 или член 11, параграф 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012, които не са изпълнени;
ii)
обобщение на основанията, поради които се смята, че тези условия не са изпълнени.
Член 20
(член 11, параграф 14, буква г) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Информация относно вътрешногруповото освобождаване, която се оповестява публично
Информацията относно вътрешногрупово освобождаване, която се оповестява публично, включва:
а)
законните контрагенти по трансакциите, включително техните идентификационни кодове в съответствие с член 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1247/2012;
б)
връзката между контрагентите;
в)
дали освобождаването е пълно или частично;
г)
условната съвкупна стойност на договорите за извънборсови деривати, за които се прилага вътрешногрупово освобождаване.
Член 21
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Членове 13, 14 и 15 започват да се прилагат шест месеца след влизането в сила на настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
32013R0149
L 052/11
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 149/2013
od 19. prosinca 2012.
o dopuni Uredbe (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća vezano uz regulatorne tehničke standarde o dogovorima o posrednom poravnanju, obvezi poravnanja, javnom registru, pristupu mjestu trgovanja, nefinancijskim drugim ugovornim strankama i tehnikama smanjenja rizika za ugovore o OTC izvedenicama čije se poravnanje ne obavlja posredstvom središnje druge ugovorne stranke
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (1),
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 4. srpnja 2012. o OTC izvedenicama, središnjoj drugoj ugovornoj stranci i trgovinskom repozitoriju (2), a posebno njezin članak 4. stavak 4., članak 5. stavak 1., članak 6. stavak 4., članak 8. stavak 5., članak 10. stavak 4. i članak 11. stavak 14.,
budući da:
(1)
Trebalo bi predvidjeti okvir radi obuhvaćanja pravila koja se primjenjuju na obvezu poravnanja, njezinu primjenu, moguća izuzeća i tehnike smanjivanja rizika koje treba uspostaviti kada se poravnanje ne može obavljati posredstvom središnje druge ugovorne stranke. Kako bi se osigurala usklađenost tih odredaba, koje trebaju stupiti na snagu istodobno, i kako bi se olakšao sveobuhvatni pregled i efikasan pristup zainteresiranim strankama, a posebno onima koje podliježu obvezama, poželjno je obuhvatiti većinu regulatornih tehničkih standarda zahtijevanih u skladu s glavom II. Uredbe (EU) br. 648/2012 jedinstvenom uredbom.
(2)
S obzirom na globalnu prirodu tržišta OTC izvedenica, ova bi Uredba trebala uzeti u obzir odgovarajuće međunarodno priznate smjernice i preporuke o reformama tržišta OTC izvedenica i obveznom poravnanju, kao i povezana pravila drugih zakonodavstava. Okvir za određivanje obveze poravnanja posebno uzima u obzir zahtjeve za obvezno poravnanje koje je objavila Međunarodna organizacija nadzornih tijela za vrijednosne papire. Time će se u najvećoj mogućoj mjeri pomoći postizanju konvergencije s pristupom u drugim zakonodavstvima.
(3)
Kako bi se jasno identificirao ograničeni broj koncepata koji proizlaze iz Uredbe (EU) br. 648/2012 i odredili tehnički termini potrebni za izradu tog tehničkog standarda, trebalo bi odrediti određeni broj pojmova.
(4)
Dogovor o posrednom poravnanju ne smije izložiti središnju drugu ugovornu stranku, člana sustava poravnanja, klijenta ili posrednog klijenta dodatnom riziku druge ugovorne stranke dok bi imovina i pozicije posrednog klijenta trebali imati koristi od odgovarajuće razine zaštite. Stoga je neophodno da sve vrste dogovora o posrednom poravnanju ispunjavaju minimalne uvjete za osiguranje njihove sigurnosti. S tim ciljem, stranke uključene u dogovore o posrednom poravnanju obvezne su ispunjavati određene obveze. Navedeni dogovori prelaze granice ugovornog odnosa između posrednih klijenata i klijenta člana sustava poravnanja koji pruža usluge posrednog poravnanja.
(5)
Uredbom (EU) br. 648/2012 zahtijeva se da središnja druga ugovorna stranka bude sustav određen u skladu s Direktivom 98/26/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. svibnja 1998. o konačnosti namire u platnim sustavima i sustavima za namiru vrijednosnih papira (3). To znači da bi članovi sustava poravnanja središnje druge ugovorne stranke trebali ispunjavati uvjete kako bi bili sudionici u smislu te Direktive. Stoga je potrebno, kako bi se osigurala razina zaštite posrednim klijentima koja je jednakovrijedna onoj koja se osigurava klijentima u skladu s Uredbom (EU) br. 648/2012, osigurati da klijenti koji pružaju usluge posrednog poravnanja budu kreditne institucije, investicijska društva ili istovrijedne kreditne institucije ili investicijska društva trećih zemalja.
(6)
Trebalo bi uspostaviti dogovore o posrednom poravnanju kako bi se osiguralo da posredni klijenti mogu dobiti istovrijednu razinu zaštite kao i izravni klijenti u slučaju neispunjavanja obveza. Nakon neuspjeha člana sustava poravnanja koji omogućuje dogovor o posrednom poravnanju, posredni klijenti trebali bi biti uključeni u prijenos pozicija klijenata drugom članu sustava poravnanja u skladu sa zahtjevima za prenosivost iz članaka 39. i 48. Uredbe (EU) br. 648/2012. Trebali bi postojati odgovarajući sustavi zaštite od neuspjeha klijenta i u okviru dogovora o posrednom poravnanju koji bi trebali pomoći pri prijenosu pozicija posrednog klijenta drugom pružatelju usluga poravnanja.
(7)
Budući da dogovori o posrednom poravnanju mogu dovesti do specifičnih rizika, sve stranke uključene u dogovore o posrednom poravnanju, uključujući članove sustava poravnanja i središnje druge ugovorne stranke, trebali bi redovito identificirati, pratiti i upravljati svim značajnim rizicima koji proizlaze iz dogovora. U tom smislu od posebnog je značaja primjerena razmjena informacija između klijenata koji pružaju usluge posrednog poravnanja i članova sustava poravnanja koji omogućuju te usluge. Članovi sustava poravnanja trebali bi koristiti informacije koje pružaju klijenti samo za potrebe upravljanja rizicima i trebali bi sprečavati zlouporabu poslovno osjetljivih informacija, između ostalog i efikasnim razgraničenjem između različitih organizacijskih dijelova financijske institucije radi izbjegavanja sukoba interesa.
(8)
Kada izdaje odobrenje središnjoj drugoj ugovornoj stranci za obavljanje poravnanja određene vrste OTC izvedenica, nadležno tijelo o tom odobrenju mora obavijestiti Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala (European Securities and Markets Authority, ESMA). Ta bi obavijest trebala uključivati detaljne informacije koje su ESMA-i potrebne za obavljanje postupka procjenjivanja, kao i informacije o likvidnosti i obujmu odgovarajuće vrste OTC izvedenica. Iako informacije idu od nadležnog tijela do ESMA-e, središnja druga ugovorna stranka koja je podnijela zahtjev za odobrenjem trebala bi prva pružiti potrebne informacije nadležnim tijelima koja ih zatim mogu dopuniti.
(9)
Iako sve informacije koje se uključuju u obavijest koju nadležno tijelo daje ESMA-i za potrebe obveze poravnanja ne moraju uvijek biti dostupne, posebno kada se radi o novim proizvodima, trebalo bi dostaviti dostupne procjene, kao i jasno objašnjenje da se radi o pretpostavkama. Ova bi obavijest trebala također uključivati informacije koje se odnose na druge ugovorne stranke, poput vrste i broja drugih ugovornih stranaka, potrebne korake za početak poravnanja posredstvom središnje druge ugovorne stranke, njihove pravne i operativne kapacitete ili njihov okvir za upravljanje rizicima kako bi se ESMA-i omogućila procjena sposobnosti aktivnih drugih ugovornih stranaka da ispunjavaju obveze poravnanja bez poremećaja na tržištu.
(10)
Obavijest koju nadležno tijelo daje ESMA-i trebala bi sadržavati informacije o stupnju standardizacije, likvidnosti i dostupnosti cijena kako bi ESMA mogla procijeniti treba li određena vrsta OTC izvedenica podlijegati obvezi poravnanja. Kriteriji vezani uz standardizaciju ugovornih uvjeta i operativnih postupaka određene vrste OTC-a pokazatelj su standardizacije ekonomskih uvjeta određene vrste OTC izvedenica jer je standardizacija ugovornih uvjeta i operativnih postupaka moguća jedino kada su ti ekonomski uvjeti standardizirani. Kriterije povezane s likvidnošću i dostupnošću cijena procjenjuje ESMA uzimanjem u obzir različitih činitelja od onih koje uzima u obzir nadležno tijelo prilikom izdavanja odobrenja središnjoj drugoj ugovornoj stranci. Likvidnost se u ovom smislu procjenjuje iz šire perspektive i razlikuje se od one nakon primjene obveze poravnanja. Činjenica da je ugovor dovoljno likvidan za poravnanje posredstvom jedne središnje druge ugovorne stranke ne znači nužno da bi on trebao podlijegati obvezi poravnanja. Procjena ESMA-e ne bi trebala replicirati ili duplicirati preispitivanje koje je već obavilo nadležno tijelo.
(11)
Informacije koje bi nadležno tijelo trebalo pružiti za potrebe obveze poravnanja trebale bi omogućiti ESMA-i procjenu dostupnosti informacija o formiranju cijena. U tom smislu, pristup središnje druge ugovorne stranke informacijama o formiranju cijena u određenom trenutku ne znači da bi sudionici na tržištu mogli pristupiti informacijama o formiranju cijena u budućnosti. Stoga činjenica da središnja druga ugovorna stranka ima pristup potrebnim informacijama o cijenama za upravljanje rizicima poravnanja ugovora o izvedenicama unutar određene vrste OTC izvedenica ne podrazumijeva automatski da bi ta vrsta OTC izvedenica trebala podlijegati obvezi poravnanja.
(12)
Razina podataka dostupnih u registru vrsta ugovora o OTC izvedenicama koji podliježu obvezi poravnanja ovisi o značaju tih podataka u identifikaciji svih vrsta ugovora o OTC izvedenicama. Zbog toga razine podataka u registrima za različite vrste ugovora o OTC izvedenicama mogu biti različite.
(13)
Dozvoljavanje pristupa mjestu trgovanja većem broju središnjih drugih ugovornih stranaka moglo bi proširiti pristup sudionicima tom mjestu i time povećati ukupnu likvidnost. No svejedno je u takvim okolnostima potrebno odrediti pojam fragmentacije likvidnosti unutar mjesta trgovanja u slučaju prijetnje neometanom i urednom funkcioniranju tržišta vrstom financijskih instrumenata za koje se postavlja zahtjev.
(14)
Procjena nadležnog tijela mjesta trgovanja kojem je središnja druga ugovorna stranka zatražila pristup i nadležnog tijela središnje druge ugovorne stranke trebala bi se temeljiti na dostupnim mehanizmima za sprečavanje fragmentacije likvidnosti unutar mjesta trgovanja.
(15)
Za sprečavanje fragmentacije likvidnosti, svi sudionici mjesta trgovanja trebali bi moći izvršiti poravnanje svih međusobnih transakcija. Međutim, ne bi bilo razmjerno zahtijevati od svih članova sustava poravnanja postojeće središnje druge ugovorne stranke da također budu i članovi sustava poravnanja bilo koje nove središnje druge ugovorne stranke koja izvršava usluge na tom mjestu trgovanja. Subjekti koji su članovi sustava poravnanja obje središnje druge ugovorne stranke mogu olakšati prijenos i poravnanje transakcija koje obavljaju sudionici na tržištu na kojima te dvije druge središnje ugovorne stranke izvršavaju usluge radi ograničavanja rizika fragmentacije likvidnosti. Bez obzira na to, važno je da zahtjev središnje druge ugovorne za pristup mjestu trgovanja ne dovodi do fragmentacije likvidnosti kojom bi se povećali rizici kojima je izložena postojeća druga središnja ugovorna stranka.
(16)
U skladu s člankom 8. stavkom 4. Uredbe (EU) br. 648/2012, zahtjev središnje druge ugovorne stranke za pristup mjestu trgovanja ne smije zahtijevati međudjelovanje te se stoga ovom Uredbom ne smije odrediti međudjelovanje kao jedini način za rješavanje fragmentacije likvidnosti. Međutim, ovom Uredbom ne bi trebalo sprečavati središnje druge ugovorne stranke u sklapanju takvog dogovora na dobrovoljnoj osnovi ako su ispunjeni potrebni uvjeti za njegovu uspostavu.
(17)
Kako bi se utvrdilo koji ugovori o OTC izvedenicama na objektivno mjerljiv način smanjuju rizike koji se izravno odnose na komercijalnu aktivnost ili na aktivnost financiranja poslovanja, nefinancijske druge ugovorne stranke bi trebale primijeniti jedan od kriterija iz ove Uredbe, kao i računovodstvenu definiciju na temelju pravila Međunarodnih standarda financijskog izvještavanja (MSFI). Druge ugovorne stranke mogu se koristiti računovodstvenom definicijom iako ne primjenjuju pravila MSFI-ja. U slučaju nefinancijskih drugih ugovornih stranaka koje se koriste lokalnim računovodstvenim pravilima, očekuje se da će većina ugovora koji su klasificirani kao zaštitni u skladu s navedenim lokalnim računovodstvenim pravilima spadati u opću definiciju ugovora za smanjenje rizika izravno povezanih s komercijalnom aktivnošću ili aktivnošću financiranja poslovanja predviđenoj u ovoj Uredbi.
(18)
U pojedinim okolnostima nije moguće osigurati zaštitu od rizika upotrebom izravno povezanog ugovora o izvedenicama, ugovora s identičnom temeljnom imovinom i datumom namire kao i rizik koji se pokriva. U takvim slučajevima, nefinancijska druga ugovorna stranka može se koristiti zamjenskom zaštitom od rizika pomoću usko koreliranog instrumenta za pokriće svoje izloženosti, poput instrumenta s različitom ali u smislu ekonomskog ponašanja vrlo sličnom temeljnom imovinom. Uz to, pojedine grupe nefinancijskih drugih ugovornih stranaka koje sklapaju ugovore o OTC izvedenicama posredstvom jednog subjekta mogu se koristiti za zaštitu od njihovih rizika u odnosu na ukupne rizike grupe, makro ili portfeljnom zaštitom od rizika. Ti ugovori o OTC izvedenicama s makro, portfeljnom ili zamjenskom zaštitom od rizika mogu predstavljati zaštitu od rizika za potrebe ove Uredbe i trebalo bi ih ispitati u odnosu na kriterije za utvrđivanje ugovora o OTC izvedenicama koji objektivno smanjuju rizike.
(19)
Rizik se može mijenjati tijekom vremena i, radi prilagodbe promjeni rizika, ugovori o OTC izvedenicama koji su izvorno sklopljeni radi smanjivanja rizika povezanog s komercijalnom aktivnošću ili aktivnošću financiranja poslovanja možda se moraju kompenzirati upotrebom dodatnih ugovora o OTC izvedenicama. Iz toga proizlazi da je zaštitu od rizika moguće postići kombinacijom ugovora o OTC izvedenicama uključujući kompenzacijske ugovore o OTC izvedenicama kojima se raskidaju ugovori o OTC izvedenicama koji su postali nepovezani s rizikom poslovanja ili rizikom financiranja poslovanja.
(20)
Raspon rizika koji su izravno povezani s komercijalnom aktivnošću ili aktivnošću financiranja poslovanja vrlo je širok i različit je u različitim gospodarskim sektorima. Rizici povezani s komercijalnom aktivnošću obično su vezani uz inpute proizvodne funkcije poduzeća kao i uz proizvode i usluge koje ono prodaje ili pruža. Aktivnosti financiranja poslovanja obično se odnose na upravljanje kratkoročnim i dugoročnim financiranjem subjekta, njegovim dugom i načinima na koji ulaže financijske resurse koje generira ili posjeduje, što uključuje i upravljanje gotovinom. Na aktivnost financiranja poslovanja i komercijalnu aktivnost mogu utjecati isti izvori rizika, poput tečaja, cijena robe, inflacije ili kreditnog rizika. Budući da se OTC izvedenice ugovaraju radi zaštite od određenog rizika, prilikom analize rizika koji su izravno povezani s komercijalnom aktivnošću ili aktivnošću financiranja poslovanja, te bi rizike trebalo odrediti na dosljedan način kojim se obuhvaćaju obje aktivnosti. Nadalje, razdvajanje tih dvaju pojmova moglo bi imati neželjene posljedice, budući da ovisno o sektoru u kojem nefinancijske druge ugovorne stranke djeluju, zaštita od određenog rizika bi bila postignuta u okviru aktivnosti financiranja poslovanja ili komercijalne aktivnosti.
(21)
Iako bi pragove poravnanja trebalo odrediti uzimanjem u obzir sistemski značaj povezanih rizika, važno je uzeti u obzir da se OTC izvedenice koje smanjuju rizik isključuju iz izračuna pragova poravnanja i da pragovi poravnanja omogućuju izuzimanje načela obveze poravnanja za one ugovore o OTC izvedenicama za koje se može smatrati da nisu sklopljeni radi zaštite od rizika. Drugim riječima, vrijednost pragova poravnanja trebalo bi povremeno preispitati i treba je utvrditi prema vrsti ugovora o OTC izvedenicama. Vrste OTC izvedenica koje su određene za pragove poravnanja mogu se razlikovati od vrsta OTC izvedenica za obveze poravnanja. Pri određivanju vrijednosti pragova poravnanja, trebalo bi uzeti u obzir potrebu određivanja jedinstvenog pokazatelja koji odražava sistemski značaj zbroja neto pozicija i izloženosti po drugoj ugovornoj stranci i po vrsti imovine OTC izvedenice. Pragovi poravnanja kojima se koriste nefinancijske druge ugovorne stranke trebali bi biti i jednostavni za primjenu.
(22)
Pri utvrđivanju vrijednosti pragova poravnanja treba uzeti u obzir sistemski značaj zbroja neto pozicija i izloženosti po drugoj ugovornoj stranci i po vrsti OTC izvedenica u skladu s Uredbom (EU) br. 648/2012. Međutim, trebalo bi uzeti u obzir da se te neto pozicije i izloženosti razlikuju od neto izloženosti drugih ugovornih stranaka i drugih vrsta imovina. Nadalje, u skladu s Uredbom (EU) br. 648/2012, ove neto pozicije trebalo bi zbrojiti radi utvrđivanja podataka koje treba uzeti u obzir za određivanje pragova poravnanja. Pri određivanju pragova poravnanja trebalo bi uzeti u obzir ukupan bruto iznos koji se dobiva zbrojem tih neto pozicija. Bruto zamišljeni iznos koji proizlazi iz tog zbroja trebao bi se koristiti kao referentni iznos prilikom određivanja pragova poravnanja.
(23)
Nadalje, struktura djelatnosti nefinancijskih drugih ugovornih stranaka s OTC izvedenicama obično dovodi do niske razine netiranja budući da se ugovori o OTC izvedenicama sklapaju u istom smjeru. Stoga bi razlika između zbroja neto pozicija i izloženosti po drugoj ugovornoj stranci i po vrsti OTC izvedenica bila vrlo blizu bruto vrijednosti ugovora. Stoga, i radi jednostavnosti, potrebno je upotrebljavati bruto vrijednost ugovora o OTC izvedenicama kao valjanu zamjenu mjere koju bi trebalo uzeti u obzir pri određivanju praga poravnanja.
(24)
Budući da nefinancijske druge ugovorne stranke koje ne prelaze prag poravnanja nisu obvezne vrednovati svoje ugovore o OTC izvedenicama po tržišnim cijenama, ne bi bilo primjereno upotrebljavati ovu mjeru za određivanje pragova poravnanja budući da bi to nefinancijskim drugim ugovornim strankama nametnulo tešku obvezu koja ne bi bila razmjerna predmetnom riziku. Umjesto toga bi za nefinancijske druge ugovorne stranke upotreba zamišljene vrijednosti ugovora o OTC izvedenicama omogućila jednostavan pristup koji nije izložen vanjskim događajima.
(25)
Premašivanje jedne od vrijednosti određenih za određenu vrstu OTC izvedenica trebalo bi pokrenuti premašivanje praga poravnanja za sve vrste, budući da su ugovori o OTC izvedenicama koji smanjuju rizike isključeni iz izračuna praga poravnanja, posljedice premašivanja praga poravnanja nisu povezane samo s obvezom poravnanja već se protežu i na tehnike smanjenja rizika, a pristup za odgovarajuće obveze u skladu s Uredbom (EU) br. 648/2012 koji se primjenjuje na nefinancijske druge ugovorne stranke trebao bi biti jednostavan s obzirom na jednostavnu prirodu većine njih.
(26)
Što se tiče ugovora o OTC izvedenicama koji se ne poravnavaju, trebalo bi primijeniti tehnike smanjenja rizika poput pravodobne potvrde. Potvrda ugovora o OTC izvedenicama može se odnositi na jedan ili više okvirnih sporazuma, okvirne sporazume o potvrdi ili druge standardne uvjete. Ona može biti u obliku elektronički sklopljenog ugovora ili dokumenta koji su potpisale obje ugovorne stranke.
(27)
Neophodno je da druge ugovorne stranke potvrde uvjete njihovih transakcija što je prije moguće nakon izvršenja transakcije, posebno ako je transakcija izvršena ili obrađena elektronički, kako bi se osiguralo međusobno razumijevanje i pravna sigurnost uvjeta transakcije. Druge ugovorne stranke koje sklapaju nestandardne ili složene ugovore o OTC izvedenicama možda će posebno morati uvesti alate za ispunjavanje zahtjeva za pravodobno potvrđivanje njihovih ugovora o OTC izvedenicama. Pravodobnom potvrdom bi se isto tako predvidio razvoj odgovarajućih tržišnih praksi u tom području.
(28)
Za daljnje ublaživanje rizika, usklađivanje portfelja omogućuje svakoj drugoj ugovornoj stranci temeljito preispitivanje portfelja transakcija kako ih vidjeti njena druga ugovorna stranka radi brzog otkrivanja mogućih nesporazuma oko ključnih uvjeta transakcija. Ti bi uvjeti trebali uključivati vrednovanje svake transakcije i mogu također uključivati ostale odgovarajuće podatke poput datuma od kojeg se proizvode učinci, utvrđenog datuma dospijeća, datuma plaćanja ili namire, zamišljene vrijednosti ugovora i valute transakcije, temeljnog instrumenta, pozicije drugih ugovornih stranaka, konvencije o radnim danima i svih odgovarajućih fiksnih ili promjenljivih kamatnih stopa ugovora o OTC izvedenicama.
(29)
S obzirom na različite profile rizičnosti i kako bi usklađivanje portfelja bilo primjerena tehnika smanjenja rizika, učestalost usklađivanja i veličina portfelja koji se razmatra trebaju biti različiti ovisno o prirodi druge ugovorne stranke. Stroži zahtjevi trebali bi se primjenjivati i na financijske i na nefinancijske druge ugovorne stranke koje premašuju prag poravnanja, dok bi se smanjena učestalost usklađivanja trebala primjenjivati na nefinancijske druge ugovorne stranke koje ne bi premašivale prag poravnanja bez obzira na kategoriju njihove druge ugovorne stranke, koja bi isto tako mogla imati koristi od takve smanjene učestalosti usklađivanja za taj dio njezinog portfelja.
(30)
Sažimanje portfelja može također biti učinkovit alat za potrebe smanjenja rizika, ovisno o okolnostima poput veličine portfelja kod druge ugovorne stranke, dospijeća, svrhe i stupnja standardizacije ugovora o OTC izvedenicama. Financijske druge ugovorne stranke i nefinancijske druge ugovorne stranke koje imaju portfelj ugovora o OTC izvedenicama čije se poravnanje ne obavlja posredstvom središnje druge ugovorne stranke iznad razine utvrđene ovom Uredbom trebaju imati uspostavljene postupke za analizu mogućnosti upotrebe sažimanja portfelja koja bi im omogućila smanjenje rizika druge ugovorne stranke.
(31)
Rješavanje sporova ima za cilj smanjenje rizika koji proizlaze iz ugovora čije se poravnanje ne obavlja posredstvom središnje druge ugovorne stranke. Pri međusobnom sklapanju transakcija OTC izvedenicama, druge bi ugovorne stranke trebale imati dogovoreni okvir za rješavanje svih povezanih sporova do kojih može doći. Taj bi okvir trebao upućivati na mehanizme za rješavanje sporova poput arbitraže treće stranke ili mehanizma tržišnog istraživanja. Tim se okvirom planira izbjeći eskalacija neriješenih sporova i izlaganje drugih ugovornih stranaka dodatnim rizicima. Sporove bi trebalo identificirati te njima upravljati i na odgovarajući ih način objaviti.
(32)
S ciljem utvrđivanja tržišnih uvjeta koji sprečavaju vrednovanje po tržišnim cijenama, potrebno je odrediti neaktivna tržišta. Tržište može biti neaktivno zbog nekoliko razloga, između ostalog i kada se na njemu ne odvijaju redovito tržišne transakcije na tržišnoj osnovi, gdje bi tržišna osnova trebala imati isto značenje kao ono za računovodstvene svrhe.
(33)
Ova se Uredba primjenjuje na financijske druge ugovorne stranke i nefinancijske druge ugovorne stranke iznad praga poravnanja te uzima u obzir Direktivu 2006/49/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o adekvatnosti kapitala investicijskih društava i kreditnih institucija (4), koja također utvrđuje zahtjeve koje bi trebalo ispuniti pri vrednovanju zasnovanom na modelu.
(34)
Iako se model koji se koristi za vrednovanje zasnovano na modelu može izraditi interno ili eksterno, kako bi se osigurala odgovarajuća odgovornost, za odobrenje modela odgovoran je odbor direktora ili odbor kojeg delegira odbor direktora.
(35)
Kada druge ugovorne stranke mogu primjenjivati izuzeće unutar grupe nakon što su obavijestile nadležna tijela, ali bez čekanja na istek roka za prigovor tih nadležnih tijela, važno je osigurati da nadležna tijela dobivaju pravodobne, primjerene i dovoljne informacije kako bi mogla procijeniti trebaju li uložiti prigovor na primjenu izuzeća.
(36)
Predviđena veličina, obujam i učestalost unutargrupnih ugovora o OTC izvedenicama mogu se odrediti na temelju prošlih unutargrupnih transakcija drugih ugovornih stranaka, kao i očekivani model i očekivane aktivnosti u budućnosti.
(37)
Druge ugovorne stranke koje primjenjuju izuzeće unutar grupe trebale bi objaviti informacije kako bi osigurale transparentnost u pogledu sudionika na tržištu i potencijalnih vjerovnika. To je posebno važno za potencijalne vjerovnike drugih ugovornih stranaka u smislu procjene rizika. Takva objava ima za cilj sprečavanje dobivanja krivog dojma da se ugovori o OTC izvedenicama poravnavaju posredstvom središnje druge ugovorne stranke ili da podliježu tehnikama za smanjenje rizika kada to nije slučaj.
(38)
Vremenski okvir za postizanje pravodobne potvrde zahtijeva napore u prilagodbi uključujući promjene tržišne prakse i jačanje IT sustava. Budući da se brzina prilagodbe usklađenosti može razlikovati ovisno o kategoriji drugih ugovornih stranaka i vrsti imovine OTC izvedenica, određivanje datuma za postepenu primjenu koji uzimaju u obzir ove razlike bi omogućilo povećanje vremenskog okvira potvrde za one druge ugovorne stranke i proizvode koji bi mogli biti brže spremni.
(39)
U skladu sa standardima određenima za usklađivanje portfelja, sažimanje portfelja ili rješavanje sporova, druge ugovorne stranke trebale bi uspostaviti postupke, politike, procese i dopuniti dokumentaciju što zahtijeva vrijeme. Trebalo bi odgoditi stupanje na snagu povezanih zahtjeva kako bi se osiguralo vrijeme koje je potrebno drugim ugovornim strankama da poduzmu potrebne korake za potrebe usklađivanja.
(40)
Ova se Uredba temelji na nacrtu regulatornih tehničkih standarda kojeg je Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala podnijelo Komisiji.
(41)
U skladu s člankom 10. Uredbe (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (5), ESMA je provela otvorene javne konzultacije o nacrtu regulatornih tehničkih standarda, analizirala moguće povezane troškove i koristi i zatražila mišljenje Interesne skupine za vrijednosne papire i tržišta kapitala uspostavljene u skladu s člankom 37. Uredbe (EU) br. 1095/2010,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
OPĆENITO
Članak 1.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„posredni klijent” znači klijent klijenta člana sustava poravnanja;
(b)
„dogovor o posrednom poravnanju” znači skupina ugovornih odnosa između središnje druge ugovorne stranke, člana sustava poravnanja, klijenta člana sustava poravnanja i posrednog klijenta koji omogućuje klijentu člana sustava poravnanja pružanje usluga poravnanja posrednom klijentu;
(c)
„potvrda” znači dokumentacija o sporazumu između drugih ugovornih stranaka o svim uvjetima ugovora o OTC izvedenicama.
POGLAVLJE II.
DOGOVORI O POSREDNOM PORAVNANJU
(članak 4. stavak 4. Uredbe (EU) br. 648/2012)
Članak 2.
Struktura dogovora o posrednom poravnanju
1. U slučaju kada je član sustava poravnanja spreman omogućiti posredno poravnanje, svaki klijent takvog člana sustava poravnanja ima pravo pružati usluge posrednog poravnanja jednom ili više svojih klijenata, pod uvjetom da je klijent člana sustava poravnanja kreditna institucija koja ima odobrenje za rad, investicijsko društvo koje ima odobrenje za rad ili istovrijedna kreditna institucija ili jednakovrijedno investicijsko društvo treće zemlje.
2. Ugovorni uvjeti dogovora o posrednom poravnanju dogovaraju se između klijenta člana sustava poravnanja i posrednog klijenta, nakon savjetovanja s članom sustava poravnanja o pitanjima koja mogu utjecati na rad člana sustava poravnanja. Oni moraju uključivati ugovorne zahtjeve prema kojima je klijent dužan ispuniti sve obveze posrednog klijenta prema članu sustava poravnanja. Ovi se zahtjevi odnose samo na transakcije koje proizlaze iz dogovora o posrednom poravnanju, čiji opseg mora biti jasno dokumentiran u dogovorenim ugovorima.
Članak 3.
Obveze središnje druge ugovorne stranke
1. Dogovori o posrednom poravnanju ne podliježu poslovnim praksama središnje druge ugovorne stranke koje djeluju kao zapreka njihovom uspostavljanju na temelju prihvatljivih komercijalnih uvjeta. Na zahtjev člana sustava poravnanja, središnja druga ugovorna stranka vodi odvojenu evidenciju i račune, čime omogućuje svakom klijentu da u računima koji se vode kod središnje druge ugovorne stranke može razlikovati imovinu i pozicije klijenta od imovine i pozicija koje se vode za račune posrednih klijenata klijenta.
2. Središnja druga ugovorna stranka identificira, prati i upravlja svim značajnim rizicima koji proizlaze iz dogovora o posrednom poravnanju koji bi mogli utjecati na otpornost središnje druge ugovorne stranke.
Članak 4.
Obveze članova sustava poravnanja
1. Član sustava poravnanja koji nudi omogućivanje usluga posrednog poravnanja to mora činiti pod prihvatljivim komercijalnim uvjetima. Ne dovodeći u pitanje povjerljivost ugovornih dogovora s pojedinačnim klijentima, član sustava poravnanja javno objavljuje opće uvjete pod kojima je spreman omogućiti pružanje usluga posrednog poravnanja. Ti uvjeti mogu uključiti minimalne operativne zahtjeve za klijente koji pružaju usluge posrednog poravnanja.
2. Pri omogućivanju dogovora o posrednom poravnanju, član sustava poravnanja primjenjuje neki od sljedećih dogovora o odvajanju u skladu s uputom klijenta:
(a)
vodi odvojenu evidenciju i račune, čime omogućuje svakom klijentu da razlikuje u računima kod člana sustava poravnanja imovinu i pozicije klijenta od imovine i pozicija koji se vode za račune njegovih posrednih klijenata;
(b)
vodi odvojenu evidenciju i račune, čime omogućuje svakom klijentu da razlikuje u računima kod člana sustava poravnanja imovinu i pozicije koji se vode za račun posrednog klijenta od imovine i pozicija koji se vode za račun ostalih posrednih klijenata.
3. Smatra se da je zahtjev za razlikovanje imovine i pozicija kod člana sustava poravnanja ispunjen ako je udovoljeno uvjetima iz članka 39. stavka 9. Uredbe (EU) br. 648/2012.
4. Član sustava poravnanja uspostavlja čvrste postupke za upravljanje neispunjavanjem obveza klijenta koji pruža usluge posrednog poravnanja. Ti postupci uključuju vjerodostojan mehanizam za prijenos pozicija i imovine drugom klijentu ili članu sustava poravnanja, ovisno o sporazumu između dotičnih posrednih klijenata. Klijent ili član sustava poravnanja nije obvezan prihvatiti te pozicije ako nije prethodno ušao u ugovorni odnos kojim na to pristaje.
5. Član sustava poravnanja također osigurava da njegovi postupci omogućuju brzo unovčenje imovine i pozicija posrednih klijenata i člana sustava poravnanja radi isplate svih iznosa koji dospijevaju posrednim klijentima u slučaju neispunjavanja obveza klijenta.
6. Član sustava poravnanja identificira, prati i upravlja svim rizicima koji proizlaze iz omogućivanja dogovora o posrednom poravnanju, uključujući i upotrebu informacija koje pružaju klijenti u skladu s člankom 4. stavkom 3. Član sustava poravnanja dužan je uspostaviti čvrste interne postupke kako bi osigurao da se te informacije ne mogu koristiti u komercijalne svrhe.
Članak 5.
Obveze klijenata
1. Klijent koji pruža usluge posrednog poravnanja vodi odvojenu evidenciju i račune koji mu omogućuju da razlikuje vlastitu imovinu i pozicije od imovine i pozicija koje se vode za račun njegovih posrednih klijenata. Posrednim klijentima nudi izbor između dviju mogućnosti odvajanja računa predviđenih u članku 4. stavku 2. i osigurava potpunu informiranost posrednih klijenata o rizicima povezanima sa svakom od mogućnosti odvajanja. Informacije koje klijent pruža posrednim klijentima uključuju informacije o dogovorima za prijenos pozicija i računa drugom klijentu.
2. Klijent koji pruža usluge posrednog poravnanja traži od člana sustava poravnanja da otvori odvojeni račun kod središnje druge ugovorne stranke. Taj se račun otvara isključivo radi držanja imovine i pozicija njegovih posrednih klijenata.
3. Klijent pruža članu sustava poravnanja dovoljno informacija za identifikaciju, praćenje i upravljanje svim rizicima koji proizlaze iz omogućivanja dogovora o posrednom poravnanju. U slučaju kada klijent ne ispunjava svoje obveze, sve informacije koje klijent ima o svojim posrednim klijentima odmah se stavljaju na raspolaganje članu sustava poravnanja.
POGLAVLJE III.
OBAVIJESTI ESMA-i ZA POTREBE OBVEZE PORAVNANJA
(članak 5. stavak 1. Uredbe (EU) br. 648/2012)
Članak 6.
Podaci koje obavijest mora sadržavati
1. Obavijest za potrebe obveze poravnanja sadrži sljedeće informacije:
(a)
identifikaciju vrste ugovora o OTC izvedenicama;
(b)
identifikaciju ugovora o OTC izvedenicama unutar određene vrste ugovora o OTC izvedenicama;
(c)
ostale informacije koje mora sadržavati javni registar u skladu s člankom 8.;
(d)
sve ostale informacije potrebne za razlikovanje ugovora o OTC izvedenicama unutar određene vrste ugovora o OTC izvedenicama od ugovora o OTC izvedenicama izvan te vrste;
(e)
dokaz o stupnju standardizacije ugovornih uvjeta i operativnih procesa za odgovarajuću vrstu ugovora o OTC izvedenicama;
(f)
podatke o obujmu dotične vrste ugovora o OTC izvedenicama;
(g)
podatke o likvidnosti dotične vrste ugovora o OTC izvedenicama;
(h)
dokaz o dostupnosti sudionicima na tržištu primjerenih, pouzdanih i općeprihvaćenih informacija o formiranju cijena vezano uz ugovore unutar određene vrste ugovora o OTC izvedenicama;
(i)
dokaz o utjecaju obveze poravnanja na dostupnost informacija o formiranju cijena sudionicima na tržištu.
2. S ciljem procjene datuma od kojeg ili od kojih obveza poravnanja proizvodi učinke, uključujući postepeno uvođenje i kategorija drugih ugovornih stranaka na koje se primjenjuje obveza poravnanja, obavijest za potrebe obveze poravnanja uključuje:
(a)
podatke koji su relevantni za procjenu očekivanog obujma određene vrste ugovora o OTC izvedenicama ako se na nju počinje primjenjivati obveza poravnanja;
(b)
dokaz o sposobnosti središnje druge ugovorne stranke da obradi očekivani obujam određene vrste ugovora o OTC izvedenicama ako se na nju počinje primjenjivati obveza poravnanja i da upravlja rizikom koji proizlazi iz poravnanja dotične vrste ugovora o OTC izvedenicama, uključujući kroz dogovore s klijentima ili posrednim klijentima o poravnanju;
(c)
vrstu i broj drugih ugovornih stranaka koje su aktivne i za koje se očekuje da su aktivne na tržištu tom vrstom ugovora o OTC izvedenicama ako se na nju počinje primjenjivati obveza poravnanja;
(d)
prikaz različitih zadaća koje se moraju izvršiti kako bi započelo poravnanje sa središnjom drugom ugovornom strankom kao i vrijeme koje je potrebno za ispunjavanje svake zadaće;
(e)
informacije o upravljanju rizikom, pravnom i operativnom kapacitetu drugih ugovornih stranaka koje su aktivne na tržištu određenom vrstom ugovora o OTC izvedenicama ako se na nju počinje primjenjivati obveza poravnanja.
3. Podaci koji se odnose na obujam i likvidnost za određenu vrstu ugovora o OTC izvedenicama i za svaki ugovor o izvedenicama unutar dotične vrste sadrže odgovarajuće tržišne informacije, uključujući povijesne podatke, tekuće podatke kao i sve promjene koje se očekuju ako se na dotičnu vrstu ugovora o OTC izvedenicama počinje primjenjivati obveza poravnanja, uključujući:
(a)
broj transakcija;
(b)
ukupan obujam;
(c)
ukupne otvorene ugovorne pozicije;
(d)
dubina narudžbi uključujući prosječan broj narudžbi i zahtjeva za ponude;
(e)
raspon razlika;
(f)
mjerila likvidnosti u uvjetima tržišnog stresa;
(g)
mjerila likvidnosti za izvršenje postupaka u slučaju neispunjavanja obveza.
4. Informacije koje se odnose na stupanj standardizacije ugovornih uvjeta i operativnih postupaka za određenu vrstu ugovora o OTC izvedenicama predviđenih u točki (e) stavka 1. uključuju, za određenu vrstu ugovora o OTC izvedenicama i za svaki ugovor o izvedenicama unutar te vrste, podatke o dnevnoj referentnoj cijeni i broju dana po godini s referentnom cijenom koja se smatra pouzdanom tijekom razdoblja od najmanje prethodnih 12 mjeseci.
POGLAVLJE IV.
KRITERIJI ZA ODREĐIVANJE VRSTA UGOVORA O OTC IZVEDENICAMA KOJE PODLIJEŽU OBVEZI PORAVNANJA
(članak 5. stavak 4. Uredbe (EU) br. 648/2012)
Članak 7.
Kriteriji koje procjenjuje ESMA
1. Što se tiče stupnja standardizacije ugovornih uvjeta i operativnih postupaka određene vrste ugovora o OTC izvedenicama, Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala (European Securities and Markets Authority, ESMA) uzima u obzir:
(a)
sadrže li ugovorni uvjeti odgovarajuće vrste ugovora o OTC izvedenicama zajedničku pravnu dokumentaciju, uključujući standardizirane ugovore o netiranju, definicije, standardne uvjete i potvrde kojima se utvrđuju ugovorne specifikacije kojima se obično koriste druge ugovorne stranke;
(b)
podliježu li operativni postupci te odgovarajuće vrste ugovora o OTC izvedenicama automatiziranoj obradi nakon trgovanja i događajima životnog ciklusa kojima se upravlja na zajednički način u skladu s rasporedom o kojem je postignuta široka suglasnost između drugih ugovornih stranaka.
2. Što se tiče obujma i likvidnosti određene vrste ugovora o OTC izvedenicama, ESMA uzima u obzir:
(a)
jesu li iznosi nadoknada ili financijskih zahtjeva središnje druge ugovorne stranke razmjerni riziku koji se obvezom poravnanja planira ublažiti;
(b)
stabilnost veličine i dubine tržišta u pogledu određenog proizvoda tijekom vremena;
(c)
vjerojatnost da bi disperzija tržišta ostala dovoljna u slučaju neispunjavanja obveza člana sustava poravnanja;
(d)
broj i vrijednost transakcija.
3. Što se tiče dostupnosti primjerenih, pouzdanih i općeprihvaćenih informacija o formiranju cijena u odgovarajućoj vrsti ugovora o OTC izvedenicama, ESMA uzima u obzir jesu li informacije potrebne za točno određivanje cijene ugovora unutar određene vrste ugovora o OTC izvedenicama lako dostupne sudionicima na tržištu na prihvatljivoj komercijalnoj osnovi i bi li one i nadalje ostale lako dostupne kada bi se na te vrste ugovora o OTC izvedenicama primjenjivala obveza poravnanja.
POGLAVLJE V.
JAVNI REGISTAR
(članak 6. stavak 4. Uredbe (EU) br. 648/2012)
Članak 8.
Podaci koje mora sadržavati registar ESMA-e
1. Za svaku vrstu ugovora o OTC izvedenicama koja podliježe obvezi poravnanja, javni registar ESMA-e sadrži:
(a)
vrstu imovine ugovora o OTC izvedenicama;
(b)
tip ugovora o OTC izvedenicama unutar određene vrste;
(c)
temeljnu imovinu ugovora o OTC izvedenicama unutar te vrste;
(d)
za temeljnu imovinu koja je financijski instrument, naznaku radi li se o jedinstvenom financijskom instrumentu odnosno o jedinstvenom izdavatelju ili o indeksu ili portfelju;
(e)
za ostalu temeljnu imovinu, naznaku o kategoriji temeljne imovine;
(f)
zamišljene valute i valute namire ugovora o OTC izvedenicama unutar dotične vrste;
(g)
dospijeća ugovora o OTC izvedenicama unutar dotične vrste;
(h)
uvjete namire ugovora o OTC izvedenicama unutar dotične vrste;
(i)
učestalost plaćanja ugovora o OTC izvedenicama unutar dotične vrste;
(j)
identifikacijsku oznaku dotične vrste ugovora o OTC izvedenicama;
(k)
svaku drugu značajku koja omogućuje međusobno razlikovanje ugovora u određenoj vrsti ugovora o OTC izvedenicama.
2. Što se tiče središnjih drugih ugovornih stranaka koje imaju odobrenje ili su priznate za potrebe obveze poravnanja, javni registar ESMA-e za svaku središnju drugu ugovornu stranku uključuje:
(a)
identifikacijsku oznaku, u skladu s člankom 3. Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 1247/2012 (6);
(b)
puni naziv;
(c)
zemlju u kojoj imaju poslovni nastan;
(d)
nadležno tijelo određeno u skladu s člankom 22. Uredbe (EU) br. 648/2012.
3. Što se tiče datuma od kojih obveza poravnanja proizvodi učinke, uključujući i postepeno uvođenje, javni registar ESMA-e uključuje:
(a)
identifikaciju svih kategorija drugih ugovornih stranaka na koje se primjenjuje razdoblje postepenog uvođenja;
(b)
sve druge potrebne uvjete koji se zahtijevaju u skladu s regulatornim tehničkim standardima donesenima u skladu s člankom 5. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 648/2012, radi primjene razdoblja postepenog uvođenja.
4. Javni registar ESMA-e sadrži upućivanje na regulatorne tehničke standarde donesene u skladu s člankom 5. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 648/2012 na temelju kojih su utvrđene sve obveze poravnanja.
5. Što se tiče središnje druge ugovorne stranke o kojoj je nadležno tijelo obavijestilo ESMA-u, javni registar ESMA-e sadrži barem:
(a)
identifikaciju središnje druge ugovorne stranke;
(b)
vrstu imovine prijavljenih ugovora o OTC izvedenicama;
(c)
vrstu ugovora o OTC izvedenicama;
(d)
datum obavijesti;
(e)
identifikaciju nadležnog tijela koje podnosi obavijest.
POGLAVLJE VI.
FRAGMENTACIJA LIKVIDNOSTI
(članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) br. 648/2012)
Članak 9.
Određivanje pojma fragmentacije likvidnosti
1. Smatra se da dolazi do fragmentacije likvidnosti kada sudionici u mjestu trgovanja nisu u mogućnosti sklopiti transakciju s jednim ili više sudionika u tom mjestu zbog nepostojanja dogovora o poravnanju kojima svi sudionici imaju pristup.
2. Smatra se da pristup središnje druge ugovorne stranke mjestu trgovanja na kojem već druga središnja druga ugovorna stranka pruža usluge ne dovodi do fragmentacije likvidnosti u mjestu trgovanja kada, bez potrebe nametanja zahtjeva članovima sustava poravnanja postojeće središnje druge ugovorne stranke da postanu članovi sustava poravnanja nove središnje ugovorne stranke, svi sudionici u mjestu trgovanja mogu izvršiti poravnanje, izravno ili posredno posredstvom jednog od sljedećeg:
(a)
barem jedne zajedničke središnje druge ugovorne stranke;
(b)
dogovora o poravnanju koje su uspostavile središnje druge ugovorne stranke.
3. Dogovori o ispunjavanju uvjeta iz točaka (a) ili (b) stavka 2. uspostavljaju se prije nego što nova središnja druga ugovorna stranka počne pružati usluge poravnanja na odgovarajućem mjestu trgovanja.
4. Pristup zajedničkoj središnjoj drugoj ugovornoj stranci iz točke (a) stavka 2. može se uspostaviti putem dvaju ili više članova sustava poravnanja ili dvaju ili više klijenata ili putem dogovora o posrednom poravnanju.
5. Dogovorima o poravnanju iz točke (b) stavka 2. može se predvidjeti prijenos transakcija koje su izvršili ti sudionici na tržištu članovima sustava poravnanja drugih središnjih drugih ugovornih stranaka. Iako pristup središnje druge ugovorne stranke mjestu trgovanja ne smije zahtijevati međudjelovanje, dogovor o međudjelovanju koji su dogovorile odgovarajuće središnje druge ugovorne stranke i odobrila mjerodavna nadležna tijela može se koristiti za ispunjavanje zahtjeva za pristup zajedničkim dogovorima o poravnanju.
POGLAVLJE VII.
NEFINANCIJSKE DRUGE UGOVORNE STRANKE
Članak 10.
(članak 10. stavak 4. točka (a) Uredbe (EU) br. 648/2012)
Kriteriji za utvrđivanje ugovora o OTC izvedenicama koji objektivno smanjuju rizike
1. Ugovor o OTC izvedenicama na objektivno mjerljiv način smanjuje rizike koji su izravno povezani s komercijalnom aktivnošću ili aktivnošću financiranja poslovanja nefinancijske druge ugovorne stranke ili te grupe, kada on sam ili u kombinaciji s drugim ugovorima o izvedenicama, izravno ili putem usko povezanih instrumenata ispunjava jedan od sljedećih kriterija:
(a)
pokriva rizike koji proizlaze iz potencijalne promjene vrijednosti imovine, usluga, sirovina, proizvoda, robe ili obveza koje nefinancijska druga ugovorna stranka ili njezina grupa posjeduje, proizvodi, izrađuje, obrađuje, pruža, kupuje, trži, iznajmljuje/daje u zakup, prodaje ili stvara ili opravdano očekuje da će posjedovati, proizvoditi, izrađivati, obrađivati, pružati, kupovati, tržiti, iznajmljivati/davati u zakup, prodavati ili stvarati u okviru njezinog uobičajenog poslovanja;
(b)
pokriva rizike koji proizlaze iz potencijalnog posrednog utjecaja na vrijednost imovine, usluga, sirovina, proizvoda, robe ili obveza iz točke (a), zbog fluktuacije kamatnih stopa, stope inflacije, tečaja ili kreditnog rizika;
(c)
može se smatrati ugovorom o zaštiti od rizika u skladu s Međunarodnim standardima financijskog izvještavanja (MSFI) donesenima u skladu s člankom 3. Uredbe (EZ) br. 1606/2002 Europskog parlamenta i Vijeća (7).
Članak 11.
(članak 10. stavak 4. točka (b) Uredbe (EU) br. 648/2012)
Pragovi poravnanja
Vrijednosti pragova poravnanja za potrebe obveze poravnanja su:
(a)
za ugovore o OTC kreditnim izvedenicama, 1 milijarda EUR u bruto zamišljenoj vrijednosti;
(b)
za ugovore o OTC dioničkim izvedenicama, 1 milijarda EUR u bruto zamišljenoj vrijednosti;
(c)
za ugovore o OTC kamatnim izvedenicama, 3 milijarde EUR u bruto zamišljenoj vrijednosti;
(d)
za ugovore o OTC deviznim izvedenicama, 3 milijarde EUR u bruto zamišljenoj vrijednosti;
(e)
za ugovore o OTC robnim izvedenicama i ostale ugovore o OTC izvedenicama koji nisu navedeni u točkama od (a) do (d), 3 milijarde EUR u bruto zamišljenoj vrijednosti.
POGLAVLJE VIII.
TEHNIKE SMANJENJA RIZIKA ZA UGOVORE O OTC IZVEDENICAMA ČIJE SE PORAVNANJE NE OBAVLJA POSREDSTVOM SREDIŠNJE DRUGE UGOVORNE STRANKE
Članak 12.
(članak 11. stavak 14. točka (a) Uredbe (EU) br. 648/2012)
Pravodobna potvrda
1. Ugovor o OTC izvedenicama sklopljen između financijskih drugih ugovornih stranaka ili nefinancijskih drugih ugovornih stranaka iz članka 10. Uredbe (EU) br. 648/2012 čije se poravnanje ne obavlja posredstvom središnje druge ugovorne stranke potvrđuje se, kada je to moguće, elektroničkim putem, što je prije moguće, a najkasnije:
(a)
do kraja drugog radnog dana nakon datuma izvršenja ugovora o OTC izvedenicama, u slučaju kreditnih izvedenica na osnovi nastanka statusa neispunjavanja obveza i kamatnih ugovora o razmjeni koji su sklopljeni do i uključujući 28. veljače 2014.;
(b)
do kraja radnog dana nakon datuma izvršenja ugovora o OTC izvedenicama, u slučaju kreditnih izvedenica na osnovi nastanka statusa neispunjavanja obveza i kamatnih ugovora o razmjeni koji su sklopljeni nakon 28. veljače 2014.;
(c)
do kraja trećeg radnog dana nakon datuma izvršenja ugovora o izvedenicama, u slučaju vlasničkih ugovora o razmjeni, valutnih ugovora o razmjeni i svih ostalih ugovora o izvedenicama koji nisu navedeni u točki (a), a koji su sklopljeni do i uključujući 31. kolovoza 2013.;
(d)
do kraja drugog radnog dana nakon datuma izvršenja ugovora o izvedenicama, u slučaju vlasničkih ugovora o razmjeni, valutnih ugovora o razmjeni i svih ostalih ugovora o izvedenicama koji nisu navedeni u točki (a), a koji su sklopljeni nakon 31. kolovoza 2013. do i uključujući 31. kolovoza 2014.;
(e)
do kraja radnog dana nakon datuma izvršenja ugovora o izvedenicama, u slučaju vlasničkih ugovora o razmjeni, valutnih ugovora o razmjeni, robnih ugovora o razmjeni i svih ostalih ugovora o izvedenicama koji nisu navedeni u točki (a), a koji su sklopljeni nakon 31. kolovoza 2014.
2. Ugovor o OTC izvedenicama koji je sklopljen s nefinancijskom drugom ugovornom strankom koja nije navedena u članku 10. Uredbe (EU) br. 648/2012, potvrđuje se, kada je to moguće, elektroničkim putem, što je prije moguće, a najkasnije:
(a)
do kraja petog radnog dana nakon datuma izvršenja ugovora o OTC izvedenicama, u slučaju kreditnih izvedenica na osnovi nastanka statusa neispunjavanja obveza i kamatnih ugovora o razmjeni koji su sklopljeni do i uključujući 31. kolovoza 2013.;
(b)
do kraja trećeg radnog dana nakon datuma izvršenja ugovora o OTC izvedenicama, u slučaju kreditnih izvedenica na osnovi nastanka statusa neispunjavanja obveza i kamatnih ugovora o razmjeni koji su sklopljeni nakon 31. kolovoza 2013. do i uključujući 31. kolovoza 2014.;
(c)
do kraja drugog radnog dana nakon datuma izvršenja ugovora o OTC izvedenicama, u slučaju kreditnih izvedenica na osnovi nastanka statusa neispunjavanja obveza i kamatnih ugovora o razmjeni koji su sklopljeni nakon 31. kolovoza 2014.;
(d)
do kraja sedmog radnog dana nakon datuma izvršenja ugovora o izvedenicama, u slučaju vlasničkih ugovora o razmjeni, valutnih ugovora o razmjeni, robnih ugovora o razmjeni i svih ostalih ugovora o izvedenicama koji nisu navedeni u točki (a), a koji su sklopljeni do i uključujući 31. kolovoza 2013.;
(e)
do kraja četvrtog radnog dana nakon datuma izvršenja ugovora o izvedenicama, u slučaju vlasničkih ugovora o razmjeni, valutnih ugovora o razmjeni, robnih ugovora o razmjeni i svih ostalih ugovora o izvedenicama koji nisu navedeni u točki (a), a koji su sklopljeni nakon 31. kolovoza 2013. do i uključujući 31. kolovoza 2014.;
(f)
do kraja drugog radnog dana nakon datuma izvršenja, u slučaju vlasničkih ugovora o razmjeni, valutnih ugovora o razmjeni, robnih ugovora o razmjeni i svih ostalih ugovora o izvedenicama koji nisu navedeni u točki (a), a koji su sklopljeni nakon 31. kolovoza 2014.
3. U slučaju kada se transakcija iz stavka 1. ili 2. sklapa nakon 16.00 sati po lokalnom vremenu ili kada se sklapa s drugom ugovornom strankom koja se nalazi u drugoj vremenskoj zoni koja ne omogućuje potvrdu do zadanog roka, potvrda se izvršava što je prije moguće, a najkasnije jedan radni dan nakon roka određenog u stavku 1. odnosno stavku 2.
4. Financijske druge ugovorne stranke imaju uspostavljene postupke za izvješćivanje na mjesečnoj osnovi nadležnom tijelu određenom u skladu s člankom 48. Direktive 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (8) o broju nepotvrđenih transakcija o OTC izvedenicama iz stavaka 1. ili 2. koje su otvorene više od pet radnih dana.
Članak 13.
(članak 11. stavak 14. točka (a) Uredbe (EU) br. 648/2012)
Usklađivanje portfelja
1. Financijske i nefinancijske druge ugovorne stranke u ugovoru o OTC izvedenicama pisanim se putem ili drugim jednakovrijednim elektroničkim načinom dogovaraju sa svakom od svojih drugih ugovornih stranaka o načinu usklađivanja portfelja. Taj se dogovor mora postići prije sklapanja ugovora o OTC izvedenicama.
2. Usklađivanje portfelja provode između sebe druge ugovorne stranke u ugovoru o OTC izvedenicama ili ga može provoditi kvalificirana treća stranka u skladu s ovlaštenjem koje joj je u tu svrhu dala druga ugovorna stranka. Usklađivanje portfelja obuhvaća ključne uvjete trgovanja koji karakteriziraju svaki pojedini ugovor o OTC izvedenicama i ono mora uključivati barem vrednovanje koje je pripisano svakom ugovoru u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 648/2012.
3. Kako bi se u ranoj fazi identificiralo svako odstupanje od značajnog uvjeta ugovora o OTC izvedenicama, uključujući njegovo vrednovanje, usklađivanje portfelja provodi se:
(a)
za financijsku drugu ugovornu stranku ili nefinancijsku drugu ugovornu stranku iz članka 10. Uredbe (EU) br. 648/2012:
i.
svakog radnog dana kada druge ugovorne stranke međusobno imaju 500 ili više otvorenih ugovora o OTC izvedenicama;
ii.
jednom tjedno kada druge ugovorne stranke međusobno imaju između 51 i 499 otvorenih ugovora o OTC izvedenicama u bilo kojem trenutku u tjednu;
iii.
jednom tromjesečno kada druge ugovorne stranke međusobno imaju 50 ili manje otvorenih ugovora o OTC izvedenicama u bilo kojem trenutku tijekom dotičnog tromjesečja;
(b)
za nefinancijsku drugu ugovornu stranku koja nije navedena u članku 10. Uredbe (EU) br. 648/2012:
i.
jednom tromjesečno kada druge ugovorne stranke međusobno imaju više od 100 otvorenih ugovora o OTC izvedenicama u bilo kojem trenutku tijekom tromjesečja;
ii.
jednom godišnje kada druge ugovorne stranke međusobno imaju 100 ili manje otvorenih ugovora o OTC izvedenicama.
Članak 14.
(članak 11. stavak 14. točka (a) Uredbe (EU) br. 648/2012)
Sažimanje portfelja
Financijske druge ugovorne stranke i nefinancijske druge ugovorne stranke koje imaju 500 ili više otvorenih ugovora o OTC izvedenicama s drugom ugovornom strankom čije se poravnanje ne obavlja posredstvom središnje druge ugovorne stranke imaju uspostavljene postupke za redovitu analizu, koja se mora provoditi najmanje dva puta godišnje, mogućnosti za provođenje vježbe sažimanja portfelja radi smanjenja rizika druge ugovorne stranke i provoditi navedenu vježbu sažimanja portfelja.
Financijske druge ugovorne stranke i nefinancijske druge ugovorne stranke osiguravaju prihvatljivo i valjano objašnjenje mjerodavnom nadležnom tijelu za donošenja zaključka da vježba sažimanja portfelja nije primjerena.
Članak 15.
(članak 11. stavak 14. točka (a) Uredbe (EU) br. 648/2012)
Rješavanje sporova
1. Pri međusobnom sklapanju ugovora o OTC izvedenicama, financijske druge ugovorne stranke i nefinancijske druge ugovorne stranke imaju dogovorene detaljne procedure i postupke vezano uz:
(a)
identifikaciju, bilježenje i praćenje sporova koji se odnose na priznavanje ili vrednovanje ugovora i razmjenu kolaterala između drugih ugovornih stranaka. Tim se postupcima mora barem bilježiti vrijeme tijekom kojeg je spor otvoren, druga ugovorna stranka i iznos spora;
(b)
pravodobno rješavanje sporova i posebne postupke u slučaju sporova koji se ne riješe u roku od pet radnih dana.
2. Financijske druge ugovorne stranke dužne su obavješćivati nadležno tijelo određeno u skladu s člankom 48. Direktive 2004/39/EZ o svim sporovima između ugovornih stranaka koji se odnose na ugovor o OTC izvedenicama, svom vrednovanju ili razmjeni kolaterala čiji je iznos ili vrijednost veća od 15 milijuna EUR i koji traju najmanje 15 radnih dana.
Članak 16.
(članak 11. stavak 14. točka (b) Uredbe (EU) br. 648/2012)
Tržišni uvjeti koji sprečavaju vrednovanje zasnovano na tržišnoj vrijednosti
1. Smatra se da se tržišni uvjeti koji sprečavaju vrednovanje ugovora o OTC izvedenicama zasnovano na tržišnoj vrijednosti javljaju u sljedećim situacijama:
(a)
kada je tržište neaktivno;
(b)
kada je niz prihvatljivih procjena fer vrijednosti značajan i nije moguće na prihvatljiv način procijeniti vjerojatnost različitih procjena.
2. Smatra se da je tržište ugovora o OTC izvedenicama neaktivno kada kotirane cijene nisu lako i redovito dostupne, a cijene koje su dostupne ne predstavljaju stvarne i redovite tržišne transakcije po tržišnim uvjetima.
Članak 17.
(članak 11. stavak 14. točka (b) Uredbe (EU) br. 648/2012)
Kriteriji za primjenu vrednovanja zasnovanog na modelu
Za primjenu vrednovanja zasnovanog na modelu, financijske i nefinancijske druge ugovorne stranke imaju model koji:
(a)
obuhvaća sve čimbenike koje bi druge ugovorne stranke uzele u obzir pri utvrđivanju cijene, uključujući što je više moguće informacije o vrednovanju zasnovanom na tržišnoj vrijednosti;
(b)
je usklađen s prihvaćenim ekonomskim metodologijama za formiranje cijena financijskih instrumenata;
(c)
je kalibriran i ispitan u pogledu valjanosti na temelju cijena iz zabilježenih tekućih tržišnih transakcija istim financijskim instrumentom ili na temelju dostupnih zabilježenih tržišnih podataka;
(d)
je potvrdio i pratio drugi odjel, koji je neovisan o odjelu koji preuzima rizik;
(e)
je dokumentiran i koji odbor direktora odobrava potrebnom učestalošću, nakon svake materijalne promjene a najmanje jednom godišnje. Ovo odobrenje se može delegirati određenom odboru.
Članak 18.
(članak 11. stavak 14. točka (c) Uredbe (EU) br. 648/2012)
Podaci o obavijesti nadležnom tijelu o unutargrupnoj transakciji
1. Zahtjev ili obavijest nadležnom tijelu o podacima o unutargrupnoj transakciji u pisanom su obliku i sadrže:
(a)
pravne druge ugovorne stranke u transakcijama uključujući njihove identifikatore u skladu s člankom 3. Provedbene uredbe (EU) br. 1247/2012;
(b)
poslovni odnos između drugih ugovornih stranaka;
(c)
podatke o popratnim ugovornim odnosima između stranaka;
(d)
kategoriju unutargrupne transakcije kako je utvrđeno u stavku 1. i točkama od (a) do (d) stavka 2. članka 3. Uredbe (EU) br. 648/2012;
(e)
podatke o transakcijama za koje druga ugovorna stranka traži izuzeće, uključujući:
i.
vrstu imovine ugovora o OTC izvedenicama;
ii.
vrstu ugovora o OTC izvedenicama;
iii.
vrstu temeljne imovine;
iv.
zamišljenu valutu i valutu namire;
v.
raspon rokova dospijeća ugovora;
vi.
vrstu namire;
vii.
predviđenu godišnju veličinu, obujam i učestalost ugovora o OTC izvedenicama.
2. U okviru svog zahtjeva ili obavijesti mjerodavnom nadležnom tijelu, druga ugovorna stranka dužna je također podnijeti popratne informacije kojima se dokazuje da su ispunjeni uvjeti iz članka 11. stavaka od 6. do 10. Uredbe (EU) br. 648/2012. Popratni dokumenti sadrže preslike dokumentiranih postupaka za upravljanje rizicima, informacije o prošlim transakcijama, preslike odgovarajućih ugovora između stranaka te na zahtjev nadležnog tijela mogu sadržavati i pravno mišljenje.
Članak 19.
(članak 11. stavak 14. točka (d) Uredbe (EU) br. 648/2012)
Podaci o obavijesti ESMA-i o unutargrupnoj transakciji
1. Obavijest nadležnog tijela o podacima o unutargrupnoj transakciji podnosi se ESMA-i pisanim putem:
(a)
u roku od mjesec dana od primitka obavijesti vezano uz obavijest na temelju članka 11. stavka 7. ili 9. Uredbe (EU) br. 648/2012;
(b)
u roku od mjesec dana od podnošenja odluke drugoj ugovornoj stranci vezano uz odluku nadležnog tijela na temelju članka 11. stavka 6., 8. ili 10. Uredbe (EU) br. 648/2012.
2. Obavijest ESMA-i uključuje:
(a)
informacije navedene u članku 18.;
(b)
informaciju o pozitivnoj ili negativnoj odluci;
(c)
u slučaju pozitivne odluke:
i.
sažeti prikaz razloga zbog kojih se smatra da su ispunjeni uvjeti određeni u članku 11. stavcima 6., 7., 8., 9. ili 10., ovisno o slučaju, Uredbe (EU) br. 648/2012;
ii.
informaciju o tome je li izuzeće potpuno ili djelomično vezano uz obavijest povezanu s člankom 11. stavcima 6., 8. ili 10. Uredbe (EU) br. 648/2012;
(d)
u slučaju negativne odluke;
i.
identifikaciju uvjeta iz članka 11. stavaka 6., 7., 8., 9. ili 10., ovisno o slučaju, Uredbe (EU) br. 648/2012 koji nisu ispunjeni;
ii.
sažeti prikaz razloga zbog kojih se smatra da ti uvjeti nisu ispunjeni.
Članak 20.
(članak 11. stavak 14. točka (d) Uredbe (EU) br. 648/2012)
Javna objava informacija o unutargrupnom izuzeću
Informacije o unutargrupnom izuzeću koje se javno objavljuju uključuju:
(a)
pravne druge ugovorne stranke u transakcijama, uključujući njihove identifikatore u skladu s člankom 3. Provedbene uredbe (EU) br. 1247/2012;
(b)
informacije o odnosu između drugih ugovornih strana;
(c)
informaciju o tome je li izuzeće potpuno ili djelomično;
(d)
ukupan zamišljeni iznos ugovora o OTC izvedenicama na koji se primjenjuje unutargrupno izuzeće.
Članak 21.
Stupanje na snagu i primjena
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članci 13., 14. i 15. primjenjuju se šest mjeseci nakon stupanja na snagu ove Uredbe.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 19. prosinca 2012.