ДИРЕКТИВА 2013/43/ЕС НА СЪВЕТА
от 22 юли 2013 година
за изменение на Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност по отношение на незадължително и временно прилагане на механизма за обратно начисляване във връзка с доставки на някои стоки и услуги, при които съществува риск от измами
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 113 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
В Директива 2006/112/ЕО (3) на Съвета се определя, че данъкът върху добавената стойност (ДДС) е платим от всяко данъчнозадължено лице, извършващо облагаеми доставки на стоки и услуги. В случай на трансгранични сделки и в определени национални сектори с висок риск от измами обаче се предвижда прехвърляне на задължението за плащане на ДДС към лицето, което получава доставката (механизъм за обратно начисляване).
(2)
Предвид сериозния характер на измамите с ДДС на държавите членки следва да се позволи да прилагат временно механизъм, при който задължението за плащане на ДДС по отношение на доставки на определени категории стоки и услуги се прехвърля към лицето, което получава облагаеми доставки на стоки или услуги, включително когато тези категории не са посочени в член 199 от Директива 2006/112/ЕО, нито са предмет на специални дерогации, предоставени на държави членки.
(3)
За тази цел през 2009 г. Комисията представи предложение, в което се съдържаше списък на стоките и услугите, във връзка с които за ограничен срок може да се прилага механизмът за обратно начисляване. Съветът избра да раздели предложението и прие Директива 2010/23/ЕС на Съвета (4), която обаче се ограничаваше само до квотите за емисии на парникови газове предвид факта, че положението с измамите в този сектор изискваше незабавна реакция. В същото време Съветът пое политически ангажимент да продължи преговорите по оставащата част от предложението на Комисията.
(4)
Оттогава насам измами възникнаха и в други сектори и следователно към оставащата част от предложението на Комисията следва да бъдат добавени нови стоки и услуги, що се отнася до предварително определения списък на стоки и услуги, за които може да се прилага механизмът за обратно начисляване. Измами са възникнали по-специално във връзка с доставки на газ и електроенергия, далекосъобщителните услуги, конзоли за видеоигри, таблети и лаптопи, зърнени храни, индустриални култури, включително маслодайни семена и захарно цвекло, както и необработени и полуобработени метали, включително благородни метали.
(5)
Въвеждането на механизъм за обратно начисляване, насочен към посочените стоки и услуги, при които според придобития напоследък опит съществува особено висок риск от измами, за разлика от общото му прилагане, не следва да окаже неблагоприятно въздействие върху основните принципи на системата на ДДС, като например плащането на части.
(6)
Предварително определеният списък, от който държавите членки могат да избират, следва да се ограничава до доставките на стоки и услуги, за които, по най-нови данни, съществува особено висок риск от измами.
(7)
При прилагането на механизма за обратно начисляване държавите членки разполагат със свободата да определят условията за прилагане на механизма, включително да определят праговете, категориите на доставчици или получатели, спрямо които може да се прилага механизмът, и частичното прилагане на механизма за отделните категории.
(8)
Тъй като механизмът за обратно начисляване е временна мярка, която следва да се прилага до въвеждането на по-трайни законодателни решения с оглед системата на ДДС да стане по-устойчива на измами с ДДС, механизмът за обратно начисляване, предвиден по член 199а от Директива 2006/112/ЕО, трябва да се прилага само за ограничен срок.
(9)
С цел да се осигури възможност механизмът за обратно начисляване да се прилага достатъчно дълго, за да бъде ефективен и да позволи последваща оценка, е необходимо установеният понастоящем срок -30 юни 2015 г. - да бъде продължен. По същия начин следва да бъдат определени по-късни дати по отношение на датата на срока за оценка и крайната дата на срока, през който трябва да се докладва за промяна в тенденциите при дейностите с цел измама.
(10)
За да се осигури за всички държави членки възможността да прилагат механизма за обратно начисляване, съгласно посоченото по-горе, са необходими определени изменения в Директива 2006/112/ЕО.
(11)
Тъй като целта на предложеното действие, а именно борба с измамите с ДДС посредством временни мерки, които представляват дерогация от съществуващите правила на Съюза, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки и поради това може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(12)
Поради това Директива 2006/112/ЕО следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 2006/112/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 193 позоваването на „членове 194-199“ се заменят с позоваване на „членове 194-199б“;
2)
Член 199а се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 първото изречение се заменя със следното:
„Държавите членки могат да предвидят, до 31 декември 2018 г. и за минимален срок от две години, лицето - платец на ДДС, да е данъчнозадълженото лице, за което се извършва която и да е от следните доставки:“;
б)
в параграф 1 се добавят следните букви:
„в)
доставки на мобилни телефони, които са устройства, изработени или приспособени за употреба във връзка с лицензирана мрежа и работещи на определени честоти, независимо от това дали се използват за други цели;
г)
доставки на устройства с интегрални схеми като микропроцесори и централни процесори преди интегрирането им в продукти, предназначени за крайния потребител;
д)
доставки на газ и електроенергия за данъчнозадължен дилър съгласно член 38, параграф 2;
е)
доставки на сертификати за газ и електроенергия;
ж)
доставки на далекосъобщителни услуги съгласно член 24, параграф 2;
з)
доставки на конзоли за видеоигри, таблети и лаптопи;
и)
доставки на зърнени храни и индустриални култури, в т.ч. маслодайни семена и захарно цвекло, които обикновено не се използват в непреработен вид за крайно потребление;
й)
доставки на необработени или полуобработени метали, в т.ч. благородни метали, ако не са обхванати от член 199, параграф 1, буква г), специалните договорености относно стоките втора употреба, произведенията на изкуството, колекционерските и антикварните предмети в съответствие с членове 311-343 или специалната схема за инвестиционно злато в съответствие с членове 344-356.“;
в)
вмъкват се следните параграфи:
„1а. Държавите членки могат да определят условията за прилагането на механизма, предвиден параграф 1.
1б. Прилагането на механизма, предвиден в параграф 1, спрямо доставките на стоки и услуги, изброени в букви в)-й) от същия параграф, е обвързано с налагането на целесъобразни и ефективни задължения за отчитане на данъчнозадължените лица, доставящи стоките или услугите, спрямо които се прилага предвиденият в параграф 1 механизъм.“;
г)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Държавите членки уведомяват Комитета по ДДС за прилагането на механизма, предвиден в параграф 1, при въвеждането на такъв механизъм и предоставят на Комитета по ДДС следната информация:
а)
обхвата на мярката за прилагане на механизма, наред с вида и характеристиките на измамата, и подробно описание на придружаващите мерки, включително задълженията за отчитане по отношение на данъчнозадължените лица, както и мерките за контрол;
б)
действията, предприети за информиране на данъчнозадължените лица относно началото на прилагане на механизма;
в)
критериите за оценка, които позволяват сравнение между дейностите с цел измама по отношение на стоките и услугите, посочени в параграф 1, преди и след прилагането на механизма, дейностите с цел измама по отношение на други стоки и услуги преди и след прилагането на механизма, както и за увеличението на други видове дейности с цел измама преди и след прилагането на механизма;
г)
началната дата на мярката за прилагане на механизма и срокът, който трябва да бъде обхванат от нея.“;
д)
в параграф 3, първа алинея, първото изречение се заменя със следното:
„Не по-късно от 30 юни 2017 г. държавите членки, прилагащи предвидения в параграф 1 механизъм, представят на Комисията доклад въз основа на критериите за оценка, предвидени в параграф 2, буква в).“;
е)
в параграф 3, втора алинея, буква а) се заменя със следното:
„а)
въздействието върху дейностите с цел измама във връзка с доставки на стоки или услуги, обхванати от мярката;“;
ж)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Всяка държава членка, която е установила промяна в тенденциите при дейностите с цел измама на своя територия във връзка със стоките или услугите, изброени в параграф 1, от датата на влизането в сила на настоящия член във връзка с такива стоки и услуги, представя на Комисията доклад по този въпрос не по-късно от 30 юни 2017 г.
5. Преди 1 януари 2018 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за цялостната оценка на въздействието на предвидения в параграф 1 механизъм за борба с измамите.“.
Член 2
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 3
Прилага се до 31 декември 2018 г.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 22 юли 2013 година.
DIREKTIVA VIJEĆA 2013/43/EU
оd 22. srpnja 2013.
o izmjeni Direktive 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost u vezi s neobveznom i privremenom primjenom mehanizma obrnutog oporezivanja na isporuke određene robe i usluga podložnih prijevari
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 113.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
u skladu s posebnim zakonodavnim postupkom,
budući da:
(1)
Direktivom Vijeća 2006/112/EZ (3) određuje se da je svaki porezni obveznik koji obavlja transakcije koje uključuju oporezivu isporuku robe ili usluga dužan plaćati porez na dodanu vrijednost (PDV). Međutim, za prekogranične transakcije i za određene visoko rizične domaće sektore predviđen je prijenos obveze plaćanja PDV-a na osobu kojoj je obavljena isporuka (mehanizam obrnutog oporezivanja).
(2)
S obzirom na ozbiljnost prijevara u vezi s PDV-om, državama članicama trebalo bi omogućiti da privremeno primjenjuju mehanizam kojim se obveza plaćanja PDV-a na isporuku određenih kategorija robe i usluga prebacuje na osobu kojoj je obavljena oporeziva isporuke robe ili usluga, uključujući i kada te kategorije nisu navedene u članku 199. Direktive 2006/112/EZ niti podliježu posebnim odstupanjima odobrenima državama članicama.
(3)
S tim je ciljem Komisija 2009. izradila prijedlog, navodeći veći broj robe i usluga na koje bi se, na ograničeno razdoblje, mogao primjenjivati mehanizam obrnutog oporezivanja. Vijeće je odlučilo razdijeliti prijedlog te je donijelo Direktivu Vijeća 2010/23/EU (4) koja je, međutim, bila ograničena samo na trgovanje emisijskim jedinicama stakleničkih plinova jer je situacija s prijevarama u tom sektoru zahtijevala hitnu reakciju. Vijeće se istodobno politički obvezalo na nastavak pregovora o preostalom dijelu prijedloga Komisije.
(4)
U međuvremenu je do prijevara došlo u drugim sektorima te bi stoga trebalo dodati novu robu i usluge preostalom dijelu prijedloga Komisije u pogledu unaprijed utvrđenog popisa robe i usluga na koje bi se moglo primjenjivati obrnuto oporezivanje. Do slučajeva prijevare osobito je došlo u vezi s isporukom plina i električne energije, telekomunikacijskih usluga, igraćih konzola, tabletnih računala i prijenosnih računala, žitarica, industrijskih usjeva uključujući uljano sjemenje i šećernu repu, kao i sirove i poluobrađene metale uključujući plemenite metale.
(5)
Uvođenje mehanizma obrnutog oporezivanja koji bi se upotrebljavao za tu robu i usluge, koji su prema nedavnim iskustvima osobito podložni prijevari, za razliku od njegove opće primjene, ne bi smjelo negativno utjecati na temeljna načela sustava PDV-a, kao što su obročna plaćanja.
(6)
Unaprijed sastavljen popis, s kojega države članice mogu odabrati, trebao bi biti ograničen na isporuke robe i usluga koje su, prema nedavnim iskustvima, osobito podložne prijevari.
(7)
Pri primjeni mehanizma obrnutog oporezivanja države članice mogu same utvrditi uvjete za primjenu mehanizma uključujući određivanje pragova, kategorija dobavljača ili primatelja na koje se taj mehanizam može primjenjivati i djelomičnu primjenu mehanizma unutar kategorija.
(8)
S obzirom na to da je mehanizam obrnutog oporezivanja privremena mjera do usvajanja dugoročnih zakonodavnih rješenja kojima bi sustav PDV-a postao otporniji na slučajeve prijevare u vezi s PDV-om, mehanizam obrnutog oporezivanja uspostavljen člankom 199.a Direktive 2006/112/EZ trebao bi se primjenjivati samo u ograničenom vremenskom razdoblju.
(9)
Kako bi se primjena mehanizma obrnutog oporezivanja osigurala na vremensko razdoblje dostatno za ostvarenje njegove učinkovitosti te kako bi se omogućilo naknadno ocjenjivanje, potrebno je produljiti trenutačni rok koji istječe 30. lipnja 2015. Isto bi tako trebalo produljiti razdoblje ocjenjivanja i odgoditi rok do kojeg je potrebno izvijestiti o pomaku u prijevarnim radnjama.
(10)
Kako bi se svim državama članicama omogućila primjena mehanizma obrnutog oporezivanja kako je gore navedeno, potrebna je posebna izmjena Direktive 2006/112/EZ.
(11)
S obzirom na to da cilj predložene mjere, to jest reagiranje na prijevare u vezi s PDV-om putem privremenih mjera koje odstupaju od postojećih pravila Unije, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego ga se može na bolji način ostvariti na razini Unije, Unija može usvojiti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti određenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti određenim u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.
(12)
Direktivu 2006/112/EZ stoga bi trebalo na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Direktiva 2006/112/EZ mijenja se kako slijedi:
(1)
U članku 193. upućivanje na „članke 194. do 199.” zamjenjuje se upućivanjem na „članke 194. do 199.b”.
(2)
Članak 199.a mijenja se kako slijedi:
(a)
U stavku 1. prva rečenica zamjenjuje se sljedećim:
„Države članice mogu, do 31. prosinca 2018. i na razdoblje od najmanje dvije godine, predvidjeti da osoba odgovorna za plaćanje PDV-a bude porezni obveznik kojem je obavljena bilo koja od sljedećih isporuka:”;
(b)
U stavku 1. dodaju se sljedeće točke:
„(c)
isporuke mobilnih telefona, to jest uređaja izrađenih ili prilagođenih za korištenje pomoću ovlaštene mreže i koji rade na određenim frekvencijama, bez obzira na to imaju li bilo koju drugu namjenu;
(d)
isporuke uređaja s integriranim krugom, kao što su mikroprocesori i središnje jedinice za obradu u stanju prije integracije u proizvode za krajnje korisnike;
(e)
isporuke plina i električne energije oporezivom preprodavaču, kako je definiran u članku 38. stavku 2.;
(f)
isporuke certifikata plina i električne energije;
(g)
isporuke telekomunikacijskih usluga, kako su definirane u članku 24. stavku 2.;
(h)
isporuke igraćih konzola, tabletnih računala i prijenosnih računala;
(i)
isporuke žitarica, industrijskih usjeva uključujući uljano sjemenje i šećernu repu, koji se uobičajeno upotrebljavaju u neizmijenjenom stanju za krajnju potrošnju;
(j)
isporuke sirovih i poluobrađenih metala, uključujući plemenite metale, kada se na njih inače ne odnosi članak 199. stavak 1. točka (d), posebna odredba za rabljenu robu, umjetnine, kolekcionarske predmete i antikvitete, sukladno člancima 311. do 343. ili posebna odredba za investicijsko zlato, u skladu s člancima 344. do 356.”;
(c)
Umeću se sljedeći stavci:
„1.a Države članice mogu utvrditi uvjete za primjenu mehanizma predviđenog u stavku 1.
1.b Primjena mehanizma predviđenog u stavku 1. na isporuku bilo koje od robe ili usluga navedenih u točkama (c) do (j) tog stavka podliježe uvođenju odgovarajućih i djelotvornih obveza izvješćivanja za porezne obveznike koji isporučuju robu ili usluge na koje se primjenjuje mehanizam predviđen u stavku 1.”;
(d)
Stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Države članice obavješćuju Odbor za PDV o primjeni mehanizma predviđenog u stavku 1. prilikom uvođenja svakog takvog mehanizma te Odboru za PDV dostavljaju sljedeće informacije:
(a)
područje primjene mjere kojom se mehanizam primjenjuje, zajedno s vrstom i značajkama prijevare, kao i podroban opis popratnih mjera, uključujući sve obveze izvješćivanja za porezne obveznike i sve mjere kontrole;
(b)
radnje poduzete kako bi se relevantni porezni obveznici obavijestili o početku primjene mehanizma;
(c)
kriterije za ocjenjivanje kako bi se omogućila usporedba između prijevarnih aktivnosti u vezi s robom i uslugama navedenima u stavku 1. prije i nakon primjene mehanizma, prijevarnih aktivnosti u vezi s drugom robom i uslugama prije i nakon primjene mehanizma te o svakom porastu drugim vrsta prijevarnih aktivnosti prije i nakon primjene mehanizma;
(d)
datum početka i razdoblje koje obuhvaća mjera kojom se mehanizam primjenjuje.”;
(e)
U stavku 3. prvom podstavku, prva rečenica zamjenjuje se sljedećim:
„Države članice koje primjenjuju mehanizam predviđen u stavku 1., na temelju kriterija za ocjenjivanje predviđenih u stavku 2. točki (c), podnose izvješće Komisiji najkasnije 30. lipnja 2017.”;
(f)
U stavku 3. drugom podstavku, točka (a) zamjenjuje se sljedećim:
„(a)
učinka na prijevarne aktivnosti u odnosu na isporuke robe i usluga koje mjera obuhvaća;”;
(g)
Stavak 4. zamjenjuje se sljedećim:
„4. Svaka država članica koja je uočila pomak u trendovima prijevarnih aktivnosti na svojem državnom području u vezi s robom i uslugama navedenima u stavku 1. od dana stupanja na snagu ovog članka u odnosu na takvu robu i usluge, Komisiji podnosi izvješće o tome najkasnije 30. lipnja 2017.
5. Komisija prije 1. siječnja 2018. podnosi Europskom parlamentu i Vijeću sveobuhvatno izvješće o procjeni učinka mehanizma predviđenog u stavku 1. na suzbijanje prijevara.”.
Članak 2.
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 3.
Ova se Direktiva primjenjuje do 31. prosinca 2018.
Članak 4.
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 22. srpnja 2013.