ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) 2015/63 НА КОМИСИЯТА
от 21 октомври 2014 година
за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/Е, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (1), и по-специално член 103, параграфи 7 и 8 от нея,
като има предвид, че:
(1)
С Директива 2014/59/ЕС от държавите членки се изисква да създадат механизми за финансиране на преструктурирането с цел да се гарантира ефективното прилагане от органите за преструктуриране на съответните инструменти и правомощия. Тези механизми следва да разполагат с достатъчно финансови ресурси, които да позволят ефективното функциониране на рамката за преструктуриране, поради което са оправомощени да събират предварителни вноски от институциите, лицензирани на територията, за която се простират правомощията им, включително и от клоновете в Съюза (оттук нататък наричани „институции“).
(2)
Държавите членки са задължени да събират предварителни вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането не само от институциите, а - в съответствие с член 103, параграф 1 от ДВПКИИП - и от клоновете в Съюза. Правомощията на Комисията да приема делегирани актове по силата на член 103, параграфи 7 и 8 от ДВПКИИП обхващат и клоновете в Съюза. От друга страна фактът, че по силата на член 47 от Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (2) пруденциалните изисквания и третирането за целите на надзора на клоновете в Съюза са от компетентността на държавите членки означава, че голям брой от определените в настоящия делегиран регламент количествени показатели за коригиране за риск не са подходящи за пряко прилагане към клоновете в Съюза. Поради това, въпреки че клоновете в Съюза не попадат в обхвата на настоящия регламент, те могат да бъдат обект на специален режим, изложен от Комисията в бъдещ делегиран акт.
(3)
По силата на членове 6, 15, 16, 95 и 96 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета (3), някои инвестиционни посредници с лиценз само за ограничени услуги и дейности не подлежат на - или могат да бъдат освободени от - някои капиталови изисквания и изисквания за ликвидност. Вследствие на това за тях не биха се прилагали редица количествени показатели, които следва да бъдат определени във връзка с корекциите за риск. Докато, от една страна, по силата на член 103, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС, държавите членки са задължени да събират от инвестиционните посредници предварителни вноски за целите на механизма за финансиране на преструктурирането, от друга страна е целесъобразно да им се остави правомощието да определят корекциите за риск така, че да не ги обременят прекомерно. Поради това инвестиционните посредници не следва да попадат в обхвата на настоящия регламент.
(4)
По силата на член 102, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС държавите членки следва да гарантират, че за период, започващ от датата на влизане в сила на директивата, но не по-късно от 31 декември 2024 г. наличните финансови средства на техните механизми за финансиране достигат поне 1 % от размера на гарантираните депозити на всички институции, лицензирани на тяхна територия. През този период и до достигането на целевото равнище вноските в механизмите за финансиране следва да се разпределят възможно най-равномерно във времето, като бъдат отчетени фазата на икономическия цикъл и въздействието, което процикличните вноски могат да имат върху финансовото състояние на плащащите ги институции.
(5)
В член 103, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС се изисква вноските да бъдат събирани поне веднъж годишно с цел да се достигне целевото равнище по член 102 от нея. В съответствие с член 103, параграф 2 от Директива 2014/59/ЕС годишната вноска следва да отразява размера на институцията, т.е. по същество тя представлява фиксирана сума, която се определя въз основа на пасивите на институцията (оттук нататък наричана „основна годишна вноска“); в допълнение тя отразява степента на риск на съответните дейности на институцията, тъй като основната годишна вноска следва да се адаптира спрямо нейния профил на риска (оттук нататък наричана „допълнителна корекция за риск“). Размерът на дадена институция е първостепенен показател за риска, който тя поражда. Колкото по-голяма е дадена институция, толкова по-вероятно е при сътресение органът за преструктуриране да сметне, че е от обществен интерес да я преструктурира и да прибегне до механизма за финансиране на преструктурирането, за да осигури ефективното прилагане на инструментите за преструктуриране.
(6)
За да се изясни как органите за преструктуриране следва да коригират вноските в зависимост от профила на риска на институциите, е необходимо да се определят показателите и групите показатели за риск, които да се използват за определяне на профила на риска на институциите, механизмът за прилагане на корекцията за риск към основната годишна вноска, както и самата основна годишна вноска като отправна точка за корекцията за риск. Тези елементи, които да допълват критериите за риск в член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС, следва да бъдат определени така, че да се запазят равнопоставените условия на конкуренция между държавите членки и устойчивостта на вътрешния пазар, като се избегне използването на различни подходи в отделните държави членки за изчисляването на вноските в съответните механизми за финансиране на преструктурирането. По този начин за плащаните от институциите вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането могат да бъдат правени разчети и съпоставки по видове банки - което е важен елемент на равнопоставеността в рамките на вътрешния пазар.
(7)
В член 5, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета (4) се посочва, че с оглед прилагането на посочения регламент и на Директива 2014/59/ЕС за съответен национален орган за преструктуриране се приема създаденият с член 42, параграф 1 от посочения регламент Единен съвет за преструктуриране (оттук нататък наричан „Съветът за преструктуриране“), когато той изпълнява задълженията и упражнява правомощията, които съгласно посочената директива са от компетентността на националния орган за преструктуриране. Като се има предвид, че с член 70, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 806/2014 Съветът за преструктуриране се оправомощава да изчислява вноските на институциите в Единния фонд за преструктуриране, който от 1 януари 2016 г., с прилагането на настоящия регламент въз основа на член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС, следва да замени механизмите за финансиране, с които разполагат участващите в Единния механизъм за преструктуриране държави членки, понятието за орган за преструктуриране по настоящия регламент следва да обхваща и Съвета за преструктуриране.
(8)
При групите изчисляването на вноските на индивидуално равнище би довело до двойно отчитане на някои пасиви при определянето на основната годишна вноска на отделните дружества от групата, тъй като задълженията, свързани със споразуменията, които дружествата от една и съща група сключват помежду си, са част от общите пасиви, които се взимат предвид при определянето на основната годишна вноска на всяко дружество от групата. Поради това определянето на основната годишна вноска следва да бъде допълнително уточнено за групите, така че да се отчете взаимосвързаността на дружествата от групата и да се избегне двойното отчитане на вътрешногруповите експозиции. С цел да се гарантира равнопоставеност между дружествата, които са част от група, и институциите, които са членове на една и съща схема за институционална защита или са дълготрайно свързани с един и същ централен орган, този принцип следва да се прилага и за вторите.
(9)
При изчисляването на основната годишна вноска на дадено дружество от група, общите пасиви, които следва да се вземат предвид, не следва да включват задълженията, възникнали от договор на дружеството с друго дружество от същата група. Това изключение обаче следва да бъде приложимо единствено в случаите, когато всички дружества в групата са установени в Съюза, включени са на пълна основа в една и съща консолидация и подлежат на подходящи централизирани процедури за оценка, измерване и контрол на риска, както и при условие че няма настоящи или прогнозирани съществени практически или правни пречки пред бързото събиране на съответните вземания, когато станат изискуеми. Това следва да предотврати изключването на задълженията от основата за изчисляване на вноските, ако не съществуват гаранции, че експозициите към вътрешногрупово кредитиране ще бъдат уредени, ако финансовото състояние на групата се влоши. Освен това, за да не се позволи изключването на вътрешногруповите задължения да предостави предимство на възползващите се от него дружества от група, това изключване не следва да позволи на съответните институции да се възползват от опростената система за вноски, предвидена за малките институции, ако вследствие на изключването дадена институция удовлетвори изискванията за опростената система. С цел да се гарантира равнопоставеност между дружествата, които са част от група, и институциите, които са членове на една и съща схема за институционална защита или са дълготрайно свързани с един и същ централен орган, този принцип следва да се прилага и за вторите.
(10)
По изключение от правилото, че изчисляването на вноските следва да се извършва на индивидуално равнище, за централен орган и за свързаните с него кредитни институции, които в съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета са изцяло или частично освободени от пруденциалните изисквания в националното законодателство, правилата за предварителните вноски следва единствено да се прилагат като цяло на консолидирана основа, тъй като платежоспособността и ликвидността на централния орган и на всички свързани с него институции се наблюдават като цяло въз основа на консолидираните им отчети.
(11)
Определянето на основната годишна вноска следва да бъде допълнително уточнено и за инфраструктурите на финансовия пазар (ИФП). Някои ИФП като например централните контрагенти (ЦК) или централните депозитари на ценни книжа (ЦДЦК) също са лицензирани като кредитни институции. По-специално, някои ЦДЦК предоставят банкови услуги, които са странични спрямо дейността им като пазарни инфраструктури. За разлика от кредитните институции ЦДЦК не привличат гарантирани депозити, а управляват най-вече салда в рамките на деня или овърнайт, породени от услугите по сетълмент на сделки с ценни книжа, предоставяни от тях на финансови институции или централни банки. Като цяло тези салда не са в парични средства, които биха могли да бъдат приравнени на набрано финансиране с оглед на предоставяне на банкови услуги. Тъй като предоставянето на банкови услуги е странична дейност за ИФП спрямо основната им дейност по извършване на клиринг или сетълмент, за която те се подчиняват на строги пруденциални изисквания по силата на регламенти (ЕС) № 648/2012 (5) и (ЕС) № 909/2014 на Европейския парламент и на Съвета (6), както и на съответните разпоредби на Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС, а също така и поради факта, че техният бизнес модел не поражда рискове, сравними с тези при кредитните институции, при определянето на размера на общите им пасиви за целите на изчисляването на основната им годишна вноска следва да бъдат взети предвид само пасивите, свързани с банковата им дейност.
(12)
Отчитането на деривативите по отделните сметки не е хармонизирано в Съюза, което би могло да се отрази на размера на пасивите, който се взима предвид при изчисляването на вноските на всяка банка. Посоченият в член 429, параграфи 6 и 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013 метод на коефициента на ливъридж се прилага за всички банки и гарантира, че един и същ договор за дериватив - и по-специално нетирането на такива договори - ще се разглежда по еднакъв начин, независимо от приложимата към банката счетоводна рамка. Следователно, за да се осигури хармонизирано третиране на деривативите при определянето на основната годишна вноска, което да дава възможност за сравняване на тяхното остойностяване между институциите и за равнопоставеност в целия Съюз, те следва да бъдат оценявани в съответствие с член 429, параграфи 6 и 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013. За да се осигури обаче предсказуемост на остойностяването на деривативите по силата на Регламент (ЕС) № 575/2013 следва да се заложи, че то не може да води до стойност, която е по-малка от 75 % от стойността на съответните деривативи съгласно приложимата счетоводна рамка.
(13)
Някои кредитни институции са насърчителни банки, чиято цел е да се постигне напредък по обществено-политическите цели на централно или регионално правителство на държава членка, или на местен орган на властта, предимно чрез предоставянето на насърчителни заеми на неконкурентна основа и с нестопанска цел. Предоставяните от такива институции заеми са пряко или непряко частично гарантирани от централното или регионалното правителство, или от местния орган на властта. Насърчителните заеми се отпускат на неконкурентна основа и с нестопанска цел за насърчаване постигането на обществено-политическите цели на Съюза или на централно или регионално правителство на държава членка. Понякога те се предоставят чрез друга институция, действаща като посредник (заеми, отпускани чрез посредник). В такива случаи кредитната институция посредник получава насърчителни заеми от многостранна банка за развитие или субект от публичния сектор и ги предоставя на други кредитни институции, които ги отпускат на крайните клиенти. Кредитните институции посредници прехвърлят ликвидността по тези заеми от иницииралата ги насърчителна банка към кредитиращата или друга посредническа институция, поради което тези пасиви не следва да се включват в общите пасиви, които се взимат предвид при изчисляването на основната годишна вноска.
(14)
Член 103, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС задължава всички институции да имат финансово участие в механизмите за финансиране на преструктурирането. От друга страна трябва да бъде намерен пропорционален и справедлив баланс между задължението на всяка институция за финансово участие в механизма за финансиране на преструктурирането и нейния размер, профил на риска, обхват и сложност на дейността, взаимообвързаност с други институции или с финансовата система като цяло, последствията от неплатежоспособността ѝ върху финансовите пазари, върху други институции, върху условията за финансиране или върху икономиката като цяло - и следователно вероятността институцията да бъде обект на преструктуриране и да се ползва от механизма за финансиране. В съответствие с член 4 от Директива 2014/59/ЕС, при взимането на решение дали определени институции трябва да се възползват от облекчени задължения във връзка с изискването за изготвяне на планове за възстановяване и преструктуриране органите за преструктуриране взимат предвид тези елементи. От своя страна, при оценяването на подходящия баланс между съблюдаването на изискванията в Директива 2014/59/ЕС и особеностите на обхванатите от нея различни институции следва да бъде взето предвид и административното бреме, което изчисляването на годишните вноски поражда за някои институции и органи за преструктуриране.
(15)
Малките институции обикновено не са с висок профил на риска, често са по-малко рискови за системата отколкото големите институции и в много случаи въздействието от изпадането им в неплатежоспособност върху икономиката като цяло е по-ниско, отколкото при големите институции. В същото време не могат да се пренебрегнат потенциалните последици от неплатежоспособността на малките институции за финансовата стабилност, тъй като дори те могат да породят системен риск поради ролята си в цялостната банкова система, кумулативното въздействие на взаимовръзките си или верижния ефект, който може да възникне поради загуба на доверие в банковата система.
(16)
В повечето случаи малките институции не представляват риск за системата и е по-малко вероятно, в сравнение с големите институции, да бъдат поставени в режим на преструктуриране и следователно да се ползват от механизмите за финансиране на преструктурирането, поради което методиката за изчисляване на годишните им вноски в тези механизми следва да бъде опростена. Годишната вноска на малките институции следва да се състои от фиксирана сума, основана единствено на основната им годишна вноска, която е пропорционална на размера им. Тази методика следва да доведе до пропорционална система на годишни вноски, тъй като, при определянето на годишната вноска на всяка институция, органът за преструктуриране трябва да се съобразява с годишното целевото равнище на механизма за финансиране. При това положение фиксираната сума отразява факта, че в много случаи рискът при малките институции е по-нисък; тя позволява и по-широка корекция на вноската на по-големите институции - чието системно значение като цяло е по-голямо - в зависимост от профила им на риска.
(17)
За да се определи кои институции се приемат за малки следва да се използва двоен праг, като първият е общите пасиви (без собствени средства) минус гарантираните депозити да не надхвърлят 300 млн. евро, а вторият - общите активи да не надхвърлят 1 млрд. евро. Вторият праг следва да попречи на по-големите институции, които удовлетворяват първия праг по отношение размера на пасивите, да се възползват от опростената система.
(18)
В категорията на малките институции следва да се прави разграничение, тъй като някои от тях са много малки, а други са близо до максималните прагове, които им позволяват да се възползват от опростената система. При системата на еднаква за всички фиксирана сума годишните вноски на много малки институции биха били несъразмерно по-високи в сравнение с тези на малките институции, които са близо до максималните прагове. В същото време опростената система не трябва да доведе до прекомерни разлики в годишните вноски на най-големите измежду малките институции и институциите, които не отговарят на условията за опростената система, тъй като са малко над праговете. За да се избегне този нежелан ефект е целесъобразно да се предвиди система от няколко категории малки институции, чиито годишни вноски следва да се състоят от различни фиксирани суми. Това би трябвало да позволи постепенно увеличаване на вноските в рамките на опростената система, както и между най-високата и най-ниската фиксирана вноска, определяни по метода на коригиране на основната годишна вноска в зависимост от профила на риска на институцията.
(19)
Когато органът за преструктуриране сметне, че дадена малка институция е с особено висок профил на риска, той трябва да е оправомощен да реши, че съответната институция вече не следва да се ползва от опростената система, а вноската ѝ следва да се изчислява по метода на коригиране на основната годишна вноска в зависимост от фактори за риск, различни от размера на институцията.
(20)
В съответствие с членове 44 и 101 от Директива 2014/59/ЕС институциите по член 45, параграф 3 от нея няма да бъдат рекапитализирани посредством механизмите за финансиране на преструктурирането, тъй като ще бъдат ликвидирани по националните процедури по несъстоятелност или друг вид процедури, прилагани по силата на членове 38, 40 или 42 от Директива 2014/59/ЕС, и ще прекратят дейността си. Тези процедури гарантират, че кредиторите на посочените институции, включително, когато е приложимо, притежателите на обезпечени облигации, ще понесат загуби по начин, който съответства на целите на преструктурирането. Поради това вноските на тези институции в механизмите за финансиране на преструктурирането следва да отразяват тези особености. Механизмите могат обаче да се използват и за целите, посочени в член 101 от Директива 2014/59/ЕС. Ако дадена институция използва механизма за финансиране на преструктурирането за която и да е от тези цели, органът за преструктуриране следва да бъде в състояние да сравни профила на риска на всички други институции по член 45, параграф 3 от Директива 2014/59/ЕС с този на използвалата го институция и да приложи методиката в настоящия делегиран акт към тези институции, чийто профил на риска е сходен или по-висок от този на институциите, използвали механизма за финансиране на преструктурирането. Целесъобразно е също така да се състави списък с елементи, които органът за преструктуриране да вземе предвид при съпоставянето на профилите на риска.
(21)
За да могат органите на държавите членки за преструктуриране да постигнат хармонизирано тълкуване на критериите в член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС, така че показателят за риск на институциите за целите на изчисляване на индивидуалните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането да се определя по сходен начин в целия Съюз, следва да бъдат определени и обособени в групи няколко показатели за риск, които органите за преобразуване да взимат предвид при оценяването на профила на риска на институциите. За да се осигури съгласуваност с надзорните практики, показателите за риск следва да се състоят от текущите нормативни показатели, които вече са налични или се разработват.
(22)
Когато съответното законодателство е освободило някои институции от задължението да определят някои от показателите за риск на равнището на институцията, и, ако е приложимо, компетентните органи разрешат прилагането на такива освобождавания, органите за преструктуриране следва да оценят съответните показатели на консолидирана или подконсолидирана основа, както е приложимо, за да се съобразят с надзорните практики и да гарантират, че групите, които се възползват от тези освобождавания, не са неправомерно санкционирани.
(23)
С цел да се позволи на органите за преструктуриране да възприемат съгласуван подход по отношение на значението на показателите и групите показатели за риск, които те следва да вземат предвид при определянето на профила на риска на институциите, в настоящия регламент следва да се определи относителното тегло на всеки показател и всяка група показатели за риск. Важно е обаче органите за преструктуриране да разполагат с достатъчно гъвкавост при оценяването на профила на риска на институциите, като адаптират прилагането на показателите и групите показатели за риск към спецификите на всяка институция. Това не може да се постигне единствено, като се предвиди диапазон за оценка на профила на риска, а е необходима определена свобода на преценката какво значение да бъде отдадено на някои показатели за риск, при това за всеки отделен случай, поради което теглото на някои показатели за риск следва да бъде само индикативно или следва да бъде определен диапазон във връзка с него, така че органите за преструктуриране да могат да решат доколко тези показатели са относими към даден случай.
(24)
При оценяване на значението на отделните показатели от дадена група те следва да се агрегират в рамките на групата посредством аритметично претегляне на средната им стойност. При изчисляването на крайния съставен показател за риск за всяка институция, с цел да се избегне компенсаторен ефект между групите показатели, когато например дадена институция, която се представя средно добре при няколко групи и много слабо - при друга, обикновено има средно добър резултат, получен от средноаритметичната стойност на различните групи показатели, изчислението следва да се основава на средната геометрична претеглена величина на индивидуалните групи показатели.
(25)
Диапазонът за оценка на степента на риск, породен от дадена институция, следва да позволява достатъчно модулиране на профила на риска в зависимост от различните показатели и групи показатели за риск, посочени в настоящия регламент, като в същото време осигурява достатъчно стабилност и предсказуемост на годишните вноски, които институциите са задължени да правят по силата на Директива 2014/59/ЕС и на настоящия регламент.
(26)
За да се гарантира плащането на вноските е необходимо да се уточнят условията и начинът на плащане. По-специално за вноските, които не са платени в брой, а в неотменими задължения за плащане, в съответствие с член 103 от Директива 2014/59/ЕС, е необходимо да се посочи делът на неотменимите задължения за плащане, който всяка институция може да използва, както и видът на обезпечението, прието за тези неотменими задължения за плащане, така че органът за преструктуриране да може да получи фактическото плащане, дори когато срещне трудности при усвояването на неотменимите задължения за плащане. За да се гарантира фактическото плащане на годишните вноски е необходимо органите за преструктуриране да разполагат със специфичните правомощия да налагат административни санкции и други административни мерки на институциите, които нарушават изискванията в настоящия регламент за изчисляване и адаптиране на вноските - като например неспазване на задължението за предоставяне на поисканата информация от съответния орган за преструктуриране. Органите за преструктуриране следва също така да разполагат с правомощието да налагат ежедневна парична санкция на институция, която не е платила или е платила само частично дължимата годишна вноска или която не е спазила изискванията в уведомлението, отправено ѝ от органа за преструктуриране. Необходимо е също така да се предвидят специфични задължения за обмен на информация между компетентните органи и органите за преструктуриране.
(27)
За да се гарантира, че корекциите за риск отразяват тенденциите в банковия сектор и поради това удовлетворяват на текуща основа изискванията на Директива 2014/59/ЕС, Комисията, въз основа на придобития опит в отчитането на риска, ще анализира тези корекции с оглед на изчисляването на годишните вноски, като по-конкретно ще проучи целесъобразността на посочения в настоящия регламент множител за корекции за риск и необходимостта от евентуално увеличение на горната му граница преди 1 юни 2016 г.
(28)
Член 130, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС, който задължава държавите членки да събират годишни вноски от лицензираните на тяхна територия институции, се прилага от 1 януари 2015 г., поради което настоящият регламент следва да се прилага от същата дата,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
РАЗДЕЛ 1
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се установяват правилата относно:
а)
методиката за изчисляването и коригирането в зависимост от профила на риска на институциите на вноските, които институциите плащат на механизмите за финансиране на преструктурирането;
б)
задълженията на институциите за предоставяне на информация с оглед изчисляването на вноските и плащането им на механизмите за финансиране на преструктурирането;
в)
мерките, посредством които на органите за преструктуриране се осигурява възможност да проверяват дали вноските са платени съобразно изискванията.
Член 2
Обхват
1. Настоящият регламент се прилага за институциите, посочени в член 103, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС и определени в член 2, параграф 1, точка 23 от нея. Той се прилага и за централен орган, както и на консолидирана основа - за свързаните с него институции, когато в съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013 националното право ги е освободило изцяло или частично от пруденциалните изисквания.
2. Всяко позоваване на група включва централен орган и всички дълготрайно свързани с него кредитни институции, както е посочено в член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013, както и техните дъщерни предприятия.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията в Директива 2014/49/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (7) и Директива 2014/59/ЕС. За целите на настоящия регламент се прилагат и следните определения:
(1)
„институции“ означава кредитните институции, определени в член 2, параграф 1, точка 2 от Директива 2014/59/ЕС, или инвестиционните посредници, определени в точка 2 от настоящия член, както и централен орган и всички дълготрайно свързани с него кредитни институции, както е посочено в член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013, разгледани като цяло на консолидирана основа, когато са изпълнени условията в член 2, параграф 1;
(2)
„инвестиционни посредници“ означава инвестиционните посредници, определени в член 2, параграф 1, точка 3 от Директива 2014/59/ЕС, с изключение на инвестиционните посредници, обхванати от определението в член 96, параграф 1, буква а) или б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, или инвестиционните посредници, извършващи дейност 8 от приложение I, раздел А към Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (8), но които не извършват дейности 3 и 6 от приложение I, раздел A към посочената директива;
(3)
„годишно целево равнище“ означава общата сума на годишните вноски, определена от органа за преструктуриране за всеки период на плащане на вноски с оглед постигане на целевото равнище, посочено в член 102, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС;
(4)
„механизъм за финансиране“ означава механизъм, създаден с цел да се гарантира ефективното прилагане от страна на органа за преструктуриране на посочените в член 100, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС инструменти и правомощия за преструктуриране;
(5)
„годишна вноска“ означава сумата, посочена в член 103 от Директива 2014/59/ЕС, събирана от органа за преструктуриране през периода на плащане на вноски от всяка от посочените в член 2 от настоящия регламент институции за националния механизъм за финансиране;
(6)
„период на плащане на вноски“ означава една календарна година;
(7)
„орган за преструктуриране“ означава органът, посочен в член 2, параграф 1, точка 18 от Директива 2014/59/ЕС, или всеки друг съответен орган, определен от държавата членка за целите на член 100, параграфи 2 и 6 от посочената директива;
(8)
„компетентен орган“ означава компетентният орган, определен в член 4, параграф 1, точка 40 от Регламент (ЕО) № 575/2013
(9)
„схеми за гарантиране на депозитите“ (СГД) означава схемите, посочени в член 1, параграф 2, букви а), б) или в) от Директива 2014/49/ЕС;
(10)
„гарантирани депозити“ означава депозитите, посочени в член 6, параграф 1 от Директива 2014/49/ЕС, с изключение на временно увеличените салда на депозитите, както са определени в член 6, параграф 2 от посочената директива;
(11)
„общо пасиви“ означава общите пасиви, определени в раздел 3 от Директива 86/635/ЕИО на Съвета (9) или в съответствие с посочените в Регламент (ЕО) № 1606/2002 на Европейския парламент и на Съвета (10) Международни стандарти за финансово отчитане;
(12)
„общо активи“ означава общите активи, определени в раздел 3 от Директива 86/635/ЕИО или в съответствие с посочените в Регламент (ЕО) № 1606/2002 Международни стандарти за финансово отчитане;
(13)
„обща рискова експозиция“ (ОРЕ) означава общият размер на рисковата експозиция, определен в член 92, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
(14)
„отношение на базовия собствен капитал от първи ред“ означава отношението в член 92, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
(15)
„минимални изисквания за собствени средства и приемливи пасиви“ (МИССПП) означава минималното изискване за собствени средства и приемливи пасиви, определено в член 45, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС;
(16)
„собствени средства“ означава капиталът, определен в член 4, параграф 1, точка 118 от Регламент (ЕО) № 575/2013;
(17)
„приемливи пасиви“ означава пасивите и капиталовите инструменти, определени в член 2, параграф 1, точка 71 от Директива 2014/59/ЕС;
(18)
„коефициент на ливъридж“ означава коефициентът, определен в член 429 от Регламент (ЕО) № 575/2013;
(19)
„коефициентът на ликвидно покритие“ („КЛП“) означава коефициентът на ликвидно покритие, определен в член 412 от Регламент (ЕС) № 575/2013 и допълнително уточнен в Делегиран регламент (ЕС) 2015/61 на Комисията (11);
(20)
„коефициент на стабилност на нетното финансиране“ (NSFR) означава коефициент на стабилност на нетното финансиране, отчитан по силата на член 415 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
(21)
„централен контрагент“ (ЦК) означава юридическото лице, определено в член 2, точка 1 от Регламент (ЕО) № 648/2012;
(22)
„деривативи“ означава деривативните инструменти по приложение II към Регламент (ЕС) № 575/2013;
(23)
„централен депозитар на ценни книжа“ (ЦДЦК) означава юридическото лице, определено в член 2, параграф 1, точка 1 и член 54 от Регламент (ЕС) № 909/2014 на Европейския парламент и на Съвета (12);
(24)
„сетълмент“ означава уреждането на сделка с ценни книжа съгласно определението в член 2, параграф 1, точка 2 от Регламент (ЕС) № 909/2014;
(25)
„клиринг“ означава процесът на установяване на позиции съгласно определението в член 2, точка 3 от Регламент (ЕО) № 648/2012;
(26)
„инфраструктура на финансов пазар“, за целите на настоящия регламент, означава посочените, съответно в точка 21 и точка 23 от настоящия член, ЦК или ЦДЦК, които са лицензирани като институции в съответствие с член 8 от Директива 2013/36/ЕС;
(27)
„насърчителна банка“ означава дружество или друг субект, създаден от централно или регионално правителство на държава членка, който предоставя насърчителни заеми на неконкурентна основа и с нестопанска цел с оглед насърчаване постигането на обществено-политическите цели на съответното правителство, при условие че правителството е поело задължението да гарантира икономическата основа на дружеството или субекта и да поддържа неговата устойчивост по време на съществуването му, или че гарантира, пряко или косвено, поне 90 % от първоначалното финансиране на дружеството или субекта или предоставяните насърчителни заеми;
(28)
„насърчителен заем“ означава заем, предоставен от насърчителна банка или чрез банка посредник, на неконкурентна основа и с нестопанска цел с оглед насърчаване постигането на обществено-политическите цели на централно или регионално правителство на държава членка;
(29)
„институция посредник“ означава кредитна институция, която посредничи при насърчителни заеми, при условие че не ги предоставя като кредит на краен потребител.
РАЗДЕЛ 2
МЕТОДИКА
Член 4
Определяне на годишните вноски
1. Органите за преструктуриране определят годишните вноски, които се плащат от всяка институция пропорционално на нейния профил на риска, въз основа на информацията, предоставена от институцията в съответствие с член 14 и при прилагането на методиката, описана в настоящия раздел.
2. Органът за преструктуриране определя годишната вноска, посочена в параграф 1, въз основа на годишното целево равнище на механизма за финансиране на преструктурирането, като се вземе предвид целевото равнище, което трябва да бъде постигнато до 31 декември 2024 г. в съответствие с член 102, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС, и въз основа на средния размер на гарантираните депозити за предходната година, изчислен на тримесечна база, на всички институции, лицензирани на територията, за която се простират правомощията му.
Член 5
Корекции за риск за основната годишна вноска
1. Вноските, посочени в член 103, параграф 2 от Директива 2014/59/ЕС, се изчисляват, като се изключат следните задължения:
а)
вътрешногруповите задължения по сделки, сключени от институцията с друга институция, която е част от същата група, при условие че са спазени всички от изброените условия:
i)
всяка от институциите е установена в Съюза;
ii)
всяка от институциите е обхваната в пълна степен от същия консолидиран надзор в съответствие с членове 6-17 от Регламент (ЕС) № 575/2013 и от подходящи централизирани процедури за оценка, измерване и контрол на риска; както и
iii)
понастоящем липсват, а и не се очакват съществени практически или правни пречки пред бързото изплащане на задължението, когато стане изискуемо;
б)
задълженията, създадени от институция, която е член на институционална защитна схема (ИЗС), както е определена в член 2, параграф 1, точка 8 от Директива 2014/59/ЕС, и на която е било разрешено от компетентния орган да приложи член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013, по споразумение, сключено с друга институция, която е член на същата ИЗС;
в)
когато става въпрос за централен контрагент, установен в дадена държава членка, възползвала се от възможността, предвидена в член 14, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 648/2012 - задълженията, отнасящи се до клиринг съгласно определението в член 2, параграф 3 от същия регламент, включително такива, произтичащи от каквито и да било мерки, взети от централния контрагент в изпълнение на изискванията за допълнително обезпечение, за създаване на гаранционен фонд и за поддържане на достатъчно предварително осигурени финансови ресурси за покриване на потенциалните загуби като част от каскадния принцип при неизпълнение в съответствие с посочения регламент, както и за инвестиране на своите финансови ресурси в съответствие с член 47 от посочения регламент;
г)
когато става въпрос за централен депозитар на ценни книжа - задълженията, свързани с дейността на централен депозитар на ценни книжа, включително задължения към участници или към доставчици на услуги за централния депозитар на ценни книжа със срок до падежа под седем дни, произтичащи от дейности, за които той е получил лиценз за предоставяне на спомагателни услуги от банков тип в съответствие с дял IV от Регламент (ЕС) № 909/2014, с изключение на други задължения, произтичащи от тези дейности от банков тип;
д)
когато става въпрос за инвестиционни посредници - задълженията, възникнали по силата на държането на активи или средства на клиент, включително активи или средства на клиент, държани от името на ПКИПЦК, както е определено в член 1, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (13), или на АИФ, както е определено в член 4, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (14), при условие че такъв клиент е защитен съгласно приложимото право в областта на несъстоятелността;
е)
когато става въпрос за институции, работещи с насърчителни заеми - задълженията на посредническата институция към иницииращата или друга насърчителна банка или друга посредническа институция, както и задълженията на иницииращата насърчителна банка към финансиращите я страни, доколкото размерът на тези задължения съответства на насърчителните заеми на тази институция.
2. Задълженията, посочени в параграф 1, букви а) и б), се приспадат равномерно на база сделка по сделка от размера на общите пасиви на институциите, които са страни по сделките или споразуменията, посочени в параграф 1, букви а) и б).
3. За целите на настоящия раздел стойността на годишния среден размер, изчислен на тримесечна база, на произтичащите от договори с деривативи задължения по параграф 1, се определя в съответствие с член 429, параграфи 6 и 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
Определената стойност на задълженията, произтичащи от договори с деривативи, обаче не може да бъде по-малка от 75 % от стойността на същите задължения, произтичащи от прилагането на счетоводните разпоредби, приложими към съответната институция за целите на финансовото отчитане.
Ако съгласно националните счетоводни стандарти, приложими за институцията, не е налице счетоводен показател за експозицията при някои деривативни инструменти, тъй като те са по задбалансови позиции, институцията докладва на органа за преструктуриране сбора от положителните справедливи стойности на тези деривативи като разменна стойност и ги добавя към своите балансови стойности.
4. За целите на настоящия раздел общият размер на задълженията, посочени в параграф 1, не включва счетоводната стойност на задълженията, произтичащи от договори за деривативи, и включва съответната стойност, определена в съответствие с параграф 3.
5. За да провери спазването на всички условия и изисквания по параграфи 1-4 органът за преструктуриране се основава на съответните оценки, извършени от компетентните органи, които се предоставят в съответствие с член 90 от Директива 2014/59/ЕС.
Член 6
Показатели и групи показатели за риск
1. Органът за преструктуриране оценява профила на риска на институциите въз основа на следните четири групи показатели за риск:
а)
рискова експозиция;
б)
стабилност и разнообразие на източниците на финансиране;
в)
значение на институцията за стабилността на финансовата система или икономиката;
г)
допълнителни показатели за риска, които се определят от органа за преструктуриране.
2. Групата показатели „Рискова експозиция“ включва следните показатели за риск:
а)
собствени средства и приемливи пасиви, държани от институцията в превишение на МИССПП;
б)
коефициент на ливъридж;
в)
съотношение на базовия собствен капитал от първи ред;
г)
общата рискова експозиция, разделена на общите активи.
3. Групата показатели „Стабилност и разнообразие на източниците на финансиране“ се състои от следните показатели за риск:
а)
коефициент на стабилност на нетното финансиране;
б)
коефициент на ликвидно покритие (КЛП).
4. Групата показатели „Значение на институцията за стабилността на финансовата система или икономиката“ включва показателя „дял на междубанковите заеми и депозити в Европейския съюз, отразяващ значението на институцията за икономиката на държавата членка на установяване“.
5. Групата показатели за риска „Допълнителни показатели за риска, определяни от органа за преструктуриране“ се състои от следните показатели:
а)
търговска дейност, задбалансови експозиции, сложност и възможност за преструктуриране;
б)
членството в институционална защитна схема;
в)
степента, в която в миналото е прибягвано до извънредна публична финансова подкрепа.
При определянето на различните показатели от групата „Допълнителни показатели за риска, които се определят от органа за преструктуриране“, органът за преструктуриране взема под внимание значението на тези показатели в светлината на вероятността съответната институция да прибегне до преструктуриране и на произтичащата от това вероятност при преструктурирането да бъде използван механизмът за финансиране на преструктурирането.
6. При определянето на показателите „търговска дейност, задбалансови експозиции, сложност и възможност за преструктуриране“ по параграф 5, буква а), органът за преструктуриране взема под внимание следните елементи:
а)
засилването на риска в профила на институцията поради:
i)
значимостта на търговските дейности в сравнение с размера на балансовото число, размера на собствените средства, рисковаността на експозициите и бизнес модела като цяло;
ii)
значимостта на задбалансовите експозиции спрямо балансовото число, размера на собствените средства и рисковаността на експозициите;
iii)
значимостта на стойността на деривативите в сравнение с балансовото число, размера на собствените средства, рисковаността на експозициите и бизнес модела като цяло;
iv)
степента, в която в съответствие с дял II, глава II от Директива 2014/59/ЕС бизнес модела и организационната структура на институцията се смятат за сложни.
б)
понижаването на риска в профила на институцията поради:
i)
относителните стойности на деривативите, за които е извършен клиринг чрез централен контрагент (ЦК);
ii)
степента, в която в съответствие с дял II, глава II от Директива 2014/59/ЕС дадена институция може да бъде преструктурирана своевременно и без законодателни пречки.
7. При определянето на показателя по параграф 5, буква б) органът за преструктуриране взема под внимание следните елементи:
а)
дали размерът на средствата, които са на разположение незабавно както за целите на рекапитализацията, така и за целите на финансирането на ликвидността с оглед подпомагане на засегнатата институция в случай на проблем, е достатъчно голям, за да позволи надеждна и ефективна подкрепа за съответната институция;
б)
степента на правна или договорна сигурност, че средствата по буква а) ще бъдат изцяло използвани преди искането за извънредна публична подкрепа.
8. Стойността на показателя за риск по параграф 5, буква в) е максималната стойност в диапазона по стъпка 3 от приложение I за:
а)
всяка институция, която е част от група, подложена на преструктуриране след получаване на каквито и да било държавни или еквивалентни средства, като например от механизма за финансиране на преструктуриране, и е все още в период на преструктуриране или преустановяване на дейността, с изключение на последните 2 години от изпълнението на плана за преструктуриране;
б)
всяка институция, която е в ликвидация, до края на плана за ликвидация (доколкото тя е все още задължена да плаща вноската).
За всички останали институции е приложима минималната стойност от диапазона по стъпка 3 от приложение I.
9. За целите на параграфи 6, 7 и 8, органът за преструктуриране се основава на оценките, направени от компетентните органи, когато такива са налични.
Член 7
Относително тегло на показателите и групите показатели
1. При оценяване на профила на риска на всяка институция органът за преструктуриране прилага следните тегла за групите показатели за риск:
а)
рискова експозиция: 50 %;
б)
стабилност и разнообразие на източниците на финансиране: 20 %;
в)
значение на институцията за стабилността на финансовата система или икономиката: 10 %;
г)
допълнителни показатели за риска, които се определят от органа за преструктуриране: 20 %.
2. Относителното тегло на показателите за риска, оценявани от органите за преструктуриране с цел определянето на групата „рискова експозиция“, е както следва:
а)
собствени средства и приемливи пасиви, държани от институцията в превишение на МИССПП: 25 %;
б)
коефициент на ливъридж: 25 %;
в)
съотношение на базовия собствен капитал от първи ред: 25 %;
г)
общата рискова експозиция, разделена на общите активи: 25 %.
3. Показателите за риска от групата „Стабилност и разнообразие на източниците на финансиране“ са с еднакво тегло.
4. Относителното тегло на показателите за риска, оценявани от органите за преструктуриране с цел определянето на групата „Допълнителни показатели за риска, определяни от органа за преструктуриране“, е както следва:
а)
търговска дейност, задбалансови експозиции, сложност и възможност за преструктуриране: 45 %;
б)
членство в институционални защитни схеми: 45 %;
в)
степента, в която в миналото е прибягвано до извънредна публична финансова подкрепа: 10 %.
При прилагането на показателя по буква б) органът за преструктуриране взема под внимание също така относителното тегло на показателя по буква а).
Член 8
Прилагане на показатели за риск в специфични случаи
1. В случаите, когато компетентен орган е предоставил освобождаване на дадена институция в съответствие с членове 8 и 21 от Регламент (ЕС) № 575/2013, показателят, посочен в член 6, параграф 3, буква б) от настоящия регламент, се прилага от органа за преструктуриране на равнище подгрупа на ликвидност. Резултатът, получен по този показател на равнище подгрупа на ликвидност, се прилага за всяка институция, която е част от подгрупата на ликвидност, за целите на изчисляване на показателя за риска на институцията.
2. Когато компетентният орган е освободил изцяло от прилагането на капиталови изисквания дадена институция на индивидуална основа съгласно член 7, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, а органът за преструктуриране също я е освободил изцяло от прилагането на МИССПП на индивидуална основа в съответствие с член 45, параграф 12 от Директива 2014/59/ЕС, показателят по член 6, параграф 2, буква а) от настоящия регламент може да се изчислява на консолидирано равнище. Резултатът, получен по този показател на консолидирано равнище, се прилага за всяка институция, която е част от групата, за целите на изчисляване на показателя за риска на институцията.
3. В случаите, когато компетентен орган е освободил институция при други обстоятелства, определени в Регламент (ЕС) № 575/2013, съответните показатели могат да се изчисляват на консолидирано равнище. Резултатът, получен по тези показатели на консолидирано равнище, се прилага за всяка институция, която е част от групата за целите на изчисляване на показателя за риска на институцията.
Член 9
Прилагане на корекции за риск към базовата годишна вноска
1. Органът за преструктуриране определя допълнителен множител за корекции за риск за всяка институция чрез комбиниране на показателите за риск по член 6 в съответствие с формулата и процедурите, установени в приложение I.
2. Без да се засягат разпоредбите на член 10, годишната вноска на всяка институция се определя за всеки период на внасяне от органа за преструктуриране, като се умножи базовата годишна вноска с допълнителния множител за корекции за риск в съответствие с формулата и процедурите, установени в приложение I.
3. Множителят за корекции за риск варира между 0,8 и 1,5.
Член 10
Годишни вноски на малки институции
1. Институции, чиято обща стойност на пасивите без собствените средства и гарантираните депозити се равнява или е по-малка от 50 000 000 eвро, и чиито общи активи са по-малко от 1 000 000 000 евро, заплащат еднократна сума от 1 000 евро като годишна вноска за всеки период на плащане на вноски.
2. Институции, чиято обща стойност на пасивите без собствените средства и гарантираните депозити надхвърля 50 000 000 евро, но се равнява или е по-ниска от 100 000 000 евро, и чиито общи активи са по-малко от 1 000 000 000 евро, заплащат еднократна сума от 2 000 евро като годишна вноска за всеки период на плащане на вноски.
3. Институции, чиито общи пасиви без собствените средства и гарантираните депозити надхвърлят 100 000 000 евро, но се равняват или са по-малко от 150 000 000 евро, и чиито общи активи са по-малко от 1 000 000 000 евро, заплащат еднократна сума от 7 000 евро като годишна вноска за всеки период на плащане на вноски.
4. Институции, чиито общи пасиви без собствените средства и гарантираните депозити надхвърлят 150 000 000 евро, но се равняват или са по-малко от 200 000 000 евро, и чиито общи активи са по-малко от 1 000 000 000 евро, заплащат еднократна сума от 15 000 евро като годишна вноска за всеки период на плащане на вноски.
5. Институции, чиито общи пасиви без собствените средства и гарантираните депозити надхвърлят 200 000 000 евро, но се равняват или са по-малко от 250 000 000 евро, и чиито общи активи са по-малко от 1 000 000 000 евро, заплащат еднократна сума от 26 000 евро като годишна вноска за всеки период на плащане на вноски.
6. Институции, чиито общи пасиви без собствените средства и гарантираните депозити надхвърлят 250 000 000 евро, но се равняват или са по-малко от 300 000 000 евро, и чиито общи активи са по-малко от 1 000 000 000 евро, заплащат еднократна сума от 50 000 евро като годишна вноска за всеки период на плащане на вноски.
7. Без да се засяга параграф 8, ако институцията предостави достатъчно доказателства, че еднократната сума, посочена в параграфи 1 до 6, е по-голяма от вноската, изчислена в съответствие с член 5, органът за преструктуриране прилага по-ниската от двете.
8. Независимо от разпоредбите на параграфи 1-6, органът за преструктуриране може да приеме мотивирано решение, с което определя, че дадена институция е с профил на риска, който е непропорционален спрямо малкия ѝ размер, и да приложи членове 5, 6, 7, 8 и 9 към тази институция. Това решение се основава на следните критерии:
а)
бизнес модела на институцията;
б)
информацията, докладвана от тази институция в съответствие с член 14;
в)
показателите и групите показатели за риск по член 6;
г)
оценката на компетентния орган по отношение на профила на риска на институцията.
9. Параграфи 1-8 не се прилагат по отношение на институциите, чиито общи пасиви без собствените средства и гарантираните депозити възлизат на стойност, равна или по-малка от 300 000 000 евро, след приспадане на задълженията по член 5, параграф 1.
10. Изключенията по член 5, параграф 1 не се вземат под внимание при прилагането на параграфи 1-9 към институциите, чиито общо пасиви без собствените средства и гарантираните депозити възлизат на стойност, равна или по-малка от 300 000 000 евро, преди приспадане на задълженията по член 5, параграф 1.
Член 11
Годишни вноски на институциите, обхванати от член 45, параграф 3 от Директива 2014/59/ЕС
1. Без да се засягат разпоредбите на член 10, размерът на годишните вноски на институциите, посочени в член 45, параграф 3 от Директива 2014/59/ЕС, се изчислява в съответствие с член 9, като се използва 50 % от техните основни годишни вноски.
2. При използването на механизъм за финансиране на преструктуриране спрямо институция по член 45, параграф 3 от Директива 2014/59/ЕС в дадена държава членка, за която и да е от целите по член 101 от Директива 2014/59/ЕС, органът за преструктуриране може да приеме мотивирано решение, с което определя, че членове 5, 6, 7, 8 и 9 се прилагат по отношение на институциите с профил на риска, подобен или над профила на риска на институцията, която е използвала механизъм за финансиране на преструктурирането, за която и да е от целите по член 101 от Директива 2014/59/ЕС. При определянето от страна на органа за преструктуриране на сходството в профилите на риска за целите на мотивираното решение се вземат под внимание следните елементи:
а)
бизнес моделът на институцията;
б)
информацията, докладвана от институцията съгласно член 14;
в)
показателите и групите показатели за риск по член 6;
г)
оценката на компетентния орган по отношение на профила на риска на институцията.
Член 12
Нови поднадзорни институции и промяна на статуса
1. Когато става въпрос за институция, която отскоро е под надзор само за част от период на плащане на вноски, частичната вноска се определя чрез прилагане на методиката по раздел 3 спрямо размера на нейната годишна вноска, изчислен през следващия период на плащане на вноски в зависимост от броя на пълните месеци от периода на плащане на вноски, за които институцията е под надзор.
2. Промяната на статуса на институцията, включително на малка институция, по време на период на плащане на вноски не оказва влияние върху годишната вноска, която трябва да бъде платена през тази конкретна година.
Член 13
Процес на събиране на годишните вноски
1. Органът за преструктуриране уведомява всяка от институциите по член 2 за решението си за определяне на годишните вноски, дължими от всяка институция най-късно до 1 май всяка година.
2. Органът за преструктуриране уведомява за решението по един от следните начини:
а)
по електронен път или други аналогични съобщителни средства, които дават възможност за потвърждение за получаване;
б)
с препоръчана поща с обратна разписка за получаване.
3. В решението се посочват условията и средствата, чрез които се изплаща годишната вноска, и делът на неотменимите ангажименти за плащане по член 103 от Директива 2014/59/ЕС, които могат да бъдат използвани от всяка институция. Органът за преструктуриране приема обезпечение само от вида и при условия, които дават възможност за бърза реализуемост, включително в случай на решение за преструктуриране, взето събота и неделя. Обезпечението се оценява консервативно, отразявайки значително влошени пазарни условия.
4. Без да се засягат останалите правни средства за защита, с които разполага органът за преструктуриране, в случай на частично плащане, неплащане или неизпълнение на изискването, посочено в решението, съответната институция начислява дневна неустойка за неизплатената сума по вноската.
Неустойката за дължимата сума се начислява ежедневно въз основа на лихвения процент, прилаган от Европейската централна банка за нейните основни операции по рефинансиране и публикуван в серия C на Официален вестник на Европейския съюз, в сила на първия календарен ден от месеца на срока на плащане, увеличен с 8 процентни пункта от датата, на която вноската е била дължима.
5. Когато институцията е отскоро под надзор само за част от периода на плащане на вноски, частичната ѝ годишна вноска се събира заедно с годишните вноски, дължими за следващия период на плащане на вноски.
РАЗДЕЛ 3
АДМИНИСТРАТИВНИ И НАКАЗАТЕЛНИ МЕРКИ
Член 14
Задължения за докладване на институциите
1. Институциите представят на органа за преструктуриране най-актуалните заверени годишни финансови отчети, налични преди 31 декември на годината, предхождаща периода на плащане на вноски, заедно с мнението на задължителния одитор или одиторско дружество в съответствие с член 32 от Директива 2013/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (15).
2. Институциите представят на органа за преструктуриране най-малкото информацията, посочена в приложение II, на равнище на отделния субект.
3. Информацията в приложение II, включена в надзорните отчетни изисквания, установени с Регламент за изпълнение (ЕС) № 680/2014 на Комисията (16), или, когато е приложимо, в друго изискване за надзорна отчетност, приложимо към институцията съгласно националното законодателство, се предоставя на органа за преструктуриране, така както е отчетена от институцията в най-актуалния съответен надзорен отчет за компетентния орган във връзка с референтната година на годишния финансов отчет, посочен в параграф 1.
4. Информацията по параграфи 1, 2 и 3 се предоставя най-късно до 31 януари на всяка година по отношение на изтеклата на 31 декември година или на съответната приложима финансова година. Ако 31 януари не е работен ден, информацията се предоставя на следващия го работен ден.
5. Когато информацията или данните, предоставени на органите за преструктуриране, е предмет на актуализации или корекции, такива актуализации или корекции се представят без ненужно забавяне на органите за преструктуриране.
6. Институциите предоставят информацията, посочена в приложение II, във формати на данни и начини на представяне, определени от органа за преструктуриране.
7. Информацията, предоставена в съответствие с параграфи 2 и 3, се подчинява на изискванията за поверителност и професионална тайна, определени в член 84 на Директива 2014/59/ЕС.
Член 15
Задължение на органите за преструктуриране да обменят информация
1. Във връзка с изчисляването на знаменателя, предвиден в групата на показателите за риск по член 7, параграф 1, буква в), до 15 февруари всяка година органите за преструктуриране предоставят на Европейския банков орган (ЕБО) в обобщен вид информацията, получена от всички институции, установени на територията, за която се простират правомощията им, свързана с междубанкови задължения и депозити, съгласно приложение I.
2. До 1 март всяка година ЕБО предоставя на всеки орган за преструктуриране стойността на знаменателя на групата на риска по член 7, параграф 1, буква в).
Член 16
Задължение за докладване на схемите за гарантиране на депозитите
1. До 31 януари всяка година схемите за гарантиране на депозитите предоставят на органите за преструктуриране изчисленият на тримесечна база среден размер на гарантираните депозити за предходната година на всички членуващи в тях кредитни институции.
2. Тази информация се предоставя както на индивидуално, така и на обобщено равнище на съответните кредитни институции с цел да се даде възможност на органите за преструктуриране да определят годишното целево равнище за механизма за финансиране на преструктурирането в съответствие с член 4, параграф 2, както и за да се определи основната годишна вноска на всяка институция в съответствие с член 5, параграф 1.
Член 17
Привеждане в изпълнение
1. Когато институциите не представят цялата информация по член 14 в рамките на срока, предвиден в посочения член, органът за преструктуриране използва собствените си оценки или предположения, за да изчисли годишната вноска на съответната институция.
2. Когато информацията не бъде предоставена до 31 януари всяка година, органът за преструктуриране може да определи за съответната институция най-високият множител за корекции за риска, както е посочено в член 9.
3. Когато информацията, предоставена от институциите на органа за преструктуриране, подлежи на преизчисления или преразглеждания, органът за преструктуриране коригира годишните вноски в съответствие с актуализираната информация при изчисляването на годишната вноска на тази институция за следващия период на плащане на вноски.
4. Всяка разлика между годишната вноска, изчислена и изплатена въз основа на информацията, обект на преизчисление или преразглеждане, и годишната вноска, която следва да се плати след корекцията на годишните вноски, се отразява в размера на годишната вноска, дължима за следващия период на плащане на вноски. Тази корекция се прави чрез намаляване или увеличаване на вноските за следващия период на плащане на вноски.
Член 18
Административни санкции и други административни мерки
Органите за преструктуриране могат да налагат административни санкции и други административни мерки по член 110 от Директива 2014/59/ЕС на лицата или субектите, отговорни за нарушения на разпоредбите на настоящия регламент.
РАЗДЕЛ 4
РАЗПОРЕДБИ ЗА СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 19
Разпоредби за сътрудничество
1. С цел гарантиране на действителното плащане на вноските, компетентните органи съдействат на органите за преструктуриране за изпълнението на която и да е от задачите по настоящия регламент, ако последните поискат това.
2. При поискване компетентните органи предоставят на органите за преструктуриране данните за контакт с институциите, които биват уведомявани относно решението по член 13, параграф 1 най-късно до 1 април всяка година или на следващия работен ден, ако 1 април не е работен ден. Данните за контакт включват името на юридическото лице, името на физическото лице, представляващо юридическото лице, адрес, адрес на електронна поща, телефонен номер, номер на факс или всеки друг елемент, който позволява идентифицирането на дадена институция.
3. Компетентните органи предоставят на органите за преструктуриране всякакви сведения, които дават възможност на органите за преструктуриране да изчислят годишните вноски, по-специално всякаква информация, свързана с допълнителната корекция за риск и съответните освобождавания, които компетентните органи са предоставили на институциите съгласно Директива 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 575/2013.
РАЗДЕЛ 5
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 20
Преходни разпоредби
1. Когато информацията, необходима за конкретен показател, посочен в приложение II, не е включена в приложимото изискване за надзорна отчетност по член 14 за референтната година, този показател за риска не се прилага докато съответното изискване за надзорна отчетност не стане приложимо. Теглото на останалите налични показатели за риск се променя пропорционално на определеното им тегло, както е предвидено в член 7, така че сборът от техните тегла да бъде 1. Що се отнася до 2015 г., когато информацията, изисквана в член 16, не е на разположение на схемата за гарантиране на депозитите до 31 януари за целите на изчисляването на годишното целево равнище по член 4, параграф 2 или на основната годишна вноска на всяка институция по член 5, параграф 1, след уведомяване от страна на схемата за гарантиране на депозитите съответните кредитни институции предоставят до тази дата необходимата информация на органите за преструктуриране. Чрез дерогация от член 13, параграф 1 по отношение на вноските, които трябва да бъдат платени през 2015 г., органите за преструктуриране уведомяват всяка институция за своето решение за определяне на годишните вноски, които трябва да бъдат платени от тях най-късно до 30 ноември 2015 г.
2. Чрез дерогация от член 13, параграф 4 във връзка с вноските, които трябва да бъдат платени през 2015 г., дължимата сума съгласно решението по член 13, параграф 3 се изплаща най-късно до 31 декември 2015 г.
3. Чрез дерогация от член 14, параграф 4 във връзка с информацията, която трябва да се предостави на органа за преструктуриране през 2015 г., посочената в този параграф информация се предоставя не по-късно от 1 септември 2015 г.
4. Чрез дерогация от член 16, параграф 1 схемите за гарантиране на депозитите предоставят до 1 септември 2015 г. на органа за преструктуриране информация за размера на гарантираните депозити към 31 юли 2015 г.
5. До края на първоначалния период по член 69, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 806/2014/ЕС държавите членки могат да разрешат на институциите, чиито общи пасиви без собствените средства и гарантираните депозити са на стойност над 300 000 000 евро и чиито общи активи са равни или по-малко от 3 000 000 000 евро, да заплатят еднократна сума в размер на 50 000 евро за първите 300 000 000 евро от общите пасиви без собствените средства и гарантираните депозити. За общите пасиви без собствените средства и гарантираните депозити в размер над 300 000 000 евро съответните институции правят вноска в съответствие с членове 4-9 от настоящия регламент.
Член 21
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 21 октомври 2014 година.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) 2015/63
оd 21. listopada 2014.
o dopuni Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima aranžmanima financiranja sanacije
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU, 2012/30/EU i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (1), a posebno njezin članak 103. stavke 7. i 8.,
budući da:
(1)
Direktivom 2014/59/EU od država članica se zahtijeva da uspostave aranžmane financiranja sanacije kako bi se osiguralo da sanacijsko tijelo učinkovito primjenjuje instrumente sanacije i sanacijske ovlasti. Ti aranžmani financiranja sanacije trebali bi imati prikladna financijska sredstva kako bi se omogućilo učinkovito funkcioniranje okvira za sanaciju te stoga imaju ovlasti prikupljanja ex ante doprinosa od institucija s odobrenjem za rad na njihovu državnom području uključujući podružnice u Uniji (institucije).
(2)
Države članice dužne su prikupljati ex ante doprinose aranžmanima financiranja sanacije ne samo od institucija, već i od podružnica u Uniji u skladu s člankom 103. stavkom 1. te Direktive. Podružnice u Uniji obuhvaćene su i ovlaštenjima Komisije za donošenje akata u skladu s člankom 103. stavcima 7. i 8. te Direktive. Međutim s obzirom na činjenicu da su, na temelju članka 47. Direktive 2013/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća (2), bonitetni zahtjevi i nadzorni tretman podružnica u Uniji u nadležnosti država članica, mnogi parametri za prilagodbu riziku utvrđeni u ovoj Delegiranoj uredbi nisu prikladni za izravnu primjenu na podružnice u Uniji. Stoga iako podružnice u Uniji nisu obuhvaćene područjem primjene ove Uredbe, mogu podlijegati posebnom režimu koji će Komisija izraditi u budućem delegiranom aktu.
(3)
U skladu s člancima 6., 15., 16., 95. i 96. Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (3), određena investicijska društva koja imaju odobrenje samo za pružanje ograničenih usluga i djelatnosti ne podliježu određenim likvidnosnim i kapitalnim zahtjevima ili mogu iz njih biti izuzeti. U skladu s time, na njih se ne bi primjenjivali mnogi parametri za prilagodbu riziku koji bi se trebali utvrditi. Dok države članice podliježu obvezi prikupljanja ex ante doprinosa od tih investicijskih društava u skladu s člankom 103. stavkom 1. Direktive 2014/59/EU, primjereno je državama članicama ostaviti ovlasti za prilagodbu riziku kako ta društva ne bi bila nerazmjerno opterećena. Stoga ta investicijska društva ne bi trebala biti obuhvaćena područjem primjene ove Uredbe.
(4)
U skladu s člankom 102. stavkom 1. Direktive 2014/59/EU, države članice trebale bi osigurati da u razdoblju od stupanja na snagu Direktive do 31. prosinca 2024. dostupna financijska sredstva njihovih aranžmana financiranja dosegnu najmanje 1 % iznosa osiguranih depozita svih institucija s odobrenjem za rad na njihovu državnom području. Tijekom tog razdoblja doprinosi aranžmanima financiranja trebali bi se vremenski raspodijeliti što je moguće ravnomjernije dok se ne postigne ciljna razina, uzimajući u obzir fazu poslovnog ciklusa i utjecaj koji prociklički doprinosi mogu imati na financijski položaj institucija koje daju doprinos.
(5)
Člankom 103. stavkom 1. Direktive 2014/59/EU zahtijeva se da se doprinosi prikupljaju najmanje na godišnjoj razini kako bi se ostvarila ciljna razina navedena u članku 102. te Direktive. U skladu s člankom 103. stavkom 2. Direktive 2014/59/EU, godišnji doprinos trebao bi odražavati veličinu institucije s obzirom na to da bi se doprinos trebao temeljiti na fiksnom iznosu utvrđenom na temelju obveza institucije (osnovni godišnji doprinos); uz to, njime se odražava razina rizika relevantnih djelatnosti institucije s obzirom na to da bi se osnovni godišnji doprinos trebao prilagođavati razmjerno profilu rizičnosti institucije (dodatna prilagodba riziku). Veličina institucije prvi je pokazatelj rizika koji institucija predstavlja. Što je institucija veća, veća je vjerojatnost da bi, u slučaju poteškoća, sanacijsko tijelo smatralo da je saniranje te institucije u javnom interesu i da bi koristilo aranžman financiranja sanacije kako bi se osigurala učinkovita primjena instrumenata sanacije.
(6)
Da bi se pojasnilo kako bi sanacijska tijela trebala prilagođavati doprinose razmjerno profilu rizičnosti institucija, potrebno je odrediti stupove i pokazatelje rizika koje bi trebalo koristiti za utvrđivanje profila rizičnosti institucija, mehanizam prilagodbe osnovnog godišnjeg doprinosa riziku te osnovni godišnji doprinos kao polazišnu točku za prilagodbu riziku. Ti elementi kojima bi se dopunili kriteriji rizika predviđeni člankom 103. stavkom 7. Direktive 2014/59/EU trebali bi se utvrditi tako da se očuvaju jednaki uvjeti tržišnog natjecanja među državama članicama te jako unutarnje tržište izbjegavanjem razlika u pristupu država članica izračunu doprinosa njihovim predmetnim aranžmanima financiranja sanacije. Time se omogućuje da doprinosi koje institucije plaćaju aranžmanima financiranja sanacije budu usporedivi i predvidljivi za različite vrste banaka, što je važan čimbenik jednakih uvjeta na unutarnjem tržištu.
(7)
Člankom 5. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (4) predviđeno je da se Jedinstveni sanacijski odbor (Odbor) osnovan člankom 42. stavkom 1. Uredbe smatra, za potrebe primjene te Uredbe i Direktive 2014/59/EU, relevantnim nacionalnim sanacijskim tijelom kada obavlja zadaće i izvršava ovlasti koje u skladu s tom Direktivom treba obavljati ili izvršavati nacionalno sanacijsko tijelo. S obzirom na to da se člankom 70. stavkom 7. Uredbe (EU) br. 806/2014 Odbor ovlašćuje za izračun doprinosa institucija Jedinstvenom fondu za sanaciju koji bi zamijenio aranžmane financiranja država članica koje sudjeluju u Jedinstvenom sanacijskom mehanizmu od 1. siječnja 2016. primjenom ove Uredbe na temelju članka 103. stavka 7. Direktive 2014/59/EU, pojam sanacijskog tijela u skladu s ovom Uredbom trebao bi uključivati i Odbor.
(8)
Izračun doprinosa na pojedinačnoj razini doveo bi, u slučaju grupa, do dvostrukog uračunavanja određenih obveza pri utvrđivanju osnovnog godišnjeg doprinosa različitih subjekata grupe, s obzirom na to da bi obveze povezane sa sporazumima koje subjekti iste grupe sklapaju međusobno bile dio ukupnih obveza koje se trebaju uzeti u obzir za utvrđivanje osnovnog godišnjeg doprinosa svakog subjekta grupe. Stoga bi utvrđivanje osnovnog godišnjeg doprinosa trebalo detaljnije odrediti, u slučaju grupa kako bi se uzela u obzirmeđusobna povezanost subjekata grupe i izbjeglo dvostruko uračunavanje unutargrupnih izloženosti. Kako bi se osigurali jednaki uvjeti tržišnog natjecanja između subjekata koji su dio grupe i institucija koje su članovi istog institucionalnog sustava zaštite ili su trajno povezane s istim središnjim tijelom, s potonjima bi se trebalo postupati na isti način.
(9)
Za potrebe izračuna osnovnog godišnjeg doprinosa subjekta grupe, ukupne obveze koje se trebaju uzeti u obzir ne bi trebale uključivati obveze koje proizlaze iz bilo kojeg ugovora koji je taj subjekt grupe sklopio s bilo kojim drugim subjektom koji je dio iste grupe. Međutim takvo bi isključenje trebalo biti moguće samo ako svaki subjekt grupe ima poslovni nastan u Uniji, u cijelosti je obuhvaćen istom konsolidacijom, podliježe odgovarajućim centraliziranim postupcima procjene, mjerenja i kontrole rizika i ako ne postoji tekuća ili predvidiva značajna praktična ili pravna prepreka za promptnu otplatu dospjelih obveza. Time bi se trebalo spriječiti isključivanje obveza iz osnovice za izračun doprinosa ako ne postoji jamstvo da bi unutargrupne kreditne izloženosti bile pokrivene ako se financijsko zdravlje grupe pogorša. Osim toga, kako bi se izbjeglo da se isključivanjem unutargrupnih obveza prednost daje subjektima grupe koji koriste to izuzeće, takvo isključenje ne bi trebalo predmetnim institucijama omogućiti ostvarivanje koristi od pojednostavnjenog sustava za male institucije, ako bi, nakon isključenja unutargrupnih obveza, institucija ispunjavala uvjete za pojednostavnjeni sustav. Kako bi se osigurali jednaki uvjeti tržišnog natjecanja između subjekata koji su dio grupacije i institucija koje su članovi istog institucionalnog sustava zaštite ili su trajno povezane s istim središnjim tijelom, s potonjima bi se trebalo postupati na isti način.
(10)
Odstupajući od pravila da bi se doprinosi trebali izračunavati na pojedinačnoj razini, u slučaju središnjeg tijela s povezanim kreditnim institucijama koje su u potpunosti ili djelomično izuzete od primjene bonitetnih zahtjeva u nacionalnom pravu u skladu s člankom 10. Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća, pravila o ex ante doprinosima trebala bi se primjenjivati samo na središnje tijelo i povezane kreditne institucije kao cjeline na konsolidiranoj osnovi jer se solventnost i likvidnost središnjeg tijela i svih povezanih institucija prate kao cjelina na temelju konsolidiranih izvještaja tih institucija.
(11)
Utvrđivanje osnovnog godišnjeg doprinosa trebalo bi detaljnije odrediti i u slučaju infrastruktura financijskog tržišta. Neke infrastrukture financijskog tržišta kao što su središnje druge ugovorne strane ili središnji depozitoriji vrijednosnih papira također imaju odobrenje za rad kao kreditne institucije. Osobito neki središnji depozitoriji vrijednosnih papira pružaju pomoćne bankarske usluge uz svoje djelatnosti tržišnih infrastruktura. Za razliku od kreditnih institucija središnji depozitoriji vrijednosnih papira ne drže osigurane depozite, već uglavnom unutardnevna ili prekonoćna salda koja potječu od namire transakcija vrijednosnim papirima koje obavljaju za financijske institucije ili središnje banke. Ona općenito ne rezultiraju gotovinskim iznosima koji bi se mogli izjednačiti sa sredstvima prikupljenima za obavljanje bankarskih djelatnosti. Budući da su to pomoćne bankarske usluge koje infrastrukture financijskog tržišta pružaju uz svoje glavne djelatnosti poravnanja ili namire za koje ti subjekti podliježu strogim bonitetnim zahtjevima u skladu s Uredbom (EU) br. 648/2012 (5) i Uredbom (EU) br. 909/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (6) te relevantnim odredbama Uredbe (EU) br. 575/2013 i Direktive 2013/36/EU i budući da poslovni model infrastruktura financijskog tržišta ne sadržava rizike usporedive s onima kreditne institucije, trebalo bi pri utvrđivanju iznosa njihovih ukupnih obveza za potrebe izračuna njihova osnovnog godišnjeg doprinosa uzeti u obzir samo obveze povezane s bankarskim djelatnostima tih subjekata.
(12)
Računovodstvo izvedenica u Uniji u pogledu pojedinačnih računa nije usklađeno te bi stoga moglo utjecati na iznos obveza koje se trebaju uzeti u obzir za izračun doprinosa svake banke. Metodologija za izračun omjera financijske poluge iz članka 429. stavka 6. i članka 429. stavka 7. Uredbe (EU) br. 575/2013 primjenjuje se na sve banke i njome se osigurava da se isti ugovor o izvedenicama, a osobito netiranje ugovora o izvedenicama, razmatra na isti način neovisno o računovodstvenom okviru kojem banka podliježe. Stoga kako bi se osiguralo usklađeno postupanje s izvedenicama pri utvrđivanju osnovnog godišnjeg doprinosa kojim se omogućuje usporedivost njihova vrednovanja među institucijama i jednaki uvjeti tržišnog natjecanja u cijeloj Uniji, izvedenice bi se trebale vrednovati u skladu s člankom 429. stavkom 6. i člankom 429. stavkom 7. Uredbe (EU) br. 575/2013. Međutim kako bi se osigurala predvidljivost vrednovanja izvedenica u skladu s Uredbom (EU) br. 575/2013, trebalo bi predvidjeti da takvo vrednovanje ne smije dovesti do vrijednosti manje od 75 % vrijednosti predmetnih izvedenica u skladu s relevantnim računovodstvenim okvirom.
(13)
Neke kreditne institucije su banke koje odobravaju promotivne kredite čija je svrha promicanje ciljeva javne politike središnje države ili regionalne samouprave države članice ili lokalnog nadležnog tijela pretežno dodjelom promotivnih kredita pod nekonkurentnim i neprofitnim uvjetima. Za kredite koje odobravaju takve institucije izravno ili neizravno djelomično jamči središnja država ili regionalna samouprava ili lokalno tijelo. Promotivni krediti odobravaju se pod nekonkurentnim i neprofitnim uvjetima s ciljem promoviranja ciljeva javne politike Unije ili središnje države ili regionalne samouprave države članice. Promotivni krediti se ponekad odobravaju preko druge institucije koja djeluje kao posrednik (prolazni krediti). U tim slučajevima posrednička kreditna institucija prima promotivne kredite od multilateralne razvojne banke ili subjekta javnog sektora i odobrava ih drugim kreditnim institucijama koje ih dodjeljuju krajnjim korisnicima. Budući da posredničke kreditne institucije prosljeđuju likvidnost tih kredita od početne banke koja odobrava promotivne kredite instituciji kreditoru ili drugoj posredničkoj instituciji, takve obveze ne bi trebalo uključiti u ukupne obveze koje se uzimaju u obzir za izračun osnovnog godišnjeg doprinosa.
(14)
Člankom 103. stavkom 1. Direktive 2014/59/EU od svih se institucija zahtijeva da pridonose aranžmanima financiranja sanacije. Međutim potrebno je pronaći razmjernu i pravednu ravnotežu između obveze svake institucije da pridonese aranžmanu financiranja sanacije i njezine veličine, profila rizičnosti, opsega i složenosti njezinih djelatnosti, njezine međusobne povezanosti s drugim institucijama ili s financijskim sustavom općenito, utjecaja njezina propadanja na financijska tržišta, na druge institucije, uvjete financiranja ili šire gospodarstvo, te stoga i vjerojatnosti da će institucija krenuti u sanaciju i koristiti aranžman financiranja. Takve elemente u obzir uzimaju sanacijska tijela u skladu s člankom 4. Direktive 2014/59/EU kada odlučuju bi li određene institucije trebale imati pogodnost pojednostavnjenih obveza u pogledu zahtjeva za izradu planova oporavka i sanacije. Osim toga, pri procjeni prave ravnoteže između usklađivanja sa zahtjevima utvrđenima u Direktivi 2014/59/EU i posebnosti različitih institucija koje podliježu toj Direktivi trebalo bi uzeti u obzir administrativno opterećenje koje određene institucije i sanacijska tijela imaju zbog izračuna godišnjih doprinosa.
(15)
Male institucije općenito nemaju visokorizični profil, često imaju manju sistemsku rizičnost u usporedbi s velikim institucijama te je učinak njihova propadanja na šire gospodarstvo u mnogim slučajevima manji od onog velikih institucija. Istodobno ne može se isključiti potencijalni učinak propadanja malih institucija na financijsku stabilnost jer čak i male institucije mogu stvoriti sistemski rizik zbog svoje uloge u širem bankarskom sustavu, kumulativnih učinaka njihovih mreža ili učinka širenja do kojeg može doći uslijed gubitka povjerenja u bankarski sustav.
(16)
S obzirom na to da male institucije u većini slučajeva ne predstavljaju sistemski rizik i manja je vjerojatnost da će ući u postupak sanacije, čime se smanjuje vjerojatnost da će koristiti aranžmane financiranja sanacije, u usporedbi s velikim institucijama, trebalo bi pojednostavniti metodologiju za izračun njihovih godišnjih doprinosa aranžmanima financiranja sanacije. Godišnji doprinosi malih institucija trebali bi se sastojati od paušalnih iznosa samo na temelju njihova osnovnog godišnjeg doprinosa razmjerno njihovoj veličini. Takva metodologija trebala bi omogućiti proporcionalni sustav godišnjih doprinosa s obzirom na to da pri utvrđivanju godišnjeg doprinosa svake institucije sanacijsko tijelo mora poštovati godišnju ciljnu razinu aranžmana financiranja. Stoga paušalni iznos održava činjenicu da su u mnogim slučajevima male institucije manje rizične i omogućuje šire prilagođavanje doprinosa većih institucija koje su općenito više sistemske razmjerno njihovu profilu rizičnosti.
(17)
Kako bi se utvrdilo koje se institucije smatraju malima, trebalo bi koristiti dvostruki prag pri čemu bi prvi prag na temelju ukupnih obveza (isključujući regulatorni kapital) umanjen za osigurane depozite trebao biti jednak ili manji od 300 milijuna EUR, a drugi prag na temelju ukupne imovine ne bi trebao prelaziti 1 milijardu EUR. Potonji bi trebao spriječiti veće institucije koje ispunjavaju prvi prag povezan s iznosom obveza da koriste pojednostavnjeni sustav.
(18)
Unutar kategorije malih institucija trebalo bi napraviti razliku jer su mnoge vrlo male, dok su druge blizu maksimalnih pragova koji im omogućuju korištenje pojednostavnjenog sustava. U okviru sustava jedinstvenog paušalnog iznosa, godišnji doprinosi vrlo malih institucija bili bi nerazmjerno veći od doprinosa malih institucija koje su blizu dosezanja maksimalnih pragova. Istodobno, trebalo bi izbjeći da pojednostavnjeni sustav dovede do nerazmjerne razlike u smislu godišnjih doprinosa između najvećih među malim institucijama i institucija koje ne ispunjavaju uvjete za pojednostavnjeni sustav jer su iznad pragova. Kako bi se izbjegli takvi neželjeni učinci, primjereno je predvidjeti sustav od nekoliko kategorija malih institucija čiji bi se godišnji doprinosi trebali sastojati od različitih paušalnih iznosa. Time bi se trebala omogućiti progresija doprinosa unutar pojednostavnjenog sustava te između najvišeg paušalnog iznosa i najnižeg doprinosa u skladu s metodom kojom se osnovni godišnji doprinos prilagođava prema profilu rizičnosti institucije.
(19)
Ako sanacijsko tijelo utvrdi da mala institucija ima izrazito visokorizičan profil, sanacijsko tijelo trebalo bi imati mogućnost odlučivanja da predmetna institucija ne bi više trebala koristiti pojednostavnjeni sustav i da bi se umjesto toga njezin doprinos trebao izračunavati u skladu s metodom prilagodbe osnovnog godišnjeg doprinosa prema drugim čimbenicima rizika osim prema veličini institucije.
(20)
Institucije iz članka 45. stavka 3. Direktive 2014/59/EU neće se rekapitalizirati korištenjem aranžmana financiranja sanacije u skladu s člancima 44. i 101. Direktive 2014/59/EU jer će se likvidirati nacionalnim postupcima u slučaju insolventnosti ili drugim vrstama postupaka koji se provode u skladu s člancima 38., 40. ili 42. Direktive 2014/59/EU i obustavit će svoje djelatnosti. Takvim će se postupcima osigurati da vjerovnici tih institucija, uključujući po potrebi vlasnike osiguranih obveznica, snose gubitke na takav način kojim se ispunjavaju ciljevi sanacije. Stoga bi njihovi doprinosi aranžmanima financiranja sanacije trebali odražavati te posebnosti. Međutim aranžmani financiranja sanacije mogli bi se koristiti za druge potrebe iz članka 101. Direktive 2014/59/EU. U slučaju da bilo koja takva institucija koristi aranžman financiranja sanacije za bilo koju od tih potreba, sanacijsko tijelo trebalo bi imati mogućnost usporedbe profila rizičnosti svih ostalih institucija obuhvaćenih člankom 45. stavkom 3. Direktive 2014/59/EU s onim koji ima institucija koja je koristila aranžman financiranja sanacije te primijeniti metodologiju utvrđenu u ovom Delegiranom aktu na institucije koje imaju profil rizičnosti sličan ili veći od onog koji imaju institucije koje su koristile aranžman financiranja sanacije. Također je primjereno utvrditi popis elemenata koje bi sanacijsko tijelo trebalo uzeti u obzir kada uspoređuje profile rizičnosti.
(21)
Kako bi se sanacijskim tijelima država članica omogućilo usklađeno tumačenje kriterija utvrđenih u članku 103. stavku 7. Direktive 2014/59/EU tako da se utvrđivanje pokazatelja rizika institucija za potrebe izračuna pojedinačnih doprinosa aranžmanima financiranja sanacije provodi na sličan način u cijeloj Uniji, potrebno je predvidjeti niz stupova rizika i odgovarajuće pokazatelje rizika za svaki od tih stupova rizika koje sanacijska tijela trebaju uzeti u obzir kada procjenjuju profil rizičnosti institucija. Kako bi se osigurala dosljednost s nadzornim praksama, pokazatelji rizika trebali bi se sastojati od trenutačnih regulatornih referentnih vrijednosti koje su već dostupne ili je njihovo utvrđivanje u tijeku.
(22)
Ako su relevantnim zakonodavstvom predviđena izuzeća kojima se institucije izuzimaju od utvrđivanja određenih pokazatelja rizika na razini institucije i pod uvjetom, ako je primjenjivo, da nadležna tijela odobre primjenu tih izuzeća, sanacijska tijela trebala bi procijeniti relevantne pokazatelje na konsolidiranoj ili potkonsolidiranoj razini, kako je primjenjivo, kako bi bili u skladu s nadzornim praksama i kako bi se osiguralo da se grupe koje koriste ta izuzeća ne sankcioniraju neopravdano.
(23)
Kako bi se sanacijskim tijelima omogućio dosljedan pristup u pogledu važnosti stupova i pokazatelja rizika koje bi trebala uzeti u obzir za potrebe utvrđivanja profila rizičnosti institucija, ovom bi se Uredbom također trebao utvrditi relativni ponder svakog stupa i pokazatelja rizika. Međutim važno je da se sanacijskim tijelima omogući dovoljno fleksibilnosti pri procjeni profila rizičnosti institucija tako da imaju mogućnost prilagođavati primjenu stupova i pokazatelja rizika u skladu s posebnostima svake institucije. Budući da se to ne može postići isključivo osiguravanjem raspona za procjenu profila rizičnosti, već se zahtijeva i određeni stupanj slobode pri odlučivanju o važnosti određenih pokazatelja rizika od slučaja do slučaja, ponder nekih pokazatelja rizika trebao bi biti samo indikativan, ili bi njihov raspon trebalo utvrditi tako da omogućuje sanacijskim tijelima da odlučuju o važnosti tih pokazatelja u danom slučaju.
(24)
Kada se utvrđuje važnost različitih pokazatelja koji odgovaraju određenom stupu, potrebno je agregiranje unutar stupova s pomoću aritmetičkog ponderiranog prosjeka pojedinačnih pokazatelja. U pogledu izračuna konačnog kompozitnog pokazatelja rizika za svaku instituciju, kako bi se izbjegli kompenzacijski učinci između stupova, čime bi se instituciji koja ima osrednje rezultate u nekoliko kategorija stupova i vrlo slabe u drugim kategorijama općenito davala srednja ocjena u skladu s aritmetičkim prosjekom različitih stupova, taj bi se izračun trebao temeljiti na geometrijskom ponderiranom prosjeku pojedinačnih stupova.
(25)
Raspon za procjenu stupnja rizika koji institucija predstavlja trebao bi biti takav da omogućuje dovoljno prilagodbe profila rizičnosti institucija prema različitim stupovima i pokazateljima rizika utvrđenima u ovoj Uredbi, dok bi istodobno trebao davati dovoljno sigurnosti i predvidljivosti u pogledu godišnjih iznosa koje bi institucije trebale pridonijeti u skladu s Direktivom 2014/59/EU i ovom Uredbom.
(26)
Kako bi se osiguralo da se doprinosi stvarno plaćaju, potrebno je odrediti uvjete i sredstva plaćanja. Osobito je za doprinose koji se ne plaćaju u gotovini, već neopozivim obvezama plaćanja u skladu s člankom 103. Direktive 2014/59/EU potrebno odrediti udio neopozivih obveza plaćanja koji svaka institucija može koristiti i vrstu kolaterala koji se prihvaća za osiguranje tih neopozivih obveza plaćanja kako bi se sanacijskom tijelu omogućilo da osigura stvarno plaćanje kada izvršava neopozive obveze plaćanja ako sanacijsko tijelo naiđe na poteškoće pri izvršavanju neopozivih obveza plaćanja. Kako bi se osiguralo da se godišnji doprinosi stvarno plaćaju, potrebno je sanacijskim tijelima dati posebne ovlasti za izricanje administrativnih sankcija i drugih administrativnih mjera institucijama koje krše zahtjeve utvrđene u ovoj Uredbi za izračun i prilagodbu doprinosa primjerice nepoštovanjem obveze pružanja informacija koje zatraži sanacijsko tijelo. Sanacijsko tijelo trebalo bi također imati ovlasti izricanja dnevne novčane kazne instituciji ako predmetna institucija plaća dospjeli godišnji doprinos samo djelomično ili ako ga ne plaća, ili ako institucija ne poštuje zahtjeve navedene u obavijesti sanacijskog tijela. Uz to, potrebno je utvrditi posebne obveze razmjene informacija među nadležnim tijelima i sanacijskim tijelima.
(27)
Kako bi se osiguralo da prilagodba riziku i dalje odražava kretanja u bankarskom sektoru i stalno ispunjava zahtjeve Direktive 2014/59/EU, Komisija će na temelju iskustva s njezinom primjenom preispitati prilagodbu riziku pri izračunu godišnjih doprinosa, a osobito prikladnost multiplikatora za prilagodbu riziku utvrđenog u ovoj Uredbi te potrebu za mogućim povećanjem gornje granice multiplikatora za prilagodbu riziku prije 1. lipnja 2016.
(28)
Budući da se u skladu s člankom 130. stavkom 1. Direktive 2014/59/EU obveza država članica da prikupljaju godišnje doprinose od institucija s odobrenjem za rad na njihovu državnom području primjenjuje od 1. siječnja 2015., ova bi se Uredba također trebala primjenjivati od 1. siječnja 2015.
DONIJELA JE OVU UREDBU:
ODJELJAK 1.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Predmet
Ovom se Uredbom propisuju pravila kojima se određuje:
(a)
metodologija za izračun doprinosa koje institucije trebaju platiti aranžmanima financiranja sanacije i prilagođavanje profilu rizičnosti institucija;
(b)
obveze institucija u pogledu pružanja informacija za potrebe izračuna doprinosa i u pogledu plaćanja doprinosa aranžmanima financiranja sanacije;
(c)
mjere kojima se osigurava provjera od strane sanacijskih tijela jesu li doprinosi ispravno plaćeni.
Članak 2.
Područje primjene
1. Ova se Uredba primjenjuje na institucije iz članka 103. stavka 1. Direktive 2014/59/EU kako su definirane u članku 2. stavku 1. točki 23. Također se primjenjuje na središnje tijelo i njegove povezane institucije na konsolidiranoj osnovi, ako su povezane institucije u potpunosti ili djelomično izuzete od primjene bonitetnih zahtjeva u nacionalnom pravu u skladu s člankom 10. Uredbe (EU) br. 575/2013.
2. Svako upućivanje na grupu trebalo bi uključivati središnje tijelo i sve kreditne institucije trajno povezane sa središnjim tijelom iz članka 10. Uredbe (EU) br. 575/2013 i njihova društva kćeri.
Članak 3.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se definicije utvrđene u Direktivi 2014/49/EU Europskog parlamenta i Vijeća (7) i Direktivi 2014/59/EU. Za potrebe ove Uredbe također se primjenjuju sljedeće definicije:
(1)
„institucije” znači kreditne institucije u smislu članka 2. stavka 1. točke 2. Direktive 2014/59/EU, ili investicijska društva u smislu točke 2. ovog članka te središnje tijelo i sve kreditne institucije trajno povezane sa središnjim tijelom iz članka 10. Uredbe (EU) br. 575/2013 kao cjelina na konsolidiranoj osnovi ako su ispunjeni uvjeti predviđeni u članku 2. stavku 1.;
(2)
„investicijska društva” znači investicijska društva u smislu članka 2. stavka 1. točke 3. Direktive 2014/59/EU, isključujući investicijska društva koja su obuhvaćena definicijom iz članka 96. stavka 1. točaka (a) ili (b) Uredbe (EU) br. 575/2013 ili investicijska društva koja obavljaju djelatnost 8 iz Priloga I. odjeljka A Direktive 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (8), ali ne obavljaju djelatnosti 3 ili 6 Priloga I. odjeljka A te Direktive;
(3)
„godišnja ciljna razina” znači ukupni iznos godišnjih doprinosa koje je sanacijsko tijelo utvrdilo za svako razdoblje doprinosa kako bi se dosegla ciljna razina iz članka 102. stavka 1. Direktive 2014/59/EU;
(4)
„aranžman financiranja” znači aranžman u svrhu osiguravanja učinkovite primjene instrumenata sanacije i sanacijskih ovlasti od strane sanacijskog tijela kako je navedeno u članku 100. stavku 1. Direktive 2014/59/EU;
(5)
„godišnji doprinos” znači iznos iz članka 103. Direktive 2014/59/EU koji sanacijsko tijelo prikuplja za nacionalni aranžman financiranja tijekom razdoblja doprinosa od svake institucije iz članka 2. ove Uredbe;
(6)
„razdoblje doprinosa” znači kalendarska godina;
(7)
„sanacijsko tijelo” znači tijelo iz članka 2. stavka 1. točke 18. Direktive 2014/59/EU ili svako drugo relevantno tijelo koje su države članice imenovale za potrebe članka 100. stavaka 2. i 6. Direktive 2014/59/EU;
(8)
„nadležno tijelo” znači nadležno tijelo u smislu članka 4. stavka 1. točke 40. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(9)
„sustavi osiguranja depozita” znači sustavi iz članka 1. stavka 2. točaka (a), (b) ili (c) Direktive 2014/49/EU;
(10)
„osigurani depoziti” znači depoziti iz članka 6. stavka 1. Direktive 2014/49/EU, isključujući privremena visoka salda u smislu članka 6. stavka 2. te Direktive;
(11)
„ukupne obveze” znači ukupne obveze kako je definirano u odjeljku 3. Direktive Vijeća 86/635/EEZ (9) ili kako je definirano u skladu s Međunarodnim standardima financijskog izvještavanja iz Uredbe (EZ) br. 1606/2002 (10);
(12)
„ukupna imovina” znači ukupna imovina kako je definirano u odjeljku 3. Direktive 86/635/EEZ ili kako je definirano u skladu s Međunarodnim standardima financijskog izvještavanja iz Uredbe (EZ) br. 1606/2002 Europskog parlamenta i Vijeća;
(13)
„ukupni iznos izloženosti riziku” (TRE) znači ukupni iznos izloženosti riziku u smislu članka 92. stavka 3. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(14)
„stopa redovnog osnovnog kapitala” znači stopa redovnog osnovnog kapitala iz članka 92. stavka 2. točke (a) Uredbe (EU) br. 575/2013;
(15)
„MREL” znači minimalni zahtjev za regulatorni kapital i prihvatljive obveze u smislu članka 45. stavka 1. Direktive 2014/59/EU;
(16)
„regulatorni kapital” znači regulatorni kapital u smislu članka 4. stavka 1. točke 118. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(17)
„prihvatljive obveze” znači obveze i instrumenti kapitala u smislu članka 2. stavka 1. točke 71. Direktive 2014/59/EU;
(18)
„omjer financijske poluge” znači omjer financijske poluge u smislu članka 429. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(19)
„koeficijent likvidnosne pokrivenosti” znači koeficijent likvidnosne pokrivenosti kako je definirano u članku 412. Uredbe (EU) br. 575/2013 i detaljnije određeno u Delegiranoj uredbi Komisije (EU) 2015/61 (11);
(20)
„omjer neto stabilnih izvora financiranja” znači omjer neto stabilnih izvora financiranja u smislu članka 415. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(21)
„središnja druga ugovorna strana” znači pravna osoba u smislu članka 2. stavka 1. Uredbe (EU) br. 648/2012;
(22)
„izvedenice” znači izvedenice u skladu s Prilogom II. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(23)
„središnji depozitorij vrijednosnih papira” znači pravna osoba u smislu članka 2. stavka 1. točke 1. i članka 54. Uredbe (EU) 909/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (12);
(24)
„namira” znači dovršenje transakcija vrijednosnim papirima u smislu članka 2. stavka 1. točke 2. Uredbe (EU) 909/2014;
(25)
„poravnanje” znači postupak uspostavljanja pozicija u smislu članka 2. stavka 3. Uredbe (EU) br. 648/2012;
(26)
„infrastruktura financijskog tržišta” znači, za potrebe ove Uredbe, središnja druga ugovorna strana iz točke 21. ovog članka ili središnji depozitorij vrijednosnih papira iz točke 23. ovog članka s odobrenjem za rad kao institucije u skladu s člankom 8. Direktive 2013/36/EU;
(27)
„banka koja odobrava promotivne kredite” znači svaki poduzetnik ili subjekt koji je osnovala država članica, središnja država ili regionalna samouprava, koji odobrava promotivne kredite pod nekonkurentnim i neprofitnim uvjetima s ciljem promoviranja ciljeva javne politike te države, pod uvjetom da ta država ima obvezu štititi ekonomsku osnovu poduzetnika ili subjekta i štititi njegovo redovno poslovanje tijekom njezinog životnog vijeka, ili da za najmanje 90 % njegova početnog financiranja ili promotivnog kredita koji odobrava izravno ili neizravno jamči središnja država ili regionalna samouprava države članice;
(28)
„promotivni kredit” znači kredit koji odobrava banka koja odobrava promotivne kredite ili posrednička banka pod nekonkurentnim i neprofitnim uvjetima s ciljem promoviranja ciljeva javne politike središnje države ili regionalne samouprave države članice;
(29)
„posrednička institucija” znači kreditna institucija koja posreduje pri dodjeli promotivnih kredita pod uvjetom da ih ne dodjeljuje kao kredit krajnjem korisniku.
ODJELJAK 2.
METODOLOGIJA
Članak 4.
Utvrđivanje godišnjih doprinosa
1. Sanacijska tijela utvrđuju godišnji doprinos svake institucije razmjerno njezinu profilu rizičnosti na temelju informacija koje je institucija dostavila u skladu s člankom 14. te primjenom metodologije iz ovog odjeljka.
2. Sanacijsko tijelo utvrđuje godišnji doprinos iz stavka 1. na temelju godišnje ciljne razine aranžmana financiranja sanacije, uzimajući u obzir ciljnu razinu koju je potrebno dosegnuti do 31. prosinca 2024. u skladu s člankom 102. stavkom 1. Direktive 2014/59/EU, te na temelju prosječnog iznosa osiguranih depozita u prethodnoj godini, koji se izračunava tromjesečno, za sve institucije s odobrenjem za rad na njegovu državnom području.
Članak 5.
Prilagodba osnovnog godišnjeg doprinosa riziku
1. Doprinos iz članka 103. stavka 2. Direktive 2014/59/EU izračunava se isključenjem sljedećih obveza:
(a)
unutargrupne obveze koje proizlaze iz transakcija koje institucija sklapa s drugom institucijom koja pripada istoj grupi, ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:
i.
obje institucije imaju poslovni nastan u Uniji;
ii.
obje institucije u cijelosti su obuhvaćene istim konsolidiranim nadzorom u skladu s člancima 6. do 17. Uredbe (EU) br. 575/2013 te podliježu odgovarajućim centraliziranim postupcima procjene, mjerenja i kontrole rizika; i
iii.
ne postoji tekuća ili predvidiva značajna praktična ili pravna prepreka za promptnu otplatu dospjele obveze;
(b)
obveze institucije koja je članica institucionalnog sustava zaštite iz članka 2. stavka 1. točke 8. Direktive 2014/59/EU i kojoj je nadležno tijelo dopustilo primjenu članka 113. stavka 7. Uredbe (EU) br. 575/2013, na temelju sporazuma sklopljenog s drugom institucijom koja je članica istog institucionalnog sustava zaštite;
(c)
u slučaju središnje druge ugovorne strane s poslovnim nastanom u državi članici koja je iskoristila mogućnost iz članka 14. stavka 5. Uredbe (EU) br. 648/2012, obveze povezane s aktivnostima poravnanja prema definiciji iz članka 2. točke 3. te Uredbe, uključujući one koje proizlaze iz mjera koje središnja druga ugovorna strana poduzima radi ispunjenja zahtjeva za iznos naknade, uspostave jamstvenog fonda i održavanja dostatnih unaprijed financiranih financijskih sredstava za pokriće mogućih gubitaka u okviru redoslijeda pokrića nepodmirenih obveza u skladu s tom Uredbom te ulaganja financijskih sredstava u skladu s člankom 47. te Uredbe;
(d)
u slučaju središnjeg depozitorija vrijednosnih papira, obveze povezane s aktivnostima središnjeg depozitorija vrijednosnih papira, uključujući obveze prema sudionicima ili pružateljima usluga središnjeg depozitorija vrijednosnih papira s rokom dospijeća kraćim od sedam dana koje proizlaze iz aktivnosti za koje je dobio odobrenje za pružanje pomoćnih bankarskih usluga u skladu s glavom IV. Uredbe (EU) br. 909/2014, ali isključujući druge obveze koje proizlaze iz takvih bankarskih aktivnosti;
(e)
u slučaju investicijskih društava, obveze nastale držanjem imovine ili novca klijenata, uključujući imovinu i novac klijenata koji se drže u ime subjekta za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS) prema definiciji iz članka 1. stavka 2. Direktive 2009/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (13), ili alternativnih investicijskih fondova (AIF) prema definiciji iz članka 4. stavka 1. točke (a) Direktive 2011/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća (14), pod uvjetom da je taj klijent zaštićen na temelju primjenjivog prava za slučaj insolventnosti;
(f)
u slučaju institucija koje posluju u području promotivnih kredita, obveze institucije posrednika prema početnoj ili drugoj banci koja odobrava promotivne kredite ili drugoj instituciji posredniku i obveze izvorne banke koja odobrava promotivne kredite prema njezinim partnerima koji sudjeluju u financiranju, u mjeri u kojoj iznos tih obveza odgovara iznosu promotivnih kredita te institucije.
2. Obveze iz stavka 1. točaka (a) i (b) ravnomjerno se odbijaju pri svakoj transakciji od iznosa ukupnih obveza institucija koje su stranke u transakcijama ili sporazumima iz stavka 1. točaka (a) i (b).
3. Za potrebe ovog odjeljka prosječni godišnji iznos, izračunan na tromjesečnoj osnovi, obveza iz stavka 1. koje proizlaze iz ugovora o izvedenicama vrednuje se u skladu s člankom 429. stavcima 6. i 7. Uredbe (EU) br. 575/2013.
Međutim, vrijednost pripisana obvezama koje proizlaze iz ugovora o izvedenicama ne smije biti manja od 75 % vrijednosti tih obveza dobivene primjenom računovodstvenih odredaba koje se na tu instituciju primjenjuju za potrebe financijskog izvješćivanja.
Ako za određene izvedene financijske instrumente u skladu s nacionalnim računovodstvenim standardima koji se primjenjuju na instituciju nema računovodstvene mjere izloženosti jer se oni drže izvanbilančno, institucija sanacijsko tijelo izvješćuje o zbroju pozitivnih fer vrijednosti tih izvedenica kao zamjenskom trošku i dodaje ih svojim bilančnim računovodstvenim vrijednostima.
4. Za potrebe ovog odjeljka ukupne obveze iz stavka 1. ne uključuju računovodstvenu vrijednost obveza koje proizlaze iz ugovora o izvedenicama, a uključuju odgovarajuću vrijednost određenu u skladu sa stavkom 3.
5. Kako bi provjerilo jesu li ispunjeni svi uvjeti i zahtjevi iz stavaka 1. do 4., sanacijsko tijelo kao temelj uzima mjerodavne procjene nadležnih tijela koje su stavljene na raspolaganje u skladu s člankom 90. Direktive 2014/59/EU.
Članak 6.
Stupovi i pokazatelji rizika
1. Sanacijsko tijelo procjenjuje profil rizičnosti institucija na temelju sljedeća četiri stupa rizika:
(a)
izloženost riziku;
(b)
stabilnost i raznolikost izvora financiranja;
(c)
važnost institucije za stabilnost financijskog sustava ili gospodarstva;
(d)
dodatni pokazatelji rizika koje određuje sanacijsko tijelo.
2. Stup „izloženost riziku” sastoji se od sljedećih pokazatelja rizika:
(a)
regulatorni kapital i prihvatljive obveze koje institucija drži iznad minimalnog zahtjeva za regulatorni kapital i prihvatljive obveze (MREL);
(b)
omjer financijske poluge;
(c)
stopa redovnog osnovnog kapitala;
(d)
omjer ukupne izloženosti riziku i ukupne imovine.
3. Stup „stabilnost i i raznolikost izvora financiranja” sastoji se od sljedećih pokazatelja rizika:
(a)
omjer neto stabilnih izvora financiranja;
(b)
LCR.
4. Stup „važnost institucije za stabilnost financijskog sustava ili gospodarstva” sastoji se od pokazatelja „udio međubankovnih kredita i depozita u Europskoj uniji” i odražava važnost institucije za godpodarstvo države članice u kojoj institucija ima poslovni nastan.
5. Stup „dodatni pokazatelji rizika koje određuje sanacijsko tijelo” sastoji se od sljedećih pokazatelja:
(a)
aktivnosti trgovanja, izvanbilančne izloženosti, izvedenice, složenost i mogućnost sanacije;
(b)
članstvo u institucionalnom sustavu zaštite;
(c)
razina prethodnih izvanrednih javnih financijskih potpora.
Pri utvrđivanju raznih pokazatelja rizika u stupu „dodatni pokazatelji rizika koje određuje sanacijsko tijelo” sanacijsko tijelo uzima u obzir važnost tih pokazatelja s obzirom na vjerojatnost da dotična institucija uđe u postupak sanacije te, kao posljedica toga, vjerojatnost korištenja aranžmana financiranja sanacije u slučaju sanacije.
6. Pri utvrđivanju pokazatelja „aktivnosti trgovanja, izvanbilančne izloženosti, izvedenice, složenost i mogućnost sanacije” iz članka 5. točke (a) sanacijsko tijelo uzima u obzir sljedeće elemente:
(a)
povećanje profila rizičnosti institucije zbog:
i.
važnosti aktivnosti trgovanja s obzirom na veličinu bilance, razinu regulatornog kapitala, rizičnost izloženosti i cjelokupni poslovni model;
ii.
važnost izvanbilančnih izloženosti s obzirom na veličinu bilance, razinu regulatornog kapitala i rizičnost izloženosti;
iii.
važnost iznosa izvedenica u odnosu na veličinu bilance, razinu regulatornog kapitala, rizičnost izloženosti i cjelokupni poslovni model;
iv.
mjere u kojoj se poslovni model i organizacijska struktura institucije smatraju složenima, u skladu s glavom II. poglavljem II. Direktive 2014/59/EU;
(b)
smanjenje profila rizičnosti institucije zbog:
i.
relativnog iznosa izvedenica poravnanih preko središnje druge ugovorne strane;
ii.
mjere u kojoj se institucija može sanirati brzo i bez pravnih prepreka, u skladu s glavom II. poglavljem II. Direktive 2014/59/EU.
7. Pri utvrđivanju pokazatelja iz stavka 5. točke (b) sanacijsko tijelo uzima u obzir sljedeće elemente:
(a)
je li iznos sredstava koja su odmah raspoloživa za potrebe rekapitalizacije i financiranja likvidnosti, u cilju potpore pogođenoj instituciji u slučaju problema, dostatan da se osigura vjerodostojna i djelotvorna potpora toj instituciji;
(b)
stupanj pravne ili ugovorne sigurnosti da će se sredstava iz točke (a) u cijelosti iskoristiti prije traženja izvanredne javne potpore.
8. Pokazateljem rizika iz stavka 5. točke (c) uzima se u obzir najviša vrijednost u rasponu iz Priloga I. koraka 3.:
(a)
u slučaju svih institucija koje pripadaju grupi koja podliježe restrukturiranju nakon primitka državnih ili istovjetnih sredstava, npr. u okviru aranžmana financiranja sanacije, i koja je još uvijek u fazi restrukutiranja ili zatvaranja, osim u posljednje dvije godine provedbe plana restrukturiranja;
(b)
u slučaju svih institucija koje su u likvidaciji, do kraja plana likvidacije (u mjeri u kojoj su još uvijek obvezne plaćati doprinos).
U slučaju svih ostalih institucija uzima se u obzir najniža vrijednost u rasponu iz Priloga I. koraka 3.
9. Za potrebe stavaka 6., 7. i 8. sanacijsko tijelo kao temelj uzima procjene nadležnih tijela ako su one dostupne.
Članak 7.
Relativni ponder svakog stupa i pokazatelja rizika
1. Pri procjeni profila rizičnosti pojedine institucije sanacijsko tijelo na stupove rizika primjenjuje sljedeće pondere:
(a)
izloženost riziku: 50 %;
(b)
stabilnost i raznolikost izvora financiranja: 20 %;
(c)
važnost institucije za stabilnost financijskog sustava ili gospodarstva: 10 %;
(d)
dodatni pokazatelji rizika koje određuje sanacijsko tijelo: 20 %.
2. Relativni ponder pokazatelja rizika koje sanacijska tijela procjenjuju za utvrđivanje stupa „izloženost riziku” iznosi kako slijedi:
(a)
regulatorni kapital i prihvatljive obveze koje institucija drži iznad minimalnog zahtjeva za regulatorni kapital i prihvatljive obveze (MREL): 25 %;
(b)
omjer financijske poluge: 25 %;
(c)
stopa redovnog osnovnog kapitala: 25 %;
(d)
omjer ukupne izloženosti riziku i ukupne imovine: 25 %;
3. Svi pokazatelji rizika u stupu „stabilnost i raznolikost izvora financiranja” imaju isti ponder.
4. Relativni ponder pokazatelja koje sanacijska tijela procjenjuju za utvrđivanje stupa „izloženost riziku” iznosi kako slijedi:
(a)
aktivnosti trgovanja, izvanbilančne izloženosti, izvedenice, složenost i mogućnost sanacije: 45 %;
(b)
članstvo u institucionalnom sustavu zaštite: 45 %;
(c)
razina prethodnih izvanrednih javnih financijskih potpora: 10 %;
Pri primjeni pokazatelja iz točke (b) sanacijsko tijelo uzima u obzir relativni ponder pokazatelja iz točke (a).
Članak 8.
Primjena pokazatelja rizika u posebnim slučajevima
1. Ako je nadležno tijelo instituciji odobrilo izuzeće u skladu s člancima 8. i 21. Uredbe (EU) br. 575/2013, pokazatelj iz članka 6. stavka 3. točke (b) ove Uredbe sanacijsko tijelo primjenjuje na razini likvidnosne podgrupe. Ocjena dobivena na temelju tog pokazatelja na razini likvidnosne podgrupe pripisuje se svakoj instituciji koja pripada toj likvidnosnoj podgrupi za potrebe izračunavanja pokazatelja rizika institucije.
2. Ako je nadležno tijelo instituciju na pojedinačnoj razini u cijelosti izuzelo od primjene kapitalnih zahtjeva u skladu s člankom 7. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 i ako je sanacijsko tijelo tu istu instituciju na pojedinačnoj razini u cijelosti izuzelo od primjene minimalnog zahtjeva za regulatorni kapital i prihvatljive obveze (MREL) u skladu s člankom 45. stavkom 12. Direktive 2014/59/EU, pokazatelj iz članka 6. stavka 2. točke (a) ove Uredbe može se izračunati na konsolidiranoj osnovi. Ocjena dobivena na temelju tog pokazatelja na konsolidiranoj razini pripisuje se svakoj instituciji koja pripada grupi za potrebe izračunavanja pokazatelja rizika institucije.
3. Ako je nadležno tijelo instituciji odobrilo izuzeće u drugim okolnostima definiranima u Uredbi (EU) br. 575/2013, odgovarajući se pokazatelji mogu izračunati na konsolidiranoj razini. Ocjena dobivena na temelju tih pokazatelja na konsolidiranoj razini pripisuje se svakoj instituciji koja pripada grupi za potrebe izračunavanja pokazatelja rizika institucije.
Članak 9.
Primjena prilagodbe osnovnog godišnjeg doprinosa riziku
1. Sanacijsko tijelo za svaku instituciju utvrđuje dodatni multiplikator za prilagodbu riziku kombiniranjem pokazatelja rizika iz članka 6. u skladu s formulom i postupcima iz Priloga I.
2. Ne dovodeći u pitanje članak 10., godišnji doprinos svake institucije za pojedino razdoblje doprinosa sanacijsko tijelo utvrđuje množenjem osnovnog godišnjeg doprinosa dodatnim multiplikatorom za prilagodbu riziku u skladu s formulom i postupcima iz Priloga I.
3. Multiplikator za prilagodbu riziku iznosi od 0,8 do 1,5.
Članak 10.
Godišnji doprinosi malih institucija
1. Institucije čije su ukupne obveze po odbitku regulatornog kapitala i osiguranih depozita jednake ili manje od 50 000 000 EUR i čija je ukupna imovina manja od 1 000 000 000 EUR plaćaju paušalni iznos od 1 000 EUR kao godišnji doprinos za svako razdoblje doprinosa.
2. Institucije čije su ukupne obveze po odbitku regulatornog kapitala i osiguranih depozita više od 50 000 000 EUR, ali nisu više od 100 000 000 EUR i čija je ukupna imovina manja od 1 000 000 000 EUR plaćaju paušalni iznos od 2 000 EUR kao godišnji doprinos za svako razdoblje doprinosa.
3. Institucije čije su ukupne obveze po odbitku regulatornog kapitala i osiguranih depozita više od 100 000 000 EUR, ali nisu više od 150 000 000 EUR i čija je ukupna imovina manja od 1 000 000 000 EUR plaćaju paušalni iznos od 7 000 EUR kao godišnji doprinos za svako razdoblje doprinosa.
4. Institucije čije su ukupne obveze po odbitku regulatornog kapitala i osiguranih depozita više od 150 000 000 EUR, ali nisu više od 200 000 000 EUR i čija je ukupna imovina manja od 1 000 000 000 EUR plaćaju paušalni iznos od 15 000 EUR kao godišnji doprinos za svako razdoblje doprinosa.
5. Institucije čije su ukupne obveze po odbitku regulatornog kapitala i osiguranih depozita više od 200 000 000 EUR, ali nisu više od 250 000 000 EUR i čija je ukupna imovina manja od 1 000 000 000 EUR plaćaju paušalni iznos od 26 000 EUR kao godišnji doprinos za svako razdoblje doprinosa.
6. Institucije čije su ukupne obveze po odbitku regulatornog kapitala i osiguranih depozita više od 250 000 000 EUR, ali nisu više od 300 000 000 EUR i čija je ukupna imovina manja od 1 000 000 000 EUR plaćaju paušalni iznos od 50 000 EUR kao godišnji doprinos za svako razdoblje doprinosa.
7. Ne dovodeći u pitanje stavak 8., ako institucija pruži dostatne dokaze da je paušalni iznos iz stavaka 1. do 6. viši od doprinosa izračunanog u skladu s člankom 5., sanacijsko tijelo primjenjuje niži iznos.
8. Ne dovodeći u pitanje stavke 1. do 6., sanacijsko tijelo može donijeti obrazloženu odluku kojom se utvrđuje da je profil rizičnosti institucije nerazmjeran njezinoj maloj veličini i na tu instituciju primijeniti članke 5., 6., 7., 8. i 9. Ta se odluka temelji na sljedećim kriterijima:
(a)
poslovni model institucije;
(b)
informacije koje je institucija dostavila u skladu s člankom 14.;
(c)
stupovi i pokazatelji rizika iz članka 6.;
(d)
procjena nadležnog tijela u pogledu profila rizičnosti institucije.
9. Stavci 1. do 8. ne primjenjuju se na institucije čije ukupne obveze po odbitku regulatornog kapitala i osiguranih depozita ne prelaze 300 000 000 EUR nakon isključenja obveza iz članka 5. stavka 1.
10. Isključenja iz članka 5. stavka 1. ne uzimaju se u obzir pri primjeni stavaka 1. do 9. na institucije čije ukupne obveze po odbitku regulatornog kapitala i osiguranih depozita ne prelaze 300 000 000 EUR prije isključenja obveza iz članka 5. stavka 1.
Članak 11.
Godišnji doprinosi institucija obuhvaćenih člankom 45. stavkom 3. Direktive 2014/59/EU
1. Ne dovodeći u pitanje članak 10., godišnji doprinosi institucija iz članka 45. stavka 3. Direktive 2014/59/EU izračunavaju se u skladu s člankom 9. primjenom 50 % njihova osnovnog doprinosa.
2. Ako se aranžman financiranja sanacije koristi u odnosu na instituciju iz članka 45. stavka 3. Direktive 2014/59/EU u državi članici za potrebe u skladu s člankom 101. Direktive 2014/59/EU, sanacijsko tijelo može donijeti obrazloženu odluku kojom se utvrđuje da se članci 5., 6., 7., 8. i 9. primjenjuju na institucije čiji je profil rizičnosti sličan ili viši od profila rizičnosti institucije koja je koristila aranžman financiranja sanacije za potrebe u skladu s člankom 101. Direktive 2014/59/EU. Pri utvrđivanju sličnosti profila rizičnosti za potrebe obrazložene odluke sanacijsko tijelo uzima u obzir sve sljedeće elemente:
(a)
poslovni model institucije;
(b)
informacije koje je institucija dostavila u skladu s člankom 14.;
(c)
stupove i pokazatelje rizika iz članka 6.;
(d)
procjenu nadležnog tijela u pogledu profila rizičnosti institucije.
Članak 12.
Nove institucije pod nadzorom ili promjena statusa
1. Ako je institucija nova institucija pod nadzorom samo u jednom dijelu razdoblja doprinosa, djelomični doprinos utvrđuje se primjenom metodologije iz odjeljka 3. na iznos njezina godišnjeg doprinosa izračunan tijekom sljedećeg razdoblja doprinosa uzimajući u obzir broj punih mjeseci razdoblja doprinosa tijekom kojih je institucija pod nadzorom.
2. Promjena statusa institucije, uključujući male institucije, tijekom razdoblja doprinosa ne utječe na godišnji doprinos koji se plaća za tu godinu.
Članak 13.
Postupak prikupljanja godišnjih doprinosa
1. Sanacijsko tijelo najkasnije do 1. svibnja svake godine obavješćuje sve institucije iz članka 2. o odluci o utvrđivanju godišnjeg doprinosa svake od njih.
2. Sanacijsko tijelo o toj odluci obavješćuje na sljedeće načine:
(a)
elektroničkim ili sličnim komunikacijskim sredstvima s mogućnošću potvrde primitka;
(b)
preporučenom poštom s potvrdom o primitku.
3. Odlukom se utvrđuju uvjet i sredstva plaćanja godišnjeg doprinosa te udio neopozivih obveza plaćanja iz članka 103. Direktive 2014/59/EU koji svaka institucija može koristiti. Sanacijsko tijelo prihvaća kolateral samo ako vrsta kolaterala i njegovi uvjeti omogućuju brzu realizaciju, uključujući u slučaju odluke o sanaciji tijekom vikenda. Kolateral treba vrednovati konzervativno kako bi se uzeli u obzir značajno pogoršani tržišni uvjeti.
4. Ne dovodeći u pitanje druge pravne lijekove dostupne sanacijskom tijelu, institucija je u slučaju djelomičnog plaćanja, neplaćanja ili neispunjenja zahtjeva iz ove odluke podložna dnevnoj novčanoj kazni na nepodmireni iznos doprinosa.
Dnevne zatezne kamate obračunavaju se dnevno na dospjeli iznos primjenom kamatne stope koju Europska središnja banka primjenjuje na svoje glavne operacije refinanciranja, kako je objavljeno u seriji C Službenog lista Europske unije na snazi prvog kalednarskog dana u mjesecu dospijeća, uvećano za 8 postotnih bodova od datuma dospijeća iznosa.
5. Ako je institucija nova institucija pod nadzorom samo u jednom dijelu razdoblja doprinosa, djelomični godišnji doprinos naplaćuje se zajedno s godišnjim doprinosom za sljedeće razdoblje doprinosa.
ODJELJAK 3.
ADMINISTRATIVNI ASPEKTI I SANKCIJE
Članak 14.
Obveze izvješćivanja institucija
1. Institucije dostavljaju sanacijskom tijelu posljednje odobrene financijske izvještaje dostupne prije 31. prosinca godine koja prethodi razdoblju doprinosa, zajedno s mišljenjem ovlaštenog revizora ili revizorskog društva, u skladu s člankom 32. Direktive 2013/34/EU Europskog parlamenta i Vijeća (15).
2. Institucije sanacijskom tijelu dostavljaju barem informacije iz Priloga II. na razini pojedinačnih subjekata.
3. Informacije iz Priloga II. koje su obuhvaćene zahtjevima za nadzorno izvješćivanje utvrđenima Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 680/2014 (16) ili, ako je primjenjivo, drugim zahtjevom za nadzorno izvješćivanje koji se na instituciju primjenjuje u skladu s nacionalnim zakonodavstvom dostavljaju se sanacijskom tijelu kako ih je institucija navela u posljednjem mjerodavnom nadzornom izvješću dostavljenom nadležnom tijelu u odnosu na referentnu godinu godišnjeg financijskog izvještaja iz stavka 1.
4. Informacije iz stavaka 1., 2. i 3. dostavljaju se najkasnije do 31. siječnja svake godine u odnosu na godinu koja je završila 31. prosinca prethodne godine ili primjenjivu relevantnu financijsku godinu. Ako 31. siječnja nije radni dan, informacije se dostavljaju sljedeći radni dan.
5. Ako je informacije ili podatke dostavljene sanacijskim tijelima potrebno ažurirati ili ispraviti, ažurirane informacije odnosno ispravci dostavljaju se sanacijskim tijelima bez nepotrebnog odlaganja.
6. Institucije dostavljaju informacije iz Priloga II. u skladu s formatima i načinima prikazivanja podataka koje odredi sanacijsko tijelo.
7. Informacije koje se dostavljaju u skladu sa stavcima 2. i 3. podliježu zahtjevima o povjerljivosti i profesionalnoj tajni iz članka 84. Direktive 2014/59/EU.
Članak 15.
Obveze sanacijskih tijela u pogledu razmjene informacija
1. Za potrebe izračunavanja nazivnika predviđenog u stupu rizika iz članka 7. stavka 1. točke (c) sanacijska tijela svake godine do 15. siječnja Europskom nadležnom tijelu za bankarstvo (EBA-i) dostavljaju informacije koje su primila od svih institucija s poslovnim nastanom na njihovu državnom području koje se odnose na međubankovne obveze i depozite iz Priloga I. na agregatnoj razini.
2. EBA do 1. ožujka svake godine svakom sanacijskom tijelu priopćuje vrijednost nazivnika stupa rizika iz članka 7. stavka 1. točke (c).
Članak 16.
Obveze izvješćivanja sustava osiguranja depozita
1. Sustavi osiguranja depozita do 31. siječnja svake godine dostavljaju sanacijskim tijelima izračun prosječnog iznosa osiguranih depozita u prethodnoj godini, koji se izračunava tromjesečno, za sve kreditne institucije koje su njihovi članovi.
2. Te se informacije dostavljaju i na pojedinačnoj i na agregatnoj razini dotičnih kreditnih institucija kako bi se sanacijskim tijelima omogućilo da utvrde godišnju ciljnu razinu aranžmana financiranja sanacije u skladu s člankom 4. stavkom 2. i da utvrde osnovni godišnji doprinos svake institucije u skladu s člankom 5.
Članak 17.
Osiguravanje provedbe
1. Ako institucije ne dostave sve informacije iz članka 14. u roku predviđenom u tom članku, sanacijska tijela pri izračunu godišnjeg doprinosa dotične institucije koriste procjene ili vlastite pretpostavke.
2. Ako se informacije ne dostave do 31. siječnja svake godine, sanacijsko tijelo dotičnoj instituciji može pripisati najviši multiplikator za prilagodbu riziku, kako je navedeno u članku 9.
3. Ako je informacije koje su institucije dostavile sanacijskom tijelu potrebno prepraviti ili revidirati, sanacijsko će tijelo prilagoditi godišnji doprinos u skladu s ažuriranim informacijama pri izračunu godišnjeg doprinosa institucije za sljedeće razdoblje doprinosa.
4. Razlika između godišnjeg doprinosa izračunanog i plaćenog na temelju informacija koje je bilo potrebno prepraviti ili revidirati i godišnjeg doprinosa koji je potrebno platiti nakon prilagodbe godišnjeg doprinosa namiruje se u iznosu godišnjeg doprinosa za sljedeće razdoblje doprinosa. Prilagodba se vrši smanjenjem ili povećanjem doprinosa za sljedeće razdoblje doprinosa.
Članak 18.
Administrativne sankcije i druge administrativne mjere
Osobama ili subjektima odgovornima za povrede ove Uredbe sanacijska tijela mogu izreći administrativne sankcije i druge administrativne mjere u skladu s člankom 110. Direktive 2014/59/EU.
ODJELJAK 4.
DOGOVORI O SURADNJI
Članak 19.
Dogovori o suradnji
1. Nadležna tijela pomažu sanacijskim tijelima, na zahtjev, pri obavljanju zadaća iz ove Uredbe kako bi se osiguralo stvarno plaćanje doprinosa.
2. Nadležna tijela dostavljaju sanacijskim tijelima, na zahtjev, podatke za kontakt institucija kojima se priopćuju odluke iz članka 13. stavka 1. najkasnije do 1. travnja svake godine, ili sljedeći radni dan ako je 1. travnja neradni dan. Ti podaci za kontakt upućuju na ime pravne osobe, ime fizičke osobe koja zastupa pravnu osobu, adresu, adresu elektroničke pošte, broj telefona, broj telefaksa ili druge informacije koje omogućuju identifikaciju institucije.
3. Nadležna tijela sanacijskim tijelima dostavljaju sve informacije koje sanacijskim tijelima omogućuju izračunavanje godišnjih doprinosa, a posebno sve informacije povezane s dodatnom prilagodbom riziku te relevantnim izuzećima koja su nadležna tijela odobrila institucijama na temelju Direktive 2013/36/EU i Uredbe (EU) br. 575/2013.
ODJELJAK 5.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 20.
Prijelazne odredbe
1. Ako informacije potrebne za određeni pokazatelj iz Priloga II. nisu uključene u primjenjivi zahtjev za nadzorno izvješćivanje iz članka 14. za referentnu godinu, taj se pokazatelj rizika ne primjenjuje dok zahtjev za nadzorno izvješćivanje ne postane primjenjiv. Ponder ostalih dostupnih pokazatelja rizika razvrstava se razmjerno njihovu ponderu, kako je predviđeno u članku 7., tako da zbroj njihovih pondera bude 1. Ako u 2015. neka od informacija koje se zahtijevaju u članku 16. sustavu osiguranja depozita nije dostupna do 31. siječnja za potrebe izračunavanja godišnje ciljne razine iz članka 4. stavka 2. ili osnovnog godišnjeg doprinosa pojedine institucije iz članka 5., odgovarajuće će kreditne institucije, nakon obavijesti sustava osiguranja depozita, sanacijskim tijelima tu informaciju dostaviti do tog datuma. Odstupajući od članka 13. stavka 1., kada je riječ o doprinosima koji se plaćaju u 2015., sanacijska tijela obavješćuju svaku instituciju iz članka 2. o odluci o utvrđivanju njihova godišnjeg doprinosa najkasnije do 30. studenoga 2015.
2. Odstupajući od članka 13. stavka 4., kada je riječ o doprinosima koji se plaćaju u 2015., iznos plativ na temelju odluke iz članka 13. stavka 3. plaća se do 31. prosinca 2015.
3. Odstupajući od članka 14. stavka 4., kada je riječ o informacijama koje se sanacijskom tijelu dostavljaju u 2015., informacije iz tog stavka dostavljaju se najkasnije do 1. rujna 2015.
4. Odstupajući od članka 16. stavka 1., sustavi osiguranja depozita sanacijskom tijelu dostavljaju informacije o iznosu osiguranih dopozita na dan 31. srpnja 2015. do 1. rujna 2015.
5. Do kraja početnog razdoblja iz članka 69. stavka 1. Uredbe (EU) br. 806/2014 države članice mogu institucijama čije su ukupne obveze po odbitku regulatornog kapitala i osiguranih depozita više od 300 000 000 EUR i čija je ukupna imovina jednaka ili manja od 3 000 000 EUR omogućiti da plate paušalni iznos od 50 000 EUR za prvih 300 000 000 EUR ukupnih obveza po odbitku vlastitog kapitala i osiguranih depozita. Za ukupne obveze po odbitku regulatornog kapitala i osiguranih depozita iznad 300 000 000 EUR te institucije plaćaju doprinos u skladu s člancima 4. do 9. ove Uredbe.
Članak 21.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ona se primjenjuje od 1. siječnja 2015.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 21. listopada 2014.