ДИРЕКТИВА 2014/59/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Финансовата криза показа, че на равнището на Съюза до голяма степен липсват подходящи инструменти за ефективното справяне с нестабилни или проблемни кредитни институции и инвестиционни посредници (наричани по-долу „институциите“). Такива инструменти са необходими по-специално, за да се предотвратят случаите на неплатежоспособност или, ако такива все пак настъпят, последиците от тях да се сведат до минимум чрез запазване на функции със системно значение на засегнатата институция. По време на кризата тези предизвикателства бяха основната причина, която принуди държавите членки да спасяват институциите, като използват парите на данъкоплатците. Целта на установяването на надеждна рамка за възстановяване и преструктуриране е да се премахне във възможно най-голяма степен необходимостта от такива действия.
(2)
Финансовата криза имаше отражение върху цялата система, тъй като засегна достъпа до финансиране на голяма част от кредитните институции. За да се избегне неизпълнение на задълженията с последици за цялата икономика, подобна криза налага предприемането на мерки, насочени към осигуряване на достъп до финансиране при равни условия за всички кредитни институции, които са иначе платежоспособни. Тези мерки включват ликвидна подкрепа от централните банки и гаранции от държавите членки за ценните книжа, емитирани от платежоспособни кредитни институции.
(3)
Финансовите пазари на Съюза се характеризират с висока степен на интеграция и взаимосвързаност, като много институциите извършват голяма част от дейността си отвъд националните граници. Има вероятност неизпълнението на задълженията от страна на една трансгранична институция да се отрази върху стабилността на финансовите пазари в различните държави членки, в които тя извършва дейност. Неспособността на държавите членки да упражнят контрол върху проблемна институция и да я преструктурират по начин, който ефективно предотвратява по-мащабно увреждане на системата, може да намали доверието между държавите членки и доверието във вътрешния пазар в областта на финансовите услуги. Следователно стабилността на финансовите пазари е основно условие за създаването и функционирането на вътрешния пазар.
(4)
Понастоящем липсва хармонизация на процедурите за преструктуриране на институции на равнището на Съюза. Някои държави членки прилагат по отношение на институциите процедурите, приложими за други неплатежоспособни предприятия, като в някои случаи те са адаптирани към институциите. Налице са значителни съществени и процедурни различия между законите, подзаконовите актове и административните разпоредби, уреждащи несъстоятелността на институциите в държавите членки. Освен това финансовата криза показа, че обичайните производства по несъстоятелност на дружествата може да не са подходящи за институциите във всички случаи, тъй като може да не гарантират винаги достатъчно бърза намеса, непрекъснатост на критичните функции на институциите и запазване на финансовата стабилност.
(5)
Следователно е необходим режим, който да осигури на органите надежден набор от инструменти за достатъчно бърза намеса на достатъчно ранен етап по отношение на нестабилна или проблемна институция, така че да се гарантира непрекъснатост на критичните финансови и икономически функции на институцията, като същевременно се сведе до минимум въздействието от неизпълнението на задълженията на институцията върху икономиката и финансовата система. Този режим следва да гарантира, че загубите се поемат първо от акционерите, а след тях - от кредиторите, при условие че нито един кредитор не поема по-големи загуби от тези, които би поел, ако институцията беше ликвидирана чрез обичайно производство по несъстоятелност, в съответствие с посочения в настоящата директива принцип на справедливо третиране на кредиторите. Новите правомощия следва да позволят на органите например да запазят непрекъснатия достъпа до депозитите и платежните транзакции, при необходимост да продават рентабилни части на институцията и да разпределят загубите по честен и предвидим начин. Тези цели следва да спомогнат за предотвратяване на дестабилизацията на финансовите пазари и за свеждане до минимум на разходите за данъкоплатците.
(6)
Текущият преглед на регулаторната рамка, по-специално укрепването на капиталовите и ликвидните буфери и подобряването на инструментите за макропруденциални политики, следва да намали вероятността от бъдещи кризи и да повиши устойчивостта на институциите по отношение на икономически сътресения, независимо дали са предизвикани от смущения от системен характер или от конкретни събития за отделната институция. Не е възможно обаче да се създаде регулаторна и надзорна рамка, с която като цяло да се предотврати изпадането на тези институции в затруднения. Държавите членки съответно следва да бъдат подготвени и да разполагат с подходящи инструменти за възстановяване и преструктуриране, за да се справят със ситуации, включващи както системни кризи, така и неизпълнение на задълженията от страна на отделни институции. Подобни инструменти следва да включват механизми, които позволяват на органите да вземат ефективни мерки по отношение на институции, които са проблемни или има вероятност да станат проблемни.
(7)
При упражняването на тези правомощия и при вземането на мерки следва да се отчитат обстоятелствата, при които настъпва неизпълнение на задълженията. Ако проблемът възниква при отделна институция и останалата част от финансовата система не е засегната, органите следва да могат да упражняват своите правомощия за преструктуриране, без да се опасяват прекомерно от разпространяване на проблема. От друга страна, в несигурна среда следва да се действа по-предпазливо, за да се избегне дестабилизиране на финансовите пазари.
(8)
Преструктурирането на институция, при което тя се запазва като действащо предприятие, може като крайна мярка да включва държавни инструменти за финансова стабилизация, включително временна публична собственост. Следователно е от съществено значение правомощията за преструктуриране и механизмите за финансиране на преструктурирането да бъдат структурирани по такъв начин, че данъкоплатците да бъдат бенефициери на всеки излишък, който може да произтече от реорганизацията на институция, която е стабилизирана от органите. Отговорността и поемането на риск следва да бъдат придружени от възнаграждение.
(9)
В някои държави членки вече са приети законодателни промени, които въвеждат механизми за преструктуриране на проблемни институции; други са заявили намерението си да въведат такива механизми, ако те не бъдат приети на равнището на Съюза. Възможно е липсата на общи условия, правомощия и процеси за преструктурирането на институции да представлява пречка пред безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар и да възпрепятства сътрудничеството между националните органи при справяне с трансгранични групи от проблемни институции. Това е така най-вече, когато вследствие на различните подходи националните органи не упражняват контрол в една и съща степен или не разполагат с еднакви възможности за преструктуриране на кредитни институции. Това разминаване в режимите на преструктуриране може да доведе до различни разходи за финансиране на институциите във всяка държава членка и до евентуално нарушаване на условията на конкуренция между институциите. Необходими са ефективни режими на преструктуриране във всички държави членки, за да се гарантира, че свързаните с вътрешния пазар права на установяване на институциите не могат да бъдат ограничавани поради финансовия капацитет на държавата членка по произход да управлява неизпълнението на задълженията им.
(10)
Посочените пречки следва да бъдат отстранени и да бъдат приети правила, осигуряващи зачитането на разпоредбите на вътрешния пазар. За тази цел следва да се прилагат минимални общи правила за хармонизация по отношение на правилата, които уреждат преструктурирането на кредитни институции.
(11)
За да се осигури съответствие с действащото законодателство на Съюза в областта на финансовите услуги, както и финансова стабилност във възможно най-голяма степен за различните видове институции, режимът на преструктуриране следва да се прилага за институции, по отношение на които се прилагат пруденциалните изисквания, предвидени в Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета (4) и Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (5). Режимът следва да се прилага и по отношение на финансови холдинги и смесени финансови холдинги, предвидени в Директива 2002/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6), както и към холдинги със смесена дейност и финансови институции, когато последните са дъщерни предприятия на институция или на финансов холдинг, смесен финансов холдинг или холдинг със смесена дейност и когато попадат в обхвата на надзора на предприятието майка на консолидирана основа. Кризата показа, че неплатежоспособността на субект, който е част от група, може да има бързо въздействие върху платежоспособността на цялата група и дори да повлияе на стабилността на цялата система. Следователно органите следва да разполагат с ефективни средства за действие по отношение на тези субекти, за да предотвратят разпространяване на проблемите и да създадат последователна схема за преструктуриране на групата като цяло, тъй като неплатежоспособността на субекта, който е част от група, може бързо да окаже въздействие върху платежоспособността на цялата група.
(12)
За да се гарантира последователност на регулаторната рамка, централните контрагенти, посочени в Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (7) и централните депозитари на ценни книжа по смисъла на бъдещия регламент на Еропейския парламент и на Съвета за подобряване на сетълмента на ценни книжа и за централните депозитари на ценни книжа (ЦДЦК) биха могли да бъдат предмет на отделна законодателна инициатива за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на тези субекти.
(13)
В настоящата директива се предвижда използването на инструменти и правомощия за преструктуриране, които могат да нарушат правата на акционерите и кредиторите. По-специално правомощията на органите за прехвърляне на акции или на всички или на част от активите на институция към частен купувач без съгласието на акционерите засяга правата на собственост на акционерите. Освен това равнопоставеното третиране на кредиторите може да бъде нарушено от правомощията за вземане на решения за това кои задължения да бъдат прехвърлени от проблемна институция, като се отчитат целите за осигуряване на непрекъснатост на услугите и избягване на неблагоприятните последици за финансовата стабилност. Поради това действие по преструктуриране следва да се предприема само когато е необходимо в обществен интерес, като всяка намеса в правата на акционерите и кредиторите, която произтича от посоченото действие, следва да бъде съвместима с Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-долу „Хартата“). По-специално, когато кредитори от един и същи клас се третират различно в контекста на действие по преструктуриране, тези различия следва да бъдат обосновани от обществения интерес и да бъдат пропорционални на рисковете, които трябва да бъдат преодоляни, и не следва да водят до пряка или косвена дискриминация въз основа на национална принадлежност.
(14)
Във връзка с плановете за възстановяване и преструктуриране и при използването на различните правомощия и инструменти, с които разполагат, органите следва да вземат предвид естеството на стопанската дейност, акционерната структура, правната форма, рисковия профил, размера и правния статус, както и взаимосвързаността на институцията с други институции или с финансовата система като цяло, обхвата и сложността на дейностите ѝ, дали е член на институционална защитна схема или други кооперативни системи за взаимна солидарност, дали извършва инвестиционни услуги или дейности, както и дали неизпълнението от нейна страна на задълженията ѝ и последващата ѝ ликвидация чрез обичайно производство по несъстоятелност е вероятно да породят значителни отрицателни последици за финансовите пазари, за други институции, за условията за финансиране или за икономиката като цяло, като гарантират, че режимът се прилага по подходящ и пропорционален начин, а административната тежест, свързана със задълженията за изготвяне на плана за възстановяване и преструктуриране, е сведена до минимум. Тъй като съдържанието и информацията, посочени в настоящата директива и в приложенито към нея, установяват минимален стандарт за институции с очевидно системно значение, за отделните институции органите могат да прилагат различни или много по-ограничени изисквания за планиране на възстановяването и преструктурирането и за предоставяне на информация, както и при по-ниска честота на актуализациите от веднъж годишно. За малка институция с ограничена взаимосвързаност и сложност, планът за възстановяване може да е ограничен до основна информация относно структурата на тази институция, предпоставки за действия по възстановяване и варианти за възстановяване. В случай че дадена институция може бъде оставена да изпадне в неплатежоспособност, планът за преструктуриране би могъл да бъде ограничен. Освен това режимът следва да се прилага така, че да не се застрашава стабилността на финансовите пазари. По-специално при ситуации, характеризиращи се с по-мащабни проблеми или дори съмнения за устойчивостта на много институции, е от основно значение органите да отчитат риска от разпространяване на проблемите, произтичащ от действията, предприети във връзка с всяка отделна институция.
(15)
С цел да се осигури необходимата бързина на действията, да се гарантира независимостта от икономическите субекти и да се избегнат конфликтите на интереси, държавите членки следва да определят публични административни органи или органи с публични административни правомощия, които да изпълняват функциите и задачите, свързани с преструктурирането по настоящата директива. Държавите членки следва да гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с необходимите ресурси. Определянето на публичните органи не следва да изключва делегиране, при което отговорността остава за орган за преструктуриране. Не е необходимо обаче да се дават предписания какъв вид орган или органи следва да бъдат определени като орган за преструктуриране. Въпреки че хармонизацията в тази област може да улесни координацията, това би представлявало съществена намеса в конституционните и административните системи на държавите членки. Може да се постигне значителна степен на координация и без да се налага такова вмешателство: всички национални органи, участващи в преструктурирането на институции, следва да имат представители в колегии за преструктуриране, които осъществяват координацията на трансгранично или европейско равнище. Следователно държавите членки следва да могат да избират кои органи да отговарят за прилагането на инструментите за преструктуриране и да упражняват правомощията, предвидени по настоящата директива. Когато държава членка определи за орган за преструктуриране органа, отговорен за пруденциалния надзор върху институции (наричан по-долу „компетентният орган“), следва да се въведат подходящи структурни механизми, за да се разделят функциите, свързани с надзора, от функциите, свързани с преструктурирането. Това разделение не следва да е пречка за достъпа на функцията, свързана с преструктурирането, до информацията, с която разполага функцията, свързана с надзора.
(16)
Предвид последиците от неизпълнение на задълженията на дадена институция за финансовата система и икономиката на държава членка, както и евентуалната нужда от използване на публични средства за разрешаването на кризата, министерствата на финансите или други съответни министерства в държавите членки следва да бъдат тясно ангажирани на ранен етап в процеса на управление и разрешаване на кризи.
(17)
Ефективното преструктуриране на институции или на субекти от групи с дейност в целия Съюз изисква компетентните органи и органите за преструктуриране да си сътрудничат в рамките на надзорните колегии и колегиите за преструктуриране на всички етапи от процеса, предвиден в настоящата директива - от изготвянето на плановете за възстановяване и преструктуриране до действителното преструктуриране на институцията. При несъгласие между националните органи относно решенията, които трябва да се вземат в съответствие с настоящата директива във връзка с институциите, Европейският надзорен орган (Европейски банков орган) („ЕБО“), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (8) следва като крайна мярка да изпълнява ролята на медиатор в случаите, посочени в настоящата директива. В някои случаи настояща директива предвижда обвързваща медиация от страна на ЕБО съгласно член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010. Тази обвързваща медиация не препятства провеждането в други случаи на необвързваща медиация в съответствие с член 31 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
(18)
При преструктуриране на институции или групи, извършващи дейност на територията на Съюза, взетите решения следва да имат за цел запазване на финансовата стабилност и свеждане до минимум на икономическите и социалните последици в държавите членки, в които институцията или групата извършва дейност.
(19)
С цел ефикасно справяне с проблемните институции органите следва да разполагат с правомощието да налагат подготвителни и превантивни мерки.
(20)
Предвид разширяването на правомощията и задачите на ЕБО, предвидено в настоящата директива, Европейският парламент, Съветът и Комисията следва да гарантират незабавното осигуряване на достатъчно човешки и финансови ресурси. За тази цел процедурата за изготвянето, изпълнението и контрола върху неговия бюджет, посочена в членове 63 и 64 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, следва да бъде надлежно съобразена с тези задачи. Европейският парламент и Съветът следва да гарантират съблюдаването на най-високите стандарти за ефикасност.
(21)
От изключително значение е институциите да изготвят и да актуализират редовно планове за възстановяване, съдържащи мерки, които трябва да бъдат предприети от тези институции за възстановяване на финансовото им състояние след значително влошаване. Плановете следва да бъдат подробни и да се основават на реалистични допускания, приложими при различно сложни и критични сценарии. Изискването за изготвяне на план за възстановяване обаче следва да се прилага в зависимост от значимостта по отношение на цялата система на институцията или групата и нейната взаимосвързаност, включително чрез взаимните схеми за гарантиране. Поради това изискваното съдържание следва да е съобразено с естеството на източниците на финансиране, включително взаимно гарантирано финансиране или задължения, на институцията и до каква степен тя може да разчита на реална подкрепа от групата. От институциите следва да се изисква да представят плановете си на компетентните органи за цялостна оценка, включително на това дали плановете са обстойни и дали биха могли реалистично и своевременно да възстановят икономическата жизнеспособност на институцията дори и в периоди на силни финансови сътресения.
(22)
Плановете за възстановяване следва да включват възможни мерки, които биха могли да бъдат взети от ръководството на институцията, когато са налице условията за ранна намеса.
(23)
При определянето на това дали действия на частния сектор биха могли да предотвратят неизпълнението на задълженията на дадена институция в разумен срок съответният орган следва да вземе предвид ефективността на мерките за ранна намеса, предприети в определения от компетентния орган срок. В случая на планове за възстановяване на група при изготвянето на тези планове следва да се взема предвид потенциалното въздействие на мерките за възстановяване във всички държави членки, в които групата извършва дейност.
(24)
Ако дадена институция не представи подходящ план за възстановяване, компетентните органи следва да разполагат с правомощието да изискат от институцията да предприеме необходимите мерки за отстраняване на съществените слабости в плана. Това изискване може да засегне свободата на стопанска инициатива, гарантирана от член 16 от Хартата. Ограничаването на това основно право обаче е необходимо за постигането на целите за финансова стабилност. По-специално, то е необходимо, за да се подобри стопанската дейност на институциите и да се предотврати прекаленото разрастване на институциите или поемането от тяхна страна на прекалено големи рискове, без институциите да могат да разрешават проблемите и да покриват загубите си и да се възстанови капиталовата им база. Ограничението е пропорционално, тъй като допуска превантивно действие само дотолкова, доколкото е необходимо за преодоляване на слабостите и следователно е в съответствие с член 52 от Хартата.
(25)
Изготвянето на плана за преструктуриране е основна част от ефективното преструктуриране. Органите следва да разполагат с цялата необходима информация, за да определят критичните функции и да гарантират тяхната непрекъснатост. Съдържанието на плана за преструктуриране обаче следва да бъде съобразено със значението на институцията или групата за цялата система.
(26)
Тъй като институцията е най-добре запозната с начина си на функциониране и произтичащите от него проблеми, плановете за преструктуриране следва да се изготвят от органите за преструктуриране въз основа, наред с другото, на информация, предоставена от съответните институции.
(27)
За да се спази принципът на пропорционалност и да се избегне прекомерната административна тежест, в ограничен брой случаи, посочени в настоящата директива, на компетентните органи и, когато е целесъобразно, на органите за преструктуриране следва да се предостави възможност да отменят изискванията, свързани с изготвянето на планове за възстановяване и преструктуриране, след разглеждане на конкретния случай. Такива случаи включват институции, които са свързани с централен орган и които са изцяло или частично изключени от приложението на посочените в националното право пруденциални изисквания в съответствие с член 21 от Директива 2013/36/ЕС, и институции, които са част от институционална защитна схема в съответствие с член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013. Във всеки случай предоставянето на освобождаване следва да отговаря на условията, определени в настоящата директива.
(28)
Предвид капиталовата структура на институциите, които са свързани с централен орган, за целите на настоящата директива тези институции не следва да са задължени всяка от тях да изготвя отделен план за възстановяване или преструктуриране единствено поради факта, че централният орган, с който са свързани, е под прекия надзор на Европейската централна банка.
(29)
Въз основа на оценката на възможността за преструктуриране, направена от съответните органи, органите за преструктуриране следва да разполагат с правомощията да изискват промени в структурата и организацията на институции, пряко или непряко - чрез компетентния орган, да предприемат необходимите и пропорционални мерки за намаляване или отстраняване на съществените пречки пред прилагането на инструменти за преструктуриране и да гарантират, че съответните субекти могат да бъдат преструктурирани. Тъй като всички институции са потенциално значими за цялата система, от решаващо значение за поддържането на финансова стабилност е органите да имат възможността да преструктурират всяка институция. За да не се нарушава правото на стопанска инициатива, предвидено в член 16 от Хартата, свободата на преценка на органите следва да бъде ограничена до необходимото за опростяване на структурата и операциите на институцията, единствено за да се подобри възможността за нейното преструктуриране. Освен това всяка наложена с тези цели мярка следва да бъде съвместима с правото на Съюза. Мерките не следва да водят до пряка или косвена дискриминация въз основа на национална принадлежност и следва да бъдат обективно обосновани от обществения интерес за финансова стабилност. Освен това действието не следва да надхвърля минимума, необходим за постигането на преследваните цели. При определяне на мерките, които следва да бъдат предприети, органите за преструктуриране следва да вземат предвид предупрежденията и препоръките на Европейския съвет за системен риск, създаден с Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета (9).
(30)
Предложените мерки за преодоляване или отстраняване на пречките пред възможността за преструктуриране на дадена институция или група не следва да препятстват институциите да упражняват правото на установяване, предоставено им с Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС).
(31)
В плановете за възстановяване и преструктуриране не следва да се предвижда достъп до извънредна публична финансова подкрепа или излагането на данъкоплатците на риск от загуби.
(32)
Третирането на групите за целите на плановете за възстановяване и преструктуриране, предвидено в настоящата директива, следва да се прилага за всички групи от институции, подлежащи на надзор на консолидирана основа, включително групи, чиито предприятия са свързани чрез отношения по смисъла на член 22, параграф 7 от Директива 2013/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (10). В плановете за възстановяване и преструктуриране следва да се вземе предвид финансовата, техническата и бизнес структурата на съответната група. Ако се изготвят индивидуални планове за възстановяване и преструктуриране за институции, които са част от група, съответните органи следва да се стремят да постигнат във възможно най-голяма степен съгласуваност с плановете за възстановяване и преструктуриране за останалата част от групата.
(33)
Като общо правило плановете за възстановяване и преструктуриране на групата се изготвят за групата като цяло и в тях се набелязват мерки по отношение на институцията майка, както и по отношение на всички отделни дъщерни предприятия, които са част от групата. Съответните органи, действащи в рамките на колегията за преструктуриране, следва да полагат всички усилия за постигането на съвместно решение относно оценката и приемането на посочените планове. В конкретни случаи обаче, когато е изготвен отделен план за възстановяване или преструктуриране, в обхвата на плана за възстановяване на групата, оценяван от консолидиращия надзорник, или на плана за преструктуриране за групата, решение по който взема органът за преструктуриране на ниво група, не следва да се включват субектите от групата, за които отделните планове са били оценени или изготвени от съответните органи.
(34)
В случая на планове за преструктуриране на групата потенциалното въздействие на мерките по преструктуриране във всички държави членки, в които групата извършва дейност, следва изрично да се вземе предвид при изготвянето на плановете за преструктуриране на група. В изготвянето на плана следва да участват органите за преструктуриране на държавите членки, в които групата има дъщерни предприятия.
(35)
Плановете за възстановяване и преструктуриране следва, когато е целесъобразно, да включват процедури за информиране и консултиране с представители на работниците и служителите по време на процесите на възстановяване и преструктуриране. Когато е приложимо, във връзка с това следва да се спазват колективните трудови договори или други правила, предвидени от социалните партньори, както и от националното право и правото на Съюза относно участието на профсъюзите и представителите на работниците и служителите в процесите на реорганизация на дружествата.
(36)
Предвид чувствителния характер на информацията, съдържаща се в плановете за възстановяване и преструктуриране, за съдържащата се в тях поверителна информация следва да се прилагат разпоредбите за поверителност, предвидени в настоящата директива.
(37)
Компетентните органи следва да препращат плановете за възстановяване и всички промени в тях на съответните органи за преструктуриране, а те следва да препращат плановете за преструктуриране и всички промени в тях на компетентните органи, за да се гарантира, че всеки съответен орган е редовно и напълно информиран.
(38)
Понастоящем с редица разпоредби, предвидени в националното право на някои държави членки, се ограничава предоставянето на финансова подкрепа от един субект от трансгранична група за друг субект от същата група. Тези разпоредби имат за цел да защитят кредиторите и акционерите на всеки субект. Те обаче не вземат предвид взаимосвързаността на субектите от една и съща група. Затова е целесъобразно да се определят условията, при които субектите в рамките на трансгранична група от институции могат да си предоставят финансова подкрепа с цел да се осигури финансовата стабилност на групата като цяло, без да се застрашава ликвидността или платежоспособността на субекта от групата, който предоставя подкрепата. Предоставянето на финансова подкрепа между субекти от групата следва да се извършва на доброволна основа и да бъде обект на подходящи защитни механизми. Не е целесъобразно държавите членки да обвързват пряко или непряко упражняването на правото на установяване с наличието на споразумение за предоставяне на финансова подкрепа. Разпоредбите относно вътрешногруповата финансова подкрепа в настоящата директива не засягат договорно или законово установени споразумения за задължения между институциите, които защитават участващите институции чрез насрещни гаранции или равностойни договорености. Когато компетентен орган ограничава или забранява предоставянето на финансова подкрепа в рамките на групата и когато в плана за възстановяване на групата се посочва възможността за предоставяне на финансова подкрепа в рамките на групата, такава забрана или ограничение се считат за съществена промяна за целите на прегледа на плана за възстановяване.
(39)
По време на фазите на възстановяване и ранна намеса, предвидени в настоящата директива, акционерите следва да запазят пълна отговорност и да имат пълен контрол върху институцията, освен когато компетентният орган е назначил временен управител. След като институцията бъде подложена на преструктуриране, те вече не носят такава отговорност.
(40)
За запазването на финансовата стабилност е важно компетентните органи да могат да противодействат на влошаването на финансовото и икономическото положение на дадена институция, преди институцията да достигне до състояние, при което органите нямат друга възможност освен преструктурирането ѝ. За тази цел на компетентните органи следва да се предоставят правомощия за ранна намеса, включително правомощието да назначат временен управител, който да замени или да работи временно съвместно с ръководния орган и висшето ръководство на институцията. Задачата на временния управител следва да бъде да упражнява всички възложени му правомощия с цел насърчаването на решения за възстановяване на финансовото положение на институцията. Назначаването на временния управител не следва необосновано да нарушава правата на акционерите или собствениците или процедурните задължения, установени в дружественото право на Съюза или националното дружествено право, и следва да зачита международните задължения на Съюза или държавите членки в областта на защитата на инвестициите. Правомощията за ранна намеса следва да включват правомощията, които вече са предвидени в Директива 2013/36/ЕС, когато обстоятелствата са различни от ранна намеса, както и в други ситуации, смятани за необходими за възстановяването на финансовата стабилност на институцията.
(41)
Рамката за преструктуриране следва да осигури ранното започване на преструктурирането, преди финансовата институция да е изпаднала в счетоводна неплатежоспособност и преди целият капитал да бъде напълно изчерпан. Преструктурирането следва да започне, когато компетентен орган, след консултация с орган за преструктуриране, реши, че дадена институция е проблемна или има вероятност да стане проблемна и че алтернативни мерки съгласно настоящата директива ще предотвратят в разумни срокове неизпълнението на задължения от нейна страна. По изключение, държавите членки могат да предвидят, че освен от компетентния орган определянето на това дали институцията е проблемна или има вероятност да стане проблемна може да се извърши и от органа за преструктуриране след консултация с компетентния орган. Фактът, че дадена институция не отговаря на изискванията за лицензиране, не следва сам по себе си да оправдава започването на процедура за преструктуриране, особено ако институцията все още е или е вероятно да бъде жизнеспособна. Следва да се смята, че институцията е проблемна или има вероятност да стане проблемна, ако нарушава или има вероятност в близко бъдеще да наруши изискванията за продължаване на нейния лиценз, ако задълженията на институцията превишават или има вероятност в близко бъдеще да превишат активите ѝ, ако институцията не е в състояние или има вероятност в близко бъдеще да не бъде в състояние да плаща дълговете си на техния падеж или ако институцията се нуждае от извънредна публична финансова подкрепа, освен при конкретните обстоятелства, предвидени в настоящата директива. Нуждата от извънредно ликвидно улеснение от централната банка не следва сама по себе си да бъде обстоятелство, което доказва в достатъчна степен, че институцията не може или в близко бъдеще няма да може да плаща задълженията си на техния падеж.
Ако това улеснение е гарантирано от държава, за институцията, която се ползва от това улеснение, се прилага рамката за държавната помощ. С цел да се запази финансовата стабилност, по-специално в случай на недостиг на ликвидност в системата, държавни гаранции на предоставени от централните банки ликвидни инструменти или държавни гаранции на новоемитирани задължения с цел справяне със сериозни смущения в икономиката на държава членка не съставляват предпоставка за започване на преструктуриране, ако са изпълнени няколко условия. По-специално, мерките на държавната гаранция е необходимо да бъдат одобрени съгласно рамката за държавната помощ и не следва да са част от по-голям пакет, а използването на гаранционни мерки следва да бъде стриктно ограничено във времето. Гаранции от държавите членки на вземания от капиталови участия следва да бъдат забранени. При предоставяне на гаранция на ново емитирани задължения, различни от капиталови участия, държавата членка следва да осигури получаването на достатъчно възнаграждение за гаранцията от институцията. Освен това предоставянето на извънредна публична финансова подкрепа не следва да съставлява предпоставка за започване на преструктуриране, ако като предпазна мярка държава членка придобие капиталово участие в институция, включително институция, която е публична собственост, ако тази институция спазва капиталовите изисквания. Такъв може да бъде случаят, например, когато от институцията се изисква да привлече нов капитал във връзка с резултатите от основан на различни сценарии стрес тест или на подобна проверка, извършена от органите за макропруденциален надзор, която включва изискване за поддържане на финансова стабилност в контекста на системна криза, но институцията не е в състояние самостоятелно да привлече капитал на пазарите. За дадена институция не следва да се счита, че е проблемна или че има вероятност да стане проблемна само въз основа на факта, че преди влизането в сила на настоящата директива ѝ е била предоставена извънредна публична финансова подкрепа. На последно място, достъпът до ликвидни улеснения, включително извънредно ликвидно улеснение от централните банки, може да представлява държавна помощ съгласно рамката за държавната помощ.
(42)
В случай на преструктуриране на група, извършваща трансгранична дейност, действията по преструктуриране следва да са съобразени с потенциалното въздействие на преструктурирането във всички държави членки, в които институцията или групата извършва дейност.
(43)
Органите за преструктуриране следва да упражняват правомощията си и по отношение на холдинги, когато както холдингът е проблемен или има вероятност да стане проблемен, така и дъщерна институция в Съюза или в трета държава е проблемна или има вероятност да стане проблемна. Освен това, независимо че е възможно даден холдинг да не е проблемен или да няма вероятност да стане проблемен, органите за преструктуриране следва да упражняват правомощията си по отношение на холдинга, ако една или повече дъщерни институции отговарят на условията за преструктуриране или институция от трета държава отговаря на условията за преструктуриране в третата държава и когато прилагането на инструментите и правомощията за преструктуриране по отношение на холдинга е необходимо за преструктурирането на едно или повече от неговите дъщерни предприятия или за преструктурирането на групата като цяло.
(44)
Ако дадена институция е проблемна или има вероятност да стане проблемна, органите за преструктуриране следва да разполагат с минимален хармонизиран набор от инструменти и правомощия за преструктуриране. Използването им следва да се ръководи от общоприложими условия, цели и общи принципи. След като органът е взел решение да постави институцията в режим на преструктуриране, обичайното производство по несъстоятелност следва да бъде изключено като възможност, освен когато е необходимо то да бъде съчетано с използването на инструментите за преструктуриране и по инициатива на органа за преструктуриране. Държавите членки следва да могат да предоставят на органите за преструктуриране допълнителни правомощия и инструменти освен предоставените им с настоящата директива. Използването на тези допълнителни инструменти и правомощия обаче следва да е в съответствие с принципите и целите на преструктурирането, предвидени в настоящата директива. По-специално, използването на тези инструменти или правомощия не следва да засяга ефективното преструктуриране на трансгранични групи.
(45)
С цел да се избегне моралният риск, всяка проблемна институция следва да може да се оттегли от пазара независимо от размера и взаимосвързаността си, без да причинява системни сривове. По принцип всяка проблемна институция следва да прекратява дейността си чрез обичайното производство по несъстоятелност. Прекратяването на дейност чрез обичайното производство по несъстоятелност обаче може да застраши финансовата стабилност, да прекъсне изпълнението на критичните функции и да повлияе върху защитата на вложителите. В такива случаи е много вероятно да съществува обществен интерес от поставянето на институцията в режим на преструктуриране и прилагането на инструментите за преструктуриране вместо използването на обичайното производство по несъстоятелност. Във връзка с това целите на преструктурирането следва да бъдат осигуряване на непрекъснатост на критичните функции, избягване на неблагоприятните последици за финансовата стабилност, защита на публичните средства чрез свеждане до минимум на зависимостта от извънредна публична финансова подкрепа за проблемни институции, както и защита на вложителите с гарантирани депозити, инвеститорите, средствата и активите на клиентите.
(46)
Ликвидацията на проблемна институция чрез обичайното производство по несъстоятелност следва винаги да се разглежда като възможност, преди да се приложат инструменти за преструктуриране. Проблемната институция следва да бъде поддържана като действащо предприятие чрез използването на инструменти за преструктуриране с използването, доколкото това е възможно, на частни средства. Това може да бъде постигнато чрез продажбата или сливането с частен купувач или чрез обезценяване на задълженията на институцията, или чрез преобразуването на дълга в капитал с цел рекапитализация.
(47)
Когато прилагат инструменти за преструктуриране и упражняват правомощия за преструктуриране, органите за преструктуриране следва да вземат всички необходими мерки, за да гарантират, че действието по преструктуриране се предприема в съответствие с определени принципи, сред които принципите, че акционерите и кредиторите поемат подходящ дял от загубите, че ръководството следва по принцип да бъде сменено, че разходите за преструктуриране на институцията са сведени до минимум, както и че кредиторите от един и същи клас се третират по справедлив начин. По-специално, когато кредитори от един и същи клас се третират различно в контекста на действие по преструктуриране, тези различия следва да бъдат обосновани от обществения интерес и не следва да водят до пряка или косвена дискриминация въз основа на национална принадлежност. Когато използването на инструменти за преструктуриране включва предоставянето на държавна помощ, намесата следва да подлежи на оценка съгласно съответните разпоредби в областта на държавните помощи. Държавна помощ може да бъде използвана, наред с другото, ако фондовете за преструктуриране или схемите за гарантиране на депозити се използват за подпомагане на преструктурирането на проблемни институции.
(48)
При прилагането на инструменти за преструктуриране и упражняването на правомощия за преструктуриране органите за преструктуриране следва да информират и да се консултират с представители на работниците и служителите, когато е целесъобразно. Когато е приложимо, във връзка с това следва изцяло да се вземат предвид колективните трудови договори или други договорености, предвидени от социалните партньори.
(49)
Ограничаването на правата на акционерите и кредиторите следва да бъде съобразено с член 52 от Хартата. Следователно инструментите за преструктуриране следва да се прилагат единствено по отношение на институции, които са проблемни или има вероятност да станат проблемни, и то само когато това е необходимо за постигане на финансова стабилност в общ интерес. По-специално инструментите за преструктуриране следва да се използват, когато институцията не може да бъде ликвидирана чрез обичайно производство по несъстоятелност, тъй като това би дестабилизирало финансовата система, и когато мерките са необходими, за да се осигури бързото прехвърляне на значими за системата функции и непрекъснатостта на тези функции, както и когато няма реална вероятност за алтернативно решение с частни средства, включително увеличаване на капитала от съществуващите акционери или от трето лице, което е достатъчно за възстановяване на пълната жизнеспособност на институцията. Наред с това, при прилагането на инструменти за преструктуриране и упражняването на правомощия за преструктуриране следва да се вземат предвид принципът на пропорционалност и особеностите на правната форма на съответната институция.
(50)
Намесата в правата на собственост не следва да бъде прекомерна. Засегнатите акционери и кредитори не следва да понасят загуби, по-големи от тези, които биха понесли, ако институцията беше ликвидирана към момента на вземане на решението за преструктурирането ѝ. В случай на частично прехвърляне на активи на институция в режим на преструктуриране към частен купувач или към мостова банка, остатъчната част от институцията в режим на преструктуриране следва да бъде ликвидирана чрез обичайното производство по несъстоятелност. За да се защитят акционерите и кредиторите, които участват в производството по ликвидация на институцията, те следва да имат право да получат като плащане или обезщетение за техните вземания, предявени в рамките на производството по ликвидация, размер не по-малък от сумата, която по изчисления биха получили при ликвидация на цялата институция чрез обичайното производство по несъстоятелност.
(51)
С цел да се защити правото на акционерите и кредиторите следва да се предвидят ясни задължения относно оценката на активите и задълженията на институцията в режим на преструктуриране и, когато това се изисква съгласно настоящата директива, относно оценката на това как акционерите и кредиторите биха били третирани при ликвидация на институцията чрез обичайно производство по несъстоятелност. Оценката следва да може да започне още във фазата на ранната намеса. Преди да бъде предприето каквото и да било действие по преструктуриране, следва да се извърши справедлива и реалистична оценка на активите и задълженията на институцията. Тази оценка следва да може да бъде обжалвана само заедно с решението за започване на процедура за преструктуриране. В допълнение, когато това се изисква съгласно настоящата директива, следва да се извърши последващо сравнение - след прилагането на инструментите за преструктуриране - между третирането, което акционерите и кредиторите са получили в действителност, и третирането, което биха получили при обичайно производство по несъстоятелност. Ако сравнението покаже, че акционерите и кредиторите са получили като плащане или обезщетение за своите вземания равностойността на сума, която е по-малка от сумата, която биха получили при обичайно производство по несъстоятелност, те следва да имат право да получат изплащане на разликата в третирането в случаите, когато това се изисква съгласно настоящата директива. В отличие от оценката преди действието по преструктуриране това сравнение следва да може да се оспорва отделно от решението за започване на процедура за преструктуриране. Държавите членки следва сами да определят процедурата, чрез която установената разлика да бъде изплатена на акционерите и кредиторите. Тази разлика, ако има такава, следва да се изплати от създадените съгласно настоящата директива финансови механизми.
(52)
Важно е загубите да бъдат признати, когато институцията спре да изпълнява задълженията си. Оценката на активите и задълженията на проблемните институции следва да се основава на справедливи, консервативни и реалистични допускания към момента на прилагане на инструментите за преструктуриране. При извършване на оценката обаче стойността на задълженията не следва да бъде засегната от финансовото състояние на институцията. Следва да има възможност в неотложни случаи органите за преструктуриране да направят бърза оценка на активите или задълженията на проблемна институция. Тази оценка следва да бъде временна и да се прилага до извършването на независима оценка. Задължителните технически стандарти на ЕБО относно методологията за оценка следва да установяват рамка от принципи, които да се използват при извършването на такава оценка, и следва да дава възможност за различни специфични методологии, които да се прилагат от органите за преструктуриране и независимите оценители, в зависимост от случая.
(53)
Необходими са бързи и координирани действия за поддържане на доверието в пазара и свеждане до минимум на разпространяването на проблемите. Щом се установи, че дадена институция е проблемна или има вероятност да стане проблемна и няма реална вероятност, че алтернативно действие от страна на частния сектор или надзорните органи ще предотврати в разумни срокове неизпълнението на задълженията от страна на институцията, органите за преструктуриране не следва да отлагат предприемането на подходящи и координирани действия по преструктуриране в обществен интерес. Предвид обстоятелствата, при които може да настъпи неизпълнение на задължения от страна на институцията, и по-специално неотложния характер на ситуацията, следва да е възможно органите за преструктуриране да предприемат действие по преструктуриране, без да са задължени първо да упражнят правомощията за ранна намеса.
(54)
Когато предприемат действия по преструктуриране, органите за преструктуриране следва да отчитат и следват мерките, предвидени в плановете за преструктуриране, освен ако органите за преструктуриране преценят, предвид обстоятелствата по случая, че целите на преструктурирането ще бъдат постигнати по-ефективно чрез действия, които не са предвидени в плановете за преструктуриране.
(55)
Освен в случаите, изрично посочени в настоящата директива, инструментите за преструктуриране следва да се прилагат преди вливане на публичен капитал или преди предоставянето на подобна извънредна публична финансова подкрепа за институцията. Това обаче не следва да възпрепятства използването на финансови средства от схемите за гарантиране на депозити или от фондовете за преструктуриране с цел поемане на загубите, които в противен случай биха претърпели вложителите, чиито депозити са гарантирани, или от изключените по преценка на органите кредитори. В това отношение използването на извънредна публична финансова подкрепа, фондове за преструктуриране или схеми за гарантиране на депозити за подпомагане на преструктурирането на проблемни институции следва да е съобразено със съответните разпоредби за държавната помощ.
(56)
Проблеми на финансовите пазари на Съюза, възникнали в резултат на събития, засягащи цялата система, биха могли да имат неблагоприятни последици за икономиката на Съюза и за гражданите на Съюза. Следователно инструментите за преструктуриране следва да са изготвени и да са подходящи за справянето с широк спектър от сценарии, които са непредвидими в голямата си част, като се има предвид, че би могло да има разлика между отделна институция, която е в криза, и банкова криза, която обхваща цялата система.
(57)
Когато Комисията предприема оценка на държавната помощ съгласно член 107 ДФЕС във връзка с държавните инструменти за финансова стабилизация, посочени в настоящата директива, тя следва поотделно да оцени дали държавни инструменти за финансова стабилизация, за които е уведомена, не нарушават никоя от неразривно свързаните разпоредби на правото на Съюза, включително тези, отнасящи се до изискването за минимално поемане на загубите в размер на 8 %, съдържащо се в настоящата директива, както и дали е налице крайно извънредна ситуация на системна криза, обосноваваща използването на тези инструменти съгласно настоящата директива, като при това се гарантира равнопоставеността на вътрешния пазар. В съответствие с членове 107 и 108 ДФЕС тази оценка следва да се направи, преди да се използват каквито и да било държавни инструменти за финансова стабилизация.
(58)
Прилагането на държавни инструменти за финансова стабилизация следва да бъде неутрално от данъчна гледна точка в средносрочен план.
(59)
Инструментите за преструктуриране следва да включват продажба на стопанската дейност или на акциите на институцията в режим на преструктуриране, създаване на мостова институция, обособяване на нормалните активи от обезценените или проблемните активи на проблемната институция и споделянето на загубите с акционерите и кредиторите на проблемната институция.
(60)
При използването на инструменти за преструктуриране за прехвърлянето на значими за системата услуги или жизнеспособна дейност на институцията към стабилен субект като частен купувач или мостова институция, дейността на остатъчната част от институцията следва да се прекрати в рамките на определен срок, съобразен с нуждата проблемната институция да предоставя услуги или подкрепа, за да улесни купувача или мостовата институция при извършване на дейностите или услугите, придобити чрез това прехвърляне.
(61)
Инструментът за продажба на стопанска дейност следва да позволява на органите да извършат продажба на институцията или част от дейността ѝ на един или повече купувачи без съгласието на акционерите. Когато прилагат инструмента за продажба на стопанска дейност, органите осигуряват предлагането на пазара на институцията или на част от нейната стопанска дейност в открит, прозрачен и недискриминационен процес, като се стремят да получат възможно най-висока продажна цена. Когато поради неотложни обстоятелства такъв процес е невъзможен, органите следва да предприемат мерки за отстраняване на вредните последици върху конкуренцията и вътрешния пазар.
(62)
Всички нетни постъпления от прехвърлянето на активи или задължения на институцията в режим на преструктуриране при прилагане на инструмента за продажба на стопанска дейност следва да са в полза на институцията, която участва в производството по ликвидация. Всички нетни постъпления от прехвърлянето на акции или други инструменти за собственост, емитирани от институцията в режим на преструктуриране, при прилагане на инструмента за продажба на стопанска дейност следва да са в полза на собствениците на тези акции или други инструменти на собственост. Постъпленията следва да се изчисляват, като се приспаднат разходите, породени от неизпълнението на задълженията от страна на институцията и от процеса на преструктуриране.
(63)
С цел продажбата на стопанската дейност да се осъществи своевременно и да бъде защитена финансовата стабилност оценката на купувача на квалифицирано капиталово участие следва да бъде извършена своевременно, така че да не се отлага прилагането на инструмента за продажба на стопанска дейност в съответствие с настоящата директива, чрез дерогация от сроковете и процедурите, предвидени в Директива 2013/36/ЕС и Директива 2014/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (11).
(64)
Информацията относно предлагането на пазара на проблемна институция и преговорите с потенциални приобретатели преди прилагането на инструмента за продажба на стопанска дейност е вероятно да са от значение за цялата система. С цел да се осигури финансова стабилност е важно публичното оповестяване на такава информация, изисквано съгласно Регламент (ЕС) № 596/2014 на Европейския парламент и на Съвета (12), да може да се отложи, докато бъде планирано и структурирано преструктурирането на институцията, в съответствие възможностите за отлагане, допустими съгласно режима за пазарна злоупотреба.
(65)
Основна цел на мостовата институция като институция, която изцяло или частично е собственост на един или повече публични органи или която се контролира от органа за преструктуриране, е да гарантира, че основните финансови услуги продължават да се предоставят на клиентите на проблемната институция и че важните финансови дейности продължават да се изпълняват. Мостовата институция следва да функционира като жизнеспособно действащо предприятие и да бъде отново предложено на пазара, когато настъпят подходящи условия и в рамките на срока, посочен в настоящата директива, или да бъде ликвидирана, ако е нежизнеспособна.
(66)
Инструментът за обособяване на активи следва да позволява на органите да прехвърлят на отделно дружество активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране. Този инструмент следва да се използва единство в комбинация с други инструменти, за да се предотврати възникването на неоснователно конкурентно предимство за проблемната институция.
(67)
Наличието на ефективен режим на преструктуриране следва да сведе до минимум разходите на данъкоплатците за преструктуриране на проблемна институция. То следва също така да гарантира, че институции от системно значение да могат да бъдат преструктурирани, без да се застрашава финансовата стабилност. Инструментът за споделяне на загуби постига тази цел, като гарантира, че акционерите и кредиторите на проблемната институция поемат загуби в подходяща степен и покриват подходяща част от разходите, породени от неизпълнението на задълженията от страна на институцията. Ето защо инструментът за споделяне на загуби ще даде на акционерите и кредиторите на институциите по-силен стимул да наблюдават състоянието на дадена институция при нормални обстоятелства и да се съобразяват с препоръката на Съвета за финансова стабилност законоустановените правомощия за обезценяване и преобразуване на дълг да бъдат включени в рамката за преструктуриране, като допълнителна възможност наред с другите инструменти за преструктуриране.
(68)
С цел да се гарантира, че органите за преструктуриране разполагат с необходимата гъвкавост за разпределяне на загубите между кредиторите при различни обстоятелства, е целесъобразно тези органи да имат възможност да прилагат инструмента за споделяне на загуби, както когато целта е преструктуриране на проблемната институция като действащо предприятие, ако има реална вероятност за възстановяване на жизнеспособността на институцията, така и когато значими за системата услуги се прехвърлят към мостова институция, а остатъчната част от институцията престава да извършва дейност и се ликвидира.
(69)
Когато инструментът за споделяне на загуби се прилага с цел възстановяване на капитала на проблемната институция, за да може тя да продължи да функционира като действащо предприятие, преструктурирането чрез споделяне на загуби следва да бъде съпътствано от смяна на ръководството, освен в случаите, когато запазването на ръководството е целесъобразно и необходимо за постигане на целите за преструктурирането, както и от последваща реорганизация на институцията и нейните дейности, така че да се отстранят причините, довели до неизпълнението на задълженията от нейна страна. Тази реорганизация следва да бъде постигната чрез прилагането на план за оздравяване на дейността. Тези планове следва да съответстват на плана за реорганизация, който институцията трябва да представи на Комисията съгласно рамката за държавната помощ, когато е приложимо. По-специално, в допълнение към мерките, насочени към възстановяване на дългосрочната жизнеспособност на институцията, планът следва да включва мерки, които ограничават помощта до ниво, съответстващо на минималното споделяне на тежестта, както и мерки, ограничаващи нарушаването на конкуренцията.
(70)
Не е целесъобразно инструментът за споделяне на загуби да се прилага по отношение на вземания, които са обезпечени или гарантирани по друг начин. За да се гарантира обаче, че инструментът за споделяне на загуби е ефективен и постига целите си, е желателно той да може да се прилага по отношение на възможно най-голям брой необезпечени задължения на проблемната институция. Въпреки това е целесъобразно от обхвата на приложението на инструмента за споделяне на загуби да се изключат някои видове необезпечени задължения. С цел да се защитят титулярите на гарантирани депозити инструментът за споделяне на загуби не следва да се прилага по отношение на депозити, защитени съгласно Директива 2014/49/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (13). За да се осигури непрекъснатост на критичните функции, инструментът за споделяне на загуби не следва да се прилага по отношение на определени задължения към служители на проблемната институция, нито по отношение на търговски вземания, свързани със стоки и услуги, които са критични за ежедневното функциониране на институцията. За да се запазят пенсионните права и сумите за пенсии, притежавани или дължими на пенсионни фондове и управляващи пенсионни фондове, инструментът за споделяне на загуби не следва да се прилага по отношение на задължения на проблемната институция към пенсионна схема. Въпреки това инструментът за споделяне на загуби следва да се прилага към задължения за пенсионни плащания, които се дължат на променливо възнаграждение, които не възникват съгласно колективни трудови договори, както и към променливия компонент на възнаграждението на поемащите съществен риск служители. За да се намали рискът от разпространяване на проблемите в рамките на системата, инструментът за споделяне на загуби не следва да се прилага по отношение на задължения, произтичащи от участие в платежни системи, с оставащ срок до падежа по-малко от седем дни или по отношение на задължения към институции, с изключение на субекти, които са част от същата група, с първоначален срок до падежа по-малко от седем дни.
(71)
Тъй като защитата на вложителите с гарантирани депозити е една от най-важните цели на преструктурирането, инструментът за споделяне на загуби не следва да се прилага по отношение на гарантираните депозити. Схемата за гарантиране на депозити обаче следва да допринася за финансирането на процеса на преструктуриране, като поема загубите до размера на нетните загуби, които би понесла след обезщетяване на вложителите при обичайно производство по несъстоятелност. Упражняването на правомощията за споделяне на загуби би гарантирало, че вложителите продължават да имат достъп до депозитите си в размер, съответстващ най-малко на размера на гаранцията, каквато е основната цел на създаването на схемите за гарантиране на депозити. Изключването на схемите при подобни случаи би представлявало несправедливо предимство спрямо останалите кредитори, по отношение на които органът за преструктуриране би упражнил правомощията си.
(72)
Органите за преструктуриране следва да могат да изключват напълно или частично задължения при редица обстоятелства, включително в случаите, когато не е възможно за тези задължения да бъде приложено споделяне на загубите в разумен срок, когато изключването е строго необходимо и е пропорционално за осигуряване на непрекъснатостта на критичните функции и основните стопански дейности или когато прилагането на инструмента за споделяне на загуби към задълженията би причинило унищожаване на стойност в размери, които биха довели до по-големи загуби за другите кредитори, отколкото при изключването на тези задължения от споделянето на загубите. Органите за преструктуриране следва да могат да изключват напълно или частично задължения, когато това е необходимо, за да се избегне разпространяване на проблемите и финансова нестабилност, които могат да причинят сериозни смущения в икономиката на държава членка. При извършване на тези оценки органите за преструктуриране следва да вземат предвид последиците от потенциалното споделяне на загубите при задължения, произтичащи от отговарящи на условията депозити на физически лица и микро-, малки и средни предприятия, които надхвърлят размера на гаранцията съгласно Директива 2014/49/ЕС.
(73)
Когато се прилагат тези изключвания, прилаганата към други приемливи задължения степен на обезценяване или преобразуване може да бъде повишена, така че да се вземат предвид подобни изключвания, при условие че се спазва принципът за справедливо третиране на кредиторите, при което те не понасят по-големи загуби, отколкото при обичайното производство по несъстоятелност. Когато загубите не могат да бъдат прехвърлени към други кредитори, механизмът за финансиране на преструктурирането може да направи вноска в институцията в режим на преструктуриране при спазване на редица строги условия, включително изискването за това загуби, възлизащи на не по-малко от 8 % от общите задължения, включително собствения капитал, вече да са били поети и осигуреното от фонда за преструктуриране финансиране да е ограничено до по-малката от следните две суми: 5 % от общите задължения, включително собствения капитал, или средствата, с които разполага фондът за преструктуриране, и сумата, която може да бъде набрана чрез последващи вноски в срок от три години.
(74)
В извънредни обстоятелства, когато са изключени задължения и фондът за преструктуриране е бил използван вместо тях при споделянето на загуби до разрешения максимален размер, органът за преструктуриране следва да може да потърси финансиране от алтернативни източници на финансиране.
(75)
Минималният размер на приноса за целите на поемането на загубите и рекапитализацията в размер на 8 % от общите задължения, включително собствения капитал, или, когато е приложимо, 20 % от рисково претеглените активи, следва да се изчислява въз основа на оценката за целите на преструктурирането в съответствие с настоящата директива. В тези проценти не следва да се включват историческите загуби, които вече са били поети от акционерите чрез намаляване на собствения капитал преди тази оценка.
(76)
Настоящата директива не следва да включва изискване държавите членки да финансират механизми за финансиране на преструктурирането със средства от общия бюджет.
(77)
Освен когато в настоящата директива е предвидено друго, органите за преструктуриране следва да прилагат инструмента за споделяне на загуби по начин, който зачита равнопоставеното третиране на кредиторите и законоустановения ред на вземанията съгласно приложимото право в областта на несъстоятелността. Загубите следва да бъдат отнасяни първо към регулаторните капиталови инструменти и разпределяни сред акционерите чрез обезсилване или прехвърляне на акции или чрез значително разсейване на капиталовото участие. Ако тези инструменти не са достатъчни, подчиненият дълг следва да бъде преобразуван или обезценен. Първостепенните задължения следва да бъдат преобразувани или обезценени, ако подчинените класове дълг са били напълно преобразувани или обезценени.
(78)
Когато има изключения за задължения, като например за платежни системи и системи за сетълмент, служители или търговски кредитори, или привилегирован ред, например за депозити на физически лица и микро-, малки и средни предприятия, те следва да се прилагат в трети държави, както и в рамките на Съюза. За да се гарантира възможността за обезценяване или преобразуване на задължения, когато е целесъобразно - в трети държави, признаването на тази възможност следва да бъде включено в договорните разпоредби, към които се прилага правото на третите държави, по-специално за задълженията с по-нисък ред в йерархията на кредиторите. Не следва да бъде изисквано наличието на такива договорни условия за задълженията, освободени от споделяне на загуби, и депозити на физически лица и микро-, малки и средни предприятия или за случаи, в които правото на третата държава или обвързващо споразумение, сключено с тази трета държава, позволяват на органа за преструктуриране на държавата членка да упражни правомощията си за обезценяване или преобразуване.
(79)
За да се избегнат случаите, в които институциите структурират задълженията си по начин, който възпрепятства ефективното използване на инструмента за споделяне на загуби, е целесъобразно да се предвиди, че институциите трябва по всяко време да изпълняват минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, изразено като процент от общите задължения и собствения капитал на институцията. Органите за преструктуриране следва да могат да изискват във всеки отделен случай този процент да се състои изцяло или отчасти от собствен капитал или определен вид задължения.
(80)
Настоящата директива възприема низходящ подход за определяне на минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения (МИПЗ) в рамките на група. При този подход също така се отчита, че действието по преструктуриране се прилага на нивото на отделното юридическо лице и че е задължително да е налице капацитет за поемане на загуби в юридическото лице от групата, за което възникват загубите, или това юридическо лице да има достъп до такъв капацитет. За тази цел органите за преструктуриране следва да гарантират, че капацитетът за поемане на загуби в рамките на групата се разпределя в групата в съответствие с нивото на риска в съставляващите я юридически лица. Минималното изискване за всяко дъщерно предприятие следва да се оценява отделно. Освен това органите за преструктуриране следва да гарантират, че целият капитал и всички задължения, които се включват в изчисляването на консолидираното минимално изискване, са налице в субекти, в които е вероятно да възникнат загуби, или по друг начин са налице за поемане на загубите. Настоящата директива следва да позволява преструктуриране на ниво група от орган за преструктуриране на ниво група или преструктуриране на ниво отделни субекти - членове на групата, от няколко органа за преструктуриране, които действат по координиран начин. МИПЗ следва да отразява стратегията за преструктуриране, която е подходяща за група, в съответствие с плана за преструктуриране. По-специално МИПЗ следва да се изисква на съответното ниво в групата, за да отразява съдържащия се в плана за преструктуриране подход на преструктуриране на ниво група от орган за преструктуриране на ниво група или преструктуриране на ниво отделни субекти - членове на групата, от няколко органа за преструктуриране, които действат по координиран начин, като се има предвид, че би могло да съществуват обстоятелства, при които ще се използва различен подход от съдържащия се в плана, например тъй като това би позволило по-ефикасно постигане на целите на преструктурирането. Във връзка с това, независимо дали дадена група е избрала подхода на преструктуриране на ниво група от орган за преструктуриране на ниво група или преструктуриране на ниво отделни субекти - членове на групата, от няколко органа за преструктуриране, които действат по координиран начин, когато това се изисква от органите за преструктуриране, всички институции и други юридически лица от групата следва постоянно да имат стабилно МИПЗ, така че да се избегне рискът от разпространение на проблемите или от масово оттегляне на вложители.
(81)
Държавите членки следва да гарантират, че инструментите на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред покриват изцяло загубите при нежизнеспособност на институцията, емитирала инструментите. Поради това към момента на установяване на липсата на жизнеспособност на институцията и преди да бъдат предприети други действия по преструктуриране от органите за преструктуриране следва да се изиска да обезценят напълно тези инструменти или да ги преобразуват в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред. За тази цел моментът на установяване на липсата на жизнеспособност е моментът, в който съответният орган установява, че институцията отговаря на условията за преструктуриране, или моментът, в който органът решава, че ако тези капиталови инструменти не бъдат обезценени или преобразувани, институцията ще престане да бъде жизнеспособна. В условията, уреждащи използването на инструмента за преструктуриране, както и във всички проспекти или документи за предлагане, публикувани или предоставени във връзка с капиталовите инструменти, следва да се отбележи фактът, че инструментите ще бъдат обезценени или преобразувани от органите при обстоятелствата, посочени в настоящата директива.
(82)
С цел да се осигурят ефективни резултати от преструктурирането следва да е възможно инструментът за споделяне на загуби да се прилага преди 1 януари 2016 г.
(83)
Органите за преструктуриране следва да могат да използват само частично инструмента за споделяне на загуби, когато оценката на потенциалното въздействие върху стабилността на финансовата система в съответната държава членка и в останалата част от Съюза показва, че неговото пълно използване би противоречало на общите обществени интереси на държавата членка или на Съюза като цяло.
(84)
Органите за преструктуриране следва да разполагат с всички необходими правомощия, които да могат да бъдат упражнявани в различни комбинации при прилагането на инструментите за преструктуриране. Те следва да включват правомощията за прехвърляне на акции или активи, права или задължения на проблемна институция към друг субект, като друга институция или мостова институция, правомощия за отписване или обезсилване на акции, или обезценяване или преобразуване на задължения на проблемна институция, правомощия за смяна на ръководството и правомощия за налагане на временен мораториум върху плащането на вземания. Необходими са допълнителни правомощия, включително правомощия за задължаване на другите субекти от групата да продължат да предоставят важни услуги.
(85)
Не е необходимо да бъдат уточнявани средствата за намеса на органите за преструктуриране в проблемната институция. Органите за преструктуриране следва да имат избор между поемането на контрол чрез пряка намеса в институцията или чрез изпълнителна заповед. Те следва да вземат решение в зависимост от обстоятелствата в конкретния случай. За постигането на ефикасно сътрудничество между държавите членки засега не изглежда необходимо да се налага общ модел на намеса.
(86)
Рамката за преструктуриране следва да включва процедурни изисквания, които да гарантират, че действията по преструктуриране са правилно съобщени и - освен в ограничения брой изключения, предвидени в настоящата директива - публично оповестени. Въпреки това, предвид възможността информацията, получена от органите за преструктуриране и техните професионални съветници по време на процеса на преструктуриране, да е с чувствителен характер, за тази информация следва да се приложи ефективен режим на поверителност, преди решението за преструктуриране да бъде публично оповестено. Трябва да се вземе предвид обстоятелството, че информацията относно съдържанието и подробните елементи на плановете за възстановяване и преструктуриране и резултата от всяка оценка на тези планове може да има сериозни последици, по-специално за съответното предприятие. Трябва да се приеме, че всяка информация, предоставена по отношение на решение, преди то да бъде взето, независимо дали се отнася до това дали са изпълнени условията за преструктуриране, до използването на конкретен инструмент или до действие в хода на производството, има последици за обществените и частните интереси, засегнати от действието. Освен това информацията, че органът за преструктуриране проверява конкретна институция, може да е достатъчна за настъпването на отрицателни последици за тази институция. Поради това е необходимо да се гарантира, че са налице подходящи механизми за запазване на поверителността на такава информация, като например съдържанието и подробностите на плановете за възстановяване и преструктуриране и резултата от всяка оценка, извършена в този контекст.
(87)
Органите за преструктуриране следва да разполагат с допълнителни правомощия, за да гарантират ефективността на прехвърлянето на акции или дългови инструменти и активи, права и задължения. При зачитане на защитните механизми, предвидени в настоящата директива, тези правомощия следва да включват правомощието да отнемат правата на трети лица по отношение на прехвърлените инструменти или активи и правомощието да налагат изпълнението на договори и да осигуряват непрекъснатост на договореностите по отношение на приемателя на прехвърлените активи и акции. Въпреки това правата на служителите за прекратяване на трудов договор следва да останат незасегнати. Не следва да се засяга и правото на дадена страна да прекрати договор с институция в режим на преструктуриране или със субект от нейната група поради причини, различни от преструктурирането на проблемната институция. Органите за преструктуриране следва също така да разполагат с допълнително правомощие да задължават остатъчната част от институцията, която е в процес на ликвидация чрез обичайно производство по несъстоятелност, да предоставя услуги, които да позволят извършването на дейност от институцията, на която са прехвърлени активите или акциите чрез прилагането на инструмента за продажба на стопанска дейност или инструмента „мостова институция“.
(88)
Съгласно член 47 от Хартата засегнатите лица имат право на справедлив процес и на ефективни правни средства за защита срещу предприети спрямо тях мерки. Следователно взетите от органите за преструктуриране решения следва подлежат на обжалване.
(89)
Мерките за управление на кризи, предприети от националните органи за преструктуриране, могат да изискват сложни икономически оценки и голяма свобода на преценка. Националните органи за преструктуриране притежават конкретния опит, необходим за извършването на тези оценки и за определяне на случаите на правилно използване на свободата на преценка. Поради това е важно да се гарантира, че сложните икономически оценки, направени от националните органи за преструктуриране в този контекст се използват като основа от националните съдилища, когато разглеждат съответните мерки за управление на кризи. Въпреки това, сложният характер на тези оценки не следва да пречи на националните съдилища да изследват въпроса дали доказателствата, на които се основава органът за преструктуриране, са фактически точни, надеждни и последователни, дали тези доказателства съдържат цялата необходима информация, която следва да бъде взета предвид, за да се направи оценка на сложна ситуация, както и дали те могат да подкрепят изведените от тях заключения.
(90)
Тъй като настоящата директива има за цел да уреди ситуации, характеризиращи се с изключителна неотложност, както и поради факта, че спирането на действието на решение на органите за преструктуриране може да наруши непрекъснатостта на критичните функции, е необходимо да се предвиди, че обжалването не следва да има автоматичен суспензивен ефект по отношение на оспорваното решение и че решението на органа за преструктуриране следва да подлежи на незабавно изпълнение, тъй като се приема, че спирането би било във вреда на обществения интерес.
(91)
Освен това, когато това е необходимо с цел да бъдат защитени трети лица, които добросъвестно са придобили активи, права и задължения на институцията в режим на преструктуриране в резултат от упражняването от страна на органите на правомощия за преструктуриране, и за да се гарантира стабилността на финансовите пазари, правото на обжалване не следва да засяга последващ административен акт или сделка, сключена въз основа на отмененото решение. В такива случаи обезщетенията за незаконосъобразно решение следва да се ограничат до обезщетение за понесените от засегнатите лица вреди.
(92)
Тъй като е възможно да е необходимо мерките за управление на кризи да се предприемат спешно поради сериозни рискове за финансовата стабилност в държавите членки и в Съюза, процедурата съгласно националното право, свързана с подаването на заявление за предварително съдебно одобрение на мярка за управление на кризи и разглеждането на заявлението от съда, следва да бъде бърза. Предвид изискването мярката за управление на кризи да бъде взета спешно, съдът следва да постанови решението си в срок от 24 часа и държавите членки следва да гарантират, че съответният орган може да вземе решението си незабавно, след като е получил одобрението на съда. Това не засяга правото за подаване на молба до съда за отмяна на решението, което заинтересованите лица биха могли да имат през ограничен срок след предприемането на мярката за управление на кризи от страна на органа за преструктуриране
(93)
За да се постигне ефективно преструктуриране и да се избегнат случаи на стълкновение на компетентност, е целесъобразно, когато органът за преструктуриране упражнява правомощията си за преструктуриране или прилага инструменти за преструктуриране, да не се открива или продължава обичайно производство по несъстоятелност за проблемната институция, освен по инициатива на органа за преструктуриране или с негово съгласие. Полезно и необходимо би било спиране за ограничен срок на изпълнението на определени договорни задължения, така че органът за преструктуриране да има време да приложи инструментите за преструктуриране. Това обаче не следва да се прилага за задълженията по отношение на системи, определени съгласно Директива 98/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (14), централните контрагенти и централните банки. Директива 98/26/ЕО намалява рисковете, свързани с участие в платежните системи и системите за сетълмент на ценни книжа, по-специално чрез намаляване на сривовете в случай на неплатежоспособност на участник в такава система. За да се гарантира, че тези защити се прилагат по подходящ начин в кризисни ситуации, като в същото време се поддържа подходящо ниво на сигурност за операторите на платежните системи и системите за ценни книжа и други участници на пазара, в настоящата директива се предвижда, че мярка за предотвратяване на кризи или мярка за управление на кризи следва сама по себе си да не счита за производство по несъстоятелност по смисъла на Директива 98/26/ЕО, при условие че съществените договорни задължения продължават да бъдат изпълнявани. Въпреки това, нищо в настоящата директива не засяга функционирането на система, определена съгласно Директива 98/26/ЕО, или правото върху обезпечение, гарантирано от член 9 на Директива 98/26/ЕО.
(94)
За да се гарантира, че при прехвърляне на активи и задължения към купувач от частния сектор или мостова институция органите за преструктуриране разполагат с необходимото време да определят договорите, които трябва да бъдат прехвърлени, може да е целесъобразно да се наложат пропорционални ограничения върху правата на контрагентите да приключат, ускорят или по друг начин да прекратят действието на финансови договори, преди да е извършено прехвърлянето. Такова ограничение би било необходимо, за да позволи на органите да получат реалистична представа за баланса на проблемната институция, без промени в стойността и обхвата, причинени от масово упражняване на права за прекратяване. С цел засягането на договорните права на контрагентите да се сведе до необходимия минимум, ограничаването на правата за прекратяване следва да се прилага единствено във връзка с мярка за предотвратяване на кризи или мярка за управление на кризи, включително настъпването на събитие, което е пряко свързано с прилагането на такава мярка, а правата на прекратяване, възникващи от друг случай на неизпълнение, включително неплащане или неизпълнение на доставка, следва да се запазят.
(95)
При прехвърляне на някои, но не всички активи, права и задължения на проблемна институция е целесъобразно да се включат защитни механизми за предотвратяване на разделяне на взаимосвързани задължения, права и договори, в зависимост от случая, за да се запазят правомерните договорености в областта на капиталовите пазари. Ограничаването на отделни практики по отношение на свързани договори следва да включва договори с един и същ контрагент, обхванати от споразумения за обезпечение, споразумения за финансово обезпечение с прехвърлително действие, споразумения за прихващане, споразумения за приключващо нетиране и споразумения за структурирано финансиране. При прилагането на защитен механизъм органите за преструктуриране следва да прехвърлят всички свързани договори в рамките на защитена договореност или да ги оставят в остатъчния дял от проблемната институция. Тези защитни механизми следва да гарантират, че не е нарушено третирането за целите на регулаторния капитал на експозициите, обхванати от споразумение за нетиране, за целите на Директива 2013/36/ЕС.
(96)
Въпреки че фактът, че органите за преструктуриране разполагат с едни и същи инструменти и правомощия, улеснява координираните действия при неизпълнение на задължения от страна на трансгранична група, изглежда са необходими допълнителни действия за насърчаване на сътрудничеството и предотвратяване на разпокъсани национални ответни действия. При преструктуриране на субекти от група органите следва да бъдат задължени да се консултират помежду си и да си сътрудничат в рамките на колегии за преструктуриране с оглед на постигането на съгласие относно схема за преструктуриране на групата. Колегиите за преструктуриране следва да бъдат създадени около ядрото от съществуващи надзорни колегии посредством включване на органи за преструктуриране и участие на компетентните министерства, централните банки, ЕБО и, когато е целесъобразно, органите, отговарящи за схемите за гарантиране на депозити. По време на криза колегията за преструктуриране следва да представлява форум за обмен на информация и за координиране на действията по преструктуриране.
(97)
При преструктуриране на трансгранични групи следва да се постигне баланс между нуждата, от една страна, от процедури, които са съобразени с неотложния характер на ситуацията и позволяват да се вземат ефективни, справедливи и навременни решения за групата като цяло, и, от друга страна, необходимостта от защита на финансовата стабилност във всички държави членки, в които извършва дейност групата. Различните органи за преструктуриране следва да обменят мнения в колегията за преструктуриране. Действия по преструктуриране, предложени от орган за преструктуриране на ниво група, следва да бъдат подготвени и обсъдени с различните национални органи за преструктуриране в контекста на плановете за преструктуриране на групата. Колегиите за преструктуриране следва да отразяват мненията на органите за преструктуриране на всички държави членки, в които работи групата, за да се улесни, доколкото е възможно, бързото и съвместно вземане на решения. Когато органът за преструктуриране на ниво група предприема действия по преструктуриране, той следва винаги да отчита въздействието, което те ще окажат върху финансовата стабилност в държавите членки, в които извършва дейност групата. За тази цел органите за преструктуриране на държавата членка, в която е установено дъщерно предприятие, следва да имат възможността да възразят срещу решенията на органа за преструктуриране на ниво група, не само във връзка с целесъобразността на действията и мерките по преструктуриране, но и във връзка със съображения, свързани с нуждата да се защити финансовата стабилност на тази държава членка.
(98)
Колегията за преструктуриране не следва да е орган, който взема решения, а платформа за улесняване на процеса на вземане на решения от страна на националните органи. Съвместните решения следва да се вземат от съответните национални органи.
(99)
Изготвянето на схема за преструктуриране на групата следва да улесни координацията на процеса на преструктуриране, което е по-вероятно да доведе до най-добрите резултати за всички институции от групата. Органът за преструктуриране на ниво група следва да предложи схемата за преструктуриране на групата и да я представи на колегията за преструктуриране. Националните органи за преструктуриране, които са изразили несъгласие със схемата или са решили да предприемат самостоятелни действия по преструктуриране, следва да изложат основанията за своето несъгласие и да съобщят тези основания, заедно с подробна информация за самостоятелното действие по преструктуриране, което възнамеряват да предприемат, на органа за преструктуриране на ниво група и на другите органи за преструктуриране, обхванати от схемата за преструктуриране на групата. Всеки национален орган, който реши да се отклони от схемата за преструктуриране на групата, следва да обърне надлежно внимание на потенциалното въздействие върху финансовата стабилност в държавите членки, в която са установени останалите органи за преструктуриране, както и на потенциалните последици върху други части от групата.
(100)
Като част от схемата за преструктуриране на групата органите следва да бъдат приканени да прилагат един и същ инструмент по отношение на юридическите лица, които отговарят на условията за преструктуриране. Органите за преструктуриране на ниво група следва да разполагат с правомощието да прилагат инструмента „мостова институция“ на ниво група (което, когато е целесъобразно, може да включва мерки за споделяне на разходи) с цел стабилизиране на групата като цяло. Собствеността върху дъщерните предприятия може да бъде прехвърлена на мостовата банка с оглед на бъдеща продажба в пакет или поотделно при подходящи пазарни условия. Освен това органът за преструктуриране на ниво група следва да разполага с правомощието да прилага инструмента за споделяне на загуби по отношение на институцията майка.
(101)
Ефективното преструктуриране на институции и групи с международна дейност изисква сътрудничество между органите за преструктуриране на Съюза, на държавите членки и на трети държави. Сътрудничеството ще бъде улеснено, ако режими за преструктуриране на трети държави са основани на общите принципи и подходи, разработвани от Съвета за финансова стабилност и Г-20. За целта на ЕБО следва да бъде предоставено правомощието да изготвя и сключва необвързващи рамкови споразумения за сътрудничество с органите на трети държави в съответствие с член 33 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, а националните органи следва да могат да сключват двустранни споразумения в съответствие с рамковите споразумения на ЕБО. Разработването на тези споразумения за сътрудничество между националните органи, отговарящи за управлението на неизпълнението на задълженията от страна на глобални дружества, следва да осигури ефективното планиране, вземането на решения и координацията по отношение на международни групи. По принцип тези договорености следва да се основават на реципрочност. Националните органи за преструктуриране, участващи в европейска колегия за преструктуриране, следва да признават и осигуряват изпълнението на процедурите за преструктуриране на трета държава при обстоятелствата, предвидени в настоящата директива.
(102)
Сътрудничеството следва да бъде както във връзка с дъщерните предприятия в Съюза или на групи от трети държави, така и по отношение на клоновете на институции от Съюза или от трети държави. Дъщерните предприятия на групи от трети държави са предприятия, установени в Съюза, и следователно за тях изцяло се прилага правото на Съюза, включително инструментите за преструктуриране, предвидени в настоящата директива. Необходимо е обаче държавите членки да запазят правото да предприемат мерки по отношение на клонове на институции, чието главно управление е в трета държава, когато признаването и прилагането на свързаните с клона процедури за преструктуриране на третата държава биха застрашили финансовата стабилност на Съюза или когато вложителите от Съюза не биха получили равнопоставено третиране в сравнение с вложителите от третата държава. При тези обстоятелства, както и в останалите случаи, посочени в настоящата директива, държавите членки следва да имат право, след консултация с националните органи за преструктуриране, да откажат да признаят процедурите за преструктуриране на третата държава по отношение на клонове в Съюза на нейни институции.
(103)
Съществуват обстоятелства, при които ефективността на приложените инструменти за преструктуриране може да зависи от наличието на краткосрочно финансиране за дадена институция или мостова институция, от предоставянето на гаранции на потенциални купувачи или предоставянето на капитал на мостовата институция. Независимо от ролята на централните банки за осигуряването на ликвидност за финансовата система дори по време на сътресения, е важно държавите членки да създадат механизми за финансиране, за да не се налага националните бюджети да покриват разходите за тези цели. Средствата за стабилизиране на финансовата система следва да се осигурят от финансовия отрасъл като цяло.
(104)
Като общо правило държавите членки следва да създадат свои национални механизми за финансиране чрез създаването на фондове, контролирани от органите за преструктуриране, които ще се използват за целите, посочени в настоящата директива. Следва да се предвиди обаче строго определено изключение, което да позволява на държавите членки да създадат свои национални механизми за финансиране чрез задължителни вноски от институциите, лицензирани на тяхна територия, и които не се ползват чрез фондове, контролиран от техните органи за преструктуриране, ако са изпълнени определени условия.
(105)
По принцип отрасълът следва да прави вноски преди всяка операция за преструктуриране и независимо от нея. Когато предварителното финансиране е недостатъчно за покриване на загубите или разходите, свързани с използването на механизмите за финансиране, следва да се съберат допълнителни вноски за покриване на допълнителните разходи или загуби.
(106)
С цел да се натрупат достатъчно средства и да се избегнат проциклични ефекти, които биха възникнали, ако механизмите за финансиране трябваше да разчитат единствено на последващи вноски в условията на системна криза, е абсолютно необходимо предварително наличните финансови средства на националните механизми за финансиране да са поне на определено минимално целево равнище.
(107)
С цел да се осигури справедливо изчисляване на вноските и да се насърчи възприемането на по-малко рисков модел вноските към националните механизми за финансиране следва да отразяват степента на кредитен, пазарен и ликвиден риск, поет от институциите.
(108)
Осигуряването на ефективно преструктуриране на проблемни институции в Съюза е основен елемент от изграждането на вътрешния пазар. Неизпълнението на задълженията от страна на такива институции влияе не само върху финансовата стабилност на пазарите, на които те извършват дейност, но и на целия финансов пазар на Съюза. С изграждането на вътрешния пазар на финансови услуги се засилва взаимовръзката между различните национални финансови системи. Институциите извършват дейност извън държавите членки, в които са установени, и са взаимосвързани чрез междубанкови и други пазари, които по същество са общоевропейски. Осигуряването на ефективно финансиране на преструктурирането на тези институции в държавите членки е в интерес не само на държавите членки, в които те извършват дейност, но и на всички държави членки като цяло в качеството си на средство за гарантиране на равнопоставени условия на конкуренция и подобряване на функционирането на вътрешния финансов пазар. Създаването на Европейска система от механизми за финансиране следва да гарантира, че за всички институции, които извършват дейност в Съюза, съществуват еднакво ефективни механизми за финансиране на преструктурирането и да допринесе за стабилността на вътрешния пазар.
(109)
За да се повиши устойчивостта на Европейската система от механизми за финансиране и в съответствие с целта, изискваща финансирането да бъде осигурено предимно от акционерите и кредиторите на институцията в режим на преструктуриране и след това - от отрасъла, вместо от публичния бюджет, при нужда механизмите за финансиране следва да могат да отправят искане за заемане на средства от други механизми за финансиране. По подобен начин те следва да имат правото да отпускат заеми на други механизми за преструктуриране, които се нуждаят от тях. Това заемане на средства следва да бъде изцяло на доброволна основа. Решението за отпускане на средства на други механизми за финансиране следва да се взема от механизма за финансиране заемодател, но поради потенциалните фискални последици държавите членки следва да могат да изискват провеждането на консултация с компетентното министерство или получаването на неговото съгласие.
(110)
Въпреки че механизмите за финансиране се създават на национално равнище, те следва да се използват съвместно при преструктуриране на група, при условие че бъде постигнато споразумение между националните органи по въпроса за преструктурирането на институцията. Депозитите, покрити от схеми за гарантиране на депозити, не следва да понасят загуби в процеса на преструктуриране. Когато действие по преструктуриране гарантира, че вложителите продължават да имат достъп до своите депозити, от схемата за гарантиране на депозити, от която е част институцията в режим на преструктуриране, следва да се изисква да направи вноска, не по-голяма от сумата на загубите, които тя би понесла при ликвидация на институцията чрез обичайно производство по несъстоятелност.
(111)
Въпреки че гарантираните депозити са защитени от загуби при преструктуриране, други отговарящи на условията депозити са потенциално на разположение за целите на поемане на загубите. С цел да се осигури определена степен на защита за физически лица и микро-, малки и средни предприятия, притежаващи отговарящи на условията депозити над равнището на гарантираните депозити, тези депозити следва да са с по-висок ред от вземанията на обикновените необезпечени, непривилегировани кредитори съгласно националното право, уреждащо обичайното производство по несъстоятелност. Съгласно националното право в тази област вземанията на схемата за гарантиране на депозити следва да са с дори по-висок ред от посочените по-горе категории отговарящи на условията депозити. Хармонизирането на националното право, уреждащо несъстоятелността, в тази област е необходимо с цел да се сведе до минимум експозицията на фондовете за преструктуриране на държавите членки съгласно принципа за справедливо третиране на кредиторите, установен в настоящата директива.
(112)
При прехвърляне на депозитите към друга институция в контекста на преструктурирането на дадена институция, вложителите не следва да бъдат гарантирани над размера на гаранцията, предвиден в Директива 2014/49/ЕС. Следователно вземания по депозитите, които остават в институцията в режим на преструктуриране, следва да бъдат ограничени до разликата между прехвърлените средства и размера на гаранцията, предвиден в Директива 2014/49/ЕС. В случай че прехвърлените депозити надхвърлят размера на гаранцията, вложителят следва да няма вземания срещу схемата за гарантиране на депозити по отношение на депозитите, които остават в институцията в режим на преструктуриране.
(113)
Създаването на механизмите за финансиране, съставящи Европейската система от механизми за финансиране съгласно настоящата директива, следва да осигури координация на използването на наличните на национално равнище фондове за преструктуриране.
(114)
На Комисията следва да се предостави правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС за да конкретизира критериите за определянето на понятията „критични функции“ и „основни стопански дейности“ за целите на настоящата директива, обстоятелствата, при които е необходимо изключване на задължения от изискванията за обезценяване или преобразуване съгласно настоящата директива, класовете споразумения, за които държавите членки следва да осигурят подходяща защита в случаи на частично прехвърляне, начина, по който вноските на институциите в механизмите за финансиране на преструктурирането следва да се коригират в съответствие с техния рисков профил, регистрационните, счетоводните, отчетните и други задължения, предназначени да осигурят плащането на предварителните вноски, и обстоятелствата, при които дадена институция може да бъде временно освободена от плащането на последващи вноски. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегирани актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(115)
В предвидените в настоящата директива случаите е целесъобразно ЕБО да насърчава сближаването на практиките на националните органи, като издава насоки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010. В областите, които не попадат в обхвата на регулаторните технически стандарти или на техническите стандарти за изпълнение, ЕБО следва да може по собствена инициатива да издава насоки и препоръки за прилагането на правото на Съюза.
(116)
Европейският парламент и Съветът следва да разполагат със срок от три месеца за възражения срещу делегиран акт, считано от датата на нотификацията му. На Европейския парламент и на Съвета следва също така да се даде възможност да уведомят другите институции за намерението си да не представят възражения.
(117)
Техническите стандарти в областта на финансовите услуги следва да улеснят последователната хармонизация и подходящата защита за вложители, инвеститори и потребители в рамките на Съюза. ЕБО е орган, разполагащ с високоспециализиран експертен опит, поради което би било ефикасно и целесъобразно в предвидените в настоящата директива случаи да му бъде възложено да разработва проекти на регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение, които не включват избор на политики, и да ги представя на Комисията.
(118)
Комисията следва да приема разработените от ЕБО проекти на регулаторни технически стандарти чрез делегирани актове съгласно член 290 ДФЕС и в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010. В предвидените в настоящата директива случаи на Комисията следва да бъде предоставено правомощието да приема технически стандарти за изпълнение чрез актове за изпълнение съгласно член 291 ДФЕС, в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
(119)
В Директива 2001/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (15) се предвижда взаимното признаване и изпълнение във всички държави членки на решения, свързани с оздравяването или ликвидацията на институции с клонове в държави членки, различни от тези, в които се намира главното управление. С посочената директива се гарантира, че държавата членка по произход предприема действия по отношение на всички активи и задължения на институцията, независимо от държавата, в която се намират, а кредиторите в приемащите държави членки се третират по същия начин като кредиторите в държавата членка по произход. За да се постигне ефективно преструктуриране, Директива 2001/24/ЕО следва да се прилага при използването на инструменти за преструктуриране - както при прилагането на тези инструменти по отношение на институции, така и при прилагането им по отношение на други субекти, обхванати от режима на преструктуриране. Ето защо Директива 2001/24/ЕО следва да бъде съответно изменена.
(120)
В директивите на Съюза в областта на дружественото право се съдържат задължителни правила за защита на акционери и кредитори на институции, които попадат в обхвата на тези директиви. В случаите, когато органите за преструктуриране трябва да предприемат бързи действия, тези правила могат да възпрепятстват ефективното действие и използване на инструменти и правомощия за преструктуриране от органите за преструктуриране, поради което в настоящата директива следва да бъдат предвидени подходящи дерогации. С цел да се осигури максимална правна сигурност за акционерите дерогациите следва да бъдат ясно и конкретно определени и следва да се използват единствено в обществен интерес и при наличие на предпоставки за преструктуриране. Използването на инструменти за преструктуриране предполага изпълнението на целите на преструктурирането и условията за преструктуриране, предвидени в настоящата директива.
(121)
Директива 2012/30/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (16) съдържа правила относно правата на акционерите да вземат решения за увеличаване и намаляване на капитала, относно правото им на участие в нови емисии на акции срещу парична вноска, относно защитата на кредиторите в случай на намаляване на капитала и свикването на общо събрание на акционерите в случай на сериозна загуба на капитал. Тези правила могат да възпрепятстват бързите действия на органите за преструктуриране, поради което следва да се предвидят подходящи дерогации.
(122)
В Директива 2011/35/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (17) са определени, наред с другото, правила относно одобрението на сливания от общото събрание на всяко от сливащите се дружества, относно изискванията по отношение на плана за сливането, доклада на управителните или ръководни органи и експертния доклад, и относно защитата на кредиторите. В Директива 82/891/ЕИО на Съвета (18) се предвиждат подобни правила относно разделянето на акционерните дружества. В Директива 2005/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (19) са предвидени съответни правила относно презграничните сливания на дружества с ограничена отговорност. Следва да се предвидят подходящи дерогации от тези директиви, които да дадат възможност на органите за преструктуриране да предприемат бързи действия.
(123)
Директива 2004/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (20) въвежда изискване за отправяне на задължително предложение за поглъщане на всички акции на дружеството на справедлива цена по смисъла на посочената директива, ако акционер придобие пряко или косвено и лично или чрез лица, които действат съгласувано с него, определен дял от акциите на дружеството, който му осигурява контрола върху това дружество и е определен в националното право. Целта на правилото за задължително предложение е защита на миноритарните акционери при промяна в контрола. Въпреки това перспективата за задължение, свързано с високи разходи, може да възпре потенциални инвеститори в засегнатата институция, като това ще затрудни органите за преструктуриране да използват всички свои правомощия за преструктуриране. Следва да се предвидят подходящи дерогации от правилото за задължително предложение, доколкото това е необходимо за упражняването на правомощията за преструктуриране, като след периода на преструктуриране правилото за задължително предложение следва да се прилага по отношение на всеки акционер, което придобива контрол върху засегнатата институция.
(124)
В Директива 2007/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (21) са предвидени процедурните права на акционерите по отношение на общите събрания. Директива 2007/36/ЕО предвижда, наред с другото, минимален срок за уведомление за свикването на общо събрание, както и съдържанието на поканата за участие в общо събрание. Тези правила могат да възпрепятстват бързите действия на органите за преструктуриране и следва да се предвидят подходящи дерогации от посочената директива. Преди да се пристъпи към преструктуриране може да възникне нужда от бързо увеличение на капитала, ако институцията не отговаря или има вероятност да не отговаря на изискванията на Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС, а увеличаването на капитала може да възстанови финансовото положение и да се избегне ситуация, в която са изпълнени предпоставките за преструктуриране. В такъв случай следва да се предвиди възможност за свикване на общо събрание в по-кратки срокове. Акционерите следва обаче да запазят правото за вземане на решения за увеличение на капитала и съкращаване на срока за свикване на общо събрание. За установяването на този механизъм следва да се предвидят подходящи дерогации от Директива 2007/36/ЕО.
(125)
С цел да се гарантира, че органите за преструктуриране са представени в Европейската система за финансов надзор, създадена с Регламент (ЕС) № 1092/2010, Регламент (ЕС) № 1093/2010, Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (22) и Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (23), и че ЕБО разполага с експертния опит, необходим за изпълнение на предвидените в настоящата директива задачи, Регламент (ЕС) № 1093/2010 следва да бъде изменен, така че националните органи за преструктуриране по смисъла на настоящата директива да бъдат включени в понятието за компетентни органи, установено в посочения регламент.Такова съчетаване на органи за преструктуриране и компетентни органи съгласно Регламент (ЕС) № 1093/2010 съответства на функциите, възложени на ЕБО съгласно член 25 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, да допринася и участва активно в разработването и координирането на планове за възстановяване и преструктуриране и да работи за улесняване на преструктурирането на проблемните институции, и по-специално трансграничните групи.
(126)
За да се гарантира спазването на задълженията, произтичащи от настоящата директива, от страна на институциите, лицата, които действително контролират дейността им, и ръководните им органи, и за да се гарантира, че те са обект на сходно третиране в рамките на Съюза, от държавите членки следва да се изисква да предвидят административни санкции и други административни мерки, които са ефективни, пропорционални и възпиращи. Следователно административните санкции и други административни мерки, определени от държавите членки, следва да отговарят на някои основни изисквания по отношение на лицата, за които се отнасят, критериите, които трябва да бъдат взети предвид при прилагане на дадена санкция или друга административна мярка, публикуването на информация за санкциите или другите административни мерки, основните правомощия за налагане на санкции и размера на административните глоби. При спазване на строги изисквания за професионална тайна ЕБО следва да поддържа централна база данни за всички административни санкции и информация за случаите на обжалване, които са му съобщени от компетентните органи и органите за преструктуриране.
(127)
Настоящата директива се отнася както до административните санкции, така и до други административни мерки, с цел да обхване всички действия, прилагани след извършването на нарушение и предназначени да предотвратят последващи нарушения, независимо от тяхната квалификация като санкция или друга административна мярка съгласно националното право.
(128)
Въпреки че нищо не препятства държавите членки да установят правила както за административни санкции, така и за наказателноправни санкции за едно и също нарушение, от държавите членки не следва да се изисква да определят правила за административни санкции за нарушенията по настоящата директива, които се наказват по националното наказателно право. В съответствие с националното право държавите членки не са задължени да налагат както административни, така и наказателноправни санкции за едно и също нарушение, но те могат да го направят, ако тяхното национално право им позволява това. Независимо от това запазването на наказателноправни вместо административни санкции или други административни мерки за нарушения на настоящата директива не следва да намалява или по друг начин да засяга способността на органите за преструктуриране и компетентните органи да си сътрудничат и да ползват и обменят своевременно информация с органите за преструктуриране и компетентните органи на други държави членки за целите на настоящата директива, включително след съобщаване на съответните нарушения на компетентните съдебни органи за целите на наказателното преследване.
(129)
В съответствие със Съвместната политическа декларация от 28 септември 2011 г. на държавите членки и на Комисията относно обяснителните документи (24) държавите членки са поели ангажимент в обосновани случаи да прилагат към съобщението за своите мерки за транспониране един или повече документи, обясняващи връзката между елементите на дадена директива и съответстващите им части от националните инструменти за транспониране. По отношение на настоящата директива законодателят смята, че предоставянето на тези документи е обосновано.
(130)
Настоящата директива зачита основните права и съблюдава правата, свободите и принципите, признати по-специално от Хартата, и по -специално правото на собственост, правото на ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес и правото на защита.
(131)
Тъй като целта на настоящата директива - а именно хармонизирането на правилата и процесите за преструктуриране на институции - не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а следователно може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза с оглед на последиците, които неизпълнението на задълженията от страна на дадена институция може да има върху целия Съюз, Съюзът може да предприеме мерки съгласно принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(132)
Когато вземат решения или предприемат действия съгласно настоящата директива, компетентните органи и органите за преструктуриране следва винаги да обръщат надлежно внимание на въздействието на своите решения и действия върху финансовата стабилност и икономическото положение в други държави членки и следва да отчитат значението на всяко дъщерно предприятие или клон за финансовия сектор и икономиката на държавата членка, в която това предприятие или клон са установени или разположени, дори в случаите, когато съответното дъщерно предприятие или клон има по-малко значение за консолидираната група.
(133)
Комисията ще извърши преглед на общото прилагане на настоящата директива и по-специално ще разгледа с оглед на договореностите, поети съгласно правен акт на Съюза за създаване на механизъм за преструктуриране, обхващащ повече от една държава членка, упражняването на правомощията на ЕБО по настоящата директива във връзка с медиация между орган за преструктуриране в държава членка, участваща в механизма, и орган за преструктуриране в държава членка, която не участва в него,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ДЯЛ I
ОБХВАТ, ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ОРГАНИ
Член 1
Предмет и обхват
1. С настоящата директива се определят правилата и процедурите, свързани с възстановяването и преструктурирането на следните субекти:
а)
институции, които са установени в Съюза;
б)
финансови институции, установени в Съюза, когато финансовата институция е дъщерно предприятие на кредитна институция или инвестиционен посредник или на дружество, посочено в буква в) или г), и попада в обхвата на надзора върху предприятието майка на консолидирана основа съгласно членове 6-17 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
в)
финансови холдинги, смесени финансови холдинги и холдинги със смесена дейност, които са установени в Съюза;
г)
финансови холдинги майки в държава членка, финансови холдинги майки от Съюза, смесени финансови холдинги майки в държава членка, смесени финансови холдинги майки от Съюза, и
д)
клонове на институции, които са установени извън Съюза в съответствие със специалните условия, предвидени в настоящата директива.
Когато установяват и прилагат изискванията по настоящата директива и когато използват различните инструменти, с които разполагат, по отношение на субект, посочен в първа алинея, и при спазването на специални разпоредби, органите за преструктуриране и компетентните органи вземат предвид естеството на стопанската му дейност, акционерната му структура, правната му форма, рисковия му профил, размера и правния му статус, неговата взаимосвързаност с други институции или с финансовата система като цяло, обхвата и сложността на дейностите му, членството му в институционална защитна схема, която отговаря на изискванията на член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013, или други кооперативни системи за взаимна солидарност, както е посочено в член 113, параграф 6 от същия регламент, както и дали извършва инвестиционни услуги или дейности съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 2 от Директива 2014/65/ЕС.
2. Държавите членки могат да приемат или да продължат да прилагат правила, които са по-строги или които допълват предвидените в настоящата директива и в делегираните актове и актовете за изпълнение, приети въз основа на настоящата директива, при условие че те са с общо приложение и не противоречат на настоящата директива и на делегираните актове и актовете за изпълнение, приети въз основа на нея.
Член 2
Определения
1. За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
1)
„преструктуриране“ означава прилагането на инструмент за преструктуриране или на инструмент, посочен в член 37, параграф 9, за да се постигнат една или повече от целите на преструктурирането, посочени в член 31, параграф 2;
2)
„кредитна институция“ означава кредитна институция съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, без да се включват субектите, посочени в член 2, параграф 5 от Директива 2013/36/ЕС;
3)
„инвестиционен посредник“ означава инвестиционен посредник съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013, към който се прилага изискването за начален капитал, предвидено в член 28, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС;
4)
„финансова институция“ означава финансова институция съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 26 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
5)
„дъщерно предприятие“ означава дъщерно предприятие съгласно определението по член 4, параграф 1, точка 16 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
6)
„предприятие майка“ означава предприятие майка съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 15, буква а) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
7)
„на консолидирана основа“ означава въз основа на консолидационното състояние съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 47 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
8)
„институционална защитна схема“ или „ИЗС“ означава структура, която отговаря на изискванията, определени в член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
9)
„финансов холдинг“ означава финансов холдинг съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 20 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
10)
„смесен финансов холдинг“ означава смесен финансов холдинг съгласно определението по член 4, параграф 1, точка 21 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
11)
„холдинг със смесена дейност“ означава холдинг със смесена дейност съгласно определението по член 4, параграф 1, точка 22 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
12)
„финансов холдинг майка в държава членка“ означава финансов холдинг майка в държава членка съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 30 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
13)
„финансов холдинг майка от Съюза“ означава финансов холдинг майка от ЕС съгласно определението по член 4, параграф 1, точка 31 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
14)
„смесен финансов холдинг майка в държава членка“ означава смесен финансов холдинг майка в държава членка съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 32 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
15)
„смесен финансов холдинг майка от Съюза“ означава смесен финансов холдинг майка от ЕС съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 33 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
16)
„цели на преструктурирането“ означава целите на преструктурирането, посочени в член 31, параграф 2;
17)
„клон“ означава клон съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 17 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
18)
„орган за преструктуриране“ означава орган, който се определя от всяка държава членка съгласно член 3;
19)
„инструмент за преструктуриране“ означава инструмент за преструктуриране, посочен в член 37, параграф 3;
20)
„правомощие за преструктуриране“ означава правомощие, посочено в членове 63-72;
21)
„компетентен орган“ означава компетентен орган съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 40 от Регламент (ЕС) № 575/2013, включително Европейската централна банка по отношение на специалните задачи, които са ѝ възложени съгласно Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета (25);
22)
„компетентни министерства“ означава министерствата на финансите или други министерства на държавите членки, които отговарят за решенията в икономическата, финансовата и бюджетната област на национално равнище съгласно националното разпределение на компетентност и които са определени в съответствие с член 3, параграф 5;
23)
„институция“ означава кредитна институция или инвестиционен посредник;
24)
„ръководен орган“ означава ръководен орган съгласно определението в член 3, параграф 1, точка 7 от Директива 2013/36/ЕС;
25)
„висше ръководство“ означава висше ръководство съгласно определението в член 3, параграф 1, точка 9 от Директива 2013/36/ЕС;
26)
„група“ означава предприятие майка и неговите дъщерни предприятия;
27)
„трансгранична група“ означава група, при която има субекти от групата, установени в повече от една държава членка;
28)
„извънредна публична финансова подкрепа“ означава държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС или всяка друга публична финансова подкрепа на наднационално равнище, която, ако бъде предоставена на национално равнище, би представлявала държавна помощ, която се предоставя за запазване или възстановяване на жизнеспособността, ликвидността или платежоспособността на дадена институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или на група, от която е част тази институция или дружество;
29)
„извънредно ликвидно улеснение“ означава предоставянето от централна банка на нейни парични средства или всяко друго улеснение, което може да доведе до увеличаване на паричните средства от централната банка, на платежоспособна финансова институция или на група от платежоспособни финансови институции, която е изправена пред временни проблеми с ликвидността, без тази операция да е част от паричната политика;
30)
„системна криза“ означава срив във финансовата система, който може да предизвика сериозни отрицателни последици за вътрешния пазар и реалната икономика. Всички видове финансови посредници, пазари и инфраструктури може потенциално да са от системно значение в някаква степен;
31)
„субект от групата“ означава юридическо лице, което е част от група;
32)
„план за възстановяване“ означава план за възстановяване, изготвен и поддържан от институция в съответствие с член 5;
33)
„план за възстановяване на група“ означава план за възстановяване на група, изготвен и поддържан в съответствие с член 7;
34)
„значим клон“ означава клон, който би бил счетен за значим в приемаща държава членка в съответствие с член 51, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС;
35)
„критични функции“ означава дейности, услуги или операции, чието прекъсване може да доведе в една или повече държави членки до срив в предоставянето на услуги от важно значение за реалната икономика или да наруши финансовата стабилност поради размера, пазарния дял, външната и вътрешната взаимосвързаност, сложността или трансграничните дейности на институцията или групата, от гледна точка по-специално на заменяемостта на тези дейности, услуги или операции;
36)
„основни стопански дейности“ означава стопански дейности и свързани с тях услуги, които представляват съществени източници на доходи или печалба или които имат стойност за целите на франчайзинг за дадена институция или за група, от която е част дадена институция;
37)
„консолидиращ надзорник“ означава консолидиращ надзорник съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 41 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
38)
„собствен капитал“ означава собствен капитал съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 118 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
39)
„условия за преструктуриране“ означава условията, посочени в член 32, параграф 1;
40)
„действие по преструктуриране“ означава решението дадена институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) да бъдат поставени в режим на преструктуриране съгласно член 32 или 33, да се приложи инструмент за преструктуриране или да се упражнят едно или повече правомощия за преструктуриране;
41)
„план за преструктуриране“ означава план за преструктуриране на институция, изготвен в съответствие с член 10;
42)
„преструктуриране на група“ означава някое от следните:
а)
предприемане на действия по преструктуриране на ниво предприятие майка или институция, подлежаща на консолидиран надзор; или
б)
координация на прилагането на инструменти за преструктуриране и на упражняването на правомощия за преструктуриране от страна на органите за преструктуриране във връзка със субекти от група, които отговарят на условията за преструктуриране;
43)
„план за преструктуриране на група“ означава план за преструктуриране на група, изготвен съгласно членове 12 и 13;
44)
„орган за преструктуриране на ниво група“ означава органът за преструктуриране в държавата членка, в която се намира консолидиращият надзорник;
45)
„схема за преструктуриране на група“ означава план, изготвен за целите на преструктурирането на група съгласно член 91;
46)
„колегия за преструктуриране“ означава колегия, създадена съгласно член 88 за изпълнение на задачите, посочени в член 88, параграф 1;
47)
„обичайно производство по несъстоятелност“ означава колективно производство по несъстоятелност, което води до частично или пълно освобождаване от активи от страна на длъжника и до назначаване на ликвидатор или управител, което обикновено се прилага по отношение на институции съгласно националното право и което е специфично за тези институции или е общоприложимо за всяко физическо или юридическо лице;
48)
„дългови инструменти“, посочени в член 63, параграф 1, букви ж) и й), означава облигации и други форми на прехвърляем дълг, инструменти, с които се създава или признава дълг, и инструменти, пораждащи права за придобиване на дългови инструменти;
49)
„институция майка в държава членка“ означава институция майка в държава членка съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 28 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
50)
„институция майка от Съюза“ означава институция майка от ЕС съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 29 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
51)
„капиталови изисквания“ означава изискванията по членове 92-98 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
52)
„надзорна колегия“ означава колегия на надзорни органи, създадена в съответствие с член 116 от Директива 2013/36/ЕС;
53)
„рамка на Съюза за държавната помощ“ означава рамката, създадена с членове 107, 108 и 109 ДФЕС и регламенти, както и всички актове на Съюза, включително насоки, съобщения и обявления, изготвени или приети съгласно член 108, параграф 4 или член 109 ДФЕС;
54)
„ликвидация“ означава реализирането на активите на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
55)
„инструмент за обособяване на активи“ означава механизъм за прехвърляне от орган за преструктуриране в съответствие с член 42 на активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране към дружество за управление на активи;
56)
„дружество за управление на активи“ означава юридическо лице, което отговаря на изискванията, предвидени в член 42, параграф 2;
57)
„инструмент за споделяне на загуби“ означава механизъм за упражняване от органа за преструктуриране в съответствие с член 43 на правомощията за обезценяване и преобразуване по отношение на задължения на институция в режим на преструктуриране;
58)
„инструмент за продажба на стопанска дейност“ означава механизъм за прехвърляне от орган за преструктуриране в съответствие с член 38 на акции или други инструменти на собственост, емитирани от институция в режим на преструктуриране, или на активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране към купувач, който не е мостова институция;
59)
„мостова институция“ означава юридическо лице, което отговаря на изискванията, предвидени в член 40, параграф 2;
60)
„инструмент „мостова институция“ означава механизъм за прехвърляне в съответствие с член 40 на акции или други инструменти на собственост, емитирани от институция в режим на преструктуриране, или на активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране към мостова институция;
61)
„инструменти на собственост“ означава акции, други инструменти, които дават право на собственост, инструменти, които могат да бъдат преобразувани в акции или други инструменти на собственост или дават право на придобиване на такива, и инструменти, които представляват права в акции или други инструменти на собственост;
62)
„акционери“ означава акционери или притежатели на други инструменти на собственост;
63)
„правомощия за прехвърляне“ означава правомощията, посочени в член 63, параграф 1, буква в) или г), за прехвърляне от институция в режим на преструктуриране към приемател на акции, други инструменти на собственост, дългови инструменти, активи, права или задължения или комбинация от тях;
64)
„централен контрагент“ означава ЦК съгласно определението в член 2, точка 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
65)
„деривати“ означава деривати съгласно определението в член 2, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
66)
„правомощия за обезценяване и преобразуване“ означава правомощията, посочени в член 59, параграф 2 и член 63, параграф 1, букви д)-и).
67)
„обезпечено задължение“ означава задължение, при което правото на кредитора да получи плащане или друга форма на изпълнение е гарантирано чрез тежест, залог или реално обезпечение или чрез споразумение за обезпечение, включително задължения в резултат на репо-сделки и други споразумения за прехвърляне на обезпечение;
68)
„инструменти на базовия собствен капитал от първи ред“ означава капиталови инструменти, които отговарят на условията, определени в член 28, параграфи 1-4, член 29, параграфи 1-5 или член 31, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
69)
„инструменти на допълнителния капитал от първи ред“ означава капиталови инструменти, които отговарят на условията, определени в член 52, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
70)
„обща сума“ означава общата сума, на която органът за преструктуриране е оценил приемливите задължения, които трябва да бъдат обезценени или преобразувани съгласно член 46, параграф 1;
71)
„приемливи задължения“ означава задълженията и капиталовите инструменти, които не се включват в инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на дадена институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), които не са изключени от обхвата на инструмента за споделяне на загуби съгласно член 44, параграф 2;
72)
„схема за гарантиране на депозити“ означава схема за гарантиране на депозити, въведена и официално призната от държава членка съгласно член 4 от Директива 2014/49/ЕС;
73)
„инструменти на капитала от втори ред“ означава капиталови инструменти или подчинени заеми, които отговарят на условията, определени в член 63 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
74)
„съответни капиталови инструменти“ за целите на дял IV, глава IV, раздел 5 и дял IV, глава V означава инструменти на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред;
75)
„коефициент на преобразуване“ означава коефициентът, с който се определя броят на акциите или другите инструменти на собственост, в които ще бъде преобразувано задължението от конкретен клас, по отношение на един инструмент от въпросния клас или на конкретна единица от стойността на вземането по дълга;
76)
„засегнат кредитор“ означава кредитор, чието вземане е свързано със задължение, което е намалено или преобразувано в акции или други инструменти на собственост чрез упражняването на правомощието за обезценяване или преобразуване вследствие на използването на инструмента за споделяне на загуби;
77)
„засегнат притежател“ означава притежател на инструменти на собственост, чиито инструменти на собственост са обезсилени чрез упражняване на правомощието, посочено в член 63, параграф 1, буква з);
78)
„подходящ орган“ означава орган на държавата членка, определен в съответствие с член 61 като отговорен съгласно националното право на тази държава за вземането на решенията, посочени в член 59, параграф 3;
79)
„съответна институция майка“ означава институция майка в държава членка, институция майка от Съюза, финансов холдинг, смесен финансов холдинг, холдинг със смесена дейност, финансов холдинг майка в държава членка, финансов холдинг майка от Съюза, смесен финансов холдинг майка в държава членка или смесен финансов холдинг майка от Съюза, по отношение на които се прилага инструментът за споделяне на загуби;
80)
„приемател“ означава субект, на когото се прехвърлят акции, други инструменти на собственост, дългови инструменти, активи, права или задължения или каквато и да е комбинация от тях от институция в режим на преструктуриране;
81)
„работен ден“ означава ден, различен от събота, неделя или който и да е друг ден, който е официален празник в съответната държава членка;
82)
„право на прекратяване“ означава правото на прекратяване на договор, правото на ускоряване, приключване, прихващане или нетиране на задължения или всички подобни разпоредби, които прекратяват, изменят или погасяват задължение на страна по договора, или разпоредби, които предотвратяват възникването на договорно задължение, което иначе би възникнало;
83)
„институция в режим на преструктуриране“ означава институция, финансова институция, финансов холдинг, смесен финансов холдинг, холдинг със смесена дейност, финансов холдинг майка в държава членка, финансов холдинг майка от Съюза, смесен финансов холдинг майка в държава членка или смесен финансов холдинг майка от Съюза, по отношение на които се предприема действие по преструктуриране;
84)
„дъщерно предприятие в Съюза“ означава установена в държава членка институция, която е дъщерно предприятие на институция от трета държава или предприятие майка от трета държава;
85)
„предприятие майка от Съюза“ означава институция майка от Съюза, финансов холдинг майка от Съюза или смесен финансов холдинг майка от Съюза;
86)
„институция от трета държава“ означава субект, чието главно управление е установено в трета държава, който би отговарял на определението за институция, ако бе установен в Съюза;
87)
„предприятие майка от трета държава“ означава предприятие майка, финансов холдинг майка или смесен финансов холдинг майка, установен в трета държава;
88)
„процедури за преструктуриране на трета държава“ означава действие съгласно правото на трета държава с цел управление на неизпълнението на задълженията от страна на институция от трета държава или на предприятие майка от трета държава, което е сравнимо по отношение на целите и очакваните резултати с действията по преструктуриране съгласно настоящата директива;
89)
„клон в Съюза“ означава клон на институция от трета държава, който се намира в държава членка;
90)
„съответен орган на трета държава“ означава орган на трета държава, отговарящ за изпълнението на функции, сравними с тези на органите за преструктуриране или на компетентните органи съгласно настоящата директива;
91)
„механизъм за финансиране на ниво група“ означава механизъм или механизми за финансиране на държавата членка, в която се намира органът за преструктуриране на ниво група;
92)
„огледална транзакция“ означава транзакция, която се сключва между два субекта от група с цел прехвърляне изцяло или частично на риска, създаден от друга транзакция, сключена между едно от тези субекти от групата и трета страна;
93)
„вътрешногрупова гаранция“ означава договор, чрез който един субект от групата гарантира задълженията на друг субект от групата пред трето лице;
94)
„гарантирани депозити“ означава гарантирани депозити съгласно определението в член 2, параграф 1, точка 5) от Директива 2014/49/ЕС;
95)
„отговарящи на условията депозити“ означава отговарящи на условията депозити съгласно определението в член 2, параграф 1, точка 4) от Директива 2014/49/ЕС;
96)
„покрита облигация“ означава инструмент съгласно посоченото в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (26);
97)
„споразумение за финансово обезпечение с прехвърлително действие“ означава споразумение за финансово обезпечение с прехвърлително действие съгласно определението в член 2, параграф 1, буква б) от Директива 2002/47/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (27);
98)
„споразумение за нетиране“ означава споразумение, съгласно което няколко вземания или задължения могат да бъдат преобразувани в едно нетирано вземане, включително споразумения за приключващо нетиране, съгласно които при настъпването на събитие, налагащо изпълнение (независимо от това къде и как е определено), задълженията на страните се ускоряват, така че стават незабавно изискуеми, или се прекратяват, като и в двата случая се преобразуват в едно нетирано вземане или се заменят от такова, включително „разпоредби за приключващо нетиране“ съгласно определението в член 2, параграф 1, буква н), подточка i) от Директива 2002/47/ЕО и „нетиране“ съгласно определението в член 2, буква к) от Директива 98/26/ЕО;
99)
„споразумение за прихващане“ означава споразумение, съгласно което две или повече вземания или задължения между институцията в режим на преструктуриране и контрагент могат да бъдат прихванати едно срещу друго;
100)
„финансови договори“ включва следните договори и споразумения:
а)
договори за ценни книжа, включително:
i)
договори за закупуване, продажба или даване в заем на ценна книга, група или индекс от ценни книжа,
ii)
опции върху ценна книга, група или индекс ценни книжа,
iii)
репо сделка или обратна репо сделка във връзка с всяка такава ценна книга, група или индекс;
б)
договори за стоки, включително:
i)
договори за закупуване, продажба или даване в заем на стока, група или индекс от стоки при условие за бъдеща доставка;
ii)
опции върху стока, група или индекс от стоки;
iii)
репо сделка или обратна репо сделка във връзка с всяка такава стока, група или индекс;
в)
фючърсни и форуърдни договори, включително договори (различни от стокови договори) за закупуване, продажба или прехвърляне на стока или собственост от друг характер, услуга, право или участие за конкретна цена на бъдеща дата;
г)
споразумения за суапове, включително:
i)
лихвени суапове и опции; спот или друг вид споразумения за размяна на валута; валутни суапове и опции; суапове и опции върху капиталови индекси или отделни капиталови инструменти; суапове и опции върху дългови индекси или отделни дългови инструменти; суапове и опции върху стокови индекси или отделни стоки; суапове и опции върху атмосферни условия, емисии или инфлация;
ii)
суапове за обща доходност или върху кредитни спредове и кредитни суапове;
iii)
споразумения или сделки, подобни на споразумение по подточка i) или ii), предмет на последващо търгуване на пазарите за суапове или деривати;
д)
междубанкови споразумения за отпускане на заем със срок три месеца или по-малко;
е)
рамкови споразумения за някои от договорите или споразуменията, посочени в букви а)-д);
101)
„мярка за предотвратяване на кризи“ означава упражняването на правомощия за непосредствено отстраняване на пропуски или пречки пред възстановимостта по член 6, параграф 6, упражняването на правомощия за преодоляване или отстраняване на пречки пред възможността за преструктуриране по член 17 или 18, прилагането на мярка за ранна намеса по член 27, назначаването на временен управител по член 29 или упражняването на правомощията за обезценяване или преобразуване по член 59;
102)
„мярка за управление на кризи“ означава действие по преструктуриране или назначаването на извънреден управител съгласно член 35 или на лице съгласно член 51, параграф 2 или съгласно член 72, параграф 1;
103)
„потенциал за възстановяване“ означава способността на институцията да възстанови финансовото си състояние след значително влошаване;
104)
„вложител“ означава вложител съгласно определението в член 2, параграф 1, точка 6) от Директива 2014/49/ЕС;
105)
„инвеститор“ означава инвеститор по смисъла на член 1, точка 4 от Директива 97/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (28);
106)
„определен национален макропруденциален орган“ означава органът, на който е възложено провеждането на макропруденциалната политика, посочен в препоръка Б1 от Препоръка на Европейския съвет за системен риск от 22 декември 2011 г. относно макропруденциалния мандат на националните органи (ESRB/2011/3);
107)
„микро-, малки и средни предприятия“ означава микро-, малки и средни предприятия съгласно определението във връзка с критерия за годишен оборот, посочен в член 2, параграф 1 от приложението към Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията (29);
108)
„регулиран пазар“ означава регулиран пазар съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 21 от Директива 2014/65/ЕС.
2. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за конкретизиране на критериите за определянето на дейностите, услугите и операциите, посочени в първа алинея, точка 35 във връзка с определението за „критични функции“, и критериите за определянето на стопанските дейности и свързаните с тях услуги, посочени в първа алинея, точка 36 във връзка с определението за „основни стопански дейности“.
Член 3
Определяне на отговорните за преструктурирането органи
1. Всяка държава членка определя един или, по изключение - повече органи за преструктуриране, оправомощени да прилагат инструментите за преструктуриране и да упражняват правомощията за преструктуриране.
2. Органът за преструктуриране е публичен административен орган или органи, на които са предоставени публични административни правомощия.
3. Органите за преструктуриране могат да бъдат националните централни банки, компетентните министерства или други публични административни органи или органи, на които са предоставени публични административни правомощия. По изключение държавите членки могат да предвидят, че орган за преструктуриране могат да бъдат компетентните органи за надзор за целите на Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС. Въвеждат се подходящи структурни механизми, за да се гарантира оперативна независимост и за избягването на конфликт на интереси между надзорните функции по Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36 /ЕС или други функции на съответния орган и функциите на органите за преструктуриране по настоящата директива, без да се засягат задълженията за обмен на информация и сътрудничество, въведени в параграф 4. По-специално, държавите членки гарантират, че в рамките на компетентните органи, националните централни банки, компетентните министерства или другите органи съществува оперативна независимост между функциите по преструктуриране и надзорните или други функции на съответния орган.
Персоналът, участващ в изпълнението на функциите на органа за преструктуриране по настоящата директива, трябва да е структурно обособен и да ползва отделни линии за отчетност от персонала, участващ в изпълнението на задачите в съответствие с Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС, или по отношение на другите функции на съответния орган.
За целите на настоящия параграф, държавата членка или органът за преструктуриране приема и оповестява публично всички необходими съответни вътрешни правила, включително правилата относно професионалната тайна и обмена на информация между различните функционални области.
4. Държавите членки изискват органите, които упражняват надзорни функции и функции по преструктуриране, и лицата, които упражняват тези функции от тяхно име, да си сътрудничат активно при подготовката, планирането и изпълнението на решения за преструктуриране, както когато органът за преструктуриране и компетентният орган са различни субекти, така и когато функциите се изпълняват от един и същ субект.
5. Всяка държава членка определя едно министерство, което отговаря за упражняването на функциите на компетентно министерство по настоящата директива.
6. Когато органът за преструктуриране в държава членка не е компетентното министерство, той информира компетентното министерство за решенията по настоящата директива и, освен ако не е предвидено друго в националното право, трябва да получи неговото одобрение преди изпълнението на решенията, които имат пряко фискално въздействие или системни последствия.
7. Решенията, взети от компетентните органи, органите за преструктуриране и ЕБО в съответствие с настоящата директива, трябва да са съобразени с потенциалното въздействие на решението във всички държави членки, на чиято територия извършват дейност институцията или групата, и да свеждат до минимум отрицателните последици за финансовата стабилност и отрицателните икономически и социални последици в тези държави членки. Решенията на ЕБО се вземат в съответствие с член 38 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
8. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с експертен опит, ресурси и оперативен капацитет да прилагат действия по преструктуриране и могат да упражняват своите правомощия с бързината и гъвкавостта, необходими за постигане на целите на преструктурирането.
9. ЕБО, в сътрудничество с компетентните органи и органите за преструктуриране, развива необходимите експертен опит, ресурси и оперативен капацитет и наблюдава изпълнението на параграф 8, включително посредством периодични партньорски проверки.
10. Когато в съответствие с параграф 1 дадена държава членка определи повече от един орган за целите на прилагането на инструментите за преструктуриране и упражняване на правомощията за преструктуриране, тя представя надлежно мотивирано уведомление за действията си на ЕБО и Комисията и ясно разпределя функциите и отговорностите между тези органи, осигурява подходяща координация между тях и определя един орган като орган за контакт за целите на сътрудничеството и координацията със съответните органи в други държави членки.
11. Държавите членки информират ЕБО за националния орган или органи, определени за органи за преструктуриране, и за органа за контакт и, когато това е приложимо, за техните специфични функции и отговорности. ЕБО публикува списъка на органите за преструктуриране и на органите за контакт.
12. Без да се засяга член 85, държавите членки могат в съответствие с националното право да ограничат отговорността на органа за преструктуриране, компетентния орган и съответния им персонал за действие и бездействие при изпълнението на техните задължения съгласно настоящата директива.
ДЯЛ II
ПОДГОТОВКА
ГЛАВА I
Планове за възстановяване и планове за преструктуриране
Раздел 1
Общи разпоредби
Член 4
Облекчени задължения за някои институции
1. Предвид въздействието, което неизпълнението на задълженията от страна на институцията би могло да има поради естеството на стопанската ѝ дейност, акционерната ѝ структура, правната ѝ форма, рисковия ѝ профил, размера и правния ѝ статус, нейната взаимосвързаност с други институции или с финансовата система като цяло, обхвата и сложността на дейностите ѝ, членството ѝ в институционална защитна схема или други кооперативни системи за взаимна солидарност в съответствие с член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013 и извършването на инвестиционни услуги или дейности съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 2 от Директива 2014/65/ЕС, а така също и въпроса дали неизпълнението на задълженията от страна на институцията и последващата ѝ ликвидация чрез обичайно производство по несъстоятелност е вероятно да окажат значителни отрицателни последици върху финансовите пазари, други институции, условията за финансиране или икономиката като цяло, държавите членки гарантират, че компетентните органи и органите за преструктуриране определят следното:
а)
съдържанието и подробностите за плановете за възстановяване и преструктуриране, предвидени в членове 5 - 12;
б)
датата, до която се изготвят първите планове за възстановяване и преструктуриране, както и честотата на актуализиране на плановете за възстановяване и преструктуриране, която може да бъде по-ниска от предвидената в член 5, параграф 2, член 7, параграф 5, член 10, параграф 6 и член 13, параграф 3;
в)
съдържанието и подробности за информацията, която се изисква от институциите съгласно член 5, параграф 5, член 11, параграф 1 и член 12, параграф 2, както и раздели А и Б от приложението;
г)
степента на подробност на оценката на възможността за преструктуриране, съгласно предвиденото в членове 15 и 16 и в раздел В от приложението.
2. Компетентните органи и когато е приложимо, органите за преструктуриране, извършват оценката, посочена в параграф 1, след провеждане, когато е целесъобразно, на консултация с националния макропруденциален орган.
3. Държавите членки гарантират, че когато се налагат облекчени задължения, компетентните органи и когато е приложимо - органите за преструктуриране, могат по всяко време да наложат пълни, необлекчени задължения.
4. Държавите членки гарантират, че налагането на облекчени задължения само по себе си не засяга правомощията на компетентния орган и когато е приложимо - на органа за преструктуриране, да предприема мярка за предотвратяване на кризи или мярка за управление на кризи.
5. До 3 юли 2015 г. ЕБО издава насоки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 за конкретизиране на критериите, посочени в параграф 1, приложими за предвидената в същия параграф оценка на въздействието, което неизпълнението на задълженията от страна на дадена институция може да окаже върху финансовите пазари, върху други институции и върху условията за финансиране.
6. Като взема предвид, когато е целесъобразно, опита, придобит при прилагането на насоките, посочени в параграф 5, ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които се конкретизират критериите, посочени в параграф 1, за оценка - в съответствие със същия параграф - на въздействието, което неизпълнението на задълженията от страна на дадена институция може да окаже върху финансовите пазари, върху други институции и върху условията за финансиране.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2017 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея, в съответствие с членове 10 - 14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
7. Компетентните органи и органите за преструктуриране информират ЕБО за начина, по който прилагат параграфи 1, 8, 9 и 10 по отношение на институциите в рамките на тяхната компетентност. До 31 декември 2017 г. ЕБО представя пред Европейския парламент, Съвета и Комисията доклад относно прилагането на параграфи 1, 8, 9 и 10. По-специално в този доклад се отбелязват всякакви различия в прилагането на параграфи 1, 8, 9 и 10 на национално равнище.
8. При спазване на параграфи 9 и 10 държавите членки гарантират, че компетентните органи и когато е приложимо, органите за преструктуриране, могат да отменят прилагането на:
а)
изискванията по раздели 2 и 3 от настоящата глава по отношение на институции, свързани с централен орган и изцяло или частично освободени от спазването на пруденциалните изисквания в националното право в съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
б)
изискванията по раздел 2 по отношение на институции, които членуват в институционална защитна схема.
9. При предоставянето на освобождаване по параграф 8 държавите членки
а)
прилагат на консолидирана основа изискванията, посочени в раздели 2 и 3 от настоящата глава, по отношение на централния орган и свързаните с него институции по смисъла на член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
б)
изискват от институционалната защитна схема да изпълнява изискванията на раздел 2 в сътрудничество с всички нейни членове, за които се прилага освобождаването.
За тази цел всяко използване в раздели 2 и 3 от настоящата глава на понятието „група“ включва централен орган и институциите, свързани с него по смисъла на член 10 от Регламент(ЕС) № 575/2013, както и техните дъщерни предприятия, и всяко използване на понятията „предприятия майки“ или „институции“, подлежащи на консолидиран надзор съгласно член 111 от Директива 2013/36/ЕС, включва централния орган.
10. Институциите, подлежащи на пряк надзор от страна на Европейската централна банка съгласно член 6, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 или съставляващи значителен дял от финансовата система на дадена държава членка, изготвят свои собствени планове за възстановяване в съответствие с раздел 2 от настоящата глава, като за тях се прилагат индивидуални планове за преструктуриране в съответствие с раздел 3.
За целите на настоящия параграф се счита, че операциите на дадена институция съставляват значителен дял от финансовата система на тази държава членка, ако е изпълнено някое от следните условия:
а)
общата стойност на нейните активи надхвърля 30 000 000 000 EUR; или
б)
съотношението на общите ѝ активи спрямо БВП на държавата членка на установяване надхвърля 20 %, освен ако общата стойност на нейните активи е под 5 000 000 000 EUR.
11. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, в които се установяват единни формуляри, таблици и определения за определянето и предаването на информация от компетентните органи и органите за преструктуриране към ЕБО за целите на параграф 7, като при това се спазва принципът на пропорционалност.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 3 юли 2015 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Раздел 2
Планиране на възстановяването
Член 5
Планове за възстановяване
1. Държавите членки гарантират, че всяка институция, която не е част от група, подлежаща на консолидиран надзор съгласно членове 111 и 112 от Директива 2013/36/ЕС, изготвя и поддържа план за възстановяване, в който се предвижда предприемането на мерки от страна на институцията за възстановяване на финансовото ѝ състояние след значително влошаване на финансовото ѝ положение. Плановете за възстановяване се считат за правила за управление по смисъла на член 74 от Директива 2013/36/ЕС.
2. Компетентните органи гарантират, че институциите актуализират своите планове за възстановяване най-малко веднъж годишно или след промяна в правната или организационната структура на институцията, нейната стопанска дейност или финансово положение, която може да окаже съществени последици върху плана за възстановяване или да наложи промяна в него. Компетентните органи могат да задължат институциите да актуализират плановете си за възстановяване по-често.
3. В плановете за възстановяване не се предвижда достъп или получаване на извънредна публична финансова подкрепа.
4. Когато е целесъобразно, в плановете за възстановяване се включва анализ на това как и кога дадена институция може да кандидатства - при посочените в плана условия - за използването на улеснения от централната банка и се определят активите, които се очаква да се приемат за обезпечение.
5. Без да се засяга член 4, държавите членки гарантират, че плановете за възстановяване съдържат информацията, посочена в раздел А от приложението. Държавите членки могат да изискват в плановете за възстановяване да се включи допълнителна информация.
Плановете за възстановяване включват също така мерки, които институцията би могла да предприеме, ако са изпълнени условията за ранна намеса съгласно член 27.
6. Държавите членки изискват плановете за възстановяване да включват подходящи условия и процедури, за да се създадат условия за навременно прилагане на действията по възстановяване, както и за широк спектър от варианти за възстановяване. Държавите членки изискват в плановете за възстановяване да се разглеждат различни сценарии на сериозни макроикономически и финансови сътресения от значение за конкретните условия на институцията, включително събития, обхващащи цялата система, и сътресения, свързани с отделни юридически лица и групи.
7. До 3 юли 2015 г. ЕБО, в тясно сътрудничество с Европейския съвет за системен риск (ЕССР), издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки, с които се конкретизират допълнително различните сценарии, които да се използват за целите на параграф 6 от настоящия член.
8. Държавите членки могат да предвидят, че компетентните органи имат правомощието да изискват от дадена институция да поддържа подробна документация за финансовите договори, по които тази институция е страна.
9. Ръководният орган на институцията по параграф 1 извършва оценка и одобрява плана за възстановяване, преди да го представи на компетентния орган.
10. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, в които, без да се засяга член 4, се конкретизира допълнително минималната информация, която да се съдържа в плана за възстановяване по параграф 5 от настоящия член.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10 - 14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 6
Оценяване на плановете за възстановяване
1. Държавите членки изискват от институциите, задължени да изготвят планове за възстановяване съгласно член 5, параграф 1 и член 7, параграф 1, да представят тези планове за възстановяване за преглед от компетентния орган. Държавите членки изискват институциите да докажат по убедителен за компетентния орган начин, че тези планове отговарят на критериите, посочени в параграф 2.
2. В рамките на шест месеца от представянето на всеки план и след консултация с компетентните органи на държавите членки, в които се намират значими клонове, доколкото това е от значение за съответния клон, компетентните органи правят преглед на този план и оценяват доколко той отговаря на изискванията, предвидени в член 5, както и на следните критерии:
а)
обоснована е вероятността с прилагането на предложените в плана мерки да се запази или възстанови жизнеспособността и финансовото състояние на институцията или на групата, като се вземат предвид подготвителните мерки, които институцията е предприела или планира да предприеме;
б)
обоснована е вероятността планът и конкретните варианти в рамките на плана да бъдат приложени бързо и ефективно в условията на финансови сътресения, като се избягват във възможно най-голяма степен значителни неблагоприятни последици за финансовата система, включително и при сценарии, които биха довели до прилагането на планове за възстановяване от други институции в рамките на същия период.
3. При оценяване на целесъобразността на плановете за възстановяване компетентният орган взема предвид съответствието на капиталовата структура и структурата на финансиране на институцията на степента на сложност на организационната структура и рисковия профил на институцията.
4. Компетентният орган предоставя плана за възстановяване на органа за преструктуриране. Органът за преструктуриране може да разгледа плана за възстановяване, за да набележи евентуални действия в него, които могат да окажат неблагоприятно въздействие върху възможността за преструктуриране на институцията, и да отправи препоръки по тези въпроси до компетентния орган.
5. Когато компетентният орган прецени, че планът за възстановяване има съществени слабости или са налице съществени пречки за прилагането му, той уведомява институцията или предприятието майка на групата за своята оценка и изисква от нея да представи в рамките на два месеца - срок, който с разрешение от органа може да бъде удължен с още един месец - преразгледан план, от който става ясно как се отстранени тези слабости или пречки.
Преди да изиска от институция да представи повторно план за възстановяване, компетентният орган дава възможност на институцията да изрази своето становище относно това изискване.
Когато компетентният орган счита, че слабостите и пречките не са били отстранени по подходящ начин в преразгледания план за възстановяване, той може да укаже на институцията да внесе конкретни промени в плана.
6. Ако институцията не представи преразгледан план за възстановяване или ако компетентният орган прецени, че в преразгледания план за възстановяване не са отстранени по подходящ начин забелязаните при първоначалната оценка слабости или потенциални пречки, и ако не е възможно те да бъдат отстранени по подходящ начин чрез указание за конкретни промени в плана, компетентният орган изисква от институцията в рамките на разумен срок да набележи промени, които би могла да внесе в своята дейност, така че да отстрани слабостите в плана за възстановяване или пречките за прилагането му.
Ако институцията не успее да набележи такива промени в рамките на срока, определен от компетентния орган, или ако компетентният орган прецени, че предложените от институцията действия няма да отстранят по подходящ начин слабостите или пречките, той може да укаже на институцията да предприеме всички мерки, които счете за необходими и пропорционални, като отчита сериозността на слабостите и пречките и въздействието на мерките върху дейността на институцията.
Без да се засяга член 104 от Директива 2013/36/ЕС, компетентният орган може да укаже на институцията да:
а)
намали своя рисков профил, включително ликвидния риск;
б)
позволи прилагането на своевременни мерки за рекапитализация;
в)
преразгледа своята стратегия и структура;
г)
промени стратегията за финансиране, така че да се подобри устойчивостта на основните стопански дейности и критичните функции;
д)
промени своята управленска структура.
Посоченият в настоящия параграф списък от мерки не възпрепятства държавите членки да оправомощят компетентните органи да предприемат допълнителни мерки съгласно националното право.
7. Когато компетентният орган изиска от дадена институция да предприеме мерки съгласно параграф 6, неговото решение относно мерките трябва да е мотивирано и пропорционално.
Решението се съобщава писмено на институцията и подлежи на обжалване.
8. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, в които се конкретизират минималните критерии, които компетентният орган трябва да разгледа за целите на оценката по параграф 2 от настоящия член и по член 8, параграф 1.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10 -14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 7
Планове за възстановяване на групата
1. Държавите членки гарантират, че предприятията майки от Съюза изготвят и представят на консолидиращия надзорник план за възстановяване на групата. Плановете за възстановяване на групата се състоят от план за възстановяване на групата под ръководството на предприятието майка от Съюза като цяло. В плана за възстановяване на групата се набелязват мерки, които може да е необходимо да бъдат приложени на нивото на предприятието майка от Съюза и на всяко отделно дъщерно предприятие.
2. В съответствие с член 8 компетентните органи може да изискват от дъщерните предприятия да изготвят и представят планове за възстановяване на индивидуална основа.
3. При условие че са въведени изискванията за поверителност, предвидени в настоящата директива, консолидиращият надзорник препраща плановете за възстановяване на групата на:
а)
съответните компетентни органи, посочени в членове 115 и 116 от Директива 2013/36/ЕС;
б)
компетентните органи на държавите членки, в които се намират значими клонове, доколкото това е от значение за съответния клон;
в)
органът за преструктуриране на ниво група; както и
г)
органите за преструктуриране на дъщерните предприятия.
4. Планът за възстановяване на групата има за цел стабилизиране на цялата група или на всяка институция от групата, когато те са подложени на сътресения, така че да се преодолеят или отстранят причините за нестабилността и да се възстанови финансовото състояние на групата или на въпросната институция, като същевременно се отчита финансовото състояние на други субекти от групата.
Планът за възстановяване на групата включва мерки, които осигуряват координация и последователност на мерките, предприемани на нивото на предприятието майка от Съюза, на нивото на дружествата по член 1, параграф 1, букви в) и г), както и на мерките, които се предприемат на нивото на дъщерните предприятия и, когато е приложимо, в съответствие с Директива 2013/36/ЕС - на нивото на значими клонове.
5. Планът за възстановяване на групата, както и всеки план, изготвен за отделно дъщерно предприятие включва посочените в член 5 елементи. Когато е приложимо, тези планове включват мерки за финансова подкрепа в рамките на групата, приети съгласно споразумение за вътрешногрупова финансова подкрепа, сключено в съответствие с глава III.
6. Плановете за възстановяване на групата включват редица варианти за възстановяване, в които се предвиждат действия, които да бъдат предприети при различните сценарии, предвидени в член 5, параграф 6.
В плана за възстановяване на групата за всеки от сценариите се посочва дали са налице пречки пред прилагането на мерките за възстановяване в рамките на групата, включително на нивото на отделните субекти, обхванати от плана, и дали има съществени практически или правни пречки пред бързото прехвърляне на собствен капитал или изплащането на задължения или активи в рамките на групата.
7. Ръководният орган на субекта, който изготвя плана за възстановяване на групата в съответствие с параграф 1, извършва оценка и одобрява плана за възстановяване преди представянето му на консолидиращия надзорник.
Член 8
Оценяване на плановете за възстановяване на групата
1. Консолидиращият надзорник заедно с компетентните органи на дъщерните предприятия, след консултация с компетентните органи, посочени в член 116 от Директива 2013/36/ЕС, и с компетентните органи на значимите клонове, доколкото това е от значение за значимия клон, разглежда плана за възстановяване на групата и преценява до каква степен той отговоря на изискванията и критериите, предвидени в членове 6 и 7. Оценката се извършва в съответствие с процедурата по член 6 и с настоящия член и при нея се отчита потенциалното въздействие на мерките за възстановяване върху финансовата стабилност във всички държави членки, в които групата извършва дейност.
2. Консолидиращият надзорник и компетентните органи на дъщерните предприятия полагат усилия да постигнат съвместно решение относно:
а)
прегледа и оценката на плана за възстановяване на групата;
б)
необходимостта от изготвяне на план за възстановяване на индивидуална основа за институции, които са част от групата; както и
в)
приложението на мерките, посочени в член 6, параграфи 5 и 6.
Страните полагат усилия да постигнат съвместно решение в срок от четири месеца от датата на предаване на плана за възстановяване на групата от консолидиращия надзорник в съответствие с член 7, параграф 3.
В съответствие с член 31, буква в) от Регламент (ЕС) № 1093/2010 ЕБО може по искане на компетентен орган да съдейства на компетентните органи за постигането на съвместно решение.
3. Ако в рамките на четири месеца от датата на предаване на плана за възстановяване не е постигнато съвместно решение на компетентните органи относно прегледа и оценката на този план или на всякакви мерки, които предприятието майка от Съюза трябва да предприеме в съответствие с член 6, параграфи 5 и 6, консолидиращият надзорник взема самостоятелно решение във връзка с тези въпроси. Консолидиращият надзорник взема своето решение, след като е взел предвид мненията и резервите на другите компетентни органи, изразени през четиримесечния срок. Консолидиращият надзорник съобщава решението на предприятието майка от Съюза и на другите компетентни органи.
Ако до изтичането на четиримесечния срок някой от посочените в параграф 2 компетентни органи е отнесъл въпрос, посочен в параграф 7, до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, консолидиращият надзорник отлага вземането на решение и изчаква решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в рамките на един месец. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО. Ако ЕБО не вземе решение в рамките на един месец, се прилага решението на консолидиращия надзорник.
4. При липса на съвместно решение на компетентните органи в рамките на четири месеца от датата на предаване относно:
а)
необходимостта от изготвяне на план за възстановяване на индивидуална основа за институциите в рамките на неговата компетентност, или
б)
прилагането на ниво дъщерно предприятие на мерките, посочени в член 6, параграфи 5 и 6,
всеки компетентен орган взема самостоятелно решение по този въпрос.
Ако до изтичането на четиримесечния срок някой от съответните компетентни органи е отнесъл въпрос, посочен в параграф 7, до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, компетентният орган на дъщерното предприятие отлага вземането на решение и изчаква решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в рамките на един месец. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО. Ако ЕБО не вземе решение в рамките на един месец, се прилага решението на компетентния орган, отговарящ за дъщерното предприятие на индивидуално ниво.
5. Останалите компетентни органи, които нямат разногласия по параграф 4, могат да постигнат съвместно решение относно план за възстановяване на групата, който включва субекти от групата в рамките на тяхната компетентност.
6. Съвместното решение по параграф 2 или 5 и решенията, взети от компетентните органи при липса на съвместно решение по параграфи 3 и 4, се признават за окончателни и се прилагат от компетентните органи в съответните държави членки.
7. При искане от компетентен орган в съответствие с параграф 3 или 4 ЕБО може само да съдейства на компетентните органи за постигането на съгласие в съответствие с член 19, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 във връзка с оценката на плановете за възстановяване и прилагането на мерките по член 6, параграф 6, букви а), б) и г).
Член 9
Показатели, свързани с плана за възстановяване
1. За целите на членове 5 - 8 компетентните органи изискват всеки план за възстановяване да включва установена от институцията рамка от показатели за определяне на етапите, на които могат да бъдат предприети подходящите действия, посочени в плана. Тези показатели се съгласуват с компетентните органи при извършването на оценката на плановете за възстановяване в съответствие с членове 6 и 8. Показателите могат да имат качествен или количествен характер, свързан с финансовото състояние на институцията, и трябва да могат да бъдат лесно наблюдавани. Компетентните органи гарантират, че институциите въвеждат подходящи механизми за редовното наблюдение на показателите.
Независимо от първа алинея институцията може:
а)
да предприеме действие съгласно своя план за възстановяване, когато съответният показател не е изпълнен, но ръководният орган на институцията счита това за целесъобразно с оглед на обстоятелствата; или
б)
да се въздържи от предприемането на такова действие, когато ръководният орган на институцията не го счита за целесъобразно с оглед на обстоятелствата.
Решението за предприемане на действие, посочено в плана за възстановяване, или решението за въздържане от предприемането на такова действие незабавно се съобщава на компетентния орган.
2. До 3 юли 2015 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС)№ 1093/2010 насоки, в които се определя минималният списък на качествените и количествените показатели, посочени в параграф 1.
Раздел 3
Планиране на режима на преструктуриране
Член 10
Планове за преструктуриране
1. Органът за преструктуриране, след консултация с компетентния орган и след консултация с органите за преструктуриране на юрисдикциите, на чиято територия се намират значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон, изготвя план за преструктуриране за всяка институция, която не е част от група, подлежаща на консолидиран надзор съгласно членове 111 и 112 от Директива 2013/36/ЕС. Планът за преструктуриране предвижда действия по преструктуриране, които органът за преструктуриране може да предприеме, когато институцията отговаря на условията за преструктуриране. Информацията, посочена в параграф 7, буква а) се разкрива пред съответната институция.
2. Когато изготвя плана за преструктуриране, органът за преструктуриране набелязва всички съществени пречки пред възможността за преструктуриране и когато е необходимо и пропорционално - очертава съответните действия за преодоляване на тези пречки съгласно глава II от настоящия дял.
3. В плана за преструктуриране се вземат предвид съответните сценарии, включително такива, при които неизпълнението на задълженията може да бъде изолирано или напротив - може да се наблюдава по време на по-мащабна финансова нестабилност или събития, засягащи цялата система. В плана за преструктуриране не се допуска нито едно от следните:
а)
извънредна публична финансова подкрепа, освен използването на средства от механизмите за финансиране, създадени в съответствие с член 100;
б)
извънредно ликвидно улеснение от централната банка; или
в)
ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент.
4. В плановете за преструктуриране се включва анализ на това как и кога дадена институция може да кандидатства - при посочените в плана условия - за използването на улеснения от централната банка и се определят активите, които се очаква да се приемат за обезпечение.
5. Органите за преструктуриране могат да изискват институциите да им съдействат при изготвянето и актуализирането на плановете.
6. Плановете за преструктуриране се подлагат на преглед и, когато е целесъобразно, се актуализират най-малко веднъж годишно и след всяка съществена промяна в правната или организационната структура, дейността или финансовото състояние на институцията, която може да окаже съществени последици върху ефективността на плана или да наложи по друг начин неговото преразглеждане.
За целите на преразглеждането или актуализирането на плановете за преструктуриране по първа алинея институциите и компетентните органи незабавно информират органите за преструктуриране за всяка промяна, която налага това преразглеждане или актуализиране.
7. Без да се засяга член 4, в плана за преструктуриране се очертават различни варианти за прилагане към институцията на посочените в дял IV инструменти и правомощия за преструктуриране. Той включва, доколкото е целесъобразно и възможно, количествено определени:
а)
обобщение на ключови елементи от плана;
б)
обобщение на съществените промени, настъпили в институцията от последното предоставяне на информация във връзка с преструктурирането;
в)
примери за това как критичните функции и основните стопански дейности могат да бъдат правно и икономически обособени, доколкото е необходимо, от другите функции, така че да се осигури непрекъснатост при неизпълнение на задълженията от страна на институцията;
г)
оценка на графика за изпълнение на всеки съществен аспект от плана;
д)
подробно описание на оценката на възможността за преструктуриране, извършена в съответствие с параграф 2 от настоящия член и с член 15;
е)
описание на всички мерки, изисквани съгласно член 17, за преодоляване или отстраняване на пречките пред възможността за преструктуриране, набелязани в резултат на извършената съгласно член 15 оценка;
ж)
описание на процесите за определяне на стойността и възможността за пазарна реализация на критични функции, основни стопански дейности и активи на институцията;
з)
подробно описание на мерките, чрез които се гарантира, че изискваната съгласно член 11 информация е актуална и по всяко време е на разположение на органите за преструктуриране;
и)
разяснение от органа за преструктуриране относно това как вариантите за преструктуриране биха могли да бъдат финансирани, без да се допуска нито едно от следните;
i)
извънредна публична финансова подкрепа, освен използването на средства от механизмите за финансиране, създадени в съответствие с член 100;
ii)
извънредно ликвидно улеснение от централната банка; или
iii)
ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент;
й)
подробно описание на различни стратегии за преструктуриране, които могат да се приложат в зависимост от различните възможни сценарии и приложимите срокове;
к)
описание на важни взаимозависимости;
л)
описание на вариантите за запазване на достъпа до плащания и услуги по клиринг и друга инфраструктура, както и оценка на възможността за прехвърляне на позиции на клиенти;
м)
анализ на въздействието на плана върху служителите на институцията, включително оценка на всички свързани разходи, както и описание на предвидените процедури за консултация с персонала по време на процеса на преструктуриране, като се отчитат националните системи за диалог със социалните партньори, когато е приложимо;
н)
план за връзки с медиите и обществеността;
о)
минималното изискване за собствен капитал и за приемливи задължения съгласно член 45, параграф 1 и краен срок за достигане на това ниво, когато е приложимо;
п)
когато е приложимо, минималното изискване за собствен капитал и финансови инструменти за договорно споделяне на загуби съгласно член 45, параграф 1 и краен срок за достигане на това ниво, когато е приложимо;
р)
описание на най-важните операции и системи за поддържане на непрекъснатото функциониране на оперативните процеси на институцията;
с)
когато е приложимо, становища на институцията във връзка с плана за преструктуриране.
8. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощието да изискват от дадена институция и дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) да поддържат подробна документация за финансовите договори, по които са страна. Органът за преструктуриране може да определи краен срок, в който институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) трябва да са в състояние да представят тази документация. Същият краен срок се прилага спрямо всички институции и дружества по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) в рамките на неговата компетентност. Органът за преструктуриране може да реши да определи различен краен срок за различните видове финансови договори, посочени в член 2, точка 100. Настоящият параграф не засяга правомощието за събиране на информация на компетентния орган.
9. След консултации с ЕССР ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, определящи допълнително съдържанието на плана за преструктуриране.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10 - 14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 11
Информация за целите на плановете за преструктуриране и сътрудничество от страна на институциите
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощието да изискат от институциите:
а)
да им сътрудничат доколкото е необходимо в процеса на изготвяне на плановете за преструктуриране;
б)
да им предоставят пряко или чрез компетентния орган цялата необходима информация за изготвяне и прилагане на плановете за преструктуриране.
По-специално органите за преструктуриране трябва да разполагат с правомощието да изискват, наред с друга информация, информацията и анализите, посочени в раздел Б от приложението.
2. Компетентните органи в съответните държави членки си сътрудничат с органите за преструктуриране с цел да проверят дали част или цялата информация по параграф 1 е вече налична. Ако информацията е налична, компетентните органи я предоставят на органите за преструктуриране.
3. ЕБО разработва проекти за технически стандарти за изпълнение за конкретизиране на процедури и минимален набор от стандартни формуляри и таблици за предоставянето на информация съгласно настоящия член.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 3 юли 2015 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 12
Планове за преструктуриране на групата
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране на ниво група, заедно с органите по преструктуриране на дъщерните предприятия и след консултация с органите за преструктуриране на значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон, изготвят планове за преструктуриране на групата. Плановете за преструктуриране на групата включват план за преструктуриране на групата под ръководството на предприятието майка от Съюза като цяло чрез преструктуриране на ниво предприятие майка от Съюза или чрез разделяне и преструктуриране на дъщерните предприятия. В плана за преструктуриране на групата се набелязват мерки за преструктуриране на:
а)
предприятието майка от Съюза;
б)
дъщерните предприятия, които са част от групата и които се намират в Съюза;
в)
дружествата по член 1, параграф 1, букви в) и г); както и
г)
при спазване на дял VI - дъщерните предприятия, които са част от групата и които се намират извън Съюза.
2. Планът за преструктуриране на групата се изготвя въз основа на информацията, представена съгласно член 11.
3. В плана за преструктуриране на групата:
а)
се посочват действията по преструктуриране, които да бъдат предприети във връзка със субекти от групата както посредством действия по преструктуриране по отношение на субектите по член 1, параграф 1, букви б), в) и г), предприятието майка и дъщерните институции, така и посредством координирани действия по преструктуриране по отношение на дъщерните институции, при сценариите, предвидени в член 10, параграф 3;
б)
се разглежда въпросът доколко инструментите за преструктуриране и правомощията за преструктуриране могат да се прилагат и упражняват по координиран начин по отношение на субектите от групата, установени в Съюза, включително и мерки за улесняване на придобиването от трето лице на групата като цяло или на отделни стопански дейности или дейности, които се извършват от редица субекти от групата, или определени субекти от групата, и се набелязват възможните пречки пред координираното преструктуриране;
в)
когато групата включва субекти, учредени в трети държави, се определят подходящите мерки за сътрудничество и координация със съответните органи в тези трети държави и последствията за преструктурирането в рамките на Съюза;
г)
се набелязват мерките, включително и правното и икономическо обособяване на определени функции или стопански дейности, които са необходими за улесняване на преструктурирането на групата, когато са изпълнени условията за преструктуриране;
д)
се посочват допълнителни действия, които не са посочени в настоящата директива и които органът за преструктуриране на ниво група възнамерява да предприеме за преструктуриране на групата;
е)
се набелязват възможностите за финансиране на действията по преструктуриране на групата и - когато ще бъде необходим механизъм за финансиране - се посочват принципите за поделяне на отговорността за това финансиране между източници на финансиране в различни държави членки. В плана не се допуска нито едно от следните:
i)
извънредна публична финансова подкрепа, освен използването на средства от механизмите за финансиране, създадени в съответствие с член 100;
ii)
извънредно ликвидно улеснение от централната банка; или
iii)
ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент.
Тези принципи се определят въз основа на справедливи и балансирани критерии, и по-специално са съобразени с член 107, параграф 5 и въздействието върху финансовата стабилност във всички съответни държави членки.
4. Оценката на възможността за преструктуриране на групата съгласно член 16 се извършва едновременно с изготвянето и актуализирането на плана за преструктуриране на групата в съответствие с настоящия член. В плана за преструктуриране на групата се включва подробно описание на оценката на възможността за преструктуриране, извършена в съответствие с член 16.
5. Планът за преструктуриране на групата не трябва да има непропорционално въздействие върху която и да е държава членка.
6. След консултация с ЕССР ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, определящи съдържанието на плановете за преструктуриране, като взема предвид разнообразието от стопански модели на групи на вътрешния пазар.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти, в съответствие с членове 10 - 14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 13
Изискване и процедура за плановете за преструктуриране на група
1. Предприятията майки от Съюза представят на органа за преструктуриране на ниво група информацията, която може да се изисква в съответствие с член 11. Тази информация се отнася за предприятието майка от Съюза и, доколкото е необходимо -за всеки субект от групата, включително дружествата по член 1, параграф 1, букви в) и г).
При условие че са въведени изисквания за поверителност съгласно предвиденото в настоящата директива, органът за преструктуриране на групата препраща получената в съответствие с настоящия параграф информация на:
а)
ЕБО;
б)
органите за преструктуриране на дъщерните предприятия;
в)
органите за преструктуриране на държави, в чиято юрисдикция се намират значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон;
г)
съответните компетентни органи, посочени в членове 115 и 116 от Директива 2013/36/ЕС; и
д)
органите за преструктуриране на държавите членки, в които са установени дружествата по член 1, параграф 1, букви в) и г).
Информацията, предоставяна от органа за преструктуриране на ниво група на органите за преструктуриране и на компетентните органи на дъщерните предприятия, на органите за преструктуриране на държавата, в чиято юрисдикция се намират значими клонове, и на съответните компетентни органи по членове 115 и 116 от Директива 2013/36/ЕС, трябва да включва най-малко цялата информация, която се отнася до дъщерното предприятие или значимия клон. Предоставяната на ЕБО информация включва цялата информация, която се отнася до ролята на ЕБО във връзка с плановете за преструктуриране на групата. В случай че има информация, свързана с дъщерни предприятия в трети държави, органът за преструктуриране на ниво група не е длъжен да предава информацията без съгласието на надзорния орган или органа за преструктуриране на съответната трета държава.
2. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране на ниво група, като действат съвместно с органите за преструктуриране, посочени в параграф 1, втора алинея от настоящия член, в колегиите за преструктуриране и след консултация със съответните компетентни органи, включително компетентните органи на държавите членки, в които се намират значими клонове, изготвят и поддържат планове за преструктуриране на групата. При изготвянето и поддържането на планове за преструктуриране на групата органите за преструктуриране на ниво група могат, по своя преценка и при спазване на изискванията за поверителност, посочени в член 98 от настоящата директива, да включат органи за преструктуриране на трета държава, в чиято юрисдикция групата е установила дъщерни предприятия или финансови холдинги, или значими клонове, както е посочено в член 51 от Директива 2013/36/ЕС.
3. Държавите членки гарантират, че плановете за преструктуриране на групата се подлагат на преглед и, когато е целесъобразно, се актуализират най-малко веднъж годишно и след всяка промяна в правната или организационната структура, в дейността или във финансовото състояние на групата, включително на всеки субект от групата, която може да окаже съществени последици върху плана или да наложи промяна в него.
4. Планът за преструктуриране за групата се приема под формата на съвместно решение на органа за преструктуриране на ниво група и на органите за преструктуриране на дъщерните предприятия.
Тези органи за преструктуриране вземат съвместно решение в рамките на четири месеца от датата, на която органът за преструктуриране на ниво група е предал информацията по параграф 1, втора алинея.
В съответствие с член 31, буква в) от Регламент (ЕС) № 1093/2010 по искане на орган за преструктуриране ЕБО може да съдейства на органите за преструктуриране за постигането на съвместно решение.
5. При липса на съвместно решение на органите за преструктуриране в рамките на четири месеца органът за преструктуриране на ниво група взема самостоятелно решение относно плана за преструктуриране на групата. Решението е надлежно мотивирано и в него се вземат предвид мненията и резервите на други органи за преструктуриране. Решението се предава на предприятието майка от Съюза от органа за преструктуриране на ниво група.
При спазване на параграф 9 от настоящия член, ако до изтичането на четиримесечния срок някой орган за преструктуриране е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, органът за преструктуриране на ниво група отлага вземането на решение и изчаква решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в рамките на един месец. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася към ЕБО. Ако в рамките на един месец ЕБО не вземе решение, се прилага решението на органа за преструктуриране на ниво група.
6. При липса на съвместно решение на органите за преструктуриране в рамките на четири месеца всеки орган за преструктуриране, отговарящ за дъщерно предприятие, взема самостоятелно решение и изготвя и поддържа план за преструктуриране на субектите в рамките на неговата компетентност. Всяко индивидуално решение е надлежно мотивирано, като в него се излагат основанията за несъгласие с предложения план за преструктуриране на групата и се вземат предвид мненията и резервите на другите компетентни органи и органи за преструктуриране. Всеки орган за преструктуриране съобщава своето решение на останалите членове на колегията за преструктуриране.
При спазване на параграф 9 от настоящия член, ако до изтичането на четиримесечния срок някой орган за преструктуриране е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, съответният орган за преструктуриране отлага вземането на решение и изчаква решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в рамките на един месец. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася към ЕБО. Ако ЕБО не вземе решение в рамките на един месец, се прилага решението на органа за преструктуриране на дъщерното предприятие.
7. Останалите органи за преструктуриране, които нямат разногласия по параграф 6, могат да постигнат съвместно решение относно план за преструктуриране на групата, който обхваща субектите от групата в рамките на тяхната компетентност.
8. Съвместните решения по параграфи 4 и 7 и решенията, взети от органите за преструктуриране при липса на съвместно решение по параграфи 5 и 6, се признават за окончателни и се прилагат от останалите съответни органи за преструктуриране.
9. В съответствие с параграфи 5 и 6 от настоящия член при поискване от орган за преструктуриране ЕБО може да съдейства на органите за преструктуриране за постигането на съгласие в съответствие с член 19, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, освен ако някой от съответните органи за преструктуриране не прецени, че въпросът, по който има разногласия, може да засегне по някакъв начин фискалните отговорности на неговата държава членка.
10. Когато съвместните решения се вземат в съответствие с параграфи 4 и 7 и когато органът за преструктуриране прецени в съответствие с параграф 9, че въпросът, по който има разногласия, засяга фискалните отговорности на неговата държава членка, органът за преструктуриране на ниво група започва повторна оценка на плана за преструктуриране на групата, включително на минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения.
Член 14
Предаване на компетентните органи на планове за преструктуриране
1. Органът за преструктуриране предава плановете за преструктуриране, както и внесените в тях промени, на съответните компетентни органи.
2. Органът за преструктуриране на ниво група предава плановете за преструктуриране, както и внесените в тях промени, на съответните компетентни органи.
ГЛАВА II
Възможност за преструктуриране
Член 15
Оценяване на възможността за преструктуриране на институции
1. Държавите членки гарантират, че органът по преструктуриране, след консултация с компетентния орган и с органите за преструктуриране в държави, в чиято юрисдикция се намират значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон, оценява до каква степен дадена институция, която не е част от група, може да бъде преструктурирана, без да се използва нито едно от следните:
а)
извънредна публична финансова подкрепа, освен използването на средства от механизмите за финансиране, създадени в съответствие с член 100;
б)
извънредно ликвидно улеснение от централната банка;
в)
ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент.
Приема се, че дадена институция може да бъде преструктурирана, ако за органа за преструктуриране е осъществимо и вероятно да може да прекрати дейността ѝ чрез обичайно производство по несъстоятелност или да я преструктурира, като използва различните инструменти за преструктуриране и правомощия за преструктуриране по отношение на институцията, като се избягват във възможно най-голяма степен всякакви значителни неблагоприятни последици за финансовите системи, включително при по-мащабна финансова нестабилност или събития, засягащи цялата система, в държавата членка, в която е установена институцията, в други държави членки или в Съюза, и по такъв начин, че да се осигури непрекъснатост на критичните функции на институцията. Органите за преструктуриране своевременно уведомяват ЕБО винаги когато считат, че дадена институция не може да бъде преструктурирана.
2. За целите на посочената в параграф 1 оценка на възможността за преструктуриране органът за преструктуриране разглежда най-малко въпросите, посочени в раздел В от приложението.
3. Оценката на възможността за преструктуриране съгласно настоящия член се извършва от органа за преструктуриране едновременно с изготвянето и актуализирането на плана за преструктуриране в съответствие с член 10 и служи за тези цели.
4. След консултация с ЕССР ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, в които конкретизира въпросите и критериите за предвидената в параграф 2 от настоящия член и в член 16 оценка на възможността за преструктуриране на институциите или групите.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея проекти на регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10 - 14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 16
Оценяване на възможността за преструктуриране на групи
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране на ниво група, съвместно с органите за преструктуриране на дъщерните предприятия, след консултация с консолидиращия надзорник и компетентните органи на тези дъщерни предприятия, и органите за преструктуриране в държави, в чиято юрисдикция се намират значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон, оценяват до каква степен групите могат да бъдат преструктурирани, без да се използва нито едно от следните:
а)
извънредна публична финансова подкрепа, освен използването на средства от механизмите за финансиране, създадени в съответствие с член 100;
б)
извънредно ликвидно улеснение от централната банка;
в)
ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент.
Приема се, че дадена група може да бъде преструктурирана, ако за органите за преструктуриране е осъществимо и вероятно да могат да прекратят дейността на субектите от групата чрез обичайно производство по несъстоятелност или да ги преструктурират чрез прилагане на инструменти за преструктуриране и правомощия за преструктуриране по отношение на субектите от групата, като се избягват във възможно най-голяма степен значителни неблагоприятни последици за финансовите системи, включително при по-мащабна финансова нестабилност или събития, засягащи цялата система, в държавите членки, в които са установени субекти от групата, в други държави членки или в Съюза и с цел да се осигури непрекъснатост на критичните функции на субектите от групата, поради факта че те могат да бъдат лесно и своевременно обособени или с други средства. Органите за преструктуриране на ниво група своевременно уведомяват ЕБО винаги когато считат, че дадена група не може да бъде преструктурирана.
Оценката на възможността за преструктуриране на групата се взема предвид от колегиите за преструктуриране по член 88.
2. За целите на оценката на възможността за преструктуриране на групата органите за преструктуриране разглеждат най-малко въпросите, посочени в раздел В от приложението.
3. Оценката на възможността за преструктуриране на групата съгласно настоящия член се извършва едновременно с изготвянето и актуализирането на плановете за преструктуриране на групата в съответствие с член 12 и служи за тези цели. Оценката се извършва съгласно процедурата за вземане на решения, предвидена в член 13.
Член 17
Правомощия за преодоляване или отстраняване на пречките пред възможността за преструктуриране
1. Държавите членки гарантират, че ако вследствие на извършената в съответствие с членове 15 и 16 оценка на възможността за преструктуриране на дадена институция и след консултация с компетентния орган органът за преструктуриране констатира, че има съществени пречки пред възможността за преструктуриране на тази институция, той съобщава констатацията си писмено на съответната институция, на компетентния орган и на органите за преструктуриране на държавите, в чиято юрисдикция се намират значими клонове.
2. Вследствие на уведомлението, посочено в параграф 1 от настоящия член, се спира прилагането на изискването към органите за преструктуриране да изготвят планове за преструктуриране, както и към съответните органи за преструктуриране да постигнат съвместно решение относно плановете за преструктуриране на групата съгласно член 10, параграф 1 и съответно член 13, параграф 4, докато органът за преструктуриране одобри мерките за отстраняване на съществените пречки пред възможността за преструктуриране в съответствие с параграф 3 от настоящия член или вземе решение по тях в съответствие с параграф 4 от настоящия член.
3. В рамките на четири месеца от датата на получаване на уведомлението по параграф 1 институцията предлага на органа за преструктуриране възможни мерки за преодоляване или отстраняване на посочените в уведомлението съществени пречки. Органът за преструктуриране, след консултация с компетентния орган, преценява дали тези мерки са подходящи за ефективно преодоляване или отстраняване на въпросните съществени пречки.
4. Когато органът за преструктуриране прецени, че предложените от дадена институция мерки съгласно параграф 3 не намаляват или не отстраняват ефективно въпросните пречки, той изисква от институцията, пряко или непряко - чрез компетентния орган, да предприеме алтернативни мерки, с които може да се постигне тази цел, и писмено уведомява за тези мерки институцията, която в срок от един месец предлага план за спазването им.
При набелязването на алтернативни мерки органът за преструктуриране трябва да докаже, че с предложените от институцията мерки не би било възможно да бъдат отстранени пречките пред възможността за преструктуриране и че предложените алтернативни мерки са пропорционални за отстраняването им. Органът за преструктуриране взема също така предвид заплахата, която тези пречки пред възможността за преструктуриране представляват за финансовата стабилност, както и последиците на мерките за стопанската дейност на институцията, нейната стабилност и способността ѝ да допринася за икономиката.
5. За целите на параграф 4 органите за преструктуриране разполагат с правомощия да предприемат всяка една от следните мерки:
а)
да изискат от институцията да преразгледа всички споразумения за вътрешногрупово финансиране или да разгледа липсата на такива, или да изготви споразумения за предоставяне на услуги, в рамките на групата или с трети лица, които да осигурят предоставянето на критични функции;
б)
да изискат от институцията да ограничи максималната си индивидуална и обща експозиция;
в)
да наложат конкретни или редовни допълнителни изисквания за информация от значение за целите на преструктурирането;
г)
да изискат от институцията да се освободи от определени активи;
д)
да изискат от институцията да ограничи или прекрати определени съществуващи или планирани дейности;
е)
да ограничат или предотвратят развиването на нови или съществуващи стопански дейности или продажбата на нови или съществуващи продукти;
ж)
да изискат промени в правните или оперативните структури на институцията или на всеки субект от групата, който се намира пряко или непряко под неин контрол, с цел да се намали сложността, така че да се осигури правното и оперативно обособяване на критичните функции от другите функции чрез прилагането на инструменти за преструктуриране;
з)
да изискат от институция или предприятие майка да създаде финансов холдинг майка в държава членка или финансов холдинг майка от Съюза;
и)
да изискат от институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) да емитират приемливи задължения в изпълнение на изискванията по член 45;
й)
да изискат от институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) да предприемат други стъпки, за да изпълнят минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения съгласно член 45, като включително по-специално се опитат да предоговорят всички приемливи задължения, инструменти на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред, които са емитирали, за да се гарантира, че всяко решение на органа за преструктуриране за обезценяване или преобразуване на тези задължения или инструменти ще бъде изпълнено съгласно правото на юрисдикцията, което урежда това задължение или инструмент; както и
к)
когато институцията е дъщерно предприятие на холдинг със смесена дейност, да изиска от холдинга със смесена дейност да учреди отделен финансов холдинг, който да контролира институцията, ако това е необходимо, с цел улесняване на преструктурирането на институцията и избягване на прилагането на инструментите и правомощията за преструктуриране, посочени в дял IV, които са с неблагоприятни последици за нефинансовата част от групата.
6. Решението, взето съгласно параграфи 1 или 4, трябва да отговаря на следните изисквания:
а)
да съдържа основанията за въпросната оценка или констатация;
б)
да посочва как оценката или констатацията отговаря на изискването за пропорционално прилагане, предвидено в параграф 4; както и
в)
да подлежи на обжалване.
7. Преди да набележи дадена мярка по параграф 4, органът за преструктуриране, след консултация с компетентния орган и, когато е приложимо - с определения национален макропруденциален орган, надлежно взема предвид потенциалните последици от тези мерки за конкретната институция, за вътрешния пазар на финансови услуги, за финансовата стабилност в други държави членки и Съюза като цяло.
8. До 3 юли 2015 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС)№ 1093/2010 насоки, с които се конкретизират допълнително мерките, предвидени в параграф 5, и обстоятелствата, при които може да бъде приложена всяка една от тях.
Член 18
Правомощия за преодоляване или отстраняване на пречките пред възможността за преструктуриране: третиране на групата
1. Органът за преструктуриране на ниво група заедно с органите за преструктуриране на дъщерни предприятия, след консултация с надзорната колегия и органите за преструктуриране на държавите, в чиято юрисдикция се намират значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон, разглеждат изискваната съгласно член 16 оценка в рамките на колегията за преструктуриране и полагат всички възможни усилия, за да постигнат съвместно решение за прилагането на мерките, набелязани съгласно член 17, параграф 4, по отношение на всички институции, които са част от групата.
2. Органът за преструктуриране на ниво група, в сътрудничество с консолидиращия надзорник и ЕБО в съответствие с член 25, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, изготвя и представя доклад пред предприятието майка от Съюза и пред органите за преструктуриране на дъщерните предприятия, които го предават на дъщерните предприятия под техен надзор, и пред органите за преструктуриране на държавите, в чиято юрисдикция се намират значими клонове. Докладът се изготвя след консултация с компетентните органи, като в него се анализират съществените пречки пред ефективното прилагане на инструментите за преструктуриране и упражняването на правомощията за преструктуриране по отношение на групата. В доклада се взема предвид въздействието върху стопанския модел на институцията и се препоръчват пропорционални и целенасочени мерки, които органът смята за необходими или целесъобразни за отстраняването на тези пречки.
3. В рамките на четири месеца от датата на получаване на доклада предприятието майка от Съюза може да представи бележките си и да предложи на органа за преструктуриране на ниво група алтернативни мерки, с които да се коригират набелязаните в доклада пречки.
4. Органът за преструктуриране на ниво група съобщава всяка мярка, предложена от предприятието майка от Съюза, на консолидиращия надзорник, на ЕБО, на органите за преструктуриране на дъщерните предприятия и на органите за преструктуриране на държавите, в чиято юрисдикция се намират значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон. Органите за преструктуриране на ниво група и органите за преструктуриране на дъщерните предприятия, след консултация с компетентните органи и с органите за преструктуриране на държавите, в чиято юрисдикция се намират значими клонове, правят всичко възможно в рамките на правомощията си да постигнат съвместно решение в колегията за преструктуриране във връзка с набелязването на съществените пречки и, при необходимост, във връзка с оценяването на мерките, предложени от предприятието майка от Съюза, и на мерките, изискани от органите с цел преодоляване или отстраняване на пречките, при което се взема предвид потенциалното въздействие на мерките във всички държави членки, в които групата извършва дейност.
5. Съвместното решение се взема в рамките на по-късия от следните два срока: четири месеца от представянето на бележки от страна на предприятието майка от Съюза или четиримесечния срок по параграф 3. То е мотивирано и се излага в документ, който органът за преструктуриране на ниво група предава на предприятието майка от Съюза.
В съответствие с член 31, буква в) от Регламент (ЕС) № 1093/2010 по искане на орган за преструктуриране ЕБО може да съдейства на органите за преструктуриране за постигането на съвместно решение.
6. При липса на съвместно решение в рамките на срока по параграф 5 органът за преструктуриране на ниво група взема самостоятелно решение относно подходящите мерки, които трябва да бъдат предприети по член 17, параграф 4 на ниво група.
Решението е надлежно мотивирано и в него се вземат предвид мненията и резервите на други органи за преструктуриране. Решението се предава на предприятието майка от Съюза от органа за преструктуриране на ниво група.
Ако до изтичането на четиримесечния срок някой орган за преструктуриране е отнесъл въпрос по параграф 9 от настоящия член до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, органът за преструктуриране на ниво група отлага вземането на решение и изчаква решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в рамките на един месец. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО. Ако в рамките на един месец ЕБО не вземе решение, се прилага решението на органа за преструктуриране на ниво група.
7. При липса на съвместно решение органите за преструктуриране на дъщерните предприятия вземат самостоятелни решения относно подходящите мерки, които да бъдат предприети индивидуално от дъщерните предприятия в съответствие с член 17, параграф 4. Решението е надлежно мотивирано и в него се вземат предвид мненията и резервите на други органи за преструктуриране. Решението се предава на съответното дъщерно предприятие и на органа за преструктуриране на ниво група.
Ако до изтичането на четиримесечния срок някой орган за преструктуриране е отнесъл въпрос по параграф 9 от настоящия член до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, органът за преструктуриране на дъщерното предприятие отлага вземането на решение и изчаква решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в рамките на един месец. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася към ЕБО. Ако ЕБО не вземе решение в рамките на един месец, се прилага решението на органа за преструктуриране на дъщерното предприятие.
8. Съвместното решение по параграф 5 и решенията, взети от органите за преструктуриране при липса на съвместно решение по параграф 6, се признават за окончателни и се прилагат от останалите съответни органи за преструктуриране.
9. При липса на съвместно решение за предприемането на мерки, посочени в член 17, параграф 5, буква ж), з) или к), ЕБО може по искане на орган за преструктуриране в съответствие с параграфи 6 или 7 от настоящия член да съдейства на органите за преструктуриране за постигането на съгласие в съответствие с член 19, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА III
Вътрешногрупова финансова подкрепа
Член 19
Споразумение за вътрешногрупова финансова подкрепа
1. Държавите членки гарантират, че институция майка в държава членка, институция майка от Съюза или дружество по член 1, параграф 1, буква в) или г) и техните дъщерни предприятия в други държави членки или трети държави, които са институции или финансови институции, попадащи в обхвата на консолидирания надзор върху предприятието майка, могат да сключат споразумение да предоставят финансова подкрепа на друга страна по споразумението, която отговаря на условията за ранна намеса съгласно член 27, при условие че са спазени предвидените в настоящата глава условия.
2. Настоящата глава не се прилага за вътрешногруповите договорености за финансиране, включително договорености за предоставяне на финансови средства и договорености за централизирано предоставяне на финансови средства, при условие че нито една от страните по такива договорености не отговаря на условията за ранна намеса.
3. Споразумението за вътрешногрупова финансова подкрепа не съставлява предпоставка за:
а)
предоставяне на вътрешногрупова финансова подкрепа на субект от групата, който изпитва финансови затруднения, ако институцията вземе решение за това след преценка на всеки отделен случай и в съответствие с политиките на групата, ако това не представлява риск за цялата група; или
б)
извършване на дейност в държава членка.
4. Държавите членки отстраняват всякакви правни пречки в националното право пред транзакциите за вътрешногрупова финансова подкрепа, предприети в съответствие с настоящата глава, при условие че нищо в настоящата глава не възпрепятства държавите членки да наложат ограничения на вътрешногруповите транзакции във връзка с националното право, с което се въвеждат възможностите, предвидени в Регламент (ЕС) № 575/2013, с което се транспонира Директива 2013/36/ЕС или което изисква обособяването на части от дадена група или на дейности в рамките на дадена група поради причини, свързани с финансовата стабилност.
5. Споразумението за вътрешногрупова финансова подкрепа може:
а)
да включва едно или повече дъщерни предприятия на групата и да предвижда финансова подкрепа от предприятието майка за дъщерните предприятия, от дъщерните предприятия за предприятието майка, между дъщерните предприятия на групата, които са страна по споразумението, или всякаква комбинация от горните;
б)
да предвижда финансова подкрепа под формата на заем, предоставяне на гаранции, предоставяне на активи за ползване като обезпечение или всякаква комбинация от тези форми на финансова подкрепа, чрез една или повече транзакции, включително между бенефициера на подкрепата и трето лице.
6. Когато съгласно условията на споразумението за вътрешногрупова финансова подкрепа някой от субектите от групата се съгласи да предостави финансова подкрепа на друг субект от групата, споразумението може да включва насрещно съгласие на получаващия подкрепата субект от групата да предостави финансова подкрепа на субекта от групата, който предоставя подкрепа.
7. В споразумението за вътрешногрупова финансова подкрепа се посочват принципите за изчисляване на размера на насрещната престация за всяка транзакция по него. Тези принципи включват изискване размерът на насрещната престация да се определя към момента на предоставяне на финансовата подкрепа. Споразумението, включително принципите за изчисляване на размера на насрещната престация за предоставянето на финансова подкрепа и другите условия на споразумението, трябва да са съобразени със следните принципи:
а)
всяка страна трябва да действа свободно, когато встъпва в споразумението;
б)
при встъпване в споразумението и при определяне на размера на насрещната престация за предоставяне на финансова подкрепа всяка страна трябва да действа максимално в свой собствен интерес, като може да взема предвид всякакви преки и непреки ползи, които могат да произтекат за някоя страна в резултат от предоставянето на финансовата подкрепа;
в)
всяка страна, която предоставя финансова подкрепа, трябва да получи пълен достъп до съответната информация от всяка страна, която получава подкрепа, преди определяне на размера на насрещната престация за предоставянето на финансова подкрепа и преди всяко решение за предоставяне на финансова подкрепа;
г)
размерът на насрещната престация за предоставяне на финансова подкрепа може да е съобразен с информацията, която е на разположение на предоставящата финансовата подкрепа страна поради факта, че тази страна е част от същата група като получаващата финансовата подкрепа страна, и която не е достъпна на пазара; както и
д)
не е задължително при принципите за изчисляване на размера на насрещната престация за предоставяне на финансова подкрепа да се взема предвид очакваното временно въздействие върху пазарните цени, което произтича от външни за групата събития.
8. Споразумението за вътрешногрупова финансова подкрепа може да бъде сключено единствено ако към момента на сключване на предложеното споразумение никоя от страните не отговаря на условията за ранна намеса съгласно преценката на съответните им компетентни органи.
9. Държавите членки гарантират, че всяко право, вземане или действие, произтичащи от споразумението за вътрешногрупова финансова подкрепа, може да бъде упражнено единствено от страните по споразумението, като се изключват трети лица.
Член 20
Преглед на предложеното споразумение от компетентните органи и посредничество
1. Институцията майка от Съюза представя на консолидиращия надзорник заявление за получаване на разрешение във връзка с всяко споразумение за вътрешногрупова финансова подкрепа, предложено в съответствие с член 19. Заявлението съдържа текста на предложеното споразумение и посочва субектите от групата, които желаят да бъдат страни по него.
2. Консолидиращият надзорник незабавно препраща заявлението към компетентните органи на всяко дъщерно предприятие, което желае да бъде страна по споразумението, с оглед на постигането на съвместно решение.
3. В съответствие с процедурата, предвидена в параграфи 5 и 6 от настоящия член, консолидиращият надзорник дава разрешение, ако условията на предложеното споразумение съответстват на условията за финансова подкрепа, определени в член 23.
4. В съответствие с процедурата, предвидена в параграфи 5 и 6 от настоящия член, консолидиращият надзорник може да забрани сключването на предложеното споразумение, ако прецени, че то не съответства на условията за финансова подкрепа, определени в член 23.
5. Компетентните органи полагат всички възможни усилия в рамките на своите правомощия да постигнат, в срок от четири месеца от датата на получаване на заявлението от консолидиращия надзорник, съвместно решение по въпроса дали условията на предложеното споразумение отговарят на условията за финансова подкрепа, заложени в член 23 като вземат предвид потенциалното въздействие, включително фискалните последици, от изпълнението на споразумението във всички държави членки, в които групата извършва дейност. Съвместното решение се излага в документ, съдържащ надлежно мотивирано решение, който консолидиращият надзорник предава на заявителя.
В съответствие с член 31 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 ЕБО може по искане на компетентен орган да съдейства на компетентните органи за постигането на съгласие.
6. При липса на съвместно решение на съответните компетентни органи в рамките на четири месеца консолидиращият надзорник взема самостоятелно решение по заявлението. Решението се излага в документ, съдържащ надлежно мотивираното решение, и в него се вземат предвид мненията и резервите на другите компетентни органи, изразени през четиримесечния срок. Консолидиращият надзорник съобщава своето решение на заявителя и на другите компетентни органи.
7. Ако до изтичането на четиримесечния срок някой от съответните компетентни органи е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, консолидиращият надзорник отлага вземането на решение и изчаква решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в рамките на един месец. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО.
Член 21
Одобрение на предложено споразумение от акционерите
1. Държавите членки изискват всяко предложено споразумение, за което има разрешение от компетентните органи, да бъде представено за одобрение на акционерите на всеки субект от групата, който желае да сключи споразумението. В този случай споразумението е в сила само за тези страни, чиито акционери са одобрили сключването му в съответствие с параграф 2.
2. Споразумението за вътрешногрупова финансова подкрепа поражда действие спрямо субект от групата само ако неговите акционери са упълномощили ръководният орган на този субект от групата да вземе решение субектът от групата да предоставя или да получава финансова подкрепа в съответствие с реда и условията на споразумението и с условията, предвидени в настоящата глава, и ако това пълномощие от акционерите не е било оттеглено.
3. Ръководният орган на всеки субект, който е страна по споразумението, ежегодно докладва пред акционерите за изпълнението на споразумението и на всяко решение, взето съгласно споразумението.
Член 22
Предаване на споразуменията за вътрешногрупова финансова подкрепа на органите за преструктуриране
Компетентните органи предават на съответните органи за преструктуриране споразуменията за вътрешногрупова финансова подкрепа, за които са дали разрешение, и промените в тях.
Член 23
Условия за вътрешногрупова финансова подкрепа
1. Финансовата подкрепа може да се предоставя от субект от групата в съответствие с член 19 само ако са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
има реална вероятност предоставената подкрепа да помогне в значителна степен за преодоляване на финансовите затруднения на субекта от групата, който получава подкрепата;
б)
предоставянето на финансовата подкрепа има за цел запазване или възстановяване на финансовата стабилност на групата като цяло или някой субект от групата и е в интерес на субекта от групата, който предоставя подкрепата;
в)
финансовата подкрепа се предоставя при определени условия, включително срещу насрещна престация, в съответствие с член 19, параграф 7;
г)
предвид информацията, с която разполага ръководния орган на субекта от групата, който предоставя финансовата подкрепа, към момента на вземане на решението за предоставяне на финансова подкрепа, съществува реална вероятност да бъде получена насрещна престация и - ако подкрепата е предоставена под формата на заем, заемът да бъде изплатен от получаващия подкрепата субект от групата. Ако подкрепата е предоставена под формата на гаранция или някаква форма на обезпечение, същото условие се прилага за задължението, произтичащо за получателя при изпълнение, насочена към гаранцията или обезпечението;
д)
предоставянето на финансовата подкрепа не би застрашило ликвидността или платежоспособността на субекта от групата, който предоставя подкрепата;
е)
предоставянето на финансовата подкрепа не създава заплаха за финансовата стабилност, по-специално в държавата членка на субекта от групата, който предоставя подкрепата;
ж)
към момента на предоставяне на подкрепата субектът от групата, който предоставя подкрепата, спазва капиталовите и ликвидните изисквания на Директива 2013/36/ЕС, както и всички изисквания, наложени съгласно член 104, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС, като предоставянето на финансовата подкрепа не води до нарушаване на тези изисквания от субекта от групата, освен ако това е разрешено от компетентния орган, отговорен за надзора на индивидуална основа на субекта, който предоставя подкрепата;
з)
към момента на предоставяне на подкрепата субектът от групата, който предоставя подкрепата, спазва предвидените в Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС изисквания, свързани с големите експозиции, включително разпоредбите на националното право, с които се упражняват предвидените в посочените актове възможности за избор, като предоставянето на финансовата подкрепа не води до нарушаване на тези изисквания от субекта от групата, освен ако това е разрешено от компетентния орган, отговорен за надзора на индивидуална основа на субекта от групата, който предоставя подкрепата;
и)
предоставянето на финансовата подкрепа не засяга възможността за преструктуриране на субекта от групата, който предоставя подкрепата.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, които конкретизират условията, предвидени в параграф 1, букви а), в), д) и и).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея, в съответствие с членове 10 - 14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
3. До 3 януари 2016 г. ЕБО издава насоки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, за да се насърчи сближаването на практиките за конкретизиране на условията, предвидени в параграф 1, букви б), г), е), ж) и з) от настоящия член.
Член 24
Решение за предоставяне на финансова подкрепа
Решението за предоставяне на вътрешногрупова финансова подкрепа в съответствие със споразумението се взема от ръководния орган на субекта от групата, който предоставя финансовата подкрепа. То е мотивирано и в него се посочва целта на предложената финансова подкрепа. По-специално в решението се посочва по какъв начин предоставянето на финансовата подкрепа е съобразено с условията, предвидени в член 23, параграф 1. Решението за приемане на вътрешногрупова финансова подкрепа в съответствие със споразумението се взема от ръководния орган на субекта от групата, който получава финансовата подкрепа.
Член 25
Право на възражение на компетентните органи
1. Преди предоставянето на подкрепа в съответствие със споразумение за вътрешногрупова финансова подкрепа ръководният орган на субекта от групата, който възнамерява да предостави финансова подкрепа, уведомява за това:
а)
своя компетентен орган;
б)
когато е приложимо, консолидиращия надзорник, ако е различен от органите, посочени в букви а) и в);
в)
компетентния орган на субекта от групата, който получава финансовата подкрепа, ако е различен от органите, посочени в букви а) и б); както и
г)
ЕБО.
В уведомлението се включва мотивираното решение на ръководния орган в съответствие с член 24 и подробности относно предложената финансова подкрепа, включително копие от споразумението за вътрешногрупова финансова подкрепа.
2. В срок от пет работни дни от датата на получаване на пълното уведомление компетентният орган за субекта от групата, който предоставя финансовата подкрепа, може да разреши предоставянето на финансова подкрепа или да я забрани или ограничи, ако прецени, че не са изпълнени условията за вътрешногрупова финансова подкрепа, предвидени в член 23. Решението на компетентния орган за забрана или ограничаване на финансовата подкрепа трябва да бъде мотивирано.
3. Решението на компетентния орган за разрешаване, забрана или ограничаване на финансовата подкрепа се съобщава незабавно на:
а)
консолидиращия надзорник;
б)
компетентния орган на субекта от групата, който получава подкрепата; както и
в)
ЕБО.
Консолидиращият надзорник незабавно информира останалите членове на надзорната колегия и членовете на колегията за преструктуриране.
4. Ако консолидиращият надзорник или компетентният орган, отговарящ за субекта от групата, който получава подкрепата, имат възражения относно решението за забрана или ограничаване на финансовата подкрепа, те могат в рамките на два дни да отнесат въпроса до ЕБО и да поискат съдействие в съответствие с член 31 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
5. Ако компетентният орган не забрани или не ограничи финансовата подкрепа в срока по параграф 2, или разреши предоставянето на подкрепа преди изтичането на този срок, финансовата подкрепа може да бъде предоставена съгласно условията, представени пред компетентния орган.
6. Решението на ръководния орган на институцията относно предоставянето на финансова подкрепа се съобщава на:
а)
компетентния орган;
б)
когато е приложимо, консолидиращия надзорник, ако е различен от органите, посочени в букви а) и в);
в)
компетентния орган на субекта от групата, който получава финансовата подкрепа, когато е различен от органите, посочени в букви а) и б); и
г)
ЕБО.
Консолидиращият надзорник незабавно информира останалите членове на надзорната колегия и членовете на колегията за преструктуриране.
7. Ако компетентният орган ограничи или забрани предоставянето на вътрешногрупова финансова подкрепа съгласно параграф 2 от настоящия член и ако планът за възстановяване на групата в съответствие с член 7, параграф 5, предвижда вътрешногрупова финансова подкрепа, компетентният орган на субект от групата, подкрепата за когото е ограничена или забранена, може да изиска от консолидиращия надзорник да предприеме повторна оценка на плана за възстановяване на групата съгласно член 8 или - ако планът за възстановяване е изготвен на индивидуална основа - да изиска от субекта от групата да представи преразгледан план за възстановяване.
Член 26
Оповестяване
1. Държавите членки гарантират, че субектите от групата оповестяват публично дали са сключили споразумение за вътрешногрупова финансова подкрепа по член 19, както и описание на общите условия на подобно споразумение и наименованията на субектите от групата, които са страни по него, и актуализират информацията най-малко веднъж годишно.
Прилагат се членове 431 - 434 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
2. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, за да определи формата и съдържанието на описанието, посочено в параграф 1.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 3 юли 2015 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея проекти на технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ДЯЛ III
РАННА НАМЕСА
Член 27
Мерки за ранна намеса
1. Когато в резултат на, наред с другото, бързо влошаващо се финансово състояние, включително по отношение на ликвидността, бързо покачващо се ниво на задлъжнялост, необслужвани заеми или концентрация на експозиции съгласно оценка, основаваща се на набор от показатели, които може да включват капиталовото изискване на институцията плюс 1,5 процентни пункта, институция нарушава или е вероятно в близко бъдеще да наруши изискванията на Регламент (ЕС) № 575/2013, Директива 2013/36/ЕС,дял II от Директива 2014/65/ЕСили някои от членове 3-7, 14-17 и 24, 25 и 26 от Регламент (ЕС) № 600/2014, държавите членки гарантират, че без да се засягат мерките по член 104 от Директива 2013/36/ЕС, когато е приложимо, компетентните органи разполагат най-малкото със следните мерки:
а)
да изискат от ръководния орган на институцията да приложи една или повече от процедурите или мерките, предвидени в плана за възстановяване, или да актуализира този план за възстановяване в съответствие с член 5, параграф 2, когато обстоятелствата, довели до ранна намеса, се различават от допусканията, предвидени в първоначалния план за възстановяване, и да приложи една или повече от процедурите или мерките, предвидени в актуализирания план в рамките на конкретен срок, така че да се отпаднат условията, посочени в уводната част;
б)
да изискат от ръководния орган на институцията да разгледа положението, да набележи мерките за преодоляване на всички набелязани проблеми и да изготви програма за действие за преодоляването им и график за изпълнението ѝ;
в)
да изискат от ръководния орган на институцията да свика или - при неизпълнение на това изискване от страна на ръководния орган - самостоятелно да свикат събрание на акционерите на институцията, както и в двата случая да определят дневния ред и да изискат разглеждането на определени решения с цел приемането им от акционерите;
г)
да изискат освобождаването или смяната на един или повече от членовете на ръководния орган или на висшето ръководство, ако преценят, че тези лица не могат да изпълняват задълженията си съгласно член 13 от Директива 2013/36/ЕС или член 9 от Директива 2014/65/ЕС;
д)
да изискат от ръководния орган на институцията да изготви план за договаряне на преструктурирането на дълга с някои или всички кредитори, съгласно плана за възстановяване, когато е приложимо;
е)
да изискат промени в бизнес стратегията на институцията;
ж)
да изискат промени в правните или оперативните структури на институцията; както и
з)
да получат, включително чрез проверки на място, и да предоставят на органа за преструктуриране цялата необходима информация за актуализиране на плана за преструктуриране и за подготовка за възможно преструктуриране на институцията, включително за извършването на оценка на активите и задълженията на институцията съгласно член 36.
2. Държавите членки гарантират, че компетентните органи уведомяват незабавно органите за преструктуриране, когато установят, че по отношение на дадена институция са изпълнени условията по параграф 1, както и че правомощията на органите за преструктуриране включват правомощието да изискат от институцията да се свърже с потенциални купувачи, за да подготви преструктурирането на институцията при спазване на условията, предвидени в член 39, параграф 2, и разпоредбите относно поверителността, предвидени в член 84.
3. Компетентните органи определят подходящ срок за осъществяването на всяка от мерките по параграф 1, така че да се даде възможност на компетентния орган да оцени ефективността на мярката.
4. До 3 юли 2015 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки за насърчаване на последователното прилагане на предпоставките за използването на мерките, посочени в параграф 1 от настоящия член.
5. Като взема предвид, когато е целесъобразно, опита, придобит в хода на прилагането на посочените в параграф 4 насоки, ЕБО може да разработи проекти на регулаторни технически стандарти с цел да конкретизира минималния набор от предпоставки за използване на мерките, посочени в параграф 1.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10 - 14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 28
Освобождаване на висшето ръководство и ръководния орган
При значително влошаване на финансовото положение на дадена институция или когато са налице сериозни нарушения на законови или подзаконови актове или на устава на институцията или сериозни административни нередности, или когато други мерки, предприети в съответствие с член 27, не са достатъчни за подобряване на положението, държавите членки гарантират, че компетентните органи могат да изискат освобождаването на отделни или на всички членове на висшето ръководство или на ръководния орган на институцията. Назначаването на ново висше ръководство или ръководен орган се извършва в съответствие с националното право и правото на Съюза и с одобрението или съгласието на компетентния орган.
Член 29
Временен управител
1. В случаите, в които компетентният орган счита смяната на висшето ръководство или на ръководния орган съгласно член 28 за недостатъчна мярка за подобряване на положението, държавите членки гарантират, че компетентните органи могат да назначат един или повече временни управители на институцията. В зависимост от това какво е пропорционално предвид условията, компетентните органи могат да назначат временен управител, който да замени временно ръководния орган на институцията или да работи временно съвместно с ръководния орган на институцията, като компетентният орган уточнява решението си към момента на назначаването. Ако компетентният орган назначи временен управител, който да работи съвместно с ръководния орган на институцията, към момента на това назначаване той определя допълнително ролята, задълженията и правомощията на временния управител, както и всякакви изисквания към ръководния орган на институцията да се консултира с временния управител или да получава съгласието му преди да вземе конкретни решения или да предприеме конкретни действия. От компетентния орган се изисква да оповестява публично назначаването на временен управител, освен когато временният управител не разполага с правомощието да представлява институцията. Държавите членки допълнително гарантират, че временните управители имат квалификацията, способностите и познанията, необходими за изпълнение на своите функции, и не са в положение на конфликт на интереси.
2. Компетентният орган определя правомощията на временния управител в момента на назначаването му въз основа на това, което е пропорционално според условията. Тези правомощия могат да включват някои или всички правомощия на ръководния орган на институцията съгласно нейния устав и националното право, включително правомощията да упражнява някои или всички административни функции на ръководния орган на институцията. Правомощията на временния управител по отношение на институцията трябва да съответстват на приложимото дружествено право.
3. Ролята и функциите на временния управител се определят от компетентния орган в момента на назначаването му и могат да включват оценяване на финансовото състояние на институцията, управление на дейността или на част от дейността на институцията с оглед предпазване или възстановяване на финансовото състояние на институцията и предприемане на мерки за възстановяване на доброто и благоразумно управление на дейността на институцията. Компетентният орган определя всички ограничения на ролята и функциите на временния управител в момента на назначаването му.
4. Държавите членки гарантират, че компетентните органи имат изключителното правомощие да назначават и освобождават временни управители. Компетентният орган може да освободи временния управител по всяко време и на всяко основание. Компетентният орган може да променя условията на назначение на временния управител по всяко време при спазване на настоящия член.
5. Компетентният орган може да изисква за определени действия на временния управител да е необходимо предварително съгласие на компетентния орган. Компетентният орган определя всички такива изисквания в момента на назначаване на временния управител или в момента на всяка промяна на условията на назначението на временен управител.
Във всички случаи временният управител може да упражнява правомощието да свиква общо събрание на акционерите на институцията и да определя дневния ред на такова събрание само с предварителното съгласие на компетентния орган.
6. Компетентният орган може да изисква от временния управител в края на мандата си и периодично, в съответствие с определен от компетентния орган график, да изготвя доклади относно финансовото състояние на институцията и относно предприетите действия по време на неговия мандат.
7. Временен управител се назначава за не повече от една година. Този срок може да бъде подновен в изключителни случаи, ако са все още са налице условията за назначаване на временен управител. Компетентният орган решава дали условията са подходящи за продължаване работата на временния управител и обоснова решението си пред акционерите.
8. При спазване на настоящия член, назначаването на временен управител не засяга правата на акционерите по правото на Съюза или националното дружествено право.
9. Държавите членки могат да ограничат отговорността на временния управител в съответствие с националното право за действие и бездействие при изпълнението на неговите задължения като временен управител съгласно параграф 3.
10. Временен управител, назначен съгласно настоящия член, не се счита за директор в сянка или за фактически директор по националното право.
Член 30
Координация на мерките за ранна намеса и назначаване на временен управител по отношение на групи
1. Когато са изпълнени условията за налагане на изискванията по член 27 или за назначаване на временен управител съгласно член 29 по отношение на предприятие майка от Съюза, консолидиращият надзорник уведомява ЕБО и се консултира с другите компетентни органи в рамките на надзорната колегия.
2. След като ги уведоми и проведе тази консултация, консолидиращият надзорник решава дали да приложи някоя от мерките по член 27 или да назначи временен управител съгласно член 29 по отношение на съответното предприятие майка от Съюза, като взема предвид въздействието на тези мерки върху субектите от групата в други държави членки. Консолидиращият надзорник уведомява за своето решение другите компетентни органи в рамките на надзорната колегия и ЕБО.
3. Когато са изпълнени условията за налагане на изискванията по член 27 или за назначаване на временен управител съгласно член 29 по отношение на дъщерно предприятие на предприятие майка от Съюза, компетентният орган, отговарящ за надзора на индивидуална основа, който възнамерява да предприеме мерки в съответствие с тези членове, уведомява за това ЕБО и се консултира с консолидиращия надзорник.
При получаване на уведомлението консолидиращият надзорник може да оцени вероятното въздействие от налагането на изискванията по член 27 или от назначаването на временен управител съгласно член 29 по отношение на въпросната институция, групата или субектите от групата в други държави членки. Той съобщава резултатите от тази оценка на компетентния орган в рамките на три дни.
След като го уведоми и проведе тази консултация, компетентният орган решава дали да приложи някоя от мерките по член 27 или да назначи временен управител съгласно член 29. В решението се взема надлежно предвид всяка оценка на консолидиращия надзорник. Компетентният орган уведомява консолидиращия надзорник и другите компетентни органи в рамките на надзорната колегия и ЕБО за своето решение.
4. Когато повече от един компетентен орган възнамерява да назначи временен управител или да приложи някоя от мерките по член 27 по отношение на повече от една институция в същата група, консолидиращият надзорник и другите съответни компетентни органи преценяват дали не е по-подходящо да се назначи един временен управител за всички съответни субекти или да се координира прилагането на мерки по член 27 към повече от една институция, за да се улесни намирането на решения за възстановяване на финансовото състояние на съответната институция. Оценката е под формата на съвместно решение на консолидиращия надзорник и другите съответни компетентни органи. Съвместното решение се взема в рамките на пет дни от датата на уведомлението по параграф 1. Съвместното решение се мотивира и се излага в документ, който консолидиращият надзорник предава на предприятието майка от Съюза.
В съответствие с член 31 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 ЕБО може по искане на компетентен орган да съдейства на компетентните органи за постигането на съгласие.
При липса на съвместно решение в рамките на пет дни консолидиращият надзорник и компетентните органи на дъщерните предприятия могат да вземат самостоятелни решения за назначаването на временен управител в институциите, за които носят отговорност, и за прилагането на някоя от мерките по член 27.
5. Когато съответен компетентен орган не е съгласен с решението, за което е уведомен в съответствие с параграфи 1 или 3, или ако не бъде постигнато съвместно решение съгласно параграф 4, компетентният орган може да отнесе въпроса до ЕБО в съответствие с параграф 6.
6. В съответствие с член 19, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 по искане на компетентен орган ЕБО може да съдейства на компетентните органи, които възнамеряват да приложат една или повече от мерките по член 27, параграф 1, буква а) от настоящата директива по отношение на раздел А, точки 4, 10, 11 и 19 от приложението към настоящата директива, по член 27, параграф 1, буква д) от настоящата директива или по член 27, параграф 1, буква ж) от настоящата директива, за постигането на съгласие.
7. Решението на всеки компетентен орган е мотивирано. В него се вземат предвид мненията и резервите на другите компетентни органи, изразени по време на срока за консултация по параграфи 1 или 3 или по време на петдневния срок по параграф 4, както и потенциалното въздействие на решението върху финансовата стабилност в съответните държави членки. Консолидиращият надзорник предава решенията на предприятието майка от Съюза, а съответните компетентни органи - на дъщерните предприятия.
В случаите по параграф 6 от настоящия член, когато до изтичането на срока за консултация по параграфи 1 и 3 от настоящия член или до изтичането на петдневния срок по параграф 4 от настоящия член някой от съответните компетентни органи е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, консолидиращият надзорник и другите компетентни органи отлагат вземането на решение и изчакват решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което вземат решение в съответствие с решението на ЕБО. Петдневният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в рамките на три дни. Ако петдневният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО.
8. Ако ЕБО не е взел решение в рамките на три дни, се прилагат индивидуалните решения, взети в съответствие с параграфи 1, 3 или параграф 4, втора алинея.
ДЯЛ IV
ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ
ГЛАВА I
Цели, условия и общи принципи
Член 31
Цели на преструктурирането
1. Когато прилагат инструментите за преструктуриране и упражняват правомощия за преструктуриране, органите за преструктуриране се водят от целите на преструктурирането и избират инструментите и правомощията, които най-добре постигат приложимите в конкретния случай цели.
2. Посочените в параграф 1 цели на преструктурирането са:
а)
осигуряване на непрекъснатост на критичните функции;
б)
избягване на значителни неблагоприятни последици за финансовата стабилност, по-специално чрез предотвратяване на разпространението на проблемите, включително в пазарната инфраструктура, и чрез поддържане на пазарна дисциплина;
в)
защита на публичните средства, като се свежда до минимум зависимостта от извънредна публична финансова подкрепа;
г)
защита на вложителите по Директива 2014/49/ЕС и инвеститорите по Директива 97/9/ЕО;
д)
защита на средствата и активите на клиентите.
При постигането на посочените по-горе цели органът за преструктуриране се стреми да свежда до минимум разходите за преструктурирането и да избягва излишната загуба на стойност, освен ако това е необходимо за постигане на целите на преструктурирането.
3. При спазване на различните разпоредби на настоящата директива целите на преструктурирането са еднакво важни и органите за преструктуриране постигат баланс между тях в зависимост от естеството и обстоятелствата на всеки отделен случай.
Член 32
Условия за преструктуриране
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране предприемат действия по преструктуриране по отношение на институция по член 1, параграф 1, буква а) единствено ако органът за преструктуриране счита, че са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
констатацията за това, че институцията е проблемна или е вероятно да стане проблемна е направена от компетентния орган след консултация с органа за преструктуриране или, при спазване на предвидените в параграф 2 условия - от органа за преструктуриране, след консултация с компетентния орган;
б)
предвид времето и други важни обстоятелства няма реална вероятност алтернативни мерки от страна на частния сектор, включително мерки от институционални схеми за защита или действия на надзорни органи, включително мерки за ранна намеса или обезценяването или преобразуването на съответните капиталови инструменти в съответствие с член 59, параграф 2, предприети по отношение на институцията, да предотвратят неизпълнението на задълженията от страна на институцията в разумен срок;
в)
действието по преструктуриране е необходимо в обществен интерес съгласно параграф 5.
2. Държавите членки могат да предвидят, че освен компетентния орган констатацията по параграф 1, буква а) за това дали институцията е проблемна или е вероятно да стане проблемна може да се направи и от органа за преструктуриране след консултация с компетентния орган, когато съгласно националното право органите за преструктуриране разполагат с необходимите инструменти, за да направят тази констатация, по-специално подходящ достъп до съответната информация. Компетентният орган незабавно предоставя на органа за преструктуриране всяка съответна информация, която последният изисква с оглед извършване на оценката си.
3. Предходното приемане на мярка за ранна намеса съгласно член 27 не е условие за предприемане на действия по преструктуриране.
4. За целите на параграф 1, буква а) се приема, че дадена институция е проблемна или има вероятност да стане проблемна, ако са налице едно или повече от следните обстоятелства:
а)
институцията е нарушила или съществуват обективни обстоятелства в подкрепа на констатацията, че институцията ще наруши в близко бъдеще изискванията за продължаване на лиценза по начин, който би обосновал отнемането на лиценза от компетентния орган, включително, но не само защото институцията е понесла или е вероятно да понесе загуби, които ще изчерпят целия ѝ собствен капитал или значителна част от него;
б)
активите на институцията са по-малко от задълженията или съществуват обективни обстоятелства в подкрепа на констатацията, че в близко бъдеще активите на институцията ще бъдат по-малко от задълженията;
в)
институцията не може или съществуват обективни обстоятелства в подкрепа на констатацията, че в близко бъдеще институцията няма да може да плати дълговете си или други задължения на техния падеж;
г)
необходима е извънредна публична финансова подкрепа, освен когато за коригиране на сериозни смущения в икономиката на държава членка и запазване на финансовата стабилност извънредната публична финансова подкрепа е под една от следните форми:
i)
държавна гаранция за обезпечаване на ликвидни улеснения, които централните банки предоставят съгласно условията на централните банки;
ii)
държавна гаранция на новоемитиран дълг; или
iii)
вливане на собствен капитал или закупуване на капиталови инструменти на цени и при условия, които не предоставят предимство на институцията, когато при предоставянето на публичната подкрепа не са налице нито обстоятелствата по буква а), б) или в) от настоящия параграф, нито посочените в член 59, параграф 3.
Във всеки един от случаите по първа алинея, буква г), подточки i), ii) и iii) гаранцията или посочените в тях равностойни мерки се ограничават до платежоспособните институции и зависят от окончателното одобрение съгласно рамката на Съюза за държавната помощ. Тези мерки имат предпазен и временен характер и са пропорционални на целите за справяне с последиците от сериозните смущения, като не се използват за компенсиране на загуби, които институцията е понесла или е вероятно да понесе в близко бъдеще.
Мерките за подкрепа по първа алинея, буква г), подточка iii) се ограничават до вливане на капитал, необходимо за справяне с недостига на капитал, установен при стрес тестовете на национално равнище и на равнището на Съюза и ЕНМ, прегледите за качество на активите или равностойни действия, извършени от Европейската централна банка, ЕБО или националните органи, когато е приложимо, потвърдени от компетентния орган.
До 3 януари 2015 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки относно посочените по-горе видове тестове, прегледи или действия, които могат да доведат до предоставяне на такава подкрепа.
До 31 декември 2015 г. Комисията извършва преглед на това дали продължава да съществува нужда от допускане на мерки за подкрепа по първа алинея, буква г), подточка iii), както и на условията, които трябва да бъдат изпълнени при продължаваща нужда, като докладва за това на Европейския парламент и на Съвета. Когато е целесъобразно, този доклад се придружава от законодателно предложение.
5. За целите на параграф 1, буква в) от настоящия член дадено действие по преструктуриране се приема за действие в обществен интерес, ако то е необходимо за постигането и съответства на една или повече от посочените в член 31 цели на преструктурирането и ако ликвидацията на институцията чрез обичайно производство по несъстоятелност не би постигнала целите на преструктурирането в същата степен.
6. До 3 юли 2015 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки с цел насърчаване на сближаването на надзорните практики и практиките на преструктуриране по отношение на тълкуването на различните обстоятелства, при които за дадена институция се приема, че е проблемна или има вероятност да стане проблемна.
Член 33
Условия за преструктуриране на финансови институции и холдинги
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да предприемат действие по преструктуриране по отношение на финансова институция по член 1, параграф 1, буква б), ако са изпълнени условията по член 32, параграф 1 както по отношение на финансовата институция, така и по отношение на предприятието майка, попадащо в обхвата на консолидирания надзор.
2. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да предприемат действие по преструктуриране по отношение на дружество по член 1, параграф 1, буква в) или г), ако са изпълнени условията по член 32, параграф 1 по отношение както на дружеството по член 1, параграф 1, буква в) или г), така и по отношение на едно или повече дъщерни предприятия, които са институции, или, когато дъщерното предприятие не е установено в Съюза, органът на третата държава е установил, че то отговаря на условията за предприемането на мерки за преструктуриране съгласно правото на тази трета държава.
3. Когато дъщерните институции на холдинг със смесена дейност са собственост, пряко или косвено, на финансов холдинг посредник, държавите членки гарантират, че действията по преструктуриране за целите на преструктурирането на групата се вземат по отношение на финансовия холдинг посредник и че няма да предприемат действия по преструктуриране за целите на преструктурирането на групата по отношение на холдинга със смесена дейност.
4. При спазване на параграф 3 от настоящия член, независимо, че дружеството по член 1, параграф 1, буква в) или г) не изпълнява условията, установени в член 32, параграф 1, органите за преструктуриране могат да предприемат действие по преструктуриране по отношение на дружеството по член 1, параграф 1, буква в) или г), когато едно или повече от дъщерните предприятия, които са институции, изпълняват условията по член 32, параграфи 1, 4 и 5 и техните активи и задължения са такива, че неизпълнението на задълженията им застрашава институцията или групата като цяло или правото в областта на несъстоятелността на държавата членка изисква групите да се третират като едно цяло, като при това действието по преструктуриране по отношение на дружеството по член 1, параграф 1, буква в) или г) е необходимо за преструктурирането на такива дъщерни предприятия, които са институции, или за преструктурирането на цялата група.
За целите на параграф 2 и на първа алинея от настоящия параграф при оценката за изпълнението на условията по член 32, параграф 1 по отношение на едно или няколко дъщерни предприятия, които са институции, органът за преструктуриране на институцията и органът за преструктуриране на дружеството по член 1, параграф 1, буква в) или г) могат със съвместно споразумение да пренебрегнат всякакви вътрешногрупови прехвърляния на капитал или на загуби между субектите, включително упражняването на правомощия за обезценяване или преобразуване.
Член 34
Основни принципи, уреждащи преструктурирането
1. Държавите членки гарантират, че когато прилагат инструментите за преструктуриране и упражняват правомощията за преструктуриране, органите за преструктуриране вземат всички подходящи мерки, за да гарантират, че действието по преструктуриране е предприето в съответствие със следните принципи:
а)
акционерите на институцията в режим на преструктуриране първи поемат загубите;
б)
кредиторите на институцията в режим на преструктуриране поемат загубите след акционерите съгласно реда на своите вземания в обичайното производство по несъстоятелност, освен ако в настоящата директива изрично не е предвидено друго;
в)
ръководният орган и висшето ръководство на институцията в режим на преструктуриране се сменят, освен когато запазването на всички или част от членовете на ръководния орган и висшето ръководство, в зависимост от случая, се счита за необходимо за постигането на целите на преструктурирането;
г)
ръководният орган и висшето ръководство на институцията в режим на преструктуриране предоставят в пълна степен необходимото съдействие за постигане на целите на преструктурирането;
д)
при спазване на правото на държавата членка, физически и юридически лица носят гражданска или наказателна отговорност за своя принос за неизпълнението на задълженията от страна на институцията;
е)
кредиторите от един и същи клас получават равнопоставено третиране, освен ако в настоящата директива не е предвидено друго;
ж)
никой кредитор не понася по-големи загуби от загубите, които би понесъл, ако институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) бяха ликвидирани чрез обичайно производство по несъстоятелност в съответствие със защитните механизми по членове 73 - 75;
з)
гарантираните депозити са изцяло защитени, както и
и)
действието по преструктуриране се предприема в съответствие със защитните механизми по настоящата директива.
2. Ако дадена институция е субект от група, без да се засяга член 31, органите за преструктуриране прилагат инструментите за преструктуриране и упражняват правомощията за преструктуриране по начин, който свежда до минимум въздействието върху останалите субекти от групата и върху групата като цяло, както и неблагоприятните последици за финансовата стабилност в Съюза и неговите държави членки, по-специално в държавите, в които групата извършва дейност.
3. Когато прилагат инструментите за преструктуриране и упражняват правомощията за преструктуриране, държавите членки гарантират спазването на рамката на Съюза за държавната помощ, когато е приложимо.
4. Когато към дадена институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) се прилага инструментът за продажба на стопанска дейност, инструментът „мостова институция“ или инструментът на обособяване на активи, се счита, че институцията или дружеството са обект на производство по несъстоятелност или на сходно производство за неплатежоспособност за целите на член 5, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета (30).
5. При прилагането на инструментите за преструктуриране и упражняването на правомощията за преструктуриране органите за преструктуриране информират и се консултират с представителите на работниците и служителите, когато това е целесъобразно.
6. Органите за преструктуриране прилагат инструменти за преструктуриране и упражняват правомощия за преструктуриране, без да се засягат правилата за представителството на работниците и служителите в ръководните органи, установени в националното право или практика.
ГЛАВА II
Извънредно управление
Член 35
Извънредно управление
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да назначат извънреден управител, който да замени ръководния орган на институцията в режим на преструктуриране. Органите за преструктуриране оповестяват публично назначаването на извънреден управител. Държавите членки допълнително гарантират, че извънредният управител има квалификацията, способностите и познанията, необходими за изпълнение на своите функции.
2. Извънредният управител разполага с всички правомощия на акционерите и ръководния орган на институцията. Извънредният управител може обаче да упражнява тези правомощия само под контрола на органа за преструктуриране.
3. Извънредният управител има законоустановеното задължение да предприеме всички необходими мерки за постигане на целите на преструктурирането, посочени в член 31, и да предприеме действия по преструктуриране в съответствие с решението на органа за преструктуриране. При необходимост това задължение има предимство пред всяко друго задължение на ръководството съгласно устава на институцията или националното право, в случай на несъответствие между тях. Тези мерки могат да включват увеличаване на капитала, реорганизация на структурата на собственост на институцията или поглъщане от институции, които са финансово и организационно стабилни, в съответствие с инструментите за преструктуриране, посочени в глава IV.
4. Органите за преструктуриране могат да наложат ограничения на действията на извънредния управител или да изискат за определени актове на извънредния управител да е необходимо предварителното съгласие на органа за преструктуриране. Органите за преструктуриране могат да освободят извънредния управител по всяко време.
5. Държавите членки изискват от извънредния управител в началото и края на мандата си и периодично, в съответствие с определен от органа за преструктуриране график, да изготвя доклади за назначилия го орган за преструктуриране относно икономическото и финансовото положение на институцията и относно действията, предприети в изпълнение на задълженията му.
6. Извънредният управител се назначава за не повече от една година. Този срок може да бъде подновен в изключителни случаи, ако органът за преструктуриране установи, че продължават да са налице условията за назначаване на извънреден управител.
7. Когато повече от един орган за преструктуриране възнамерява да назначи извънреден управител в субект, който е свързан с група, се преценява дали не е по-подходящо да се назначи един извънреден управител за всички съответни субекти, за да се улесни вземането на решения за възстановяване на финансовата стабилност на съответните субекти.
8. В случай на несъстоятелност, когато националното право предвижда назначаването на синдик, този синдик може да бъде извънреден управител съгласно настоящия член.
ГЛАВА III
Оценяване
Член 36
Оценка за целите за преструктурирането
1. Преди да предприемат действие по преструктуриране или да упражнят правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти, органите за преструктуриране гарантират, че активите и задълженията на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) се оценяват справедливо, консервативно и реалистично от лице, което е независимо от публични органи, включително органа за преструктуриране, от институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г). При спазване на параграф 13 от настоящия член и член 85, оценката се счита за окончателна, ако са изпълнени всички изисквания на настоящия член.
2. Когато не е възможно извършването на независима оценка съгласно параграф 1, органите за преструктуриране могат да направят временна оценка на активите и задълженията на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), в съответствие с параграф 9 от настоящия член.
3. Целта на оценката е да се оцени стойността на активите и задълженията на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), които отговарят на условията за преструктуриране по членове 32 и 33.
4. Оценката на стойността е предназначена:
а)
да предостави данни с цел да се определи дали са изпълнени условията за преструктуриране или условията за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти;
б)
ако са изпълнени условията за преструктуриране, да предостави данни за вземане на решението за подходящото действие по преструктуриране, което да се предприеме по отношение на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
в)
когато се прилага правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти, да предостави данни за вземане на решението относно степента на обезсилване или разсейване на акциите или другите инструменти на собственост, както и степента на обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти;
г)
когато се прилага инструментът за споделяне на загуби, да предостави данни за вземане на решението относно степента на обезценяване или преобразуване на приемливите задължения;
д)
когато се прилага инструментът „мостова институция“ или инструментът за обособяване на активи, да предостави данни за вземане на решението относно активите, правата, задълженията или акциите или другите инструменти на собственост, които трябва да бъдат прехвърлени, както и на решението относно размера на насрещната престация, която се дължи на институцията в режим на преструктуриране или, според случая, на собствениците на акциите или другите инструменти на собственост;
е)
когато се прилага инструментът за продажба на стопанска дейност, да предостави данни за вземане на решението относно активите, правата, задълженията или акциите или другите инструменти на собственост, които трябва да бъдат прехвърлени, и да спомогне за формиране на преценката на органа за преструктуриране за определяне на търговските условия за целите на член 38;
ж)
във всички случаи - да гарантира, че всички загуби по активите на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) са напълно признати към момента на прилагане на инструментите за преструктуриране или на упражняване на правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти.
5. Без да се засяга рамката на Съюза за държавната помощ, когато е приложимо, оценката се основава на консервативни допускания, включително по отношение на нивата на неизпълнение и размера на загубите. При оценката не се взема предвид предоставянето на евентуална бъдеща извънредна публична финансова подкрепа или извънредно ликвидно улеснение от централната банка или ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), от момента, в който е предприето действие по преструктуриране или се упражнява правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти. Освен това при оценката се взема предвид фактът, че ако се прилага инструмент за преструктуриране:
а)
органът за преструктуриране и всеки механизъм за финансиране, действащ съгласно член 101, може да си възстанови всички разумни разходи, които са правомерно извършени, от институцията в режим на преструктуриране в съответствие с член 37, параграф 7;
б)
механизмът за финансиране на преструктурирането може да начислява лихви или такси във връзка с всички заеми или гаранции, предоставени на институцията в режим на преструктуриране, в съответствие с член 101.
6. Оценката се допълва от следната информация така, както е представена в счетоводните книги и записи на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г):
а)
актуализиран баланс и доклад за финансовото състояние на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
б)
анализ и прогнозна оценка за счетоводната стойност на активите;
в)
списък на текущите балансови и задбалансови задължения, вписани в счетоводните книги и записи на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), в който са посочени съответните вземания и техният ред съгласно приложимото право в областта на несъстоятелността;
7. Когато е целесъобразно, за да се предоставят данни за вземане на решенията по параграф 4, букви д) и е), информацията по параграф 6, буква б) може да се допълни от анализ и прогнозна оценка за стойността на активите и задълженията на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) по пазарна стойност.
8. Оценката представя разделянето на кредиторите в класове в съответствие с техния ред съгласно приложимото право в областта на несъстоятелността и прогнозна оценка за третирането, което би се очаквало да получи всеки клас акционери и кредитори, ако институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) се ликвидират чрез обичайно производство по несъстоятелност.
Тази оценка не засяга прилагането на принципа за „справедливо третиране на кредиторите“, което се прилага съгласно член 74.
9. Когато поради неотложния характер на обстоятелствата не е възможно да се спазят изискванията в параграфи 6 и 8 или когато се прилага параграф 2, се извършва временна оценка на стойността. Временната оценка отговаря на изискванията по параграф 3 и, доколкото е практически осъществимо в съответните обстоятелства - на изискванията по параграфи 1, 6 и 8.
Временната оценка, посочена в настоящия параграф, включва буфер за допълнителни загуби с подходяща обосновка.
10. Оценка, която не отговаря на всички изисквания, предвидени в настоящия член, се счита за временна, докато независимо лице не извърши оценка, която съответства напълно на всички изисквания, предвидени в настоящия член. Последващата окончателна оценка на стойността се извършва веднага щом е практически осъществимо. Тя може да се извърши отделно от посочената в член 74 оценка или едновременно с нея и от същото независимо лице, но е различна от нея.
Последващата окончателна оценка е предназначена:
а)
да гарантира, че всички загуби по активите на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) са напълно признати в счетоводните книги и записи на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
б)
да предостави данни за вземането на решението за намаляване на вземанията на кредиторите или за увеличаване на размера на заплатената насрещна престация, в съответствие с параграф 11.
11. В случай че съгласно последващата окончателна оценка стойността на нетните активи на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) е по-висока от стойността съгласно временната оценка на нетните активи на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), органът за преструктуриране може:
а)
да упражни правомощието си за увеличаване на размера на вземанията на кредиторите или собствениците на съответните капиталови инструменти, които са били обезценени при прилагането на инструмента за споделяне на загуби;
б)
да даде указания на мостовата институция или дружеството за управление на активи да направи допълнителна насрещна престация във връзка с активи, права и задължения в полза на институцията в режим на преструктуриране или, в зависимост от случая, във връзка с акции или инструменти на собственост - в полза на собствениците на акциите или другите инструменти на собственост.
12. Независимо от параграф 1, временна оценка, извършена в съответствие с параграфи 9 и 10, е валидно основание органите за преструктуриране да предприемат действия по преструктуриране, включително да поемат управлението на проблемна институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или да упражнят правомощия за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти.
13. Оценката на стойността е неразделна част от решението за прилагане на инструмент за преструктуриране или за упражняване на правомощие за преструктуриране или от решението за упражняване на правомощия за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти. Самата оценка не подлежи на обжалване отделно, но може да бъде обжалвана заедно с решението в съответствие с член 85.
14. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на обстоятелствата, при които дадено лице е независимо от органа за преструктуриране и от институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) за целите на параграф 1 от настоящия член и за целите на член 74.
15. ЕБО може да разработва проекти на регулаторни технически стандарти за конкретизиране на следните критерии за целите на параграфи 1, 3 и 9 от настоящия член и за целите на член 74:
а)
методологията за оценяване на стойността на активите и задълженията на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
б)
отделянето на оценките по членове 36 и 74;
в)
методологията за изчисляване и включване на буфер за допълнителни загуби във временната оценка.
16. ЕБО предоставя на Комисията проектите на регулаторни технически стандарти по параграф 14 до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в параграфи 14 и 15 регулаторни технически стандарти, предвидени в съответствие с членове 10 - 14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА IV
Инструменти за преструктуриране
Раздел I
Общи принципи
Член 37
Общи принципи за инструментите за преструктуриране
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с необходимите правомощия, за да прилагат инструментите за преструктуриране по отношение на институции или дружества по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), които отговарят на приложимите условия за преструктуриране.
2. Когато орган за преструктуриране реши да приложи инструмент за преструктуриране към институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) и това действие по преструктуриране би довело до загуби, които се понасят от кредиторите, или до преобразуване на техните вземания, органът за преструктуриране упражнява правомощието за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти в съответствие с член 59 непосредствено преди или едновременно с прилагането на инструмента за преструктуриране.
3. Посочените в параграф 1 инструменти за преструктуриране са следните:
а)
инструмент за продажба на стопанска дейност;
б)
инструмент „мостова институция“;
в)
инструмент за обособяване на активи;
г)
инструмент за споделяне на загуби.
4. Органите за преструктуриране могат да прилагат инструментите за преструктуриране както поотделно, така и във всякакви комбинации, при спазване на параграф 5.
5. Органите за преструктуриране могат да прилагат инструмента за обособяване на активи само заедно с друг инструмент за преструктуриране.
6. Когато се използват само инструментите за преструктуриране, посочени в параграф 3, буква а) или б) от настоящия член и те се използват за прехвърляне само на част от активите, правата или задълженията на институцията в режим на преструктуриране, остатъчната част от институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), от които са прехвърлени активите, правата или задълженията, се ликвидира чрез обичайно производство по несъстоятелност. Тази ликвидация се извършва в рамките на разумен срок, като се взема предвид необходимостта институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) да предоставят услуги или подкрепа съгласно член 65, за да се даде възможност на приемателя да продължи дейностите или услугите, придобити чрез прехвърлянето, както и всяко друго основание, поради което е необходимо запазването на остатъчната част от институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), за да се постигнат целите на преструктурирането или да се спазят принципите, посочени в член 34.
7. Органът за преструктуриране и всеки механизъм за финансиране, действащ съгласно член 101, могат да си възстановят всички разумни разходи, направени правомерно във връзка с използването на инструменти или правомощия за преструктуриране или на държавни инструменти за финансова стабилизация по един или повече от следните начини:
а)
като ги приспаднат от насрещната престация, заплатена от приемател в полза на институцията в режим на преструктуриране, или, в зависимост от случая, в полза на собствениците на акции или други инструменти на собственост;
б)
от институцията в режим на преструктуриране, като привилегировани кредитори, или
в)
от постъпленията, получени в резултат на прекратяването на дейността на мостовата институция или на дружеството за управление на активи, като привилегировани кредитори.
8. Държавите членки гарантират, че правилата на националното право в областта на несъстоятелността, свързани с недействителността и липсата на изпълнителна сила на правни актове, които ощетяват кредиторите, не се прилагат по отношение на прехвърлянето на активи, права или задължения от институция в режим на преструктуриране към друг субект чрез прилагането на инструмент за преструктуриране или упражняването на правомощие за преструктуриране, или чрез използването на държавен инструмент за финансова стабилизация.
9. Държавите членки могат да предоставят на органите за преструктуриране допълнителни инструменти и правомощия, които да бъдат упражнявани по отношение на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), които отговарят на условията за преструктуриране, при условие че:
а)
когато се прилагат към трансгранични групи, тези допълнителни правомощия не трябва да създават пречки пред ефективното преструктуриране на групите; както и
б)
тези допълнителни правомощия са в съответствие с целите на преструктурирането и общите принципи, уреждащи преструктурирането, посочени в членове 31 и 34.
10. В крайно извънредна ситуация на системна криза органът за преструктуриране може да поиска финансиране от алтернативни източници на финансиране чрез използване на държавните инструменти за финансова стабилизация, предвидени в членове 56 - 58, когато са изпълнени следните условия:
а)
има принос към поемането на загуби и рекапитализацията, равен на сума, не по-малка от 8 % от общите задължения, включително собствения капитал на институцията в режим на преструктуриране, изчислени към момента на действието по преструктуриране в съответствие с оценката по член 36, от страна на акционерите и притежателите на други инструменти на собственост, от притежателите на съответните капиталови инструменти и други приемливи задължения чрез обезценяване, преобразуване или по друг начин;
б)
то подлежи на предварително и последващо одобрение съгласно рамката на Съюза за държавната помощ.
Раздел 2
Инструмент за продажба на стопанска дейност
Член 38
Инструмент за продажба на стопанска дейност
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощието да прехвърлят на купувач, който не е мостова институция:
а)
акции или други инструменти на собственост, емитирани от институция в режим на преструктуриране;
б)
всички или някои активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране;
При спазване на параграфи 8 и 9 от настоящия член и на член 85, посоченото в първа алинея прехвърляне се извършва, без да се иска съгласието на акционерите на институцията в режим на преструктуриране или на трето лице, различно от купувача, и без да се спазват процедурни изисквания съгласно дружественото право или правото в областта на ценните книжа, освен включените в член 39.
2. Прехвърлянето съгласно параграф 1 се извършва при търговски условия, като е съобразено с конкретните обстоятелства и е в съответствие с рамката на Съюза за държавната помощ.
3. В съответствие с параграф 2 от настоящия член органите за преструктуриране вземат всички разумни мерки да извършат прехвърлянето при търговски условия, които отговарят на оценката, извършена съгласно член 36, като вземат предвид конкретните обстоятелства.
4. При спазване на член 37, параграф 7, всяка насрещна престация, заплатена от купувача, е в полза на:
а)
собствениците на акциите или инструментите на собственост, когато продажбата на стопанската дейност е извършена посредством прехвърляне на акции или инструменти на собственост, емитирани от институцията в режим на преструктуриране от собствениците на тези акции или инструменти на собственост на купувача;
б)
институцията в режим на преструктуриране, когато продажбата на стопанската дейност е извършена посредством прехвърляне на някои или всички активи или задължения от институцията в режим на преструктуриране на купувача.
5. Когато използва инструмента за продажба на стопанска дейност органът за преструктуриране може нееднократно да упражни правомощията за прехвърляне, за да извърши последващи прехвърляния на акции или други инструменти на собственост, емитирани от институцията в режим на преструктуриране, или, в зависимост от случая, на активи, права или задължения на институцията в режим на преструктуриране.
6. След използването на инструмента за продажба на стопанска дейност органите за преструктуриране, със съгласието на купувача, могат да упражнят правомощията за прехвърляне по отношение на активи, права или задължения, прехвърлени на купувача, за да се прехвърлят активите, правата или задълженията обратно на институцията в режим на преструктуриране, или акциите или другите инструменти на собственост обратно на първоначалните им собственици, като институцията в режим на преструктуриране или първоначалните собственици са задължени да приемат обратно всички такива активи, права или задължения, или акции или други инструменти на собственост.
7. Купувачът трябва да има необходимия лиценз за извършване на стопанската дейност, която придобива, когато прехвърлянето е извършено съгласно параграф 1. Компетентните органи осигуряват своевременното разглеждане на заявленията за разрешение във връзка с прехвърлянето.
8. Чрез дерогация от членове 22 - 25 от Директива 2013/36/ЕС, от изискването да се информират компетентните органи по член 26 от Директива 2013/36/ЕС, от член 10, параграф 3, член 11, параграфи 1 и 2 и членове 12 и 13 от Директива 2014/65/ЕС и от изискването за уведомяване по член 11, параграф 3 от същата директива, когато прехвърлянето на акции или други инструменти на собственост в резултат на прилагането на инструмента за продажба на стопанска дейност би довело до придобиване или увеличаване на квалифицираното участие в дадена институция по начина, посочен в член 22, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС или член 11, параграф 1 от Директива 2014/65/ЕС, компетентният орган на тази институция извършва своевременно оценката, изисквана съгласно посочените членове, без това да води до отлагане на прилагането на инструмента за продажба на стопанска дейност и да препятства постигането на съответните цели на преструктурирането чрез действието по преструктуриране.
9. Държавите членки гарантират, че ако компетентният орган на тази институция не е приключил оценката по параграф 8, от датата на прехвърляне на акциите или другите инструменти на собственост при прилагането от органа за преструктуриране на инструмента за продажба на стопанска дейност се прилагат следните разпоредби:
а)
прехвърлянето на акции или други инструменти на собственост в полза на приобретателя поражда действие незабавно;
б)
по време на срока за оценка и по време на всеки срок за продажба, предвиден в буква е), приобретателят губи правото си на глас, произтичащо от тези акции или други инструменти на собственост и то се предоставя само на органа за преструктуриране, който не е задължен да упражнява това право на глас и не носи никаква отговорност за упражняването или въздържането от упражняване на правото на глас;
в)
по време на срока за оценка и по време на всеки срок за продажба, предвиден в буква е), санкциите и другите мерки за нарушения на изискванията за придобиване или продажба на квалифицирано участие съгласно членове 66, 67 и 68 от Директива 2013/36/ЕС не се прилагат за прехвърлянето на акции или други инструменти на собственост;
г)
веднага след приключването на оценката от компетентния орган, този орган уведомява писмено органа за преструктуриране и приобретателя дали одобрява или, в съответствие с член 22, параграф 5 от Директива 2013/36/ЕС, възразява срещу прехвърлянето на приобретателя на акции или други инструменти на собственост;
д)
ако компетентният орган одобри прехвърлянето на приобретателя на акции или други инструменти на собственост, правото на глас, свързано с тези акции или други инструменти на собственост, се счита за предоставено изцяло на приобретателя веднага след като органът за преструктуриране и приобретателят получат от компетентния орган уведомление за одобрението;
е)
ако компетентният орган възрази срещу прехвърлянето на приобретателя на акции или други инструменти на собственост, то:
i)
правото на глас, свързано с тези акции или други инструменти на собственост съгласно буква б), се запазва и продължава да има пълно действие;
ii)
органът за преструктуриране може да изиска от приобретателя да продаде тези акции или други инструменти на собственост в рамките на срок за продажба, определен от органа за преструктуриране при отчитане на преобладаващите пазарни условия; и
iii)
в случай че приобретателят не осъществи такава продажба в рамките на срока за продажба, определен от органа за преструктуриране, компетентният орган, със съгласието на органа за преструктуриране, може да наложи на приобретателя санкции и други мерки за нарушения на изискванията за придобиване или продажба на квалифицирано участие съгласно членове 66, 67 и 68 от Директива 2013/36/ЕС.
10. При прехвърляния чрез инструмента за продажба на стопанска дейност се прилагат защитните механизми, посочени в дял IV, глава VII.
11. За целите на упражняването на правото за предоставяне на услуги или за установяване в друга държава членка в съответствие с Директива 2013/36/ЕС или Директива 2014/65/ЕС се приема, че купувачът е приемник на институцията в режим на преструктуриране и може да продължи да упражнява правата, упражнявани от институцията в режим на преструктуриране, по отношение на прехвърлените активи, права или задължения.
12. Държавите членки гарантират, че посоченият в параграф 1 купувач може да продължи да упражнява членските си права и правото си на достъп до платежни и клирингови системи и системи за сетълмент, фондови борси, схеми за обезщетяване на инвеститори и схеми за гарантиране на депозити на институцията в режим на преструктуриране, при условие че тя отговаря на критериите за участие и членство в такива системи.
Независимо от първа алинея, държавите членки гарантират, че:
а)
достъп не е отказан поради това, че купувачът не притежава рейтинг от агенция за кредитен рейтинг или че този рейтинг не съответства на равнището на рейтинг, необходимо за получаването на достъп до системите, посочени в първа алинея;
б)
когато купувачът не отговаря на критериите за членство или за участие в съответни платежни и клирингови системи или системи за сетълмент, фондови борси, схеми за обезщетяване на инвеститори или схеми за гарантиране на депозити, посочените в първа алинея права се упражняват за срок, определен от органа за преструктуриране, като този срок не може да бъде по-дълъг от 24 месеца и подлежи на подновяване при подаване на заявление от купувача до органа за преструктуриране.
13. Без да се засяга дял IV, глава VII, акционерите или кредиторите на институцията в режим на преструктуриране и други трети лица, чиито активи, права или задължения не са прехвърлени, нямат права по отношение на прехвърлените активи, права или задължения.
Член 39
Инструмент за продажба на стопанска дейност: процедурни изисквания
1. При спазване на параграф 3 от настоящия член, когато орган за преструктуриране прилага инструмента за продажба на стопанска дейност по отношение на дадена институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), той предлага на пазара или организира предлагането на пазара на активите, правата, задълженията, акциите или другите инструменти на собственост на тази институция, които органът възнамерява да прехвърли. Пакети от права, активи и задължения могат да бъдат предлагани на пазара поотделно.
2. Без да се засяга рамката на Съюза за държавната помощ, когато е приложимо, предлагането на пазара по параграф 1 се извършва в съответствие със следните критерии:
а)
то е възможно най-прозрачно и не е свързано със съществени грешки в представянето на активите, правата, задълженията, акциите или другите инструменти на собственост на институцията, които органът възнамерява да прехвърли, предвид обстоятелствата и по-специално необходимостта да се поддържа финансова стабилност;
б)
то не облагодетелства или дискриминира неоснователно потенциални купувачи;
в)
то не е свързано с конфликт на интереси;
г)
то не поражда несправедливи предимства за потенциален купувач;
д)
то е съобразено с необходимостта за бързо провеждане на действието по преструктуриране;
е)
то има за цел да се получи възможно най-висока продажна цена за включените акции или други инструменти на собственост, активи, права или задължения.
При спазване на първа алинея, буква б) принципите, посочени в настоящия параграф, не възпрепятстват органа за преструктуриране да направи предложение на конкретни потенциални купувачи.
Всяко публично оповестяване на предлагането на пазара на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) от настоящата директива, което по принцип се изисква в съответствие в член 17, параграф 1 от Регламент (ЕС)№ 596/2014, може да бъде отложено в съответствие с член 17, параграф 4 или 5 от посочения регламент.
3. Органът за преструктуриране може да прилага инструмента за продажба на стопанска дейност, без да спазва предвиденото в параграф 1 изискване за предлагане на пазара, когато прецени, че спазването на това изискване може да попречи на постигането на една или повече от целите на преструктурирането, и по-специално ако са изпълнени следните условия:
а)
той смята, че съществува съществена заплаха за финансовата стабилност, породена или изострена от неизпълнението на задълженията или вероятното неизпълнение на задълженията от страна на институцията в режим на преструктуриране; както и
б)
той смята, че спазването на това изискване може да попречи на ефективността на продажбата на стопанска дейност при справянето с тази заплаха или при постигането на целта на преструктурирането по член 31, параграф 2, буква б).
4. До 3 юли 2015 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки, с които се определят фактическите обстоятелства, представляващи съществена заплаха, и елементите, свързани с ефективния характер на инструмента за продажба на стопанска дейност, предвидени в параграф 3, букви а) и б).
Раздел 3
Инструмент „мостова институция“
Член 40
Инструмент „мостова институция“
1. За да се постигнат целите на инструмента „мостова институция“ и като се има предвид необходимостта от запазване на критичните функции в мостовата институция, държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощието да прехвърлят на мостова институция:
а)
акции или други инструменти на собственост, емитирани от една или повече институции в режим на преструктуриране;
б)
всички или определени активи, права или задължения на една или повече институции в режим на преструктуриране.
При спазване на член 85, посоченото в първа алинея прехвърляне може да се извърши, без да има съгласие на акционерите на институциите в режим на преструктуриране или на трето лице, различно от мостовата институция, и без да се спазват процедурни изисквания съгласно дружественото право или правото в областта на ценните книжа.
2. Мостовата институция е юридическо лице, което отговаря на всички посочени по-долу изисквания:
а)
изцяло или частично е собственост или се контролира от един или повече публични органи, които могат да включват органа за преструктуриране или механизма за финансиране на преструктурирането, и се контролира от органа за преструктуриране;
б)
създадена е с цел да придобие и държи някои или всички акции или други инструменти на собственост, емитирани от институция в режим на преструктуриране, или някои или всички активи, права и задължения на една или повече институции в режим на преструктуриране с оглед запазване на достъпа до критичните функции и продажба на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г).
Прилагането на инструмента за споделяне на загуби за целите по член 43, параграф 2, буква б) не трябва да засяга способността на органа за преструктуриране да контролира мостовата институция.
3. Когато прилага инструмента „мостова институция“, органът за преструктуриране гарантира, че общата стойност на задълженията, прехвърлени на мостовата институция, не надхвърля общата стойност на правата и активите, прехвърлени от институцията в режим на преструктуриране или предоставени от други източници.
4. При спазване на член 37, параграф 7, всяка насрещна престация, заплатена от мостовата институция, е в полза на:
а)
собствениците на акциите или другите инструменти на собственост, когато прехвърлянето към мостовата институция е извършено посредством прехвърляне на акции или инструменти на собственост, емитирани от институцията в режим на преструктуриране, от собствениците на тези акции или инструменти на мостовата институция;
б)
институцията в режим на преструктуриране, когато прехвърлянето към мостовата институция е извършено посредством прехвърляне на някои или всички активи или задължения от институцията в режим на преструктуриране на мостовата институция.
5. Когато прилага инструмента „мостова институция“, органът за преструктуриране може да упражни многократно правомощията за прехвърляне, за да извърши последващи прехвърляния на акции или други инструменти на собственост, емитирани от институция в режим на преструктуриране, или, в зависимост от случая, на активи, права или задължения на институцията в режим на преструктуриране.
6. След прилагане на инструмента „мостова институция“ органът за преструктуриране може:
а)
да прехвърля права, активи или задължения обратно от мостовата институция към институцията в режим на преструктуриране или акции или други инструменти на собственост обратно на първоначалните им собственици, като институцията в режим на преструктуриране или първоначалните собственици са задължени да приемат обратно всички такива активи, права или задължения или акции или други инструменти на собственост, при условие че са спазени изискванията, предвидени в параграф 7;
б)
да прехвърля акции или други инструменти на собственост или активи, права или задължения от мостовата институция към трето лице.
7. Органите за преструктуриране могат да прехвърлят акции или други инструменти на собственост или активи, права или задължения обратно от мостовата институция при наличието на някое от следните обстоятелства:
а)
в инструмента, с който е извършено прехвърлянето, е предвидена изрично възможността за обратно прехвърляне на определени акции или други инструменти на собственост, активи, права или задължения;
б)
конкретните акции или други инструменти на собственост, активи, права или задължения не попадат в съответните класове или не отговарят на условията за прехвърляне на акциите или другите инструменти на собственост, активите, правата или задълженията, предвидени в инструмента, с който е извършено прехвърлянето.
Такова прехвърляне може да бъде извършено по всяко време, като трябва да отговаря на всички други условия, предвидени в инструмента за съответната цел.
8. При прехвърлянията между институцията в режим на преструктуриране или първоначалните собственици на акциите или другите инструменти на собственост, от една страна, и мостовата институция, от друга страна, се прилагат защитните механизми, посочени в дял IV, глава VII.
9. За целите на упражняването на правото за предоставяне на услуги или за установяване в друга държава членка в съответствие с Директива 2013/36/ЕС или Директива 2014/65/ЕС се приема, че мостовата институция е приемник на институцията в режим на преструктуриране и може да продължи да упражнява правата, упражнявани от институцията в режим на преструктуриране по отношение на прехвърлените активи, права или задължения.
За други цели органите за преструктуриране могат да изискат мостовата институция да се счита за приемник на институцията в режим на преструктуриране и да е в състояние да продължи да упражнява всички права, които са били упражнявани от институцията в режим на преструктуриране по отношение на прехвърлените активи, права или задължения.
10. Държавите членки гарантират, че мостовата институция може да продължи да упражнява членските си права и правото си на достъп до платежни и клирингови системи и системи за сетълмент, фондови борси, схеми за обезщетяване на инвеститори и схеми за гарантиране на депозити на институцията в режим на преструктуриране, при условие че тя отговаря на критериите за членство и участие в такива системи.
Независимо от първа алинея държавите членки гарантират, че:
а)
достъп не е отказан поради това, че мостовата институция не притежава рейтинг от агенция за кредитен рейтинг или че този рейтинг не съответства на равнището на рейтинг, необходимо за получаването на достъп до системите, посочени в първа алинея;
б)
когато мостовата институция не отговаря на критериите за членство или за участие в съответни платежни и клирингови системи или системи за сетълмент, фондови борси, схеми за обезщетяване на инвеститори или схеми за гарантиране на депозити, посочените в първа алинея права се упражняват за срок, определен от органа за преструктуриране, като този срок не трябва да бъде по-дълъг от 24 месеца и подлежи на подновяване при подаване на заявление от мостовата институция до органа за преструктуриране.
11. Без да се засяга дял IV, глава VII, акционерите или кредиторите на институцията в режим на преструктуриране и други трети лица, чиито активи, права или задължения не са прехвърлени на мостовата институция, нямат права по отношение на активите, правата или задълженията, прехвърлени на мостовата институция, нито по отношение на нейния ръководен орган или висше ръководство.
12. Целите на мостовата институция не включват никакви задължения или отговорност пред акционерите или кредиторите на институцията в режим на преструктуриране, като ръководният орган или висшето ръководство не носят отговорност пред такива акционери или кредитори за действия и бездействия при изпълнение на своите задължения, освен ако действието или бездействието не предполага груба небрежност или сериозно нарушение по националното право, което засяга пряко правата на акционерите или кредиторите.
Държавите членки могат допълнително да ограничат отговорността на мостовата институция и на нейния ръководен орган или висше ръководство в съответствие с националното право по отношение на действие и бездействие при изпълнение на задълженията им.
Член 41
Функциониране на мостовата институция
1. Държавите членки гарантират, че мостовата институция действа в съответствие със следните изисквания:
а)
съдържанието на учредителните документи на мостовата институция е одобрено от органа за преструктуриране;
б)
в зависимост от структурата на собствеността на мостовата институция органът за преструктуриране назначава или одобрява ръководния орган на мостовата институция;
в)
органът за преструктуриране одобрява възнаграждението на членовете на ръководния орган и определя съответните им отговорности;
г)
органът за преструктуриране одобрява стратегията и рисковия профил на мостовата институция;
д)
мостовата институция е лицензирана в съответствие с Директива 2013/36/ЕС или Директива 2014/65/ЕС, в зависимост от случая, и разполага с необходимия лиценз съгласно действащото национално право да извършва дейностите или да предоставя услугите, които придобива чрез прехвърлянето, извършено съгласно член 63 от настоящата директива;
е)
мостовата институция спазва изискванията на Регламент (ЕС) № 575/2013 и на директиви 2013/36/ЕС и 2014/65/ЕС, в зависимост от случая, и попада в обхвата на предвидения в посочените актове надзор;
ж)
дейността на мостовата институция е в съответствие с рамката на Съюза за държавната помощ и органът за преструктуриране може съответно да предвиди ограничения за дейността ѝ.
Независимо от букви д) и е) от първа алинея и когато това е необходимо за постигането на целите на преструктурирането, за кратък срок в началото на своята дейност мостовата институция може да бъде създадена и лицензирана, без да са спазени Директива 2013/36/ЕС или Директива 2014/65/ЕС. За тази цел органът за преструктуриране подава искане в този смисъл до компетентния орган. Ако компетентният орган реши да предостави такъв лиценз, той посочва срока, през който мостовата институция е освободена от задължението за спазване на изискванията по посочените директиви.
2. При спазва на ограниченията, наложени с правилата на Съюза или националните правила в областта на конкуренцията, ръководството на мостовата институция управлява мостовата институция с цел запазване на достъпа до критичните функции и продажба на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), техните активи, права или задължения на един или повече частни купувачи при подходящите условия и в рамките на срока, посочен в параграф 4 от настоящия член или, когато е приложимо, в параграф 6 от настоящия член.
3. Органът за преструктуриране взема решение, че мостовата институция не е вече мостова институция по смисъла на член 40, параграф 2, при един от следните случаи, като се взема предвид първият настъпил случай:
а)
сливане на мостовата институция с друг субект;
б)
мостовата институция престава да отговаря на изискванията на член 40, параграф 2;
в)
продажбата на всички или по същество всички активи, права или задължения на мостовата институция на трето лице;
г)
след изтичане на срока, посочен в параграф 5 или, когато е приложимо - параграф 6.
д)
активите на мостовата институция са напълно ликвидирани, а задълженията ѝ са напълно погасени.
4. Когато органът за преструктуриране се стреми да продаде мостовата институция или нейните активи, права или задължения, държавите членки гарантират, че мостовата институция или съответните активи или задължения се предлагат на пазара свободно и по прозрачен начин и продажбата не е свързана със съществени грешки в представянето на активите и задълженията и не облагодетелства или ощетява необосновано потенциалните купувачи.
Всяка такава продажба се извършва при търговски условия, като се вземат предвид обстоятелствата и в съответствие с рамката на Съюза за държавната помощ.
5. Ако не настъпи никой от сценариите по параграф 3, букви а), б), в) и д), органът за преструктуриране прекратява дейността на мостовата институция веднага щом е възможно и във всички случаи- в двегодишен срок след датата, на която е извършено последното прехвърляне от институция в режим на преструктуриране чрез инструмента „мостова институция“.
6. Органът за преструктуриране може да удължи посочения в параграф 5 срок с един или повече допълнителни едногодишни срока, ако такова удължаване:
а)
спомага за постигането на резултатите, посочени в параграф 3, буква а), б), в или д); или
б)
е необходимо, за да се гарантира непрекъснатост на важни банкови или финансови услуги.
7. Всяко решение на органа за преструктуриране за удължаване на срока, посочен в параграф 5, трябва да е мотивирано и да съдържа подробна оценка на положението, включително на пазарните условия и перспективи, които обосновават удължаването.
8. Когато дейността на мостовата институция е прекратена при обстоятелствата, посочени в параграф 3, буква в) или г), мостовата институция се ликвидира чрез обичайно производство по несъстоятелност.
При спазване на член 37, параграф 7, всички постъпления, получени в резултат на прекратяването на дейността на мостовата институция, са в полза на акционерите на мостовата институция.
9. Когато мостовата институция се използва за прехвърлянето на активи и задължения на повече от една институция в режим на преструктуриране, задължението по параграф 8 се прилага за активите и задълженията, прехвърлени от всяка от институциите в режим на преструктуриране, а не за самата мостова институция.
Раздел 4
Инструмент за обособяване на активи
Член 42
Инструмент за обособяване на активи
1. За да се постигнат целите на инструмента за обособяване на активи, държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощието да прехвърлят активи, права или задължения на институцията в режим на преструктуриране или на мостовата институция към едно или повече дружества за управление на активи.
При спазване на член 85, посоченото в първа алинея прехвърляне може да се извърши, без да има съгласие на акционерите на институциите в режим на преструктуриране или на трето лице, различно от мостовата институция, и без да се спазват процедурните изисквания съгласно дружественото право или правото в областта на ценните книжа.
2. За целите на инструмента за обособяване на активи дружество за управление на активи е юридическо лице, което отговаря на всички посочени по-долу изисквания:
а)
изцяло или частично е собственост или се контролира от един или повече публични органи, които могат да включват органа за преструктуриране или механизма за финансиране на преструктурирането, и се контролира от органа за преструктуриране;
б)
създадено е с цел да приеме някои или всички от активите, правата и задълженията на една или повече институции в режим на преструктуриране или на мостова институция.
3. Дружеството за управление на активи управлява прехвърлените му активи с цел стойността им да се повиши максимално чрез евентуална продажба или ликвидиране по обичайния ред.
4. Държавите членки гарантират, че дружеството за управление на активи действа в съответствие със следните разпоредби:
а)
съдържанието на учредителните документи на дружеството за управление на активи е одобрено от органа за преструктуриране;
б)
в зависимост от структурата на собствеността на дружеството за управление на активи органът за преструктуриране назначава или одобрява ръководния орган на дружеството;
в)
органът за преструктуриране одобрява възнаграждението на членовете на ръководния орган и определя съответните им отговорности;
г)
органът за преструктуриране одобрява стратегията и рисковия профил на дружеството за управление на активи.
5. Органите за преструктуриране могат да упражняват посочените в параграф 1 правомощия за прехвърляне на активи, права или задължения само ако:
а)
текущото състояние на пазара за тези активи е такова, че евентуална реализация на тези активи чрез обичайното производство по несъстоятелност би имала неблагоприятни последици за един или повече финансови пазари;
б)
такова прехвърляне е необходимо с цел да се гарантира правилното функциониране на институцията в режим на преструктуриране или на мостовата институция; или
в)
такова прехвърляне е необходимо с цел да се увеличат максимално постъпленията от реализацията на активите.
6. Когато органите за преструктуриране използват инструмента за обособяване на активи, те определят размера на насрещната престация, срещу която активите, правата и задълженията се прехвърлят на дружеството за управление на активи в съответствие с принципите, установени в член 36, и с рамката на Съюза за държавната помощ. Настоящият параграф не е пречка насрещната престация да има символична или отрицателна стойност.
7. При спазване на член 37, параграф 7, всяка насрещна престация, заплатена от дружеството за управление на активи във връзка с активите, правата или задълженията, придобити пряко от институцията в режим на преструктуриране, е в полза на институцията в режим на преструктуриране. Насрещната престация може да бъде под формата на дълг, емитиран от дружеството за управление на активи.
8. Когато се прилага инструментът „мостова институция“, дружеството за управление на активи може след прилагането на инструмента „мостова институция“ да придобие активи, права или задължения от мостовата институция.
9. Органите за преструктуриране могат да прехвърлят многократно активи, права или задължения от институцията в режим на преструктуриране към едно или повече дружества за управление на активи, както и да прехвърлят активи, права или задължения обратно от едно или повече дружества за управление на активи към институцията в режим на преструктуриране, ако са изпълнени посочените в параграф 10 условия.
Институцията в режим на преструктуриране е длъжна да приема обратно всякакви такива активи, права или задължения.
10. Органите за преструктуриране могат да прехвърлят права, активи или задължения обратно от дружеството за управление на активи към институцията в режим на преструктуриране при наличието на някое от следните обстоятелства:
а)
в инструмента, с който е извършено прехвърлянето, е предвидена изрично възможността за обратно прехвърляне на определени права, активи или задължения;
б)
конкретните права, активи или задължения не попадат в съответните класове или не отговарят на условията за прехвърляне на правата, активите или задълженията, предвидени в инструмента, с който е извършено прехвърлянето.
И в двата случая, посочени в букви а) и б), обратното прехвърляне може да се извърши по всяко време, като трябва да отговаря на всички други условия, предвидени в инструмента за съответната цел.
11. При прехвърлянията между институцията в режим на преструктуриране и дружеството за управление на активи се прилагат защитните механизми при частично прехвърляне на собственост, предвидени в дял IV, глава VII.
12. Без да се засяга дял IV, глава VII, акционерите или кредиторите на институцията в режим на преструктуриране и други трети лица, чиито активи, права или задължения не са прехвърлени на дружеството за управление на активи, нямат права по отношение на активите, правата или задълженията, прехвърлени на дружеството за управление на активи, нито по отношение на неговия ръководен орган или висше ръководство.
13. Целите на дружеството за управление на активи не включват никакви задължения или отговорност пред акционерите или кредиторите на институцията в режим на преструктуриране, като ръководният орган или висшето ръководство не носят отговорност пред такива акционери или кредитори за действия и бездействия при изпълнение на своите задължения, освен ако действието или бездействието не предполага груба небрежност или сериозно нарушение по националното право, което засяга пряко правата на акционерите или кредиторите.
Държавите членки могат допълнително да ограничават отговорността на дружеството за управление на активи и на неговия ръководен орган или висше ръководство в съответствие с националното право по отношение на действия и бездействия при изпълнението на техните задължения.
14. До 3 юли 2015 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки, с които да се насърчи сближаването на надзорните практики и практиките за преструктуриране, свързани с определянето в съответствие с параграф 5 от настоящия член на условията, при които реализацията на активите или задълженията чрез обичайното производство по несъстоятелност би имала неблагоприятни последици за един или повече финансови пазари.
Раздел 5
Инструмент за споделяне на загуби
Подраздел 1
Цели и обхват на инструмента за споделяне на загуби
Член 43
Инструмент за споделяне на загуби
1. За да се постигнат целите на инструмента за споделяне на загуби, държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощията за преструктуриране, посочени в член 63, параграф 1.
2. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да използват инструмента за споделяне на загуби за постигане на целите на преструктурирането по член 31, в съответствие с принципите за преструктуриране, посочени в член 34, за всяка една от следните цели:
а)
да рекапитализират институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) от настоящата директива, които отговарят на условията за преструктуриране, до степента, необходима за възстановяване на способността им да отговарят на условията за лицензиране (доколкото тези условия се прилагат за съответния субект) и да продължат да извършват дейностите, за които са получили лиценз съгласно Директива 2013/36/ЕС или Директива 2014/65/ЕС, когато съответният субект е лицензиран съгласно посочените директиви, както и да поддържат достатъчно пазарно доверие в институцията или дружеството;
б)
да преобразуват в капитал или да намалят размера на главницата на вземания или дългови инструменти, които са прехвърлени:
i)
на мостова институция с оглед да се осигури капитал за тази мостова институция; или
ii)
чрез прилагане на инструмента за продажба на стопанска дейност или инструмента за обособяване на активи.
3. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да прилагат инструмента за споделяне на загуби за целта, посочена в параграф 2, буква а) от настоящия член, само ако съществува реална вероятност прилагането на този инструмент, заедно с други подходящи мерки, включително мерки, приложени в съответствие с плана за оздравяване на дейността, изискван съгласно член 52, не само че ще постигне съответните цели на преструктурирането, но и ще възстанови финансовата стабилност и дългосрочната жизнеспособност на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г).
Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да прилагат всеки от инструментите за преструктуриране по член 37, параграф 3, букви а), б) и в) и инструмента за споделяне на загуби, предвиден в параграф 2, буква б) от настоящия член, ако не са изпълнени условията, посочени в първа алинея.
4. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да прилагат инструмента за споделяне на загуби за всички институции или дружества по член 1, параграф 1, буква б), в) и г), като при това във всеки случай зачитат правната форма на съответната институция или дружество или могат да променят тази правна форма.
Член 44
Обхват на инструмента за споделяне на загуби
1. Държавите членки гарантират, че инструментът за споделяне на загуби може да се прилага по отношение на всички задължения на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), които не са изключени от обхвата на този инструмент съгласно параграф 2 или 3 от настоящия член.
2. Органите за преструктуриране не могат да упражняват правомощия за обезценяване или преобразуване по отношение на следните задължения, без значение дали се уреждат от националното право на държава членка или от правото на трета държава:
а)
гарантирани депозити;
б)
обезпечени задължения, включително покрити облигации и задължения под формата на финансови инструменти, които се използват за целите на хеджирането, които съставляват неразделна част от покритието и които съгласно националното право са обезпечени по начин, подобен на този при покритите облигации;
в)
задължения, произтичащи от държането от институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) от настоящия член на активи или парични средства на клиент, включително активи или парични средства на клиент, държани от името на ПКИПЦК по смисъла на член 1, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО или от алтернативни инвестиционни фондове по смисъла на член 4, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (31), при условие че такъв клиент е защитен съгласно приложимото право в областта на несъстоятелността;
г)
задължения, произтичащи от доверително отношение между институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) (като довереник) и друго лице (като бенефициер), при условие че такъв бенефициер е защитен съгласно действащото право в областта на несъстоятелността или гражданското право;
д)
задължения към институции, с изключение на субекти, които са част от същата група, с първоначален срок до падежа по-малко от седем дни;
е)
задължения с остатъчен срок до падежа под седем дни, дължими на системи или оператори на системи, определени съгласно Директива 98/26/ЕО, или на техните участници, които произтичат от участието в такава система;
ж)
задължения към някое от следните лица:
i)
служител, по отношение на натрупано трудово възнаграждение, пенсионни плащания или други фиксирани възнаграждения, с изключение на променливия компонент на възнаграждението, който не се урежда от колективен трудов договор;
ii)
търговски кредитори във връзка с предоставянето на институцията или на дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) на стоки или услуги, които са критични за ежедневната им дейност, включително информационни услуги, комунални услуги, наем, обслужване и поддържане на стопанските помещения;
iii)
данъчните и социалноосигурителните органи, при условие че тези задължения са привилегировани съгласно приложимото право.
iv)
схемите за гарантиране на депозити, произтичащи от вноски, дължими в съответствие с Директива 2014/49/ЕС.
Първа алинея, буква ж), подточка i) не се прилага за променливия компонент на възнаграждението на служител, поемащ съществен риск, както е определено в член 92, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС.
Държавите членки гарантират, че всички обезпечени активи, свързани с покритието на покритите облигации остават незасегнати, отделно обособени и с достатъчно финансиране. Нито това изискване, нито първа алинея, буква б) възпрепятстват органите за преструктуриране да упражняват тези правомощия, когато това е целесъобразно, по отношение на част от обезпечено задължение или задължение, за което е предоставено реално обезпечение, когато те надхвърлят стойността на активите, залога, реалното обезпечение или друго обезпечение, с които са гарантирани.
Първа алинея, буква а) не възпрепятства органите за преструктуриране да упражняват тези правомощия, когато е целесъобразно, по отношение на сумата по депозит, която надхвърля размера на гаранцията, предвиден в член 6 от Директива 2014/49/ЕС.
Без да се засягат правилата за големите експозиции в Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС, държавите членки гарантират, че с цел да се осигури възможността за преструктуриране на институции и групи, органите за преструктуриране ограничават в съответствие с член 17, параграф 5, буква б) от настоящата директива степента, до която други институции държат задължения, при които се приема споделяне на загуби, с изключение на задължения, държани в субекти, които са част от една и съща група.
3. При изключителни обстоятелства, когато се прилага инструментът за споделяне на загуби, органът за преструктуриране може да изключи напълно или частично от прилагането на правомощията за обезценяване или преобразуване някои задължения, когато:
а)
не е възможно това задължение да бъде предмет на споделяне на загуби в разумни срокове, независимо от добросъвестно положените усилия на органа за преструктуриране;
б)
изключването е строго необходимо и пропорционално за осигуряване на непрекъснатост на критичните функции и основните стопански дейности по начин, който запазва способността на институцията в режим на преструктуриране да продължи да извършва ключовите си операции, услуги и сделки;
в)
изключването е строго необходимо и пропорционално за избягване на широко разпространение на проблемите, по-специално по отношение на отговарящите на условията депозити, държани от физически лица и микро-, малки и средни предприятия, което сериозно би нарушило функционирането на финансовите пазари, включително инфраструктурата на финансовите пазари, по начин, който би могъл да предизвика сериозни смущения в икономиката на дадена държава членка или на Съюза; или
г)
прилагането на инструмента за споделяне на загуби би довело до такова унищожаване на стойност, че загубите, понесени от другите кредитори биха били по-ниски, ако тези задължения бяха изключени от споделянето на загуби.
Когато органът за преструктуриране реши да изключи или частично да изключи дадено приемливо задължение или клас приемливи задължения съгласно настоящия параграф, нивото на обезценяване или преобразуване, приложимо към другите приемливи задължения, може да бъде увеличено, за да се отчетат такива изключвания, при условие че нивата на обезценяване и преобразуване, приложени към другите приемливи задължения, са съобразени с принципа в член 34, параграф 1, буква ж).
4. Когато органът за преструктуриране реши да изключи напълно или частично приемливо задължение или клас от приемливи задължения съгласно настоящия член и загубите, които биха били понесени от тези задължения, не са били изцяло прехвърлени към други кредитори, механизмът за финансиране на преструктурирането може да направи вноска към институцията в режим на преструктуриране с цел постигане на най-малко един от следните резултати:
а)
да се покрият загубите, които не са поети от приемливите задължения, и да се възстанови нетната стойност на активите на институцията в режим на преструктуриране на нула, в съответствие с член 46, параграф 1, буква а);
б)
да се закупят акции или други инструменти на собственост или капиталови инструменти на институцията в режим на преструктуриране с цел рекапитализация на институцията в съответствие с член 46, параграф 1, буква б).
5. Механизмът за финансиране на преструктурирането прави посочената в параграф 4 вноска само когато:
а)
има принос към поемането на загуби и рекапитализацията, равен на сума, не по-малка от 8 % от общите задължения, включително собствения капитал на институцията в режим на преструктуриране, изчислени към момента на действието по преструктуриране в съответствие с оценката по член 36, от страна на акционерите и притежателите на други инструменти на собственост, от притежателите на съответните капиталови инструменти и другите приемливи задължения чрез обезценяване, преобразуване или по друг начин; както и
б)
вноската на механизма за финансиране на преструктурирането не надхвърля 5 % от общите задължения, включително собствения капитал на институцията в режим на преструктуриране, изчислени към момента на действието по преструктуриране в съответствие с оценката по член 36.
6. Вноската на механизма за финансиране на преструктуриране, посочена в параграф 4, може да бъде финансирана от:
а)
сумата, с която разполага механизмът за финансиране на преструктурирането, набрана чрез вноски на институциите и на клоновете в Съюза в съответствие с член 100, параграф 6 и член 103;
б)
средствата, които могат да бъдат набрани чрез последващи вноски в съответствие с член 104 в рамките на три години; както и
в)
когато сумите, посочени в букви а) и б) от настоящия параграф са недостатъчни - сумите, набрани от алтернативни източници на финансиране в съответствие с член 105.
7. При извънредни обстоятелства органът за преструктуриране може да търси допълнително финансиране от алтернативни източници на финансиране, след като:
а)
петпроцентовият праг по параграф 5, буква б) е бил достигнат; и
б)
всички необезпечени непривилегировани вземания, които не са отговарящи на условията депозити, са били напълно обезценени или преобразувани.
Като друга или допълнителна възможност, когато са спазени условията по първа алинея, механизмът за финансиране на преструктурирането може да направи вноска от ресурсите, които са набрани чрез предварителни вноски в съответствие с член 100, параграф 6 и член 103 и които все още не са били използвани.
8. Чрез дерогация от параграф 5, буква а) механизмът за финансиране на преструктурирането може също така да направи вноска, както е посочено в параграф 4, при условие че:
а)
посоченият в параграф 5, буква а) принос към поемането на загуби и рекапитализацията е равен на сума, не по-малка от 20 % от рисково претеглените активи на съответната институция;
б)
механизмът за финансиране на преструктурирането на съответната държава членка разполага от предварителни вноски (без да се включват вноските към схема за гарантиране на депозити), набрани в съответствие с член 100, параграф 6 и член 103, със сума, равна най-малко на 3 % от гарантираните депозити на всички кредитни институции, лицензирани на територията на тази държава членка; както и
в)
съответната институция има активи под 900 милиарда евро на консолидирана основа.
9. Когато упражняват правомощията си на преценка по параграф 3, органите за преструктуриране вземат надлежно предвид:
а)
принципа, че загубите следва да се поемат първо от акционерите и след това -от кредиторите на институцията в режим на преструктуриране като цяло, в съответствие с техния ред;
б)
капацитета за поемане на загуби, който ще е наличен в институцията в режим на преструктуриране, ако задължението или класът от задължения бъдат изключени; както и
в)
необходимостта от поддържане на подходящи ресурси за финансиране на преструктурирането.
10. Изключванията по параграф 3 могат да се прилагат с цел дадено задължение напълно да се изключи от обезценяването или прилаганата към него степен на обезценяване да се ограничи.
11. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за допълнително конкретизиране на обстоятелствата, при които изключването е необходимо за постигане на посочените в параграф 3 от настоящия член цели.
12. Органът за преструктуриране уведомява Комисията, преди да упражни правомощието си на преценка във връзка с изключване на задължение съгласно параграф 3. Когато изключването изисква вноска от механизма за финансиране на преструктурирането или от алтернативен източник на финансиране съгласно параграфи 4-8, в рамките на 24 часа от получаването на такова уведомление или в по-дълъг срок, за който органът за преструктуриране е дал съгласие, Комисията може да забрани или да изиска изменения на предложеното изключване, в случай че не са изпълнени изискванията на настоящия член и делегираните актове, с оглед защита на целостта на вътрешния пазар. Това не се засяга прилагането от Комисията на рамката на Съюза за държавната помощ.
Подраздел 2
Минимално изискване за собствен капитал и приемливи задължения
Член 45
Прилагане на минималното изискване
1. Държавите членки гарантират, че институциите по всяко време изпълняват минимално изискване за собствен капитал и приемливи задължения. Минималното изискване се изчислява като сума от собствения капитал и приемливите задължения, изразени като процент от общите задължения и собствения капитал на институцията.
За целите на първа алинея дериватните задължения се включват в общите задължения въз основа на пълно признаване на правата за нетиране на контрагента.
2. ЕБО изготвя проекти на технически регулаторни стандарти, в които допълнително се конкретизират критериите за оценка, посочени в параграф 6, букви а) - е), въз основа на които за всяка институция се определя минимално изискване за собствен капитал и приемливи задължения, което включва подчинен дълг и първостепенен необезпечен дълг, до чийто падеж остават най-малко 12 месеца и за които се прилага правомощието за споделяне на загуби, както и собствения капитал.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Държавите членки могат да предвидят допълнителни критерии, въз основа на които да се определи минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения.
3. Независимо от параграф 1, органите за преструктуриране освобождават ипотекарни кредитни институции, финансирани от покрити облигации, които съгласно националното право не могат да приемат депозити, от задължението да изпълняват по всяко време минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, тъй като:
а)
тези институции ще бъдат ликвидирани чрез националните процедури по несъстоятелност или друг вид процедури, прилагани в съответствие с член 38, 40 или 42 от настоящата директива, предвидени за тези институции; както и
б)
такива национални процедури по несъстоятелност или друг вид процедури ще гарантират, че кредиторите на тези институции, включително притежателите на покрити облигации, когато е приложимо, ще понесат загуби по начин, който съответства на целите на преструктурирането.
4. Приемливите задължения се включват в сумата на собствения капитал и приемливите задължения по параграф 1 само ако отговарят на следните условия:
а)
инструментът е емитиран и изцяло платен;
б)
задължението не се дължи на самата институция, не е обезпечено или гарантирано от нея;
в)
закупуването на инструмента не е било финансирано пряко или непряко от институцията;
г)
задължението има остатъчен срок до падежа най-малко една година;
д)
задължението не произтича от дериват;
е)
задължението не произтича от депозит, който е привилегирован в йерархията на вземанията при несъстоятелност съгласно националното право в съответствие с член 108.
За целите на буква г), когато задължение дава на собственика си право на ранно изплащане, падежът на това задължение е първата дата, на която възниква посоченото право.
5. Когато дадено задължение се урежда от правото на трета държава, органите за преструктуриране могат да изискват от институцията да докаже, че решението на орган за преструктуриране за обезценяване или преобразуване на посоченото задължение ще има правно действие съгласно правото на тази трета държава, като се вземат предвид условията на договора, уреждащ задължението, международните споразумения за признаване на процедури за преструктуриране и други относими въпроси. Ако органът за преструктуриране не е убеден, че решението би имало правно действие съгласно правото на тази трета държава, задължението не се включва в изчислението на минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения.
6. Минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения за всяка институция съгласно параграф 1 се определя от органа за преструктуриране, след консултация с компетентния орган, най-малко въз основа на следните критерии:
а)
необходимостта да се гарантира, че институцията може да бъде преструктурирана чрез използването на инструменти за преструктуриране, включително, когато е целесъобразно - чрез инструмента за споделяне на загуби, по начин, който отговаря на целите на преструктурирането;
б)
необходимостта да се гарантира в съответните случаи, че институцията разполага с достатъчен обем приемливи задължения, така че се гарантира, че ако бъде приложен инструментът за споделяне на загуби, загубите могат да бъдат поети и съотношението на базовия собствен капитал от първи ред на институцията може да бъде възстановено до необходимото ниво, за да може тя да продължи да изпълнява условията за лицензиране и да продължи да извършва дейностите, за които е била лицензирана съгласно Директива 2013/36/ЕС или съгласно Директива 2014/65/ЕС, както и да се поддържа достатъчно пазарно доверие в институцията или дружеството;
в)
необходимостта да се гарантира, че ако в плана за преструктуриране е предвидена възможност определени класове приемливи задължения да бъдат изключени от споделянето на загуби съгласно член 44, параграф 3 или да бъдат прехвърлени изцяло на приемател чрез частично прехвърляне, институцията разполага с достатъчно други приемливи задължения, с които да се гарантира, че загубите могат да бъдат поети и че съотношението на базовия собствен капитал от първи ред на институцията може да бъде възстановено до необходимото ниво, за да може тя да продължи да изпълнява условията за лицензиране и да продължи да извършва дейностите, за които е била лицензирана съгласно Директива 2013/36/ЕС или Директива 2014/65/ЕС;
г)
размера, стопанския модел, модела на финансиране и рисковия профил на институцията;
д)
степента, до която схемата за гарантиране на депозити би могла да участва във финансирането на преструктурирането в съответствие с член 109;
е)
степента, до която неизпълнението на задълженията от страна на институцията би имало неблагоприятни последици за финансовата стабилност, включително разпространение на проблемите към други институции поради нейната взаимосвързаност с тях или с останалата част от финансовата система.
7. Институциите спазват минималните изисквания, предвидени в настоящия член, на индивидуална основа.
Орган за преструктуриране, след консултация с компетентния орган, може да реши да прилага минималното изискване, предвидено в настоящия член, към субект по член 1, параграф 1, букви б), в) или г).
8. В допълнение към параграф 7, предприятията майки от Съюза трябва да спазват минималните изисквания, предвидени в настоящия член, на консолидирана основа.
Минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения на консолидирано равнище на предприятие майка от Съюза се определя от страна на органа за преструктуриране на ниво група, след консултация с консолидиращия надзорник, в съответствие с параграф 9, най-малко въз основа на критериите, определени в параграф 6, и на това дали в съответствие с плана за преструктуриране дъщерните предприятия на групата в трети държави трябва да бъдат преструктурирани поотделно.
9. Органът за преструктуриране на ниво група и органите за преструктуриране, които отговарят за дъщерните предприятия на индивидуална основа, полагат всички възможни усилия, за да постигнат съвместно решение относно нивото на минималното изискване, прилагано на консолидирано равнище.
Съвместното решение е надлежно мотивирано и се предава на предприятието майка от Съюза от органа за преструктуриране на ниво група.
При липса на съвместно решение в рамките на четири месеца органът за преструктуриране на ниво група, след като вземе надлежно предвид оценката на дъщерните предприятия, извършена от съответните органи за преструктуриране, взема решение относно консолидираното минимално изискване. Ако до изтичането на четиримесечния срок някой от съответните органи за преструктуриране е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, органът за преструктуриране на ниво група отлага вземането на решение и изчаква решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в едномесечен срок. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО. Ако в рамките на един месец ЕБО не вземе решение, се прилага решението на органа за преструктуриране на ниво група.
Съвместното решение и решението на органа за преструктуриране на ниво група, взето при липса на съвместно решение, са обвързващи за органите за преструктуриране в съответните държави членки.
Съвместното решение и всяко решение, взето при липса на съвместно решение, подлежат на редовен преглед и, когато е целесъобразно, се актуализират.
10. Органите за преструктуриране определят минималното изискване, което да се прилага по отношение на дъщерните предприятия от групата на индивидуална основа. Тези минимални изисквания се определят на ниво, което е подходящо за дъщерното предприятие при отчитане на:
а)
критериите, изброени в параграф 6, по-специално размера, стопанския модел и рисковия профил на дъщерното предприятие, включително собствения му капитал; както и
б)
консолидираното изискване, определено за групата съгласно параграф 9.
Органът за преструктуриране на ниво група и органите за преструктуриране, които отговарят за дъщерните предприятия на индивидуална основа, полагат всички възможни усилия, за да постигнат съвместно решение относно нивото на минималното изискване, което да се прилага към всяко дъщерно предприятие на индивидуално равнище.
Съвместното решение е надлежно мотивирано и се предава на дъщерните предприятия и на институцията майка от Съюза, съответно от органа за преструктуриране на дъщерните предприятия и от органа за преструктуриране на ниво група.
При липса на съвместно решение на органите за преструктуриране в рамките на четири месеца, решението се взема от съответните органи за преструктуриране на дъщерните предприятия, като се отчитат надлежно мненията и резервите на органа за преструктуриране на ниво група.
Ако до изтичането на четиримесечния срок органът за преструктуриране на ниво група е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, органите за преструктуриране, които отговарят за дъщерните предприятия на индивидуална основа, отлагат вземането на решение и изчакват решението, което ЕБО може да вземе в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, след което вземат решение в съответствие с решението на ЕБО. Четиримесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в едномесечен срок. Ако четиримесечният срок е изтекъл или е било постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася към ЕБО. Органът за преструктуриране на ниво група не отнася въпроса до ЕБО за обвързваща медиация, когато нивото, определено от органа за преструктуриране на дъщерното предприятие, не се различава с повече от един процентен пункт от консолидираното равнище, установено съгласно параграф 9 от настоящия член.
Ако ЕБО не вземе решение в рамките на един месец, се прилагат решенията на органите за преструктуриране на дъщерните предприятия.
Съвместното решение и решенията на органите за преструктуриране на дъщерните предприятия, взети при липса на съвместно решение, са обвързващи за съответните органи за преструктуриране.
Съвместното решение и всяко решение, взето при липса на съвместно решение, подлежат на редовен преглед и, когато е целесъобразно, се актуализират.
11. Органът за преструктуриране на ниво група може да отмени изцяло прилагането на индивидуалното минимално изискване към институция майка от Съюза, когато:
а)
институцията майка от Съюза спазва на консолидирана основа минималното изискване по параграф 8; както и
б)
компетентният орган за институцията майка от Съюза е отменил изцяло прилагането на индивидуални капиталови изисквания към институцията в съответствие с член 7, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
12. Органът за преструктуриране на дъщерно предприятие може да отмени изцяло прилагането на параграф 7 към това дъщерно предприятие, когато:
а)
както дъщерното предприятие, така и предприятието майка подлежат на лицензиране и надзор в една и съща държава членка;
б)
дъщерното предприятие е включено в надзора на консолидирана основа на институцията, която е предприятието майка;
в)
институция на най-високо ниво в групата в държавата членка на дъщерното предприятие, когато е различна от институцията майка от Съюза, спазва на подконсолидирана основа минималното изискване по параграф 7;
г)
няма съществени настоящи или предвидими практически или правни пречки за бързото прехвърляне на собствен капитал или за изплащане на задължения към дъщерното предприятие от предприятието майка;
д)
компетентният орган приема, че предприятието майка управлява дъщерното предприятие благоразумно, а самото предприятие майка, със съгласието на компетентния орган, е декларирало, че гарантира поетите от дъщерното предприятие ангажименти, или рисковете в дъщерното предприятие са несъществени;
е)
процедурите за оценка, измерване и контрол на риска на предприятието майка се прилагат за дъщерното предприятие;
ж)
предприятието майка държи повече от 50 % от правата на глас, свързани с акциите или дяловете в капитала на дъщерното предприятие, или има право да назначава или освобождава мнозинството от членовете на ръководния му орган; както и
з)
компетентният орган на дъщерното предприятие е освободил изцяло дъщерното предприятие от прилагането на индивидуалните капиталови изисквания съгласно член 7, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
13. Взетите в съответствие с настоящия член решения могат да предвиждат минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения да се изпълнява частично на консолидирано или индивидуално равнище посредством финансови инструменти за договорно споделяне на загуби.
14. За целите на определянето на даден инструмент като финансов инструмент за договорно споделяне на загуби съгласно параграф 13, органът за преструктуриране трябва да се увери, че финансовият инструмент:
а)
съдържа договорно условие, което предвижда, че когато органът за преструктуриране реши да приложи инструмента за споделяне на загуби, финансовият инструмент се обезценява или преобразува в необходимата степен преди обезценяването или преобразуването на други приемливи задължения; както и
б)
е предмет на обвързващо споразумение, ангажимент или разпоредба за определяне на реда на задълженията, съгласно които при обичайно производство по несъстоятелност той е с по-нисък ред в сравнение с останалите приемливи задължения и не може да бъде изплатен, докато не бъдат уредени останалите текущи приемливи задължения.
15. Органите за преструктуриране, съгласувано с компетентните органи, изискват и проверяват дали институциите изпълняват минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения по параграф 1 и когато е приложимо - изискването по параграф 13, и вземат решенията съгласно настоящия член едновременно с разработването и поддържането на плановете за преструктуриране.
16. Органите за преструктуриране, съгласувано с компетентните органи, информират ЕБО за минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения и, когато е приложимо -за изискването по параграф 13, определени за всяка институция в рамките на тяхната компетентност.
17. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за уточняване на единните формати, таблици и определения за откриването и предаване на информация от органите за преструктуриране, съгласувано с компетентните органи, на ЕБО за целите на параграф 16.
ЕБО представя тези проекти на технически стандарти за изпълнение на Комисията до 3 юли 2015 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
18. Въз основа на изводите в доклада, посочен в параграф 19, когато е целесъобразно, Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета до 31 декември 2016 г. законодателно предложение относно хармонизираното прилагане на минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения. Когато е целесъобразно, в това предложение се включват предложения за въвеждането на подходящ брой минимални равнища на минималното изискване, като се отчитат различните стопански модели на институциите и групите. В предложението се включват подходящи корекции на параметрите на минималното изискване и, при необходимост, подходящи изменения в прилагането на минималното изискване за групи.
19. До 31 октомври 2016 г. ЕБО представя на Комисията доклад по следните въпроси:
а)
начина, по който на национално равнище се прилага минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, и по-специално дали са възникнали разминавания между държавите членки в равнищата, определени за съпоставими институции;
б)
начина, по който се прилага в държавите членки правомощието да изискват от институциите да изпълняват минималното изискване чрез финансови инструменти за договорно споделяне на загуби, и дали са възникнали разминавания между тези подходи;
в)
набелязване на стопанските модели, които отразяват цялостния рисков профил на институцията;
г)
подходящото ниво на минимално изискване за всеки стопански модел, установен съгласно буква в);
д)
дали следва да се установи диапазон на нивото на минималното изискване за всеки стопански модел;
е)
подходящия преходен период, по време на който институциите да постигнат съответствие с евентуално определените хармонизирани минимални равнища;
ж)
дали изискванията, предвидени в член 45, са достатъчни, за да се гарантира, че всяка институция разполага с подходящ капацитет за поемане на загуби, а в противен случай - какви допълнителни подобрения са необходими за постигането на тази цел;
з)
дали са необходими промени в предвидената в настоящия член изчислителна методология, за да се гарантира, че минималното изискване може да се използва като подходящ показател за капацитета на институцията за поемане на загуби;
и)
дали е подходящо изискването да се основава на общите задължения и собствения капитал, и по-специално дали е по-подходящо като знаменател за изискването да се използват рисково претеглените активи на институцията;
й)
дали подходът в настоящия член към прилагането на минималното изискване за групи е целесъобразен, и по-специално дали подходът гарантира по подходящ начин, че в субектите, за които може да възникнат загуби, е налице капацитет на групата за поемане на загуби или че тези субекти имат достъп до такъв капацитет;
к)
дали са подходящи условията за освобождаване от минималното изискване, и по-специално дали подобно освобождаване следва да е възможно за дъщерни предприятия на трансгранична основа;
л)
дали е целесъобразно органите за преструктуриране да могат да изискват изпълнение на минималното изискване чрез финансови инструменти за договорно споделяне на загуби и дали е подходяща по-нататъшна хармонизация на подхода към финансовите инструменти за договорно споделяне на загуби;
м)
дали са подходящи изискванията към финансовите инструменти за договорно споделяне на загуби в параграф 14; както и
н)
дали е целесъобразно от институциите и групите да се изисква да оповестяват тяхното минимално изискване за собствен капитал и приемливи задължения или нивото на техния собствен капитал и приемливи задължения, и ако това е така - с каква честота и в какъв формат да бъде оповестяването.
20. Докладът по параграф 19 обхваща най-малко периода от 2 юли 2014 г. до 30 юни 2016 г. и отчита най-малко следното:
а)
въздействието на минималното изискване и на всяко предложено хармонизирано ниво на минималното изискване върху:
i)
финансовите пазари като цяло, и по-специално пазарите на необезпечен дълг и деривати;
ii)
стопанските модели и структурата на баланса на институциите, по-специално модела и стратегията за финансиране на институциите, както и правната и оперативната структура на групите;
iii)
рентабилността на институциите, по-специално разходите им за финансиране;
iv)
миграцията на експозициите към субекти, върху които не се упражнява пруденциален надзор;
v)
новите финансови продукти;
vi)
разпространението на финансови инструменти за договорно споделяне на загуби, както и естеството и възможността за пазарна реализация на такива инструменти;
vii)
склонността към прекомерно поемане на риск от страна на институциите;
viii)
нивото на обременени активи в институциите;
ix)
предприетите от институциите мерки за спазване на минималните изисквания, и по-специално до каква степен спазването на минималното изискване е постигнато чрез освобождаване от активи, емитиране на дългосрочен дълг и набиране на капитал; както и
x)
нивото на кредитиране от страна на кредитните институции, особено кредитирането на микро-, малки и средни предприятия, местни власти, регионални правителства и субекти от публичния сектор, и търговското финансиране, включително кредитирането в рамките на официални схеми за застраховане на експортно кредитиране.
б)
взаимодействието между минималните изисквания и капиталовите изисквания, отношението на ливъридж и ликвидните изисквания, предвидени в Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС;
в)
способността на институциите самостоятелно да набират капитал или финансиране от пазарите, за да изпълнят евентуално предложени хармонизирани минимални изисквания;
г)
съгласуваността с минималните изисквания, свързани с международните стандарти, разработени от международни форуми.
Подраздел 3
Прилагане на инструмента за споделяне на загуби
Член 46
Оценка на сумите при споделяне на загуби
1. Държавите членки гарантират, че когато използват инструмента за споделяне на загуби, органите за преструктуриране извършват оценка в съответствие с член 36 на следната сума:
а)
когато е приложимо, сумата, с която приемливите задължения трябва да бъдат обезценени, за да се гарантира, че стойността на нетните активи на институцията в режим на преструктуриране е равна на нула; както и
б)
когато е приложимо, сумата, с която приемливите задължения трябва да бъдат преобразувани в акции или други видове капиталови инструменти с цел да се възстанови съотношението на базовия собствен капитал от първи ред на:
i)
институцията в режим на преструктуриране; или
ii)
мостовата институция.
2. Посочената в параграф 1 от настоящия член оценка определя сумата, с която приемливите задължения трябва да бъдат обезценени или преобразувани, за да се възстанови съотношението на базовия собствен капитал от първи ред на институцията в режим на преструктуриране или, когато е приложимо, да се определи съответното съотношение на мостовата институция, като се вземат предвид евентуални капиталови вноски от механизма за финансиране на преструктурирането съгласно член 101, параграф 1, буква г) от настоящата директива, и за да се поддържа достатъчно пазарно доверие в институцията в режим на преструктуриране или мостовата институция, както и за да може тя да продължи да изпълнява за срок от най-малко една година условията за лицензиране и да продължи да извършва дейностите, за които е била лицензирана съгласно Директива 2013/36/ЕС или Директива 2014/65/ЕС.
Когато органите за преструктуриране възнамеряват да използват инструмента за обособяване на активи съгласно член 42, сумата, с която трябва да се намали размерът на приемливите задължения, е съобразена в подходяща степен с консервативната оценка на капиталовите нужди на дружеството за управление на активи.
3. В случаите, когато - след като капиталът е бил обезценен в съответствие с членове 59-62 и е било извършено споделяне на загуби съгласно член 43, параграф 2 - се окаже, че основаната на предварителната оценка съгласно член 36 степен на обезценка надхвърля изискваната, съответстваща на окончателната оценка по член 36, параграф 10, може да се приложи механизъм за възстановяване на обезценка, за да се обезщетят в необходимата степен кредиторите и акционерите.
4. Органите за преструктуриране определят и прилагат процедури, за да гарантират, че оценките се основават, доколкото е възможно, на най-актуалната и подробна информация за активите и задълженията на институцията в режим на преструктуриране.
Член 47
Третиране на акционерите при споделяне на загубите или обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти
1. Държавите членки гарантират, че когато използват инструмента за споделяне на загуби в съответствие с член 43, параграф 2 или обезценяването или преобразуването на капиталови инструменти в съответствие с член 59, органите за преструктуриране предприемат по отношение на акционерите и притежателите на други инструменти за собственост едно или повече от следните действия:
а)
обезсилване на съществуващите акции или другите инструменти на собственост или прехвърлянето им на кредитори, участващи във споделянето на загуби;
б)
при условие че съгласно оценката, извършена съгласно член 36, институцията в режим на преструктуриране има положителна нетна стойност - разсейване на участието на съществуващите акционери и притежателите на други инструменти за собственост в резултат от преобразуването в акции или други инструменти на собственост на:
i)
съответните капиталови инструменти, емитирани от институцията въз основа на правомощията по член 59, параграф 2; или
ii)
приемливи задължения, емитирани от институцията в режим на преструктуриране въз основа на правомощията по член 63, параграф 1, буква е).
Във връзка с първа алинея, буква б) преобразуването се извършва при съотношение, което значително разсейва съществуващото участие в акции и други инструменти на собственост.
2. Действията, посочени в параграф 1, се предприемат и по отношение на акционери и притежатели на други инструменти за собственост, когато въпросните акции или други инструменти на собственост са емитирани или предоставени при следните обстоятелства:
а)
вследствие преобразуването на дългови инструменти в акции или в други инструменти на собственост в съответствие с договорните условия на първичните дългови инструменти при настъпването на събитие, което предшества или съвпада с момента на решението на органа за преструктуриране, че институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) отговарят на условията за преструктуриране;
б)
преобразуване на съответни капиталови инструменти в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред съгласно член 60.
3. Когато преценяват кое действие да предприемат в съответствие с параграф 1, органите за преструктуриране вземат предвид:
а)
оценката, извършена в съответствие с член 36;
б)
сумата, с която съгласно оценката на органа за преструктуриране елементите на базовия собствен капитал от първи ред трябва да бъдат намалени, а съответните капиталови инструменти - обезценени или преобразувани съгласно член 60, параграф 1; както и
в)
общата сума съгласно оценката на органа за преструктуриране по член 46.
4. Чрез дерогация от членове 22 - 25 от Директива 2013/36/ЕС, изискването за уведомяване по член 26 от Директива 2013/36/ЕС, член 10, параграф 3, член 11, параграфи 1 и 2 и членове 12 и 13 от Директива 2014/65/ЕС и изискването за уведомяване по член 11, параграф 3 от Директива 2014/65/ЕС, когато прилагането на инструмента за споделяне на загуби или преобразуването на капиталови инструменти би довело до придобиване или увеличаване на квалифицираното участие в дадена институция, както е посочено в член 22, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС или в член 11, параграф 1 от Директива 2014/65/ЕС, компетентните органи извършват своевременно изискваната по тези членове оценка, така че да не се забавя прилагането на инструмента за споделяне на загуби или преобразуването на капиталови инструменти, или да се възпрепятства постигането на съответните цели на преструктурирането чрез действието по преструктуриране.
5. Когато компетентният орган на тази институция не е завършил оценката, изисквана съгласно параграф 4 към датата на прилагането на инструмента за споделяне на загуби или преобразуването на капиталови инструменти, член 38, параграф 9 се прилага за всяко придобиване или увеличаване на квалифицираното участие на даден приобретател вследствие прилагането на инструмента за споделяне на загуби или преобразуването на капиталови инструменти.
6. До 3 юли 2016 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки относно обстоятелствата, при които би било целесъобразно да се предприеме всяко от действията, предвидени в параграф 1 от настоящия член, като се вземат предвид посочените в параграф 3 от настоящия член фактори.
Член 48
Последователност на обезценяването и преобразуването
1. Държавите членки гарантират, че когато прилагат инструмента за споделяне на загуби, органите за преструктуриране упражняват правомощията за обезценяване и преобразуване при спазване на изключенията, предвидени в член 44, параграфи 2 и 3, при спазване на следните изисквания:
а)
елементите на базовия собствен капитал от първи ред се намаляват в съответствие с член 60, параграф 1, буква а);
б)
ако и само ако общото намаление съгласно буква а) е по-малко от сбора на сумите, посочени в член 47, параграф 3, букви б) и в), органите намаляват размера на главницата на инструментите на допълнителния капитал от първи ред до необходимата степен и до размера на техния обем;
в)
ако и само ако общото намаление съгласно букви а) и б) е по-малко от сбора на сумите, посочени в член 47, параграф 3, букви б) и в), органите намаляват размера на главницата на инструментите на капитала от втори ред до необходимата степен и до размера на техния обем;
г)
ако и само ако общото намаление на акциите или другите инструменти на собственост и съответните капиталови инструменти по букви а), б) и в) е по-малко от сбора на сумите, посочени в член 47, параграф 3, букви б) и в), за да достигнат до сбора на сумите, посочени в член 47, параграф 3, букви б) и в), заедно с обезценяването съгласно букви а), б) и в) органите намаляват в необходимата степен размера на главницата на подчинения дълг, който не е част от допълнителния капитал от първи или от капитала от втори ред, в съответствие с реда на вземанията при обичайното производство по несъстоятелност;
д)
ако и само ако общото намаление на акциите или другите инструменти на собственост, съответните капиталови инструменти и приемливите задължения съгласно букви а)-г) от настоящия параграф е по-малко от сбора на сумите, посочени в член 47, параграф 3, букви б) и г), за да достигнат до сбора на сумите, посочени в член 47, параграф 3, букви б) и г), заедно с обезценяването съгласно букви а), б), в) и г) от настоящия параграф органите намаляват в необходимата степен размера на главницата на приемливи задължения или текущата сума, дължима във връзка с такива задължения, в съответствие с реда на вземанията при обичайното производство по несъстоятелност, включително реда на депозитите, предвиден в член 108, съгласно член 44.
2. Когато упражняват правомощията за обезценяване или преобразуване, органите за преструктуриране разпределят загубите, представени от сбора на сумите, посочени в член 47, параграф 3, букви б) и в), равномерно между акциите или другите инструменти на собственост и приемливите задължения от еднакъв ред чрез намаляване на размера на главницата или текущата сума, дължима във връзка с тези акции или други инструменти на собственост и приемливи задължения, пропорционално на тяхната стойност, с изключение на случаите, в които се допуска различно разпределяне на загубите по задълженията от еднакъв ред при наличието на обстоятелствата, посочени в член 44, параграф 3.
Настоящият параграф не е пречка задължения, които са изключени от споделянето на загуби в съответствие с член 44, параграфи 2 и 3, да получат по-благоприятно третиране от приемливите задължения, които са от същия ред при обичайното производство по несъстоятелност.
3. Преди да пристъпят към обезценяването или преобразуването по параграф 1, буква д), органите за преструктуриране преобразуват или намаляват главницата на инструментите, посочени в параграф 1, буква б), в) и г), когато тези инструменти все още не са преобразувани и съдържат някое от следните условия:
а)
условия, които предвиждат главницата на инструмента да бъде намалена при настъпването на събитие, свързано с финансовото положение, платежоспособността или нивото на собствения капитал на институцията или дружеството по член 1, параграф1, буква б), в) или г);
б)
условия, които предвиждат преобразуване на инструментите в акции или други инструменти на собственост при настъпването на такова събитие,
4. Когато в съответствие с условията, посочени в параграф 3, буква а), главницата на инструмент е намалена до стойност, различна от нула, преди да приложат инструмента за споделяне на загуби в съответствие с параграф 1, органите за преструктуриране упражняват правомощията за обезценяване и преобразуване по отношение на остатъчния размер на тази главница в съответствие с параграф 1.
5. При вземането на решение дали задълженията да се обезценят или да се преобразуват в капитал, органите по преструктуриране не преобразуват един клас задължения, ако същевременно клас задължения, подчинен на този клас, остава по същество непреобразуван в капитал или необезценен, освен ако това не се допуска по член 44, параграфи 2 и 3.
6. За целите на настоящия член до 3 януари 2016 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки за тълкуване на взаимовръзката между разпоредбите на настоящата директива и на тези на Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС.
Член 49
Деривати
1. Държавите членки гарантират, че когато органите за преструктуриране упражняват правомощията за обезценяване и преобразуване по отношение на задължения, произтичащи от деривати, те правят това в съответствие с настоящия член.
2. Органите за преструктуриране упражняват правомощията за обезценяване и преобразуване на задължения, произтичащи от деривати, само при приключване на договори за позиция в дериват или след това. При влизане в режим на преструктуриране органите за преструктуриране са оправомощени да прекратят или да приключат всеки договор за позиция в дериват за тази цел.
Когато задължение за дериват е изключено от инструмента за споделяне на загуби съгласно член 44, параграф 3, органите по преструктуриране не са задължени да прекратят или да приключат договора за позиция в дериват.
3. Когато транзакциите с дериватни инструменти са предмет на споразумение за нетиране, органът за преструктуриране или независим оценител определя в рамките на оценката по член 36 задължението, произтичащо от тези транзакции, на нетна основа в съответствие с условията на споразумението.
4. Органите за преструктуриране определят стойността на задълженията, произтичащи от деривати, в съответствие със следните:
а)
подходящи методологии за определяне на стойността на класовете деривати, включително транзакциите, които са предмет на споразумения за нетиране;
б)
принципи за определяне на съответния момент във времето, към който се определя стойността на дериватната позиция; както и
в)
подходящи методологии за сравняване на унищожаването на стойност, което би произтекло от приключването и споделянето на загубите чрез деривати, с размера на загубите, които биха понесли дериватите при споделяне на загуби.
5. ЕБО, след консултация с Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (ЕОЦКП), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010, разработва проект на регулаторни технически стандарти, с които се конкретизират методологиите и принципите, посочени в параграф 4, букви а), б) и в), относно оценяването на задълженията, произтичащи от деривати.
Във връзка с транзакции с дериватни инструменти, които са предмет на споразумение за нетиране, ЕБО взема предвид методологията за приключване на позициите, установена в споразумението за нетиране.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 януари 2016 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 50
Коефициент на преобразуване на дълг в капитал
1. Държавите членки гарантират, че когато органите за преструктуриране упражняват правомощията, посочени в член 59, параграф 3 и член 63, параграф 1, буква е), те могат да приложат различен коефициент на преобразуване към различните класове капиталови инструменти и задължения в съответствие с единия или и двата принципа, посочени в параграфи 2 и 3 от настоящия член.
2. Коефициентът на преобразуване представлява подходящо обезщетение на засегнатите кредитори за понесената загуба в резултат на упражняването на правомощията за обезценяване или преобразуване на дълг.
3. Когато се прилагат различни коефициенти на преобразуване съгласно параграф 1, коефициентът на преобразуване, приложим за задължения, считани за първостепенни съгласно приложимото право в областта на несъстоятелността, е по-висок от коефициентът на преобразуване на подчинените задължения.
4. До 3 януари 2016 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки относно определянето на коефициентите на преобразуване.
В насоките се посочва по-специално как посредством коефициента на преобразуване засегнатите кредитори могат да бъдат обезщетени по подходящ начин, както и съответните коефициенти на преобразуване, чрез които може да се отрази старшинството на първостепенните задължения съгласно действащото право в областта на несъстоятелността.
Член 51
Мерки за възстановяване и мерки за оздравяване, съпътстващи споделянето на загуби
1. Държавите членки гарантират, че когато органите за преструктуриране използват инструмента за споделяне на загуби с цел рекапитализация на дадена институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) в съответствие с член 43, параграф 2, буква а), се приемат процедури, за да се гарантира, че за тази институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) е изготвен и се прилага план за оздравяване на дейността съгласно член 52.
2. Процедурите по параграф 1 от настоящия член могат да включват назначаването от органа за преструктуриране на лице или лица в съответствие с член 72, параграф 1, които да изготвят и приложат изисквания съгласно член 52 план за оздравяване на дейността.
Член 52
План за оздравяване на дейността
1. Държавите членки изискват в рамките на един месец след прилагането на инструмента за споделяне на загуби по отношение на дадена институция или дружество по член 1, параграф1, буква б), в) или г) в съответствие с член 43, параграф 2, буква а), ръководния орган или назначеното съгласно член 72, параграф 1 лице или лица да изготвят и представят на органа за преструктуриране план за оздравяване на дейността, който отговаря на изискванията на параграфи 4 и 5 от настоящия член. Когато се прилага рамката на Съюза за държавната помощ, държавите членки гарантират, че този план съответства на плана за реорганизация, който институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) трябва да представят на Комисията съгласно тази рамка.
2. Когато инструментът за споделяне на загуби по член 43, параграф 2, буква а) се прилага за два или повече субекта от група, планът за оздравяване на дейността се изготвя от институцията майка от Съюза и обхваща всички институции в групата в съответствие с процедурата, посочена в членове 7 и 8, и се представя на органа за преструктуриране на ниво група. Органът за преструктуриране на ниво група съобщава плана на другите съответни органи за преструктуриране и на ЕБО.
3. При изключителни обстоятелства и в случай че това е необходимо за постигането на целите на преструктурирането, органът за преструктуриране може да удължи срока по параграф 1 до най-много два месеца, считано от прилагането на инструмента за споделяне на загуби.
Когато се изисква уведомление за плана за оздравяване на дейността в съответствие с рамката на Съюза за държавната помощ, органът за преструктуриране може да удължи срока по параграф 1 до най-много два месеца, считано от настъпването на по-ранното от следните две събития - изтичането на срок от два месеца от прилагането на инструмента за споделяне на загуби или изтичането на срока, определен от рамката на Съюза за държавната помощ.
4. В плана за оздравяване на дейността се определят мерки за възстановяване на дългосрочната жизнеспособност на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или на части от стопанската им дейност в разумни срокове. Тези мерки се основават на реалистични допускания относно икономическите условия и условията на финансовите пазари, при които институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) ще извършват дейност.
Планът за оздравяване на дейността трябва да е съобразен, наред с другото, с текущото състояние и бъдещите перспективи пред финансовите пазари, като отразява допускания за най-добър и най-лош сценарий, включително комбинация от събития, която позволява да се набележат основните уязвими места на институцията. Допусканията се сравняват спрямо подходящи секторни сравнителни показатели.
5. Планът за оздравяване на дейността включва най-малко следните елементи:
а)
подробен анализ на причините и проблемите, довели до неизпълнение на задълженията или вероятност от неизпълнение на задълженията от страна на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), и обстоятелствата, породили затрудненията;
б)
описание на мерките, целящи възстановяване на дългосрочната жизнеспособност на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), които трябва да бъдат приети;
в)
времеви график за прилагането на тези мерки.
6. Мерките, целящи възстановяване на дългосрочната жизнеспособност на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), могат да включват:
а)
оздравяване на дейностите на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
б)
промени в оперативните системи и инфраструктури на институцията;
в)
оттегляне от дейности, генериращи загуби;
г)
реорганизация на съществуващи дейности, които могат да станат конкурентоспособни;
д)
продажба на активи или на стопански дейности.
7. В рамките на един месец след представянето на плана за оздравяване на дейността съответният орган за преструктуриране оценява вероятността при изпълнението му планът да доведе до възстановяване на дългосрочната жизнеспособност на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г). Оценката се извършва със съгласието на съответния компетентния орган.
Ако органът за преструктуриране и компетентният орган са убедени във вероятността планът да постигне тази цел, органът за преструктуриране одобрява плана.
8. Ако органът за преструктуриране не е убеден във вероятността планът да постигне целта по параграф 7, органът за преструктуриране, със съгласието на компетентния орган, уведомява ръководния орган или лицето или лицата, назначени в съответствие с член 72, параграф 1 за своите възражения и изисква изменение на плана, така че те да бъдат отчетени.
9. В рамките на две седмици след датата на получаване на уведомление по параграф 8 ръководният орган или лицето или лицата, назначени в съответствие с член 72, параграф 1, представят изменения план на органа за преструктуриране за одобрение. В рамките на една седмица органът за преструктуриране оценява изменения план и уведомява ръководния орган или лицето или лицата, назначени в съответствие с член 72, параграф 1, дали счита, че възраженията, за които е изпратено уведомление, са отчетени в изменения план, и дали са необходими допълнителни изменения.
10. Ръководният орган или лицето или лицата, назначени в съответствие с член 72, параграф 1, изпълняват плана за оздравяване, одобрен от органа за преструктуриране и компетентния орган, и най-малко веднъж на шест месеца представят пред органа за преструктуриране доклад относно напредъка по изпълнението на плана.
11. Ръководният орган или лицето или лицата, назначени в съответствие с член 72, параграф 1, преразглеждат плана, ако органът за преструктуриране, със съгласието на компетентния орган, счита, че това е необходимо за постигане на целта, посочена в параграф 4, и представят преразгледания план на органа за преструктуриране за одобрение.
12. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, в които се определят:
а)
минималният набор елементи, който трябва да бъде включен в плана за оздравяване на дейността съгласно параграф 5; както и
б)
минималното съдържание на докладите, посочени в параграф 10.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 януари 2016 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
13. До ЕБО 3 януари 2016 г. издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки за допълнително конкретизиране на минималните критерии, с които трябва да е съобразен планът за оздравяване на дейността, за да получи одобрението на органа за преструктуриране в съответствие с параграф 7.
14. Като взема предвид, когато е приложимо, придобития в хода на прилагането на насоките, посочени в параграф 13, опит, ЕБО може да разработи проекти на регулаторни технически стандарти с цел да конкретизира допълнително минималните критерии, с които трябва да е съобразен планът за оздравяване на дейността, за да получи одобрението на органа за преструктуриране в съответствие с параграф 7.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Подраздел 4
Инструмент за споделяне на загубите, допълнителни разпоредби
Член 53
Последици от споделянето на загуби
1. Държавите членки гарантират, че когато органът за преструктуриране упражнява правомощието, посочено в член 59, параграф 2 и член 63, параграф 1, букви д)-и), намаляването на главницата или текущата дължима сума, преобразуването или обезсилването е с незабавно и задължително действие за институцията в режим на преструктуриране и за засегнатите кредитори и акционери.
2. Държавите членки гарантират, че органът за преструктуриране разполага с правомощието да изпълни или да изисква изпълнението на всички административни и процедурни задачи, необходими за упражняването на правомощията по член 59, параграф 2 и член 63, параграф 1, букви д) - и), включително:
а)
изменение в съответните регистри;
б)
заличаването на регистрацията или свалянето от търговия на акции или други инструменти на собственост, или дългови инструменти;
в)
регистрацията или допускането до търговия на нови акции или други инструменти на собственост;
г)
повторната регистрация или допускане на дълговите инструменти, които са обезценени, без да се изисква публикуване на проспект съгласно Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (32).
3. Ако при упражняване на правомощието, посочено в член 63, параграф 1 буква д), органът за преструктуриране намали до нула размера на главницата на задължение или текущата дължима сума по него, това задължение и всички други задължения или вземания, произтичащи от него, които не са натрупани към момента на упражняване на правомощието, се третират като погасени за всички цели и няма да се признават при последващи производства във връзка с институцията в режим на преструктуриране или нейна институция -правоприемник при последваща ликвидация.
4. Ако при упражняване на правомощието, посочено в член 63, параграф 1 буква д), органът за преструктуриране намали част, но не пълния размер на главницата на задължение или на текущата дължима сума по него:
а)
задължението се погасява до степента на намаления размер;
б)
съответният инструмент или споразумение, съгласно които е възникнало първоначалното задължение, продължават да се прилагат по отношение на остатъчния размер на главницата на задължението или на текущата дължима сума по него, с евентуална корекция на размера на дължимата лихва, за да се отрази намаляването на размера на главницата, и с евентуални други изменения в условията, които органът за преструктуриране може да внесе, като упражнява правомощието, посочено в член 63, параграф 1, буква й).
Член 54
Премахване на процедурни пречки пред споделянето на загуби
1. Без да се засяга член 63, параграф 1, буква и), когато е приложимо, държавите членки изискват от институциите и дружествата по член 1, параграф 1, букви б), в) и г) да поддържат по всяко време достатъчен обем от регистриран акционерен капитал или други инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, така че ако органът за преструктуриране упражни правомощията, посочени в член 63, параграф 1, букви д) и е) по отношение на дадена институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или техни дъщерни предприятия, институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) да не бъдат възпрепятствани да емитират достатъчно количество нови акции или други инструменти на собственост, за да гарантират, че задълженията могат да бъдат успешно преобразувани в акции или други инструменти на собственост.
2. Органите за преструктуриране преценяват дали е целесъобразно да наложат предвиденото в параграф 1 изискване по отношение на конкретна институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) в контекста на разработването и поддържането на плана за преструктуриране за тази институция или група, като вземат предвид по-специално действията по преструктуриране, разглеждани в този план. Ако планът за преструктуриране предвижда евентуално прилагане на инструмента за споделяне на загуби, органите проверяват дали регистрирания акционерен капитал или други инструменти на базовия собствен капитал от първи ред са достатъчни, за да покрият сбора на сумите, посочени в член 47, параграф 3, букви б) и в).
3. Държавите членки гарантират, че приложимите учредителни документи или устав не предвиждат процедурни пречки пред преобразуването на задължения в обикновени акции или други инструменти на собственост, включително предварителни права на записване от акционерите или изисквания за съгласие на акционерите при увеличаване на капитала.
4. Настоящият член не засяга измененията на директиви 82/891/ЕИО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС и 2012/30/ЕС, предвидени в дял Х от настоящата директива.
Член 55
Договорно признаване на споделянето на загуби
1. Държавите членки изискват от институциите и от посочените в член 1, параграф 1, буква б), в) и г) субекти да включат договорна разпоредба, съгласно която кредиторът или страна по споразумението, пораждащо задължението, признава, че задължението може да бъде обезценено или преобразувано, и се съгласява да приеме намаляване на главницата или текущата дължима сума, преобразуване или обезсилване, които се извършват в резултат на упражняване на тези правомощия от страна на органа за преструктуриране, при условие че това задължение:
а)
не е изключено от член 44, параграф 2;
б)
не представлява депозит по член 108, буква а);
в)
се урежда от правото на трета държава; и
г)
е емитирано или поето след датата, на която държава членка започва да прилага разпоредбите, приети за транспониране на настоящия раздел.
Първа алинея не се прилага в случаите, при които органът за преструктуриране на държава членка констатира, че по отношение на посочените в първа алинея задължения или инструменти могат да бъдат упражнени правомощията за обезценяване и преобразуване на органа за преструктуриране на държава членка в съответствие с правото на трета държава или обвързващо споразумение, сключено с третата държава.
Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да изискват от институциите и дружествата по член 1, параграф 1, буква б), в) и г) да представят на органите правно становище относно правните възможности за осигуряване на изпълнението и ефективността на това условие.
2. Ако институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) не включи в договорните разпоредби, уреждащи съответно задължение, изискваното съгласно параграф 1 условие, този пропуск не е пречка органът за преструктуриране да упражни правомощията за обезценяване и преобразуване по отношение на това задължение.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти с цел допълнително да определи списъка от задължения, към които се прилага изключението по параграф 1, и съдържанието на условието, изисквано съгласно посочения параграф, като отчита различните стопански модели на банките.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10 -14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 56
Държавни инструменти за финансова стабилизация
1. Държавите членки могат да предоставят извънредна публична финансова подкрепа чрез допълнителни инструменти за финансова стабилизация в съответствие с параграф 3 от настоящия член, член 37, параграф 10 и на рамката на Съюза за държавната помощ, с цел участие в преструктурирането на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), включително чрез пряка намеса с цел да се избегне ликвидация, с оглед постигане на цели на преструктурирането, посочени в член 31, параграф 2, по отношение на дадена държава членка или на Съюза като цяло. Тези действия се извършват под ръководството на компетентното министерство или правителство в тясно сътрудничество с органа за преструктуриране.
2. За да се постигнат целите на държавните инструменти за финансова стабилизация, държавите членки гарантират, че техните компетентни министерства или правителства разполагат със съответните правомощия за преструктуриране, посочени в членове 63-72, както и че се прилагат членове 66, 68, 83 и 117.
3. Държавните инструменти за финансова стабилизация се използват като крайна мярка, след като е извършена оценка на другите инструменти за преструктуриране и те са приложени в максимално възможна степен, като същевременно се запазва финансовата стабилност, като това е констатирано от компетентното министерство или правителство след консултация с органа за преструктуриране.
4. При прилагане на държавните инструменти за финансова стабилизация, държавите членки гарантират, че техните компетентни министерства или правителства, както и органът за преструктуриране прилагат инструментите само ако са изпълнени всички условия, посочени в член 32, параграф 1, както и едно от следните условия:
а)
компетентното министерство или правителство и органът за преструктуриране, след консултация с централната банка и компетентния орган, констатират, че прилагането на инструментите за преструктуриране не би било достатъчно за избягване на значителни неблагоприятни последици за финансовата стабилност;
б)
компетентното министерство или правителство и органът за преструктуриране констатират, че прилагането на инструментите за преструктуриране не би било достатъчно за защита на обществения интерес, ако преди това централната банка е предоставила на институцията извънредно ликвидно улеснение;
в)
по отношение на инструмента за временна публична собственост, компетентното министерство или правителство, след консултация с компетентния орган и с органа за преструктуриране, констатира, че прилагането на инструментите за преструктуриране не би било достатъчно за защита на обществения интерес, ако преди това на институцията е предоставена публична капиталова подкрепа чрез инструмент за капиталова подкрепа.
5. Инструментите за финансова стабилизация включват:
а)
инструмент за публична капиталова подкрепа съгласно член 57;
б)
инструмент за временна публична собственост съгласно член 58.
Член 57
Инструмент за публична капиталова подкрепа
1. Държавите членки могат, при спазване на националното дружествено право, да участват в рекапитализацията на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) от настоящата директива чрез предоставяне на капитал в замяна на следните инструменти, при спазване на изискванията на Регламент (ЕС) № 575/2013:
а)
инструменти на базовия собствен капитал от първи ред;
б)
инструменти на допълнителния капитал от първи ред или инструменти на капитала от втори ред.
2. Държавите членки гарантират, в обхвата на позволеното им съгласно притежаваното от тях участие, че институции или дружества по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), към които е приложен инструментът за публична капиталова подкрепа в съответствие с настоящия член, се управляват на търговска и професионална основа.
3. Когато държава членка предостави инструмент за публична капиталова подкрепа в съответствие с настоящия член, тя гарантира, че участието ѝ в институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) се прехвърля към частния сектор, веднага щом търговските и финансовите обстоятелства го позволяват.
Член 58
Инструмент за временна публична собственост
1. Държавите членки могат да придобият като временна публична собственост институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г).
2. За тази цел дадена държава членка може да направи едно или повече нареждания за прехвърляне на акции, при което приобретателят е:
а)
определено от държавата членка лице; или
б)
дружество, притежавано изцяло от държавата членка.
3. Държавите членки гарантират, че институции или дружества по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), към които е приложен инструментът за временна публична собственост в съответствие с настоящия член, се управляват на търговска и професионална основа и че се прехвърлят към частния сектор, веднага щом търговските и финансовите обстоятелства позволяват.
ГЛАВА V
Обезценяване на капиталови инструменти
Член 59
Изискване за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти
1. Правомощията за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти могат да бъдат упражнявани:
а)
независимо от действия по преструктуриране; или
б)
в комбинация с действия по преструктуриране - когато са изпълнени условията за преструктуриране, посочени в членове 32 и 33.
2. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощия за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти в акции или други инструменти на собственост на институциите и дружествата по член 1, параграф 1, буква б), в) и г).
3. Държавите членки изискват от органите за преструктуриране незабавно да упражняват правомощията за обезценяване или преобразуване в съответствие с член 60 по отношение на съответните капиталови инструменти, емитирани от институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) и г), когато е налице едно или повече от следните обстоятелства:
а)
когато е констатирано, че са изпълнени условията за преструктуриране по членове 32 и 33, преди да се предприемат действия по преструктуриране;
б)
подходящият орган реши, че освен ако тези правомощия не бъдат упражнени по отношение на съответните капиталови инструменти, институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) и г) няма да бъдат жизнеспособни;
в)
когато съответните капиталови инструменти са емитирани от дъщерно предприятие и тези капиталови инструменти са признати за целите на изпълнението на капиталовите изисквания на индивидуална и консолидирана основа, подходящият орган на държавата членка на консолидиращия надзорник и подходящият орган на държавата членка на дъщерното предприятие констатират със съвместно решение в съответствие с член 92, параграфи 3 и 4, че ако не бъдат упражнени правомощията за обезценяване или преобразуване по отношение на тези инструменти, групата няма да бъде жизнеспособна;
г)
когато съответните капиталови инструменти са емитирани от предприятието майка и тези капиталови инструменти са признати за целите на изпълнението на капиталовите изисквания на индивидуална основа на нивото на предприятието майка или на консолидирана основа и подходящият орган на държавата членка на консолидиращия надзорник констатира, че ако не бъдат упражнени правомощията за обезценяване или преобразуване по отношение на тези инструменти, групата няма да бъде жизнеспособна;
д)
институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) и г) са поискали извънредна публична финансова подкрепа, освен при наличието на обстоятелствата по член 32, параграф 4, буква г), подточка iii).
4. За целите на параграф 3 се счита, че институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или група са загубили своята жизнеспособност само ако са изпълнени следните две условия:
а)
институцията или дружеството по член 1, параграф1, буква б), в) или г) или групата са проблемни или има вероятност да станат проблемни;
б)
предвид момента във времето и други относими обстоятелства няма реална вероятност някое действие, включително алтернативни мерки от страна на частния сектор или действия на надзорни органи(включително мерки за ранна намеса), различно от обезценяването или преобразуването на капиталови инструменти, било то самостоятелно или едновременно с действие по преструктуриране, да предотврати неизпълнението на задължение от страна на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или на групата в разумен срок.
5. За целите на параграф 4, буква а) от настоящия член се счита, че институцията или дружеството по член 1, параграф1, буква б), в) или г) са проблемни или има вероятност да станат проблемни, ако настъпят едно или повече от обстоятелствата по член 32, параграф 4.
6. За целите на параграф 4, буква а) се счита, че дадена група е проблемна или има вероятност да стане проблемна, когато нарушава или когато са налице обективни фактори в подкрепа на констатацията, че предстои в близко бъдеще да наруши консолидираните пруденциални изисквания по начин, който би обосновал предприемането на действия от компетентния орган, включително, но не само поради факта, че групата е натрупала или има вероятност да натрупа загуби, които ще изчерпят целия ѝ собствен капитал или значителна част от него.
7. Съответните капиталови инструменти, емитирани от дъщерно предприятие, не се обезценяват допълнително или преобразуват при по-неизгодни условия съгласно параграф 3, буква в) в сравнение с капиталовите инструменти със същия ред на ниво предприятието майка, които са били обезценени или преобразувани.
8. Ако подходящият орган направи констатацията, посочена в параграф 3 от настоящия член, той незабавно уведомява органа за преструктуриране, отговарящ за въпросната институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), ако той е различен.
9. Преди да направи констатацията, посочена в параграф 3, буква в) от настоящия член, по отношение на дъщерно предприятие, емитирало съответните капиталови инструменти, които са признати за целите на спазване на капиталовите изисквания на индивидуална и на консолидирана основа, подходящият орган изпълнява изискванията за уведомяване и консултации, предвидени в член 62.
10. Преди да упражнят правомощията си за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти, органите по преструктуриране гарантират, че в съответствие с член 36 е направена оценка на активите и задълженията на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г). Тази оценка служи като основа за изчисляване на обезценяването, което ще бъде приложено за съответните капиталови инструменти, така че да бъдат поети загубите, както и на нивото на преобразуване, което ще бъде приложено към съответните капиталови инструменти, така че да бъдат рекапитализирани институцията или дружеството по член 1, параграф1, буква б), в) или г).
Член 60
Разпоредби относно обезценяването или преобразуването на капиталови инструменти
1. Когато изпълняват изискването по член 59, органите за преструктуриране упражняват правомощията за обезценяване или преобразуване в съответствие с реда на вземанията при обичайното производство по несъстоятелност по начин, който води до следните резултати:
а)
елементите от базовия собствен капитал от първи ред се намаляват първо съразмерно на загубите и до размера на техния обем. Органът за преструктуриране предприема едно или и двете посочени в член 47, параграф 1 действия по отношение на притежателите на инструменти на базовия собствен капитал от първи ред;
б)
главницата на инструментите на допълнителния капитал от първи ред се обезценява или се преобразува в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред или и двете, до степента, необходима за постигане на посочените в член 31 цели на преструктурирането, или до размера на обема на съответните капиталови инструменти, в зависимост от това кое от двете е по-малко;
в)
главницата на инструментите на капитала от втори ред се обезценява или се преобразува в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред или и двете, до степента, необходима за постигане на посочените в член 31 цели на преструктурирането, или до размера на обема на съответните капиталови инструменти, в зависимост от това кое от двете е по-малко.
2. Когато се обезценява главницата на съответен капиталов инструмент:
а)
намаляването на размера на главницата е перманентно, като се съобразяват случаите на обезценка в съответствие с механизма за обезщетяване по член 46, параграф 3;
б)
във връзка със сумата, с която е обезценен този инструмент, няма задължение към притежателя на съответния капиталов инструмент, освен вече натрупано задължение и задължение за вреди, което може да възникне в резултат на обжалване на законосъобразността на упражняването на правомощията за обезценяване;
в)
на притежателя на съответния капиталов инструмент не се изплаща обезщетение, различно от предвиденото в параграф 3.
Буква б) не е пречка за предоставянето на инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на притежателя на съответните капиталови инструменти в съответствие с параграф 3.
3. С оглед извършване на преобразуването на съответните капиталови инструменти съгласно параграф 1, буква б) от настоящия член органите за преструктуриране могат да изискват от институциите и дружествата по член 1, параграф 1, букви б), в) и г) да емитират инструменти на базовия собствен капитал от първи ред в полза на притежателите на съответните капиталови инструменти. Съответните капиталови инструменти могат да бъдат преобразувани само когато са спазени следните условия:
а)
тези инструменти на базовия собствен капитал от първи ред са емитирани от институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или от предприятието майка на институцията или дружеството по член 1, параграф 1,буква б), в) или г), със съгласието на органа за преструктуриране на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или когато е приложимо- на органа за преструктуриране на предприятието майка;
б)
тези инструменти на базовия собствен капитал от първи ред са емитирани преди емитирането на акции или инструменти на собственост от институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) с цел да се осигури собствен капитал от държавата или от държавно ведомство или предприятие;
в)
тези инструменти на базовия собствен капитал от първи ред са предоставени и прехвърлени незабавно след упражняване на правомощията за преобразуване;
г)
коефициентът на преобразуване, с който се определя броят на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, които се предоставят срещу всеки съответен капиталов инструмент, е съобразен с принципите, предвидени в член 50, и насоките, разработени от ЕБО съгласно член 50, параграф 4.
4. За целите на предоставяне на инструменти на базовия собствен капитал от първи ред в съответствие с параграф 3 органите за преструктуриране може да изискат от институциите и дружествата по член 1, параграф 1, букви б), в) и г) да разполагат по всяко време с необходимото предварително разрешение за емитиране на съответния брой инструменти на базовия собствен капитал от първи ред.
5. Ако дадена институция отговаря на условията за преструктуриране и органът за преструктуриране реши да прилага по отношение на институцията инструмент за преструктуриране, той изпълнява изискването по параграф 59, параграф 3, преди да приложи съответния инструмент за преструктуриране.
Член 61
Органи, отговорни за констатациите
1. Държавите членки гарантират, че определените в настоящия член органи отговарят за констатациите по член 59, параграф 3.
2. Всяка държава членка определя в националното си право подходящия орган, който отговаря за констатациите по член 59. Подходящият орган може да бъде компетентният орган или органът за преструктуриране в съответствие с член 32.
3. Когато съответните капиталови инструменти са признати с цел изпълнение на капиталовите изисквания в съответствие с член 92 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на индивидуална основа, органът, отговорен за констатацията по член 59, параграф 3 от настоящата директива, е подходящият орган на държавата членка, в която институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) са били лицензирани в съответствие с дял III от Директива 2013/36/ЕС.
4. Когато съответните капиталови инструменти са емитирани от институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), които са дъщерно предприятие, и са признати за целите на изпълнение на капиталовите изисквания на индивидуална и на консолидирана основа, следният орган отговаря за констатациите по член 59, параграф 3:
а)
подходящият орган на държавата членка, в която институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) от настоящата директива, емитирали тези инструменти, са установени в съответствие с дял III от Директива 2013/36/ЕС, отговаря за констатациите, посочени в член 59, параграф 3, буква б) от настоящата директива;
б)
подходящият орган на държавата членка на консолидиращия надзорник и подходящият орган на държавата членка, в която институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) от настоящата директива, емитирали тези инструменти, са установени в съответствие с дял III от Директива 2013/36/ЕС, отговарят за съвместната констатация под формата на съвместно решение, посочена в член 59, параграф 3, буква в) от настоящата директива.
Член 62
Прилагане на консолидирано равнище: процедура във връзка с констатациите
1. Държавите членки гарантират, че преди да направят констатация по член 59, параграф 3, буква б), в), г) или д) по отношение на дъщерно предприятие, което емитира съответните капиталови инструменти, признати за целите на изпълнение на капиталовите изисквания на индивидуална и на консолидирана основа, подходящите органи изпълняват следните изисквания:
а)
подходящият орган, който разглежда възможността да направи констатация по член 59, параграф 3, буква б), в), г) или д), уведомява незабавно консолидиращия надзорник и, ако е различен, подходящия орган на държавата членка, в която се намира консолидиращият надзорник;
б)
подходящият орган, който разглежда възможността да направи констатация по член 59, параграф 3, буква в), уведомява незабавно компетентните органи, отговорни за всяка институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), емитирали съответните капиталови инструменти, по отношение на които ще се упражнят правомощията за обезценяване или преобразуване, ако бъде направена такава констатация, и ако са различни - подходящите органи в държавите членки, в която се намират тези компетентни органи и консолидиращият надзорник.
2. Когато се прави констатация в съответствие с член 59, параграф 3, буква в), г) или д) в случай на институция или група, извършваща трансгранична дейност, подходящите органи вземат предвид потенциалното въздействие от преструктурирането във всички държави членки, в които институцията или групата извършва дейност.
3. Подходящият орган придружава уведомлението по параграф 1 с разяснение на причините, защо разглежда възможността да направи съответната констатация.
4. Когато е направено уведомление по параграф 1, подходящият орган, след консултация с уведомените органи, оценява следните въпроси:
а)
дали е възможна алтернативна мярка на упражняването на правомощията за обезценяване или преобразуване в съответствие с член 59, параграф 3;
б)
ако такава алтернативна мярка е възможна, дали може да бъде приложена на практика;
в)
ако такава алтернативна мярка може да бъде приложена на практика, дали съществува реална вероятност, че в разумни срокове това ще доведе до отстраняване на обстоятелствата, които иначе биха изисквали констатация по член 59, параграф 3.
5. За целите на параграф 4 от настоящия член алтернативните мерки са ранна намеса по член 27 от настоящата директива, мерките по член 104, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС или прехвърляне на средства или капитали от предприятието майка.
6. Ако съгласно параграф 4 подходящият орган, след консултация с уведомените органи, прецени, че една или повече алтернативни мерки са възможни, могат да бъдат приложени на практика и ще доведат до резултата по буква в) от посочения параграф, той осигурява прилагането на тези мерки.
7. Ако в случая, посочен в параграф 1, буква а), и съгласно параграф 4 от настоящия член подходящият орган, след консултация с уведомените органи, прецени, че не са възможни алтернативни мерки, които биха довели до резултатите по буква в) от параграф 4, подходящият орган преценява дали да направи констатацията по член 59, параграф 3.
8. Когато подходящ орган реши да направи констатация по член 59, параграф 3, буква в), той незабавно уведомява подходящите органи на държавите членки, в които се намират съответните дъщерни предприятия, а констатацията се прави под формата на съвместно решение съгласно предвиденото в член 92, параграфи 3 и 4. При липса на съвместно решение, не се прави констатация по член 59, параграф 3, буква в).
9. Органите за преструктуриране на държавите членки, в които се намира всяко от съответните дъщерни предприятия, незабавно изпълняват всяко решение за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти, взето в съответствие с настоящия член, като отчитат надлежно неотложния характер на ситуацията.
ГЛАВА VI
Правомощия за преструктуриране
Член 63
Общи правомощия
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с необходимите правомощия, за да прилагат инструментите за преструктуриране по отношение на институции и дружества по член 1, параграф 1, букви б), в) и г), които отговарят на условията за преструктуриране. По-специално органите за преструктуриране имат следните правомощия за преструктуриране, които могат да упражняват поотделно или в различни комбинации:
а)
правомощието да изискват от всяко лице да предостави необходимата информация, за да могат органите за преструктуриране да вземат решение относно действие по преструктуриране и да го подготвят, включително актулизиране и допълване на информацията в плановете за преструктуриране, както и предоставяне на информация при проверки на място;
б)
правомощията да поемат контрола над институция в режим на преструктуриране и да упражняват всички права и правомощия, предоставени на акционерите, други собственици и ръководния орган на институцията в режим на преструктуриране;
в)
правомощието да прехвърлят акции или други инструменти на собственост, емитирани от институцията в режим на преструктуриране;
г)
правомощието да прехвърлят на друг субект с негово съгласие права, активи или задължения на институцията в режим на преструктуриране;
д)
правомощието да намалят, включително до нула, главницата или текущата сума, дължима във връзка с приемливи задължения на институцията в режим на преструктуриране;
е)
правомощието да преобразуват приемливи задължения на институция в режим на преструктуриране в обикновени акции или други инструменти на собственост на тази институция или дружество по член 1, параграф1, буква б), в) или г), на съответна институция майка или мостова институция, към която се прехвърлят активи, права или задължения на институцията или дружеството по член 1, параграф1, буква б), в) или г);
ж)
правомощието да обезсилват дългови инструменти, емитирани от институцията в режим на преструктуриране, с изключение на обезпечените задължения, при спазване на член 44, параграф 2;
з)
правомощието да намалят, включително до нула, номиналната стойност на акциите или другите инструменти на собственост на институцията в режим на преструктуриране и да обезсилят тези акции или други инструменти на собственост;
и)
правомощието да изискат от институция в режим на преструктуриране или от съответна институция майка да емитира нови акции, други инструменти на собственост или други капиталови инструменти, включително привилегировани акции или инструменти, конвертируеми под условие;
й)
правомощието да променят падежа на дългови инструменти и други приемливи задължения, емитирани от институцията в режим на преструктуриране, или да променят размера на дължимата лихва по такива инструменти и други приемливи задължения, или датата, на която лихвата става платима, включително да спрат плащания за определен период от време, с изключение при обезпечените задължения, при спазване на член 44, параграф 2;
к)
правомощията да приключват и прекратяват финансови договори или договори за деривати за целите на прилагането на член 49;
л)
правомощията да освободят или да сменят ръководния орган и висшето ръководство на институцията в режим на преструктуриране;
м)
правомощието да изискат от компетентния орган да направи своевременно оценка на купувача на квалифицирано капиталово участие, чрез дерогация от сроковете по член 22 от Директива 2013/36/ЕС и член Директива 2014/65/ЕС.
2. Държавите членки вземат всички необходими мерки да гарантират, че когато прилагат инструменти за преструктуриране и упражняват правомощия за преструктуриране, за органите за преструктуриране не се прилага никое от следните изисквания, които в противен случай биха били приложими съгласно националното право, съгласно договор или на друго основание:
а)
при спазване на член 3, параграф 6 и член 85, параграф 1 - изисквания да получат одобрението или съгласието на публично или частно лице, включително акционерите или кредиторите на институцията в режим на преструктуриране;
б)
преди упражняване на правомощието - процедурни изисквания да уведомят определени лица, включително изискване да публикуват известие или проспект или да подават или регистрират документи в друг орган.
По-специално, държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да упражняват правомощията съгласно настоящия член независимо от ограничение или изискване за получаване на съгласие за прехвърлянето на въпросните финансови инструменти, права, активи или задължения, което би се прилагало в противен случай.
Първа алинея, буква б) не засяга изискванията по членове 81 и 83 и изискването за уведомяване съгласно рамката на Съюза за държавната помощ.
3. Държавите членки гарантират, че когато правомощията, изброени в параграф 1 от настоящия член, не са приложими за субект, попадащ в обхвата на член 1, параграф 1 от настоящата директива, поради особената му правна форма, органите за преструктуриране разполагат с възможно най-близки до тях правомощия, включително от гледна точка на последиците от упражняването им.
4. Държавите членки гарантират, че когато органите за преструктуриране упражняват правомощията си в съответствие с параграф 3, по отношение на засегнатите лица, включително акционери, кредитори и контрагенти се прилагат предвидените в настоящата директива защитни механизми или други защитни механизми, които водят до същия резултат.
Член 64
Допълнителни правомощия
1. Държавите членки гарантират, че когато упражняват правомощия за преструктуриране, органите за преструктуриране имат следните правомощия:
а)
при спазване на член 78 да създадат необходимите условия за това прехвърлянето да не бъде обременено със задължения или тежести, засягащи прехвърляните финансови инструменти, права, активи или задължения; за тази цел, правата на обезщетение в съответствие с настоящата директива не се считат за задължение или тежест;
б)
да отменят правата за придобиване на бъдещи акции или други инструменти;
в)
да изискат от съответния орган да прекрати или да спре допускането до търговия на регулиран пазар или официалната регистрация на финансовите инструменти съгласно Директива 2001/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (33);
г)
да създадат необходимите условия за това приемателят да бъде третиран като институцията в режим на преструктуриране по отношение на всички права или задължения на институцията в режим на преструктуриране или предприети от нея действия, включително правата и задълженията, свързани с участието в пазарна инфраструктура, при спазване на членове 38 и 40;
д)
да изискват от институцията в режим на преструктуриране или от приемателя да предоставя на другата страна информация и съдействие; както и
е)
да прекратят или изменят условията на договор, по който е страна институцията в режим на преструктуриране, или да заменят приемател като страна.
2. Органите за преструктуриране упражняват правомощията по параграф 1 само когато съответният орган за преструктуриране е преценил, че това е целесъобразно за постигането на резултатите на действие по преструктуриране или на една или повече от целите на преструктурирането.
3. Държавите членки гарантират, че когато упражняват правомощия за преструктуриране, органите за преструктуриране разполагат с правомощието да вземат мерки за осигуряване на непрекъснатостта на стопанската дейност, за да гарантират постигането на резултатите на действие по преструктуриране и, когато е приложимо, възможността приемателят за извършва прехвърлената стопанска дейност. Тези мерки за осигуряване на непрекъснатост на стопанската дейност включват по-специално:
а)
продължаване действието на договорите, сключени от институцията в режим на преструктуриране, така че приемателят да поеме правата и задълженията на институцията в режим на преструктуриране, свързани с прехвърлени финансови инструменти, права, активи или задължения, и да замени, изрично или мълчаливо, институцията в режим на преструктуриране във всички съответни договорни документи;
б)
заместването на институцията в режим на преструктуриране с приемателя в съдебни производства, свързани с прехвърлените финансови инструменти, права, активи или задължения.
4. Правомощията в параграф 1, буква г) и параграф 3, буква б) не засягат следните:
а)
правото на служители на институцията в режим на преструктуриране да прекратят трудов договор;
б)
при спазване на членове 69, 70 и 71, правото на всяка страна по договор да упражни права по договора, включително правото да го прекрати, когато има това право в съответствие с договорните условия, в резултат на действие или бездействие от страна на институцията в режим на преструктуриране преди съответното прехвърляне или от страна на приемателя, след като е извършено съответното прехвърляне.
Член 65
Правомощия за изискване на предоставянето на услуги и улеснения
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощието да изискват от институцията в режим на преструктуриране или от субектите от нейната група, да предоставят услуги или улеснения, които са необходими, за да позволят на приемателя да извършва ефективно прехвърлената му дейност.
Първа алинея се прилага и когато по отношение на институцията в режим на преструктуриране или съответния субект от групата е образувано обичайно производство по несъстоятелност.
2. Държавите членки гарантират, че техните органи за преструктуриране разполагат с правомощията да изискват спазването на задълженията, които органите за преструктуриране в други държави членки са наложили съгласно параграф 1 по отношение на групи от субекти, установени на тяхна територия.
3. Посочените в параграфи 1 и 2 услуги и улеснения се ограничават до оперативни услуги и улеснения и не включват финансова подкрепа.
4. Посочените в параграфи 1 и 2 услуги и улеснения се предоставят:
а)
ако услугите и улесненията са били предоставяни по споразумение на институцията в режим на преструктуриране, преди да е предприето действие по преструктуриране, при същите условия и срок като тези на споразумението;
б)
когато не съществува споразумение или срокът му е изтекъл - при разумни условия.
5. До 3 юли 2015 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки, в които се посочва минималният списък на услугите или улесненията, необходими, за да позволят на приемателя да извършва ефективно прехвърлената му дейност.
Член 66
Правомощия за изпълнение на мерки за управление на кризи или мерки за предотвратяване на кризи от други държави членки
1. Държавите членки гарантират, че ако прехвърлянето на акции, други инструменти на собственост, активи, права или задължения включва активи, които се намират в държава членка, различна от държавата на органа за преструктуриране, или права или задължения съгласно правото на държава членка, различна от държавата на органа за преструктуриране, прехвърлянето се извършва съгласно правото на тази друга държава членка.
2. Държавите членки оказват разумно съдействие на органа за преструктуриране, който извършва или възнамерява да извърши прехвърлянето, за да гарантират, че акциите или други инструменти на собственост или активи, права или задължения се прехвърлят на приемателя в съответствие с приложимите изисквания на националното право.
3. Държавите членки гарантират, че акционерите, кредиторите и трети лица, засегнати от посоченото в параграф 1 прехвърляне на акции, други инструменти на собственост, активи, права или задължения, нямат право да предотвратят, оспорват или заличат последиците от прехвърлянето съгласно разпоредба на правото на държавата членка, в която се намират активите, или на правото, уреждащо акциите, другите инструменти на собственост, правата или задълженията.
4. Когато орган за преструктуриране на държава членка (наричана по-долу „държава членка А“) упражнява правомощия за обезценяване или преобразуване, включително по отношение на капиталови инструменти в съответствие с член 59, и когато приемливите задължения или съответните капиталови инструменти на институцията в режим на преструктуриране включват следното:
а)
инструменти или задължения, по отношение на които се прилага правото на държава членка, различна от държавата на органа за преструктуриране, упражняващ правомощията за обезценяване или преобразуване (наричана по-долу „държава членка Б“);
б)
задължения към кредитори в държава членка Б.
Държавата членка Б гарантира, че сумата на главницата на тези задължения или инструменти се намалява или че задълженията или инструментите се преобразуват в съответствие с правомощията за обезценяване или преобразуване, упражнявани от органа за преструктуриране на държава членка А.
5. Държавите членки гарантират, че кредитори, засегнати от упражняването на посочените в параграф 4 правомощия за обезценяване или преобразуване, нямат право да оспорват намаляването на сумата на главницата на инструмента или задължението или неговото преобразуване, в зависимост от случая, съгласно правото на държава членка Б.
6. Всяка държава членка гарантира, че следните се определят в съответствие с правото на държавата членка на органа за преструктуриране:
а)
правото на акционерите, кредиторите и трети лица да обжалват съгласно член 85 прехвърлянето на акции, други инструменти на собственост, активи, права или задължения по параграф 1 от настоящия член;
б)
правото на кредиторите да обжалват съгласно член 85 намаляването на сумата на главницата или преобразуването на инструмент или задължение по параграф 4, буква а) или б) от настоящия член;
в)
защитните механизми при частични прехвърляния по глава VII, свързани с активите, правата или задълженията по параграф 1.
Член 67
Правомощия по отношение на активи, права, задължения, акции и други инструменти на собственост, намиращи се в трети държави
1. Държавите членки предвиждат, че когато действие по преструктуриране включва действие по отношение на активи, които се намират в трета държава, или на акции, други инструменти на собственост, права или задължения, уредени от правото на трета държава, органите за преструктуриране могат да изискват:
а)
управителят, синдикът или друго лице, упражняващо контрол над институцията в режим на преструктуриране, и приемателят да предприемат всички необходими мерки, за да породи последици прехвърлянето, обезценяването, преобразуването или действието;
б)
управителят, синдикът или друго лице, упражняващо контрол над институцията в режим на преструктуриране, да държат акциите, другите инструментите на собственост, активите или правата или да изпълняват задълженията от името на приемателя, докато породи последици прехвърлянето, обезценяването, преобразуването или действието;
в)
разумните разходи, направени правомерно от приемателя при извършването на действие, изисквано съгласно букви а) и б) от настоящия параграф, да бъдат покрити по един от начините, посочени в член 37, параграф 7.
2. Когато органът за преструктуриране прецени, че въпреки всички необходими мерки, предприети от управителя, синдика или от друго лице в съответствие с параграф 1, буква а), съществува голяма вероятност прехвърлянето, преобразуването или действието да не породят последици по отношение на определени активи, намиращи се в трета държава, или по отношение на определени акции, други инструменти на собственост, права или задължения, уредени от правото на третата държава, органът за преструктуриране не предприема прехвърляне, обезценяване, преобразуване или действие. Ако прехвърлянето, обезценяването, преобразуването или действието вече са били наредени, съответното нареждане е недействително по отношение на съответните активи, инструменти на собственост, права или задължения.
Член 68
Изключване на определени договорни условия при ранна намеса и преструктуриране
1. Дадена мярка за предотвратяване на кризи или мярка за управление на кризи, взета по отношение на субект в съответствие с настоящата директива, включително настъпването на събитие, което е пряко свързано с прилагането на такава мярка, съгласно договор, сключен от този субект, не се смята сама по себе си за изпълнително събитие по смисъла на Директива 2002/47/ЕО или за производство по несъстоятелност по смисъла на Директива 98/26/ЕО, при условие че продължава изпълнението на съществените договорни задължения, включително задълженията за плащане и изпълнение, както и за осигуряване на обезпечение.
В допълнение мярка за предотвратяване на кризи или мярка за управление на кризи не се счита сама по себе си за изпълнително събитие или за производство по несъстоятелност съгласно договор, по който страна е:
а)
дъщерно предприятие, като задълженията по него са обезпечени или поети по друг начин от предприятието майка или от друг субект от групата; или
б)
някой субект от групата, като в него са включени разпоредби за кръстосано неизпълнение.
2. Когато процедурите за преструктуриране на трета държава се признават в съответствие с член 94 или когато в други случаи органът за преструктуриране е взел решение в този смисъл, за целите на настоящия член тези процедури са мярка за управление на кризи.
3. При условие че продължава изпълнението на съществените договорни задължения, включително задълженията за плащане и изпълнение, както и за осигуряване на обезпечение, дадена мярка за предотвратяване на кризи или мярка за управление на кризи, включително настъпването на събитие, което е пряко свързано с прилагането на такава мярка, сама по себе си не позволява на никого:
а)
да упражни право на прекратяване, спиране, изменение, нетиране или прихващане, включително във връзка с договор, сключен от:
i)
дъщерно предприятие, като задълженията по тях са обезпечени или поети по друг начин от субект от групата; или
ii)
субект от групата, като те включват разпоредби за кръстосано неизпълнение;
б)
да получи владението, да упражнява контрол или да получи изпълнение по обезпечение върху собственост на съответната институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или субект от група във връзка с договор, който включва разпоредби за кръстосано неизпълнение;
в)
да засегне договорни права на съответната институция или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или субект от групата във връзка с договор, който включва разпоредби за кръстосано неизпълнение.
4. Настоящият член не засяга правото на дадено лице да предприема действие по параграф 3, когато това право е възникнало по силата на събитие, различно от мярката за предотвратяване на кризи или мярката за управление на кризи или от настъпването на събитие, което е пряко свързано с прилагането на такава мярка.
5. Спирането или ограничаването съгласно член 69, 70 или 71 не съставлява неизпълнение на договорно задължение за целите на параграфи 1 и 2 от настоящия член.
6. Разпоредбите на настоящия член се смятат за особени повелителни норми по смисъла на член 9 от Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета (34).
Член 69
Правомощие за спиране на изпълнението на определени задължения
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощието да спрат изпълнението на задължения за плащане или изпълнение съгласно договори, по които институцията в режим на преструктуриране е страна, считано от момента на публикуване на съобщение за спирането в съответствие с член 83, параграф 4 до полунощ на следващия работен ден в държавата членка на органа за преструктуриране на институцията в режим на преструктуриране.
2. Когато падежът на дадено задължение за плащане или изпълнение настъпва в рамките на срока на спиране, плащането или изпълнението става дължимо незабавно след изтичане на срока на спирането.
3. В случай че изпълнението на договорни задължения за плащане или изпълнение на институцията в режим на преструктуриране е спряно съгласно параграф 1, изпълнението на задълженията за плащане или изпълнение на контрагентите на институцията в режим на преструктуриране по същия договор се спира за същия срок.
4. Спиране съгласно параграф 1 не се прилага по отношение на:
а)
отговарящи на условията депозити;
б)
задължения за плащане и доставка към системи или системни оператори, определени за целите на Директива 98/26/ЕО, централни контрагенти и централни банки;
в)
допустими вземания за целите на Директива 97/9/ЕО.
5. При упражняването на правомощие по настоящия член органите за преструктуриране вземат предвид възможното въздействие на упражняването на това правомощие върху нормалното функциониране на финансовите пазари.
Член 70
Правомощие за ограничаване на изпълнението на обезпечени интереси
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да ограничават правото на обезпечените кредитори на институцията в режим на преструктуриране да налагат изпълнението на обезпечени интереси по отношение на активи на тази институция в режим на преструктуриране от момента на публикуване на съобщението за ограничението в съответствие с член 83, параграф 4 до полунощ на следващия работен ден в държавата членка на органа за преструктуриране на институцията в режим на преструктуриране.
2. Органите за преструктуриране не упражняват правомощието, посочено в параграф 1, по отношение на обезпечени интереси на системи или системни оператори, определени за целите на Директива 98/26/ЕО, централни контрагенти и централни банки във връзка с активи, заложени от институцията в режим на преструктуриране или предоставени от тази институция под формата на маржин или обезпечение.
3. В случаите, в които се прилага член 80, органите за преструктуриране гарантират, че всички ограничения, наложени съгласно посоченото в параграф 1 от настоящия член правомощие, са еднакви за всички субекти от групата, по отношение на които се предприема действие по преструктуриране.
4. При упражняването на правомощие по настоящия член органите за преструктуриране вземат предвид възможното въздействие на упражняването на това правомощие върху нормалното функциониране на финансовите пазари.
Член 71
Правомощие за временно спиране на упражняването на правото на прекратяване
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощието да спрат упражняването на правата на прекратяване на всяка страна по договор с институцията в режим на преструктуриране от момента на публикуване на съобщението в съответствие с член 83, параграф 4 до полунощ на следващия работен ден в държавата членка на органа за преструктуриране на институцията в режим на преструктуриране, при условие че задълженията за плащане и доставка и за предоставяне на обезпечение продължават да се изпълняват.
2. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране разполагат с правомощието да спрат упражняването на правата на прекратяване на всяка страна по договор с дъщерно предприятие на институция в режим на преструктуриране, когато:
а)
задълженията по този договор са гарантирани или подкрепени по друг начин от институцията в режим на преструктуриране;
б)
правата на прекратяване по този договор се основават единствено на неплатежоспособността или финансовото състояние на институцията в режим на преструктуриране; както и
в)
когато по отношение на институция в режим на преструктуриране е било или може да бъде упражнено правомощие за прехвърляне:
i)
всички свързани с договора активи и задължения на дъщерното предприятие са били или могат да бъдат прехвърлени или поети от приемателя; или
ii)
органът за преструктуриране осигури по друг начин подходяща защита на тези задължения.
Решението за спиране поражда действие от момента на публикуване на съобщението в съответствие с член 83, параграф 4 до полунощ на следващия работен ден в държавата членка, в която е установено дъщерното предприятие на институцията в режим на преструктуриране.
3. Спирането по параграф 1 или 2 не се прилага по отношение на системи или системни оператори, определени за целите на Директива 98/26/ЕО, централни контрагенти или централни банки.
4. Дадено лице може да упражни право на прекратяване по договор преди края на посочения в параграф 1 или 2 срок, ако получи съобщение от органа за преструктуриране, че правата и задълженията по договора няма да бъдат:
а)
прехвърлени на друг субект; или
б)
предмет на обезценяване или преобразуване при прилагането на инструмента за споделяне на загуби в съответствие с член 43, параграф 2, буква а).
5. Ако орган за преструктуриране упражнява правомощията, посочени в параграф 1 или 2 от настоящия член, за спиране на упражняването на права на прекратяване и ако не е изпратено съобщение съгласно параграф 4 от настоящия член, тези права могат да бъдат упражнени след изтичането на срока на спирането, при спазване на член 68, както следва:
а)
ако правата и задълженията по договора са прехвърлени на друг субект, контрагентът може да упражни правата на прекратяване съгласно съответните договорни условия единствено при настъпването на продължаващо или последващо събитие, налагащо изпълнение от страна на субекта приемател;
б)
ако правата и задълженията по договора остават за институцията в режим на преструктуриране и органът за преструктуриране не е приложил инструмента за споделяне на загубите в съответствие с член 43, параграф 2, буква а) по отношение на този договор, контрагентът може да упражни правата на прекратяване съгласно договорните условия след изтичането на срока на спирането по параграф 1.
6. При упражняването на правомощията по настоящия член органите за преструктуриране вземат предвид възможното въздействие на упражняването на тези правомощия върху нормалното функциониране на финансовите пазари.
7. Компетентните органи или органите за преструктуриране могат да изискват от институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) да поддържат подробна документация за финансовите договори.
При поискване от компетентен орган или от орган за преструктуриране регистърът на транзакциите предоставя достъп до необходимата информация на компетентните органи или на органите за преструктуриране, за да могат те да изпълнят съответните си отговорности и мандати, в съответствие с член 81 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
8. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които за целите на параграф 7 се конкретизира следното:
а)
минимален набор от информация за финансовите договори, която следва да се съдържа в подробната документация; и
б)
обстоятелствата, при които следва да се наложи изискването.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 72
Упражняване на правомощия за преструктуриране
1. Държавите членки гарантират, че за целите на предприемането на действие по преструктуриране органите за преструктуриране могат да упражняват контрол върху институцията в режим на преструктуриране, така че:
а)
да извършват и да изпълняват дейностите и услугите на институцията в режим на преструктуриране с всички правомощия на нейните акционери и ръководния ѝ орган; и
б)
да управляват и да се разпореждат с активите и собствеността на институцията в режим на преструктуриране.
Контролът по първа алинея може да бъде упражняван пряко от органа за преструктуриране или непряко - от лице или лица, назначени от органа за преструктуриране. Държавите членки гарантират, че през периода на преструктуриране не могат да се упражняват правата на глас, свързани с акции или инструменти на собственост на институцията в режим на преструктуриране.
2. При спазване на член 85, параграф 1 държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране могат да предприемат действие по преструктуриране чрез изпълнителна заповед в съответствие с националните административни правомощия и процедури, без да упражняват контрол върху институцията в режим на преструктуриране.
3. Органите за преструктуриране решават във всеки отделен случай дали е целесъобразно да предприемат действието по преструктуриране посредством средствата, посочени в параграф 1 или 2, като имат предвид целите на преструктурирането и общите принципи на преструктурирането, конкретните обстоятелства около институцията в режим на преструктуриране и нуждата да се улесни успешното преструктуриране на трансгранични групи.
4. Органите за преструктуриране не се считат за управители „в сянка“, нито за фактически управители съгласно националното право.
ГЛАВА VII
Защитни механизми
Член 73
Третиране на акционерите и кредиторите при частични прехвърляния и използване на инструмента за споделяне на загуби
Държавите членки гарантират, че при прилагането на един или повече инструменти за преструктуриране и по-специално за целите на член 75:
а)
освен в случаите, в които се прилага буква б), ако органите за преструктуриране прехвърлят само части от правата, активите и задълженията на институцията в режим на преструктуриране, полученото от акционерите и кредиторите, чиито вземания не са били прехвърлени, за техните вземания е най-малко равностойно на това, което биха получили, ако институцията в режим на преструктуриране беше ликвидирана чрез обичайно производство по несъстоятелност към момента на вземане на решението, посочено в член 82;
б)
ако органите за преструктуриране приложат инструмента за споделяне на загуби, акционерите и кредиторите, чиито вземания са обезценени или преобразувани в капитал, не понасят по-големи загуби от тези, които биха понесли, ако институцията в режим на преструктуриране беше ликвидирана чрез обичайно производство по несъстоятелност към момента на вземане на решението, посочено в член 82.
Член 74
Оценка на разликата в третирането
1. За целите на оценката дали акционерите и кредиторите биха получили по-добро третиране, ако по отношение на институцията в режим на преструктуриране бе започнало обичайно производство по несъстоятелност, включително, но не само, за целите на член 73, държавите членки гарантират, че оценката се извършва от независимо лице, веднага след като е извършено действието или действията по преструктуриране. Тази оценка се различава от оценката по член 36.
2. С оценката по параграф 1 се определя:
а)
третирането, което акционерите и кредиторите или съответните схеми за гарантиране на депозити биха получили, ако по отношение на институцията в режим на преструктуриране, във връзка с която е извършено действие или действия по преструктуриране, бе започнало обичайно производство по несъстоятелност към момента на вземане на решението, посочено в член 82;
б)
действителното третиране, което са получили акционерите и кредиторите при преструктурирането на институцията в режим на преструктуриране; както и
в)
дали съществува разлика между третирането по буква а) и третирането по буква б)
3. За целите на оценката:
а)
допуска се, че по отношение на институцията в режим на преструктуриране, във връзка с която е извършено действие или действия по преструктуриране, е започнало обичайно производство по несъстоятелност към момента на вземане на решението, посочено в член 82;
б)
допуска се, че действието или действията по преструктуриране не са извършени;
в)
не се отчита предоставянето на извънредна публична финансова подкрепа на институцията в режим на преструктуриране.
4. ЕБО може да разработи проекти на регулаторни технически стандарти за уточняване на методологията за извършване на оценката по настоящия член, по-специално на методологията за оценка на третирането, което акционерите и кредиторите биха получили, ако по отношение на институцията в режим на преструктуриране бе започнало обичайно производство по несъстоятелност към момента на вземане на решението, посочено в член 82.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 75
Защитни механизми за акционерите и кредиторите
Държавите членки гарантират, че ако с оценката по член 74 се установи, че някой акционер или кредитор, посочен в член 73, или схемата за гарантиране на депозити по член 109, параграф 1, са понесли по-големи загуби, отколкото щяха да понесат при ликвидация чрез обичайно производство по несъстоятелност, те имат право разликата да им бъде изплатена от механизмите за финансиране на преструктурирането.
Член 76
Защитни механизми за контрагентите при частични прехвърляния
1. Държавите членки гарантират, че защитата по параграф 2 се прилага при следните обстоятелства:
а)
органът за преструктуриране прехвърля на друг субект част, но не всички активи, права или задължения на институцията в режим на преструктуриране или, в случаите на прилагане на инструмент за преструктуриране, от мостова институция или дружество за управление на активи към друго лице;
б)
органът за преструктуриране упражнява правомощията, посочени в член 64, параграф 1, буква е).
2. Държавите членки осигуряват подходяща защита на следните видове споразумения и контрагентите по тези споразумения:
а)
споразумения за обезпечение, съгласно които дадено лице чрез обезпечение има действително или условно участие в активите или правата, които подлежат на прехвърляне, независимо от това дали участието е обезпечено от конкретни активи или права или чрез плаващо обезпечение или подобно споразумение;
б)
споразумения за финансово обезпечение с прехвърлително действие, съгласно които обезпечението, гарантиращо или покриващо изпълнението на конкретни задължения, се осигурява чрез прехвърляне на пълната собственост върху активите от предоставящия обезпечението към обезпеченото лице със условието, че обезпеченото лице прехвърля активите обратно, ако тези конкретни задължения бъдат изпълнени;
в)
споразумения за прихващане, съгласно които две или повече вземания или задължения между институцията в режим на преструктуриране и контрагент могат да бъдат прихванати едно срещу друго;
г)
споразумения за нетиране;
д)
покрити облигации;
е)
структурирани финансови споразумения, включително секюритизация и инструменти, които се използват за целите на хеджирането, които представляват неразделна част от покритието на групата и които според националното право са обезпечени по сходен начин с покритите облигации, включващи предоставянето и държането на обезпечение от страна по споразумението или от попечител, агент или представител.
Формата на защита, подходяща за класовете споразумения, посочени в букви а)-е) от настоящия параграф, е допълнително определена в членове 77-80, като за нея се прилагат ограниченията, предвидени в членове 68-71.
3. Изискването съгласно параграф 2 се прилага независимо от броя на страните, участващи в споразуменията, както и независимо от това, дали споразуменията:
а)
са възникнали под формата на договор, тръст или по друг начин или възникват автоматично в резултата от действието на правна норма;
б)
възникват съгласно правото на друга държава членка или трета държава или се уреждат от него изцяло или частично.
4. Комисията приема делегирани актове в съответствие с член 115 за допълнително конкретизиране на класовете споразумения, които попадат в обхвата на параграф 2, букви а)-е) от настоящия член.
Член 77
Защита на споразумения за финансово обезпечение, споразумения за прихващане и споразумения за нетиране
1. Държавите членки осигуряват подходяща защита на споразумения за финансово обезпечение с прехвърлително действие, споразумения за прихващане и споразумения за нетиране, така че да се предотврати прехвърляне на някои, но не на всички права и задължения, които са защитени по споразумение за финансово обезпечение с прехвърлително действие, споразумение за прихващане или споразумение за нетиране между институцията в режим на преструктуриране и друго лице, и изменение или прекратяване на правата и задълженията, които са защитени съгласно споразумение за финансово обезпечение с прехвърлително действие, споразумение за прихващане или споразумение за нетиране, чрез използването на допълнителни правомощия.
За целите на първа алинея правата и задълженията трябва да се третират като защитени по такова споразумение, ако страните по него имат право да извършат прихващане или нетиране на тези права или задължения.
2. Независимо от параграф 1, когато това е необходимо, за да се осигури наличност на гарантираните депозити, органът за преструктуриране може да:
а)
прехвърля гарантирани депозити, обхванати от някое от посочените в параграф 1 споразумения, без да прехвърля други активи, права или задължения, обхванати от същото споразумение; както и
б)
прехвърля, изменя или прекратява посочените активи, права или задължения, без да прехвърля гарантираните депозити.
Член 78
Защита за споразумения за обезпечение
1. Държавите членки осигуряват подходяща защита за задължения, обезпечени по споразумения за обезпечение, за да се предотврати настъпването на една от следните ситуации:
а)
прехвърляне на активите, с които е обезпечено задължението, освен ако това задължение и ползата от обезпечението също са прехвърлени;
б)
прехвърлянето на обезпечено задължение, освен ако ползите от обезпечението също са прехвърлени;
в)
прехвърляне на ползата от обезпечението освен ако обезпеченото задължение също е прехвърлено; или
г)
изменението или прекратяването на споразумение за обезпечение чрез използването на допълнителни правомощия, ако в резултат на това изменение или прекратяване задължението престава да бъде обезпечено.
2. Независимо от параграф 1, когато това е необходимо, за да се осигури наличност на гарантираните депозити, органът за преструктуриране може да:
а)
прехвърля гарантирани депозити, обхванати от някое от посочените в параграф 1 споразумения, без да прехвърля други активи, права или задължения, обхванати от същото споразумение; както и
б)
прехвърля, изменя или прекратява посочените активи, права или задължения, без да прехвърля гарантираните депозити.
Член 79
Защита на структурирани финансови споразумения и на покрити облигации
1. Държавите членки осигуряват подходяща защита за структурирани финансови споразумения, включително посочените в член 76, параграф 2, букви д) и е) споразумения, за да се предотврати настъпването на една от следните ситуации:
а)
прехвърлянето на част, но не на всички активи, права и задължения, които представляват или са част от структурирани финансови споразумения, включително посочените в член 76, параграф 2, букви д) и е) споразумения, по които е страна институцията в режим на преструктуриране;
б)
прекратяването или изменението чрез използването на допълнителни правомощия на активи, права и задължения, които представляват или са част от структурирани финансови споразумения, включително посочените в член 76, параграф 2, букви д) и е) споразумения, по които е страна институцията в режим на преструктуриране;
2. Независимо от параграф 1, когато това е необходимо, за да се осигури наличност на гарантираните депозити, органът за преструктуриране може да:
а)
прехвърля гарантирани депозити, обхванати от някое от посочените в параграф 1 споразумения, без да прехвърля други активи, права или задължения, обхванати от същото споразумение; и
б)
прехвърля, изменя или прекратява посочените активи, права или задължения, без да прехвърля гарантираните депозити.
Член 80
Частично прехвърляне: защита на системи за търговия, системи за клиринг и системи за сетълмент
1. Държавите членки гарантират, че прилагането на инструмент за преструктуриране не засяга работата на системи и правилата на системи, попадащи в обхвата на Директива 98/26/ЕО, ако органът за преструктуриране:
а)
прехвърля на друг субект част, но не всички активи, права или задължения на институцията в режим на преструктуриране; или
б)
използва правомощия съгласно член 64, за да обезсили или измени условията на договор, по който институцията в режим на преструктуриране е страна, или да замести приемател като страна по него.
2. По-специално прехвърляне, обезсилване или изменение по параграф 1 от настоящия член не отменя нареждане за прехвърляне в отклонение от член 5 от Директива 98/26/ЕО, нито променя или засяга правното действие на нарежданията за прехвърляне и нетирането съгласно изискванията на членове 3 и 5 от посочената директива, използването на средства, ценни книжа или кредитни улеснения съгласно изискванията на член 4 от нея или защитата на обезпечение съгласно изискванията на член 9 от нея.
ГЛАВА VIII
Процедурни задължения
Член 81
Изисквания за уведомяване
1. Държавите членки изискват от ръководния орган на институцията или дружеството по член 1, параграф1, буква б), в) или г) да уведоми компетентния орган, когато счита, че институцията или дружеството по член 1, параграф1, буква б), в) или г), са проблемни или има вероятност станат проблемни по смисъла на член 32, параграф 4.
2. Компетентните органи информират съответните органи за преструктуриране за всички уведомления, получени в съответствие с параграф 1 от настоящия член, и за всички мерки за предотвратяване на кризи или действия, посочени в член 104 на Директива 2013/36/ЕС, които те изискват да бъдат предприети от институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) от настоящата директива.
3. Когато компетентният орган или органът за преструктуриране констатира, че условията по член 32, параграф 1, букви а) и б) са изпълнени по отношение на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), той незабавно уведомява за тази констатация следните органи, ако са различни:
а)
органа за преструктуриране за институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
б)
компетентния орган за институцията или дружеството по член 1, параграф 1,буква б), в) или г);
в)
компетентните органи за всички клонове на институцията или дружеството по член 1, параграф 1,буква б), в) или г);
г)
органите за преструктуриране за всички клонове на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
д)
централната банка;
е)
схемата за гарантиране на депозити, с която е свързана кредитна институция, когато това е необходимо за изпълнението на функциите на схемата за гарантиране на депозити;
ж)
органа, който отговаря за механизмите за финансиране преструктурирането, когато това е необходимо, за да могат да се изпълнят функциите на тези механизми;
з)
органа за преструктуриране на групата, когато е приложимо;
и)
компетентното министерство;
й)
консолидиращия надзорник, когато институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) от настоящата директива, попадат в обхвата на надзора на консолидирана основа съгласно дял VII, глава 3 от Директива 2013/36/ЕС; както и
к)
ЕССР и определения национален макропруденциален орган.
4. Когато предаването на информация, посочена в параграф 3, букви е) и ж), не осигурява подходяща степен на поверителност, компетентният орган или органът за преструктуриране установява алтернативни процедури за връзка, които постигат същите цели, като осигуряват подходяща степен на поверителност.
Член 82
Решение на органа за преструктуриране
1. След като бъде уведомен от компетентния орган съгласно член 81, параграф 3 или по собствена инициатива, органът за преструктуриране констатира в съответствие с член 32, параграф 1 и член 33 дали са изпълнени условията по този параграф по отношение на въпросната институция или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г).
2. Решението относно това дали да се предприеме действие по преструктуриране по отношение на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) съдържа следната информация:
а)
основанията за това решение, включително констатацията дали институцията изпълнява или не условията за преструктуриране;
б)
действието, което органът за преструктуриране възнамерява да предприеме, когато е целесъобразно - решение да се пристъпи към ликвидация, назначаване на управител или всяка друга мярка в съответствие с приложимото обичайно производство по несъстоятелност или, при спазване на член 37, параграф 9, в съответствие с националното право.
3. ЕБО разработва проект на регулаторни технически стандарти, за да конкретизира процедурите и съдържанието във връзка със следните изисквания:
а)
уведомленията по член 81, параграфи 1, 2 и 3,
б)
съобщението за спиране по член 83.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 83
Процедурни задължения на органите за преструктуриране
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране изпълняват изискванията по параграфи 2, 3 и 4, веднага щом е практически възможно, след като предприемат действието по преструктуриране.
2. Органът за преструктуриране информира институцията в режим на преструктуриране и следните органи, ако са различни:
а)
компетентния орган за институцията в режим на преструктуриране;
б)
компетентните органи за клоновете на институцията в режим на преструктуриране;
в)
централната банка;
г)
схемата за гарантиране на депозити, с която е свързана кредитната институция в режим на преструктуриране;
д)
органа, който отговаря за механизмите за финансиране на преструктурирането;
е)
органа за преструктуриране на ниво група, когато е приложимо;
ж)
компетентното министерство;
з)
консолидиращия надзорник в случаите, в които институцията в режим на преструктуриране попада в обхвата на надзора на консолидирана основа съгласно дял VII, глава 3 от Директива 2013/36/ЕС;
и)
определения национален макропруденциален орган и ЕССР;
й)
Комисията, Европейската централна банка, ЕОЦКП, Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване) (ЕОЗППО), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010, и ЕБО;
к)
когато институцията в режим на преструктуриране е институция съгласно определението в член 2, буква б) от Директива 98/26/ЕО - операторите на системите, в които тя участва.
3. В изискваното съгласно параграф 2 уведомление се включва копие от заповедта или акта, по силата на които се упражняват съответните правомощия, и се посочва датата, от която действието или действията по преструктуриране пораждат последици.
4. Органът за преструктуриране публикува или осигурява публикуването на копие от заповедта или акта, по силата на които се предприема действието по преструктуриране, или съобщение, в което се обобщават последиците на действието по преструктуриране, и по-специално последиците за клиентите и, ако е приложимо - реда и срока в случай на спиране или ограничаване по членове 69, 70 и 71, по следните начини:
а)
на официалната си интернет страница;
б)
на интернет страницата на компетентния орган, ако е различен от органа за преструктуриране, или на интернет страницата на ЕБО;
в)
на интернет страницата на институцията в режим на преструктуриране;
г)
когато акциите, други инструменти на собственост или дългови инструменти на институцията в режим на преструктуриране са допуснати за търговия на регулиран пазар, начините за оповестяване на регулирана информация относно институцията в режим на преструктуриране в съответствие с член 21, параграф 1 от Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (35).
5. Ако акциите, инструментите на собственост или дълговите инструменти не са допуснати за търговия на регулиран пазар, органът за преструктуриране гарантира, че документите, доказващи наличието на инструментите по параграф 4, се изпращат на акционерите и кредиторите на институцията в режим на преструктуриране, които могат да бъдат установени чрез регистрите или базите данни на институцията в режим на преструктуриране, които са на разположение на органа за преструктуриране.
Член 84
Поверителност
1. Изискванията за спазване на професионална тайна са задължителни за следните лица:
а)
органите за преструктуриране;
б)
компетентните органи и ЕБО;
в)
компетентните министерства;
г)
извънредните управители или временните управители, назначени съгласно настоящата директива;
д)
потенциални приобретатели, с които органите за преструктуриране са се свързали и на които са направили предложение, независимо дали връзката или предложението са направени като подготовка за използването на инструмента за продажба на стопанска дейност и дали предложението е довело до придобивна сделка;
е)
одитори, счетоводители, правни и професионални съветници, оценители и други експерти, наети пряко или косвено от органите за преструктуриране, компетентните органи, компетентните министерства или от потенциалните приобретатели, посочени в буква д);
ж)
органите, които управляват схеми за гарантиране на депозити;
з)
органите, които управляват схеми за компенсиране на инвеститорите;
и)
органа, който отговаря за механизмите за финансиране на преструктурирането;
й)
централни банки и други органи, участващи в процеса на преструктуриране;
к)
мостова институция или дружество за управление на активи;
л)
всяко друго лице, което пряко или косвено, постоянно или временно предоставя услуги или е предоставяло услуги на лицата, посочени в букви а) - к);
м)
висшето ръководство, членове на ръководния орган и служителите на органите или субекти, посочени в букви а) - к), преди, по време и след назначаването им.
2. За да се осигури спазването на изискванията за поверителност, определени в параграфи 1 и 3, лицата, посочени в параграф 1, букви а), б), в), ж), з), ѝ) и к) гарантират наличието на вътрешни правила, включително правила за гарантиране на запазването на поверителността на информацията в кръга на лицата, участващи пряко в процеса на преструктуриране.
3. Без да се засяга общият характер на изискванията по параграф 1, на посочените в него лица се забранява да разкриват на лице или орган поверителна информация, получена в хода на техните професионални дейности от компетентен орган или орган за преструктуриране във връзка с неговите функции по настоящата директива, освен ако информацията се разкрива при упражняване на функциите им в съответствие с настоящата директива или в обобщена или сбита форма, така че отделната институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) да не могат да бъдат идентифицирани, или след изричното и предварително съгласие на органа или на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), които са предоставили информацията.
Държавите членки гарантират, че лицата, посочени в параграф 1, не разкриват поверителна информация и че се оценяват възможните последици от разкриването на такава информация върху обществения интерес, свързан с финансовата, паричната или икономическата политика, върху търговските интереси на физически и юридически лица, върху целите на проверките, върху разследванията и върху одита.
Процедурата за оценяване на последиците от разкриването на информацията гарантира, че се извършва конкретна оценка на последиците от разкриването на съдържанието и подробностите относно плана за възстановяване и преструктуриране по членове 5, 7, 10, 11 и 12 и резултата от оценките, извършвани в съответствие с членове 6, 8 и 15.
При нарушение на настоящия член всяко лице или субект по параграф 1 носи гражданска отговорност в съответствие с националното право.
4. Настоящият член не възпрепятства:
а)
служителите и експертите на органите или субектите по параграф 1, букви а)-й) да обменят информация помежду си в рамките на всеки орган или субект; или
б)
органите за преструктуриране и компетентните органи, включително техните служители и експерти, да обменят за целите на планирането или изпълнението на дадено действие по преструктуриране информация помежду си и с други органи за преструктуриране в Съюза, други компетентни органи в Съюза, компетентни министерства, централни банки, схеми за гарантиране на депозити, схеми за компенсиране на инвеститорите, органи, отговорни за обичайните производства по несъстоятелност, органите, отговорни за поддържането на стабилността на финансовата система в държавите членки чрез използването на макропруденциални правила, лица, натоварени с извършването на задължителни одити, ЕБО или, при спазване на член 98, органите на трети държави, които изпълняват равностойни функции на тези на органите за преструктуриране, или, при спазване на строги изисквания за поверителност, на потенциален приобретател.
5. Независимо от останалите разпоредби на настоящия член държавите членки могат да разрешат обмена на информация със следните субекти:
а)
при спазване на строгите изисквания за поверителност - с всяко друго лице, когато това е необходимо за целите на планирането и осъществяването на действие по преструктуриране;
б)
при спазване на подходящи условия - с парламентарни анкетни комисии в тези държави членки, със сметните палати в тези държави членки и с други субекти, натоварени в тези държави членки с извършването на проверки; и
в)
с националните органи, отговарящи за надзора върху платежните системи, органите, отговорни за обичайното производство по несъстоятелност, органи, на които са възложени публични задължения за надзор върху други субекти от финансовия сектор, органите, отговорни за надзора върху финансовите пазари и застрахователните предприятия, и инспекторите, които действат от тяхно име, органите на държавите членки, отговорни за поддържането на стабилността на финансовата система в държавите членки чрез използването на макропруденциални правила, органите, отговорни за защитата на стабилността на финансовата система, както и лицата, натоварени с извършването на задължителни одити.
6. Настоящият член не засяга националното право, уреждащо разкриването на информация за целите на съдебните производства по граждански или наказателни дела.
7. До 3 юли 2015 г. ЕБО издава в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 насоки, за да определи по какъв начин да бъде предоставяна информацията в обобщена или сбита форма за целите на параграф 3.
ГЛАВА IX
Право на обжалване и изключване на други действия
Член 85
Предварително съдебно одобрение и право на оспорване на решения
1. Държавите членки могат да изискват предварително съдебно одобрение за вземането на решение за предприемане на мярка за предотвратяване на кризи или мярка за управление на кризи, при условие че по отношение на решение за предприемане на мярка за управление на кризи подаването на заявлението за одобрение и разглеждането на заявлението от съда се извършва по реда на бързо производство съгласно националното право.
2. Държавите членки предвиждат в националната правна уредба право на обжалване на решението за предприемане на мярка за предотвратяване на кризи или на решение за упражняване на правомощие по настоящата директива, различно от мярка за управление на кризи.
3. Държавите членки гарантират, че всички лица, засегнати от решение за предприемане на мярка за управление на кризи, имат правото да обжалват това решение. Държавите членки гарантират, че съдебният контрол се извършва бързо и националните съдилища основават преценката си върху извършените от органа за преструктуриране сложни икономически оценки на фактите.
4. За правото на обжалване, посочено в параграф 3, се прилагат следните разпоредби:
а)
обжалването няма автоматичен суспензивен ефект по отношение на обжалваното решение;
б)
решението на органа за преструктуриране подлежи на незабавно изпълнение и поражда оборимата презумпция, че спирането на неговото изпълнение би било в противоречие с обществения интерес.
Когато трябва да се защитят интересите на добросъвестни трети лица, които са придобили акции, други инструменти на собственост, активи, права или задължения на институцията в режим на преструктуриране в резултат на използването на инструменти за преструктуриране или упражняването на правомощия за преструктуриране от орган за преструктуриране, отмяната на решение на орган за преструктуриране не засяга последващи административни актове или сделки, сключени от съответния орган за преструктуриране и основани на отмененото решение. В такъв случай средствата за защита срещу незаконосъобразно решение или действие на органите за преструктуриране се ограничават до обезщетение за вредите, претърпени от започналото производството лице в резултат от решението или действието.
Член 86
Ограничения на други съдебни производства
1. Без да се засяга член 82, параграф 2, буква б), държавите членки гарантират, че по отношение на институция в режим на преструктуриране или на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), във връзка с които е констатирано, че са изпълнени условията за преструктуриране, не може да бъде започнато обичайно производство по несъстоятелност, освен по инициатива на органа за преструктуриране, и че не може да бъде взето решение за започване на обичайно производство по несъстоятелност по отношение на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), освен със съгласието на органа за преструктуриране.
2. За целите на параграф 1 държавите членки гарантират, че:
а)
компетентните органи и органите за преструктуриране се уведомяват незабавно за всяко заявление за започване на обичайно производство по несъстоятелност по отношение на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), независимо дали институцията или дружеството по член 1, параграф1, буква б), в) или г) са в процес на преструктуриране или е оповестено публично решение в съответствие с член 83, параграфи 4 и 5;
б)
съдът не се произнася по заявлението, без да са направени уведомленията по буква а) и да е настъпило едно от следните обстоятелства:
i)
органът за преструктуриране е уведомил органите, отговорни за обичайното производство по несъстоятелност, че не възнамерява да предприема действие по преструктуриране по отношение на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
ii)
от датата, на която са направени уведомленията по буква а) са изминали седем дни.
3. Без да се засягат ограничения на изпълнението във връзка с обезпечени интереси, наложени съгласно член 70, държавите членки гарантират, че ако това е необходимо за ефективното прилагане на инструментите и правомощията за преструктуриране, органите за преструктуриране могат да поискат от съда в съответствие с преследваната цел да спре за определен срок всяко съдебно действие или производство, по което институция в режим на преструктуриране е или ще бъде страна.
ДЯЛ V
ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ НА ТРАНСГРАНИЧНИ ГРУПИ
Член 87
Общи принципи относно процеса на вземане на решения с участието на повече от една държава членка
Държавите членки гарантират, че при вземането на решения или предприемането на действия съгласно настоящата директива, които могат да окажат въздействие върху една или повече други държави членки, техните органи вземат предвид следните общи принципи:
а)
при предприемането на действия по преструктуриране се вземат ефикасни решения и разходите за преструктуриране се свеждат до възможно най-ниско равнище;
б)
решенията се вземат и действията се предприемат своевременно и със съответната бързина, когато е необходимо;
в)
органите за преструктуриране, компетентните органи и другите органи си сътрудничат, за да гарантират, че решенията се вземат и действията се предприемат координирано и ефективно;
г)
ролите и отговорностите на съответните органи във всяка държава членка са ясно определени;
д)
надлежно се зачитат интересите на държавите членки, в които са установени предприятията майки от Съюза, и по-специално въздействието на всяко решение или действие или бездействие върху финансовата стабилност, фискалните ресурси, фонда за преструктуриране, схемата за гарантиране на депозити или схемата за компенсиране на инвеститорите на тези държави членки;
е)
надлежно се зачитат интересите на всяка отделна държава членка, в която е установено дъщерно предприятие, и по-специално въздействието на всяко решение или действие или бездействие върху финансовата стабилност, фискалните ресурси, фонда за преструктуриране, схемата за гарантиране на депозити или схемата за компенсиране на инвеститорите на тези държави членки;
ж)
надлежно се зачитат интересите на всяка държава членка, в която се намират значими клонове, и по-специално въздействието на всяко решение или действие или бездействие върху финансовата стабилност на тези държави членки;
з)
надлежно се зачитат целите за постигане на баланс между интересите на различните засегнати държави членки и за избягване на несправедливото увреждане или неоправданата защита на интересите на определени държави членки, включително избягване на несправедливото разпределение на тежестта между държавите членки;
и)
всяко задължение по настоящата директива за консултация с орган, преди да бъде взето решение или предприето действие, означава най-малкото задължение за консултация с този орган относно елементите на предлаганото решение или действие, които имат или има вероятност:
i)
да имат последици за предприятието майка от Съюза, дъщерното предприятие или клона; и
ii)
да окажат въздействие върху стабилността на държавата членка, в която е установено или се намира предприятието майка от Съюза, дъщерното предприятие или клона;
й)
при предприемането на действия по преструктуриране органите за преструктуриране отчитат и следват плановете за преструктуриране, посочени в член 13, освен ако органите за преструктуриране преценят, предвид обстоятелствата по случая, че целите на преструктурирането ще бъдат постигнати по-ефективно чрез действия, които не са предвидени в плановете за преструктуриране.
к)
изискването за прозрачност, когато предложено решение или действие може да има последствия за финансовата стабилност, фискалните ресурси, фонда за преструктуриране, схемата за гарантиране на депозити или схемата за компенсиране на инвеститорите на всяка засегната държава членка; и
л)
отчитането на факта, че координацията и сътрудничеството най-вероятно ще доведат до резултат, който намалява цялостните разходи по преструктурирането.
Член 88
Колегии за преструктуриране
1. Органите за преструктуриране на ниво група създават колегии за преструктуриране, които изпълняват задачите по членове 12, 13, 16, 18, 45, 91 и 92 и осигуряват сътрудничеството и координацията с органите за преструктуриране на трети държави, когато е целесъобразно.
Колегиите за преструктуриране осигуряват по-специално рамката, в която органът за преструктуриране на ниво група, другите органи за преструктуриране и, когато е приложимо, съответните компетентни органи и консолидиращи надзорници изпълняват следните задачи:
а)
обменят съответната информация относно разработването на планове за преструктуриране на групата, упражняването на подготвителни и превантивни правомощия по отношение на групите и за преструктуриране на групи;
б)
разработват планове за преструктуриране на групи съгласно членове 12 и 13;
в)
оценяват съгласно член 16 възможността за преструктуриране на групи;
г)
упражняват съгласно член 18 правомощия за преодоляване или отстраняване на пречките по отношение на възможността за преструктуриране на групи;
д)
вземат решение относно нуждата от установяване на схема за преструктуриране на групата, както е посочено в член 91 или 92;
е)
постигат съгласие относно схемата за преструктуриране на групата, предложена в съответствие с член 91 или 92;
ж)
координират връзките с обществеността относно схемите за преструктуриране и стратегии за групата;
з)
координират използването на механизмите за финансиране, създадени съгласно дял VII;
и)
определят минималните изисквания за групите на консолидирано равнище и на ниво дъщерни предприятия съгласно член 45.
Освен това колегиите за преструктуриране могат да бъдат използвани като форум за обсъждане на всякакви въпроси, свързани с преструктурирането на трансгранични групи.
2. В състава на колегията за преструктуриране влизат следните органи:
а)
органът за преструктуриране на ниво група;
б)
органите за преструктуриране на всяка държава членка, в която има установено дъщерно предприятие, попадащо в обхвата на консолидирания надзор;
в)
органите за преструктуриране на държавите членки, в които е установено предприятието майка на една или повече институции в групата, което е дружество по член 1, параграф 1, буква г);
г)
органите за преструктуриране на държави членки, в които се намират значими клонове;
д)
консолидиращият надзорник и компетентните органи на държавите членки, в които органът за преструктуриране е член на колегията за преструктуриране. Ако компетентният орган на дадена държава членка не е централната банка на тази държава членка, компетентният орган може да реши да бъде придружаван от представител на централната банка на държавата членка;
е)
компетентните министерства, когато органите за преструктуриране - членове на колегията за преструктуриране, не са компетентните министерства;
ж)
органът, който отговаря за схемата за гарантиране на депозити на държава членка, когато органът за преструктуриране на тази държава членка е член на колегията за преструктуриране;
з)
ЕБО, при спазване на параграф 4.
3. Когато предприятие майка или институция, установени в Съюза, имат дъщерно предприятие или клон, който би бил считан за значим, ако се намираше в Съюза, органите за преструктуриране от трети държави, могат, по тяхно искане, да бъдат поканени да участват в колегията за преструктуриране като наблюдатели, при условие че органът за преструктуриране на ниво група счита, че към тези органи за преструктуриране се прилагат изисквания за поверителност, които са равностойни на установените в член 98.
4. ЕБО насърчава и наблюдава успешната, ефикасна и съгласувана работа на колегиите за преструктуриране, като отчита международните стандарти. За тази цел до ЕБО се изпраща покана да присъства на заседанията на колегията за преструктуриране. ЕБО няма право на глас, когато в рамките на колегиите за преструктуриране се провежда гласуване.
5. Органът за преструктуриране на ниво група председателства колегията за преструктуриране. В това си качество той:
а)
утвърждава писмени правила и процедури за работата на колегията за преструктуриране, след консултация с останалите членове на колегията за преструктуриране;
б)
координира всички дейности на колегията за преструктуриране;
в)
свиква и председателства всички заседания и предварително предоставя на всички членове на колегията за преструктуриране изчерпателна информация относно организацията на заседанията на колегията за преструктуриране, основните въпроси за обсъждане и точките, които ще бъдат разглеждани;
г)
уведомява членовете на колегията за преструктуриране за всички планирани заседания, така че те да могат да заявят участие;
д)
решава кои членове и наблюдатели да бъдат поканени да присъстват на определени заседания на колегията за преструктуриране въз основа на конкретните нужди, като взема предвид важността на въпроса, който ще бъде обсъждан, за тези членове и наблюдатели, по-специално потенциалното въздействие върху финансовата стабилност в съответните държави членки;
е)
информира редовно всички членове на колегията за решенията и резултатите от тези заседания.
Членовете, които участват в колегията за преструктуриране, поддържат тясно сътрудничество.
Независимо от буква д), органите за преструктуриране имат право да участват в заседанията на колегията за преструктуриране, в чийто дневен ред са включени въпроси, за които се прилага процесът на съвместно вземане на решения или които са свързани със субект от група, намиращ се в тяхната държава членка.
6. Органите за преструктуриране на ниво група не са задължени да създават колегия за преструктуриране, ако други групи или колегии изпълняват същите функции и задачи като посочените в настоящия член и спазват всички условия и процедури, предвидени в настоящия член и в член 90, включително уреждащите членството и участието в колегиите за преструктуриране. В такъв случай всички позовавания на колегии за преструктуриране в настоящата директива се разбират като позовавания на тези групи или колегии.
7. Като отчита международните стандарти, ЕБО разработва проект на регулаторни технически стандарти, с които се определя оперативното функциониране на колегиите за преструктуриране за изпълнение на задачите, посочени в параграф 1.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 3 юли 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10 - 14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 89
Европейски колегии за преструктуриране
1. Когато институция от трета държава или предприятие майка от трета държава има дъщерни предприятия в Съюза, установени в две или повече държави членки, или два или повече клона в Съюза, които се считат за значими клонове от две или повече държави членки, органите за преструктуриране в държавите членки, в които са установени тези дъщерни предприятия в Съюза или в които се намират тези значими клонове, създават европейска колегия за преструктуриране.
2. Европейската колегия за преструктуриране изпълнява посочените в член 88 функции и задачи по отношение на дъщерните институции и - доколкото тези задачи намират приложение - по отношение на клоновете.
3. Ако дъщерни предприятия в Съюза са собственост на финансов холдинг или значимите клонове са клонове на финансов холдинг, установен в рамките на Съюза в съответствие с член 127, параграф 3, трета алинея от Директива 2013/36/ЕС, европейската колегия за преструктуриране се председателства от органа за преструктуриране на държавата членка, в която се намира консолидиращият надзорник за целите на консолидирания надзор съгласно същата директива.
Когато не се прилага първа алинея, членовете на европейската колегия за преструктуриране определят кандидатите за председател и избират председател.
4. Държавите членки могат по взаимно съгласие на всички заинтересовани страни да се отклонят от изискването за създаване на европейска колегия за преструктуриране, ако останалите групи или колегии, включително колегията за преструктуриране, създадена съгласно член 88, изпълняват същите функции и задачи като посочените в настоящия член и спазват всички условия и процедури, установени в настоящия член и член 90, включително уреждащите членството и участието в европейските колегии за преструктуриране. В този случай всички позовавания на европейските колегии за преструктуриране в настоящата директива се разбират като позовавания и на тези други групи или колегии.
5. Европейската колегия за преструктуриране функционира в съответствие с член 88, като спазва параграфи 3 и 4 от настоящия член.
Член 90
Обмен на информация
1. При спазване на член 84 органите за преструктуриране и компетентните органи си предоставят при поискване цялата информация, необходима за изпълнението на задачите на другите органи съгласно настоящата директива.
2. Органът за преструктуриране на ниво група координира потока на цялата относима информация между органите за преструктуриране. По-специално органът за преструктуриране на ниво група предоставя своевременно на органите за преструктуриране в другите държави членки цялата необходима информация с цел да улесни изпълнението на задачите, посочени в член 88, параграф 1, втора алинея, букви б) - и).
3. При искане във връзка с информация, предоставена от орган за преструктуриране на трета държава, за предоставянето на тази информация органът за преструктуриране иска съгласие от органа за преструктуриране от трета държава освен ако органът за преструктуриране на третата държава вече е дал съгласие за предоставянето на тази информация.
Органите за преструктуриране не са задължени да предават информация, предоставена от орган за преструктуриране от трета държава, ако последният не е дал съгласието си за последващото предаване на тази информация.
4. Органите за преструктуриране обменят информация с компетентното министерство, когато информацията засяга решение или въпрос, който изисква уведомяване, консултация или съгласие на компетентното министерство или може да има последствия за публични средства.
Член 91
Преструктуриране на група с участие на дъщерно предприятие на групата
1. Ако орган за преструктуриране реши, че институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), които са дъщерни предприятия на група, отговарят на условията, посочени в член 32 или 33, този орган съобщава незабавно на органа за преструктуриране на ниво група, ако е различен, на консолидиращия надзорник и на органите, участващи в колегията за преструктуриране на групата, следната информация:
а)
решението, че институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) отговарят на условията, посочени в член 32 или 33;
б)
действията по преструктуриране или мерките във връзка с несъстоятелността, които органът за преструктуриране смята за целесъобразни за тази институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г).
2. След като получи уведомлението по параграф 1, органът за преструктуриране на ниво група, след консултация с другите членове на съответната колегия за преструктуриране, оценява вероятното въздействие, което действията за преструктуриране или другите мерки, съобщени в съответствие с параграф 1, буква б), биха оказали върху групата и върху субекти от групата в други държави членки, и по-специално дали действията по преструктуриране или другите мерки има вероятност да доведат до изпълнение на условията за преструктуриране по отношение на субект от групата в друга държава членка.
3. Ако органът за преструктуриране на ниво група прецени, след консултация с другите членове на колегията за преструктуриране, че действията по преструктуриране или другите мерки, съобщени в съответствие с параграф 1, буква б), няма вероятност да доведат до изпълнение на условията, посочени в член 32 или 33, по отношение на субект от групата в друга държава членка, органът за преструктуриране, отговорен за институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), може да предприеме действие по преструктуриране или други мерки, които е съобщил в съответствие с параграф 1, буква б) от настоящия член.
4. Ако органът за преструктуриране на ниво група, след консултация с другите членове на колегията за преструктуриране, прецени, че действията по преструктуриране или другите мерки, съобщени в съответствие с параграф 1, буква б) от настоящия член, има вероятност да доведат до изпълнение на условията, посочени в член 32 или 33, по отношение на субект от групата в друга държава членка, най-късно 24 часа след получаване на уведомлението по параграф 1 органът за преструктуриране на ниво група предлага схема за преструктуриране на групата и я представя на колегията за преструктуриране. Срокът от 24 часа може да бъде удължен със съгласието на органа за преструктуриране, който е изпратил уведомлението по параграф 1 от настоящия член.
5. Ако в рамките на 24 часа или на договорения по-дълъг срок, считано от получаване на уведомлението по параграф 1, няма оценка от органа за преструктуриране на ниво група, органът за преструктуриране, който е изпратил уведомлението по параграф 1, може да предприеме действията по преструктуриране или другите мерки, които е съобщил съгласно буква б) от същия параграф.
6. Изискваната съгласно параграф 4 схема за преструктуриране на групата:
а)
е съобразена и следва плановете за преструктуриране, посочени в член 13, освен ако органите за преструктуриране преценят, предвид обстоятелствата по случая, че целите на преструктурирането ще бъдат постигнати по-ефективно чрез действия, които не са предвидени в плановете за преструктуриране;
б)
очертава действията по преструктуриране, които следва да се предприемат от съответните органи за преструктуриране по отношение на предприятието майка от Съюза или конкретни субекти от групата с цел да се постигнат целите на преструктурирането и да се спазят принципите, посочени в членове 31 и 34;
в)
конкретизира как трябва да бъдат координирани тези действия по преструктуриране;
г)
съдържа план за финансиране, който е съобразен с плана за преструктуриране на групата, принципите за споделяне на отговорността, установени в член 12, параграф 3, буква е), и съвместното използване на средства, посочено в член 107.
7. При спазване на параграф 8 схемата за преструктуриране на групата е под формата на съвместно решение на органа за преструктуриране на ниво група и органите за преструктуриране, които отговарят за дъщерните предприятия, включени в схемата за преструктуриране на групата.
В съответствие с член 31, буква в) от Регламент (ЕС) № 1093/2010 ЕБО може по искане на орган за преструктуриране да съдейства на органите за преструктуриране за постигането на съгласие.
8. Ако орган за преструктуриране не е съгласен с предложената от органа за преструктуриране на ниво група схема за преструктуриране на групата или се отклонява от нея, или смята, че в интерес на финансовата стабилност трябва да предприеме по отношение на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) самостоятелни действия по преструктуриране или мерки, различни от предложените в схемата, този орган за преструктуриране излага подробно основанията за несъгласието си или за отклоняването от схемата за преструктуриране на групата, съобщава тези основания на органа за преструктуриране на ниво група и на останалите органи за преструктуриране, които са включени в схемата за преструктуриране на групата, и ги информира за действията или мерките, които ще предприеме. При излагането на основанията за несъгласието си този орган за преструктуриране взема предвид плановете за преструктуриране, посочени в член 13, потенциалното въздействие върху финансовата стабилност в съответните държави членки, както и потенциалните последици от действията или мерките за други части от групата.
9. Органите за преструктуриране, които не са изразили несъгласие по параграф 8, могат да постигнат съвместно решение по схема за преструктуриране на групата, която да включва субектите от групата в тяхната държава членка.
10. Съвместното решение, посочено в параграф 7 или 9, и решенията, взети от органите за преструктуриране при липса на съвместно решение, посочени в параграф 8, се признават за окончателни и се прилагат от органите за преструктуриране в съответните държави членки.
11. Органите извършват незабавно всички действия съгласно настоящия член, като отчитат неотложния характер на ситуацията.
12. При всички случаи, в които не се прилага схемата за преструктуриране на групата и органите за преструктуриране предприемат действия по преструктуриране по отношение на субект от групата, тези органи за преструктуриране си сътрудничат тясно в рамките на колегията за преструктуриране с оглед постигане на координирана стратегия за преструктуриране на всички субекти от групата, които са проблемни или има вероятност да станат проблемни.
13. Органите за преструктуриране, които предприемат действие по преструктуриране по отношение на субект от група, информират редовно и изчерпателно членовете на колегията за преструктуриране за тези действия или мерки и постигнатия във връзка с тях напредък.
Член 92
Преструктуриране на група
1. Когато органът за преструктуриране на ниво група реши, че предприятие майка от Съюза, за което той отговаря, изпълнява условията по член 32 или 33, той незабавно съобщава информацията, посочена в член 91, параграф 1, букви а) и б), на консолидиращия надзорник, ако е различен, и на останалите членове на колегията за преструктуриране на групата.
Действията по преструктуриране или мерките във връзка с несъстоятелността за целите на член 91, параграф 1, буква б) могат да включват прилагането на схема за преструктуриране на групата, изготвена в съответствие с член 91, параграф 6, ако е налице някое от следните обстоятелства:
а)
действията по преструктуриране или другите мерки на ниво предприятие майка, съобщени в съответствие с член 91, параграф 1, буква б), има вероятност да доведат до изпълнение на условията, предвидени в член 32 или 33, по отношение на субект от групата в друга държава членка;
б)
действия по преструктуриране или други мерки само на ниво предприятие майка не са достатъчни за стабилизиране на положението или няма вероятност да доведат до оптимални резултати;
в)
едно или повече дъщерни предприятия отговарят на условията, посочени в член 32 или 33, съгласно констатацията на органите за преструктуриране, отговарящи за тези дъщерни предприятия; или
г)
действията по преструктуриране или другите мерки на ниво група ще бъдат от полза за дъщерните предприятия от групата по начин, при който е подходящо прилагането на схема за преструктуриране на групата.
2. Когато предлаганите от органа за преструктуриране на ниво група действия по параграф 1 не включват схема за преструктуриране на групата, органът за преструктуриране на ниво група взема решението си след консултация с членовете на колегията за преструктуриране.
Решението на органа за преструктуриране на ниво група е съобразено със:
а)
и следва плановете за преструктуриране, посочени в член 13, освен ако органите за преструктуриране преценят, предвид обстоятелствата по случая, че целите на преструктурирането ще бъдат постигнати по-ефективно чрез действия, които не са предвидени в плановете за преструктуриране;
б)
финансовата стабилност на съответните държави членки.
3. Когато предлаганите от органа за преструктуриране на ниво група действия по параграф 1 включват схема за преструктуриране на групата, тази схема е под формата на съвместно решение на органа за преструктуриране на ниво група и на органите за преструктуриране, които отговарят за дъщерните предприятия, включени в схемата за преструктуриране на групата.
В съответствие с член 31, буква в) от Регламент (ЕС) № 1093/2010 ЕБО може по искане на орган за преструктуриране да съдейства на органите за преструктуриране за постигането на съгласие.
4. Ако орган за преструктуриране не е съгласен с предложената от органа за преструктуриране на ниво група схема за преструктуриране на групата или се отклонява от нея, или смята, че в интерес на финансовата стабилност трябва да предприеме по отношение на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) самостоятелни действия или мерки за преструктуриране, различни от предложените в схемата, този орган за преструктуриране излага подробно основанията за несъгласието си или за отклоняването от схемата за преструктуриране на групата, съобщава тези основания на органа за преструктуриране на ниво група и на останалите органи за преструктуриране, които са включени в схемата за преструктуриране на групата, и ги информира за действията или мерките, които възнамерява да предприеме. При излагането на основанията за несъгласието си този орган за преструктуриране взема предвид плановете за преструктуриране, посочени в член 13, потенциалното въздействие върху финансовата стабилност в съответните държави членки, както и потенциалните последици от действията или мерките за други части от групата.
5. Органите за преструктуриране, които не са изразили несъгласие със схемата за преструктуриране на групата по параграф 4, могат да постигнат съвместно решение по схема за преструктуриране на групата, която да включва субектите от групата в тяхната държава членка.
6. Съвместното решение, посочено в параграф 3 или 5, и решенията, взети от органите за преструктуриране при липса на съвместно решение, посочени в параграф 4, се признават за окончателни и се прилагат от органите за преструктуриране в съответните държави членки.
7. Органите извършват незабавно всички действия съгласно настоящия член, като отчитат неотложния характер на ситуацията.
При всички случаи, в които не се прилага схема за преструктуриране на групата и органите за преструктуриране предприемат действия по преструктуриране по отношение на субект от групата, тези органи за преструктуриране си сътрудничат тясно в рамките на колегията за преструктуриране с оглед постигане на координирана стратегия за преструктуриране на всички засегнати субекти от групата.
Органи за преструктуриране, които предприемат действие по преструктуриране по отношение на субект от групата, информират редовно и изчерпателно членовете на колегията за преструктуриране за тези действия или мерки и постигнатия във връзка с тях напредък.
ДЯЛ VI
ОТНОШЕНИЯ С ТРЕТИ ДЪРЖАВИ
Член 93
Споразумения с трети държави
1. В съответствие с член 218 ДФЕС Комисията може да представя на Съвета предложения за договарянето на споразумения с една или повече трети държави относно начините за сътрудничество между органите за преструктуриране и съответните органи на третите държави, наред с другото, с цел обмен на информация във връзка с изготвянето на планове за възстановяване и планове за преструктуриране по отношение на институции, финансови институции, предприятия майки и институции от трети държави, във връзка със следните случаи:
а)
когато предприятие майка от трета държава има дъщерни институции или клонове, считани за значими клонове, в две или повече държави членки;
б)
когато предприятие майка, което е установено в държава членка и има дъщерно предприятие или значим клон в най-малко една друга държава членка, има една или повече дъщерни институции от трета държава;
в)
когато институция, която е установена в държава членка и която има предприятие майка, дъщерно предприятие или значим клон в най-малко една друга държава членка, има един или повече клонове в една или повече трети държави.
2. Споразуменията по параграф 1 имат за цел по-специално да установят процеси и механизми, посредством които да се осъществява сътрудничество между органите за преструктуриране и съответните органи на третата държава при изпълнение на някои или всички от задачите и упражняване на някои или всички от правомощията по член 97.
3. В споразуменията по параграф 1 не се съдържат разпоредби по отношение на отделни институции, финансови институции, предприятия майки или институции от трети държави.
4. Държавите членки могат да сключват двустранни споразумения с дадена трета държава по въпросите, посочени в параграфи 1 и 2, до влизането в сила на посоченото в параграф 1 споразумение със съответната трета държава, доколкото тези двустранни споразумения не противоречат на настоящия дял.
Член 94
Признаване и изпълнение на процедури за преструктуриране на трета държава
1. Настоящият член се прилага по отношение на процедури за преструктуриране на трета държава, когато няма влязло в сила международно споразумение по член 93, параграф 1 със съответната трета държава и до влизането в сила на такова споразумение. Той се прилага и след влизането в сила на международно споразумение по член 93, параграф 1 със съответната трета държава, доколкото признаването и изпълнението на процедури за преструктуриране на третата държава не са уредени от това споразумение.
2. Когато съществува европейска колегия за преструктуриране, създадена в съответствие с член 89, тя взема съвместно решение дали признава, освен в случаите по член 95, процедурите за преструктуриране на трети държави, свързани с институция или предприятие майка от трета държава, които:
а)
имат дъщерни предприятия в Съюза, установени в две или повече държави членки или клонове в Съюза, намиращи се в две или повече държави членки и считани за значими клонове в тези държави членки;
б)
притежават активи, права или задължения в две или повече държави членки или уредени от правото на тези държави членки.
Когато бъде постигнато съвместно решение за признаване на процедурите за преструктуриране на трета държава, съответните национални органи за преструктуриране се стремят към изпълнение на признатите процедури за преструктуриране на трета държава в съответствие със своето национално право.
3. При липсата на съвместно решение на органите за преструктуриране, участващи в европейската колегия за преструктуриране, или при липсата на такава колегия, всеки съответен орган за преструктуриране взема самостоятелно решение, освен в случаите по член 95, дали да признава и изпълнява процедурите за преструктуриране на трета държава, свързани с институция или предприятие майка от трета държава.
В решението се отчитат надлежно интересите на всяка отделна държава членка, в която извършва дейност институция или предприятие майка от трета държава, и по-специално потенциалното въздействие на признаването и изпълнението на процедурите за преструктуриране на третата държава върху други части на групата и финансовата стабилност в тези държави членки.
4. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране са оправомощени да предприемат най-малко следното:
а)
да упражняват правомощията за преструктуриране по отношение на:
i)
активите на институцията или предприятието майка от трета държава, които са разположени в тяхната държава членка или които се уреждат от правото на тяхната държава членка;
ii)
правата или задълженията на институцията от трета държава, които са заведени от клон в Съюза в тяхната държава членка, или претенциите по отношение на които са изпълними в тяхната държава членка;
б)
да извършват, включително да изискат от друго лице да извърши прехвърляне на акции или инструменти на собственост към дъщерно предприятие в Съюза, установено в съответната държава членка;
в)
да упражняват правомощията по член 69, 70 или 71 по отношение на правата на всяка страна по договор със субект, посочен в параграф 2 от настоящия член, когато тези правомощия са необходими за изпълнението на процедурите за преструктуриране на трета държава; и
г)
да лишат от възможност за изпълнение всяко договорно право за прекратяване, приключване или ускоряване на договори или засягане на договорните права на субекти, посочени в параграф 2, и други субекти от група,когато такова право произтича от действие по преструктуриране, предприето по отношение на институция от трета държава, предприятие майка на такива субекти или други субекти от група, независимо дали от самия орган за преструктуриране на третата държава или по друг начин, в съответствие с правни или общи административни изисквания за мерките за преструктуриране в тази държава, при условие че съществените задължения по този договор, включително задълженията за плащане и доставка и предоставянето на обезпечение, продължават да се изпълняват.
5. Когато това е необходимо с оглед на обществения интерес, органите за преструктуриране могат да предприемат действие по преструктуриране спрямо предприятие майка, ако съответният орган от третата държава констатира, че институция, учредена в тази трета държава, отговаря на условията за преструктуриране съгласно правото на тази трета държава. За целта държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране са оправомощени да използват всяко правомощие за преструктуриране по отношение на това предприятие майка, като се прилага член 68.
6. Признаването и изпълнението на процедурите за преструктуриране на трета държава не засяга обичайното производство по несъстоятелност съгласно националното право, приложимо, в зависимост от случая, в съответствие с настоящата директива.
Член 95
Право да се откаже признаването или изпълнението на процедурите за преструктуриране на трета държава
Органът за преструктуриране може, когато е създадена европейска колегия за преструктуриране съгласно член 89 - след консултация с други органи за преструктуриране, да откаже да признае или да изпълни процедурите за преструктуриране на трета държава съгласно член 94, параграф 2, ако прецени, че:
а)
процедурите за преструктуриране на третата държава биха имали неблагоприятни последици за финансовата стабилност в държавата членка, в която е установен органът за преструктуриране, или че процедурите биха имали неблагоприятни последици за финансовата стабилност в друга държава членка;
б)
за постигането на една или повече от целите на преструктуриране по отношение на клона в Съюза е необходимо самостоятелно действие по преструктуриране съгласно член 96;
в)
кредиторите, включително по-специално вложителите, намиращи се в държава членка и на които се дължи плащане в държава членка, не биха получили същото третиране като кредиторите от третата държава и вложителите с подобни права, съгласно вътрешните процедури за преструктуриране на третата държава;
г)
признаването или изпълнението на процедурите за преструктуриране на трета държава би имало съществени фискални последствия за държавата членка; или
д)
последиците от това признаване или изпълнение биха противоречали на националното право.
Член 96
Преструктуриране на клонове в Съюза
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране имат необходимите правомощия да предприемат действия по отношение на клон в Съюза, за който не се прилагат процедурите за преструктуриране на трета държава или за който се прилагат процедурите за преструктуриране на трета държава, но е налице някое от обстоятелствата, посочени в член 95.
Държавите членки гарантират, че за упражняването на тези правомощия се прилага член 68.
2. Държавите членки гарантират, че изискваните по параграф 1 правомощия могат да бъдат упражнени от органите за преструктуриране, ако органът за преструктуриране смята, че действието по преструктуриране е в обществен интерес и ако са изпълнени едно или повече от следните условия:
а)
клонът в Съюза вече не отговаря или вероятно няма да отговаря на условията съгласно националното право за неговото лицензиране и функциониране в рамките на тази държава членка и няма вероятност действие в рамките на частния сектор, действие на надзорен орган или действие на съответната трета държава в разумни срокове осигури изпълнението на изискванията от страна на клона или да предотврати неизпълнението на задължения от негова страна;
б)
по мнение на органа за преструктуриране институцията на третата държава не може, не желае или вероятно няма да може да изплати на датата на падежа своите задължения към кредитори от Съюза или задълженията, които са поети или заведени чрез клона, и органът за преструктуриране е убеден, че по отношение на тази институция от трета държава не е започната или няма да бъде започната в разумни срокове процедура за преструктуриране или производство по несъстоятелност на третата държава;
в)
съответният орган на третата държава е започнал процедура за преструктуриране на трета държава по отношение на институцията от третата държава или е уведомил органа за преструктуриране за намерението си да започне такава процедура.
3. Ако органът за преструктуриране предприеме самостоятелно действие по преструктуриране по отношение на клон в Съюза, той отчита целите на преструктурирането и предприема действие в съответствие със следните принципи и изисквания, доколкото те са приложими:
а)
принципите, предвидени в член 34;
б)
изискванията, свързани с прилагането на инструментите за преструктуриране по дял IV, глава III.
Член 97
Сътрудничество с органите на трета държава
1. Настоящият член се прилага по отношение на сътрудничеството с трета държава, когато няма влязло в сила международно споразумение по член 93, параграф 1 със съответната трета държава и до влизането в сила на такова международно споразумение. Той се прилага и след влизането в сила на международно споразумение по член 93, параграф 1 със съответната трета държава, доколкото предметът на настоящия член не се урежда с това споразумение.
2. ЕБО може да сключва незадължителни рамкови споразумения за сътрудничество със следните съответни органи на трета държава:
а)
в случаите, когато в две или повече държави членки е установено дъщерно предприятие в Съюза - съответните органи на третата държава, в която е установено предприятието майка или дружеството по член 1, параграф 1, букви в) и г);
б)
в случаите, когато институцията от трета държава има клонове в Съюза в две или повече държави членки - съответния орган на третата държава, в която е установена институцията;
в)
в случаите, когато установено в държава членка предприятие майка или дружество по член 1, параграф 1, букви в) и г), което има дъщерна институция или значим клон в друга държава членка, има също така една или повече дъщерни институции от трета държава - съответните органи на третите държави, в които са установени тези дъщерни институции;
г)
когато институция с дъщерна институция или значим клон в друга държава членка е установила един или повече клонове в една или повече трети държави - съответните органи на третите държави, в които се намират клоновете.
В споразуменията по настоящия параграф не се съдържат разпоредби по отношение на отделни институции. Те не налагат правни задължения на държавите членки.
3. В рамковите споразуменията за сътрудничество по параграф 2 се установяват процеси и механизми за обмен на необходимата информация и за сътрудничество между участващите органи при изпълнение на някои или всички от следните задачи и при упражняване на някои или всички от следните правомощия по отношение на институциите, посочени в параграф 2, букви а)-г), или на групите, в които участват тези институции:
а)
разработването на планове за преструктуриране в съответствие с членове 10 - 13 и подобни изисквания съгласно правото на съответните трети държави;
б)
оценка на възможността за преструктуриране на такива институции и групи в съответствие с членове 15 и 16 и подобни изисквания съгласно правото на съответните трети държави;
в)
прилагането на правомощия за преодоляване или отстраняване на пречките пред възможността за преструктуриране съгласно членове 17 и 18 и подобни правомощия съгласно правото на съответните трети държави;
г)
прилагането на мерките за ранна намеса съгласно член 27 и подобни правомощия съгласно правото на съответните трети държави;
д)
прилагането на инструменти за преструктуриране и упражняване на правомощия за преструктуриране и подобни правомощия, упражнявани от съответните органи на трети държави.
4. В съответствие с рамковото споразумение на ЕБО компетентните органи или органите за преструктуриране, в зависимост от случая, сключват незадължителни споразумения за сътрудничество с посочените в параграф 2 съответни органи на трета държава.
Настоящият член не възпрепятства държавите членки или техните компетентни органи да сключват двустранни или многостранни споразумения с трети държави в съответствие с член 33 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
5. Сключените в съответствие с настоящия член споразумения за сътрудничество между органите за преструктуриране на държавите членки и трети държави могат да съдържат разпоредби по следните въпроси:
а)
обмена на информация, необходима за подготвянето и поддържането на планове за преструктуриране;
б)
консултациите и сътрудничеството при разработване на плановете за преструктуриране, включително принципите за упражняване на правомощията съгласно членове 94 и 96 и подобни правомощия съгласно правото на съответните трети държави;
в)
обмена на информация, необходима за прилагане на инструментите за преструктуриране и за упражняване на правомощията за преструктуриране и подобни правомощия съгласно правото на съответните трети държави;
г)
ранното предупреждение на страните по споразумението за сътрудничество или консултация с тях преди предприемането на съществено действие съгласно настоящата директива или правото на съответната трета държава, което засяга институцията или групата, за които се отнася споразумението;
д)
координацията на връзките с обществеността при съвместни действия по преструктуриране;
е)
процедурите и договореностите за обмен на информация и сътрудничество съгласно букви а)-д), включително, когато е целесъобразно -посредством създаването и работата на групи за управление на кризи.
6. Държавите членки уведомяват ЕБО за споразуменията за сътрудничество, които органите за преструктуриране и компетентните органи са сключили в съответствие с настоящия член.
Член 98
Обмен на поверителна информация
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране, компетентните органи и компетентните министерства обменят поверителна информация, включително планове за възстановяване, със съответните органи на трети държави, само ако са изпълнени следните условия:
а)
за тези органи на трети държави се прилагат изисквания и стандарти за професионална тайна, считани от всички съответни органи за най-малко равностойни на предвидените в член 84;
Доколкото обменът на информация се отнася до лични данни, обработването и предаването на такива лични данни на органите на трети държави се урежда от приложимото право за защитата на данни на равнището на Съюза и на национално равнище;
б)
информацията е необходима на съответните органи на трети държави за изпълнението на възложените им съгласно националното право функции за преструктуриране, които са сравними с тези по настоящата директива, и тя не се използва за никакви други цели, при спазване на буква а) от настоящия параграф 1.
2. Ако поверителната информация произхожда от друга държава членка, органите за преструктуриране, компетентните органи и компетентните министерства не трябва да разкриват тази информация на съответните органи на трети държави, освен ако не са изпълнени следните условия:
а)
съответният орган на държавата членка, от който произхожда информацията (наричан по-долу „органът източник на информацията“), даде съгласие за нейното разкриване;
б)
информацията се разкрива само за целите, позволени от органа - източник на информацията;
3. За целите на настоящия член информацията се счита за поверителна, ако за нея се прилагат изискванията за поверителност по правото на Съюза.
ДЯЛ VII
МЕХАНИЗМИ ЗА ФИНАНСИРАНЕ
Член 99
Европейска система от механизми за финансиране
Създава се Европейска система от механизми за финансиране, която се състои от:
а)
национални механизми за финансиране, създадени съгласно член 100;
б)
заемане на средства между националните механизми за финансиране, както е предвидено в член 106;
в)
съвместно използване на националните механизми за финансиране в случай на преструктуриране на група, както е предвидено в член 107.
Член 100
Изисквания за създаване на механизми за финансиране на преструктурирането
1. Държавите членки създават един или повече механизми за финансиране с цел да се гарантира ефективното прилагане от страна на органа за преструктуриране на инструментите и правомощията за преструктуриране.
Държавите членки гарантират, че определен публичен орган или орган, на който са възложени публични административни правомощия може да вземе решение за използването на механизми за финансиране.
Механизмите за финансиране се използват единствено в съответствие с целите и принципите за преструктуриране, предвидени в членове 31 и 34.
2. Държавите членки могат да използват същата административна структура като своите механизми за финансиране за целите на схемата си за гарантиране на депозити.
3. Държавите членки гарантират, че механизмите за финансиране разполагат с подходящи финансови ресурси.
4. За целите на параграф 3 механизмите за финансиране разполагат по-специално с правомощия за:
а)
набиране на предварителни вноски, както е посочено в член 103, с цел да се достигне определеното в член 102 целево равнище;
б)
набиране на последващи извънредни вноски, както е посочено в член 104, когато определените в буква а) вноски са недостатъчни; и
в)
сключване на договори за заемане на средства и други форми на подкрепа, както е посочено в член 105.
5. Освен в случаите, разрешени по параграф 6, всяка държава членка създава свои национални механизми за финансиране чрез фонд, решение за чието използване може да бъде взето от нейния орган за преструктуриране за целите по член 101, параграф 1.
6. Независимо от параграф 5 от настоящия член държава членка може, за целите на изпълнението на задълженията по параграф 1 от настоящия член, да създаде свои национални механизми за финансиране чрез задължителни вноски от лицензирани на нейна територия институции, като тези вноски се основават на критериите по член 103, параграф 7 и не постъпват във фонд, контролиран от нейния орган за преструктуриране, при условие че са изпълнени всички условия по-долу:
а)
набраната чрез вноски сума е най-малко равна на сумата, която се изисква да бъде достигната съгласно член 102;
б)
органът за преструктуриране на държавата членка има право на сума, равна на сумата от тези вноски, която държавата членка предоставя незабавно на разположение на този орган за преструктуриране по искане на последния и която се използва изключително за целите, посочени в член 101;
в)
държавата членка уведомява Комисията за решението си да се възползва от правото си на преценка във връзка с възможността да структурира своите механизми за финансиране в съответствие с настоящия параграф;
г)
държавата членка уведомява Комисията за сумата, посочена в буква б), най-малко веднъж годишно; и
д)
освен ако в настоящата директива не е предвидено друго, механизмите за финансиране съответстват на членове 99 - 102, член 103, параграфи 1-4 и 6 и членове 104 - 109.
За целите на настоящия параграф наличните финансови средства, които трябва да бъдат взети предвид, за да се постигне посоченото в член 102 целево равнище, могат да включват задължителни вноски от всяка схема на задължителни вноски, създадена от държава членка на която и да е дата между 17 юни 2010 г. и 2 юли 2014 г., от институции на нейна територия с цел покриване на разходите, свързани със системен риск, неизпълнение на задълженията и преструктуриране на институции, при условие че държавата членка спазва настоящия дял. Вноски към схемите за гарантиране на депозити не се вземат предвид за постигането на целевото равнище за механизми за финансиране на преструктурирането, посочено в член 102.
Член 101
Използване на механизми за финансиране на преструктурирането
1. Органите за преструктуриране могат да използват създадените в съответствие с член 100 механизми за финансиране само до степента, необходима за гарантиране на ефективното прилагане на инструментите за преструктуриране за следните цели:
а)
да гарантират активите или задълженията на институцията в режим на преструктуриране, нейните дъщерни предприятия, мостова институция или дружество за управление на активи;
б)
да отпускат заеми на институцията в режим на преструктуриране, нейните дъщерни предприятия, мостова институция или дружество за управление на активи;
в)
да закупуват активи на институцията в режим на преструктуриране;
г)
да правят вноски в мостова институция и дружество за управление на активи;
д)
да изплащат обезщетения на акционери или кредитори в съответствие с член 75;
е)
да правят вноска в институцията в режим на преструктуриране вместо да обезценяват или преобразуват задълженията към определени кредитори, когато се прилага инструментът за споделяне на загуби и отговорният за преструктурирането орган реши да изключи определени кредитори от обхвата на споделянето на загубите в съответствие с член 44, параграфи 3-8;
ж)
да заемат средства на други механизми за финансиране на доброволна основа в съответствие с член 106;
з)
да предприемат комбинация от действията, посочени в букви а) - ж).
Механизмите за финансиране могат да се използват, за да бъдат предприети действията по първа алинея и по отношение на купувача в контекста на инструмента за продажба на стопанска дейност.
2. Механизмите за финансиране не се използват за пряко поемане на загубите на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), нито за рекапитализация на институцията или дружеството. В случай че използването на механизъм за финансиране на преструктурирането за целите на параграф 1 от настоящия член косвено води до частично прехвърляне на загубите на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) към механизма за финансиране на преструктурирането, се прилагат принципите, уреждащи използването на механизма за финансиране на преструктурирането, предвидени в член 44.
Член 102
Целево равнище
1. Държавите членки гарантират, че до 31 декември 2024 г. наличните финансови средства в техните механизми за финансиране достигат поне 1 % от размера на гарантираните депозити на всички институции, лицензирани на тяхна територия. Държавите членки могат да определят целеви равнища над този размер.
2. По време на първоначалния срок по параграф 1 вноските в механизми за финансиране, набрани съгласно член 103, се разпределят възможно най-равномерно във времето, докато се достигне целевото равнище, но при това се отчитат надлежно фазата на икономическия цикъл и въздействието, което процикличните вноски могат да имат върху финансовото състояние на участващите институции.
Държавите членки могат да удължат първоначалния срок с най-много четири години, ако от механизмите за финансиране бъде изплатена обща сума в размер на над 0,5 % от гарантираните депозити на всички институции, лицензирани на тяхна територия, които са гарантирани съгласно Директива 2014/49/ЕС.
3. Ако след края на първоначалния срок по параграф 1 наличните финансови средства намалеят под целевото равнище по посочения параграф, набирането на редовни вноски в съответствие с член 103 се възобновява, докато се достигне целевото равнище. Когато целевото равнище е достигнато за първи път и впоследствие наличните финансови средства намалеят до по-малко от две трети от целевото равнище, тази вноска се определя на ниво, което позволява достигането на целевото равнище в срок от шест години.
Редовната вноска трябва да е съобразена с фазата на икономическия цикъл и евентуалното въздействие на процикличните вноски при определянето на годишните вноски в контекста на настоящия параграф.
4. До 31 октомври 2016 г. ЕБО представя на Комисията доклад с препоръки относно подходяща основа за определянето на целевото равнище за механизмите за финансиране на преструктурирането, и по-специално дали общите задължения представляват по-подходяща основа от гарантираните депозити.
5. Въз основа на заключенията в посочения в параграф 4 доклад до 31 декември 2016 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета законодателно предложение относно основата за целевото равнище за механизмите за финансиране на преструктурирането.
Член 103
Предварителни вноски
1. С цел да се достигне целевото равнище по член 102 държавите членки гарантират, че лицензираните на тяхна територия институции, включително клоновете в Съюза, правят вноските най-малко ежегодно.
2. Вноската на всяка институция е пропорционална на сумата на нейните задължения (без собствения капитал) минус гарантираните депозити спрямо общите задължения (без собствения капитал) минус гарантираните депозити на всички институции, лицензирани на територията на съответната държава членка.
Тези вноски се коригират в зависимост от рисковия профил на институциите в съответствие с приетите съгласно параграф 7 критерии.
3. Наличните финансови средства, които се вземат предвид за достигане на целевото равнище по член 102, могат да включват неотменими ангажименти за плащане, които са изцяло гарантирани от обезпечение с нискорискови активи, необременени с права на трети лица, които са на свободно разположение и са определени за изключително ползване от органите за преструктуриране за целите, посочени в член 101, параграф 1. Делът на неотменимите ангажименти за плащане не може да надхвърля 30 % от общата сума на вноските, набрани съгласно настоящия член.
4. Държавите членки гарантират, че предвиденото в настоящия член задължение за плащане на вноски подлежи на изпълнение съгласно националното право и че дължимите вноски се плащат в пълен размер.
Държавите членки налагат подходящи регулаторни, счетоводни, отчетни и други задължения, за да гарантират, че дължимите вноски се плащат в пълен размер. Държавите членки приемат мерки за надлежна проверка на това дали вноските са платени правилно. Държавите членки приемат мерки за предотвратяване на избягването, отклоняването и злоупотребата с вноските.
5. Набраните в съответствие с настоящия член суми се използват единствено за целите на член 101, параграф 1.
6. При спазване на членове 37, 38, 40, 41 и 42 получените от институцията в режим на преструктуриране или мостовата институция суми, лихвата и други приходи от инвестиции и други печалби могат да отиват в полза на механизми за финансиране.
7. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за уточняване на понятието за коригиране на вноските в зависимост от рисковия профил на институциите, както е посочено в параграф 2 от настоящия член, като взема предвид всяко едно от следните:
а)
рисковите експозиции на институцията, включително и значимостта на дейности за търгуване, задбалансовите експозиции и ливъриджа;
б)
сигурността и разнообразието на източниците за финансиране на дружеството и необременените с тежести високоликвидни активи;
в)
финансовото състояние на институцията,
г)
вероятността институцията да бъде подложена на преструктуриране,
д)
степента, до която институцията се е възползвала от извънредна публична финансова подкрепа в миналото;
е)
сложността на структурата на институцията и възможността за преструктурирането ѝ;
ж)
значението на институцията за стабилността на финансовата система или икономиката на една или повече държави членки или на Съюза;
з)
обстоятелството, че институцията е част от институционална защитна схема.
8. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 с цел да определи:
а)
регистрационните, счетоводните, отчетните и други задължения, посочени в параграф 4, чрез които се гарантира, че вноските действително се плащат;
б)
мерките по параграф 4, с които се гарантира надлежната проверка на правилното плащане на вноските.
Член 104
Извънредни последващи вноски
1. Когато размерът на наличните финансови средства не е достатъчен, за да покрие загубите, разходите или другите разноски, свързани с използването на механизмите за финансиране, държавите членки гарантират, че от лицензираните на техни територии институции се набират извънредни последващи вноски, за да се покрият допълнителните суми. Тези извънредни последващи вноски се разпределят между институциите в съответствие с правилата, предвидени в член 103, параграф 2.
Извънредните последващи вноски не надхвърлят трикратния размер на годишната сума от вноските, определени в съответствие с член 103.
2. Член 103, параграфи 4 - 8 се прилага за вноските, набрани съгласно настоящия член.
3. Органът за преструктуриране може да отложи изцяло или частично изпълнението на задължението на дадена институция за плащане на извънредни последващи вноски към механизъм за финансиране на преструктурирането, ако плащането на тези вноски би застрашило ликвидността или платежоспособността на институцията. Такова отлагане не може да бъде предоставено за срок над шест месеца, но може да бъде подновявано по искане на институцията. Вноските, чието плащане е отложено съгласно настоящият параграф, се плащат, когато плащането вече не застрашава ликвидността или платежоспособността на институцията.
4. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 115 за определяне на обстоятелствата и условията, при които плащането на вноски от страна на институцията може да бъде отложено съгласно параграф 3 от настоящия член.
Член 105
Алтернативни средства за финансиране
Държавите членки гарантират, че механизмите за финансиране под тяхната юрисдикция могат да сключват договори за заемане на средства или други форми на подкрепа от институции, финансови институции или други трети лица, в случай че набраните съгласно член 103 суми не са достатъчни за покриване на загубите, разходите или другите разноски, свързани с използването на механизми за финансиране, и извънредните последващи вноски по член 104 не са непосредствено достъпни или достатъчни.
Член 106
Заемане на средства между механизми за финансиране
1. Държавите членки гарантират, че механизмите за финансиране под тяхната юрисдикция могат да отправят искане за заемане на средства от всички други механизми за финансиране в Съюза, в случай че:
а)
набраните съгласно член 103 суми не са достатъчни за покриване на загубите, разходите или другите разноски, свързани с използването на механизмите за финансиране;
б)
извънредните последващи вноски, предвидени в член 104, не са непосредствено достъпни; и
в)
алтернативни средства за финансиране, предвидени в член 105, не са непосредствено достъпни при разумни условия.
2. Държавите членки гарантират, че механизмите за финансиране под тяхната юрисдикция разполагат с правомощието да заемат средства на други механизми за финансиране в Съюза при посочените в параграф 1 обстоятелства.
3. При искане съгласно параграф 1 всеки един от другите механизми за финансиране в Съюза взема решение дали да заеме средства на отправилия искането механизъм за финансиране. Държавите членки могат да изискват решението да бъде взето след консултация с компетентното министерство или правителство или с неговото съгласие. Решението се взема със съответната бързина.
4. Лихвеният процент, срокът на изплащане и другите условия по заема се договарят между механизма за финансиране заемател и другите механизми за финансиране, които са решили да участват. Заемите на всеки участващ механизъм за финансиране са с един и същ лихвен процент, срок на изплащане и други условия, освен ако всички участващи механизми за финансиране не се договорят за друго.
5. Заетите средства от всеки участващ механизъм за финансиране на преструктурирането са пропорционални на размера на гарантираните депозити в държавата членка на този механизъм за финансиране на преструктурирането спрямо общия размер на гарантираните депозити в държавите членки на участващите механизми за финансиране на преструктурирането. Този размер на участието може да се различава, когато всички участващи механизми за финансиране са постигнали съгласие за това.
6. Текущ заем към механизъм за финансиране на преструктурирането на друга държава членка съгласно настоящия член се разглежда като актив на механизма за финансиране на преструктурирането заемодател и може да се отчита като част от целевото равнище на този механизъм за финансиране.
Член 107
Съвместно използване на националните механизми за финансиране при преструктуриране на група
1. Държавите членки гарантират, че в случай на преструктуриране на група, както е предвидено в член 91 или 92, националният механизъм за финансиране на всяка институция, която е част от групата, участва във финансирането на преструктурирането на групата в съответствие с настоящия член.
2. За целите на параграф 1 органът за преструктуриране на ниво група, след консултации с органите за преструктуриране на институциите, които са част от групата, предлага- ако е необходимо преди да предприеме действие по преструктуриране - план за финансиране като част от схемата за преструктуриране на групата, предвидена в членове 91 и 92.
Съгласие по плана за финансиране се постига в съответствие с процедурата за вземане на решения, посочена в членове 91 и 92.
3. Планът за финансиране включва:
а)
оценка по член 36 по отношение на засегнатите субекти от групата;
б)
загубите, които ще бъдат признати от всеки засегнат субект в групата при използването на инструментите за преструктуриране;
в)
за всеки засегнат субект в групата - загубите, които ще бъдат понесени от всеки клас акционери и кредитори;
г)
всяка вноска, която се изисква да бъде направена от схемите за гарантиране на депозити в съответствие с член 109, параграф 1;
д)
общата вноска от механизми за финансиране на преструктурирането и целта и формата на вноската;
е)
основата за изчисляване на сумата, която всеки национален механизъм за финансиране на държавите членки, в които са разположени засегнатите субекти от групата, трябва да предостави за финансиране на преструктурирането на групата, за да се достигне общата вноска, посочена в буква д);
ж)
сумата, която националният механизъм за финансиране на всеки засегнат субект от групата трябва да предостави за финансиране на преструктурирането на групата, и формата на тези вноски;
з)
размера на средствата, които механизмите за финансиране на държавите членки, в които са засегнатите субекти от групата, ще получат като заем от институции, финансови институции и други трети лица съгласно член 105;
и)
срокове за използването на механизмите за финансиране на държавите членки, в които са засегнатите субекти от групата, които следва да може да се удължават, когато е целесъобразно.
4. Основата за пропорционално разпределяне на вноската, посочена в параграф 3, буква д), трябва да съответства на параграф 5 от настоящия член и на принципите, предвидени в плана за преструктуриране на групата съгласно член 12, параграф 3, буква е), освен ако в плана за финансиране не е договорено друго.
5. Освен ако не е договорено друго в плана за финансиране, основата за изчисляване на вноската на всеки национален механизъм за финансиране е съобразена по-специално със:
а)
частта от активите с претеглен риск на групата, която се държи в институции и дружества по член 1, параграф 1, букви б), в) и г), които са установени в държавата членка на този механизъм за финансиране на преструктурирането;
б)
частта от активите на групата, която се държи в институции и дружества по член 1, параграф 1, букви б), в) и г), които са установени в държавата членка на този механизъм за финансиране на преструктурирането;
в)
частта от загубите, довели до необходимостта от преструктуриране на групата, която се дължи на субекти от групата под надзора на компетентните органи на държавата членка на този механизъм за финансиране на преструктурирането; и
г)
частта от ресурсите на механизмите за преструктуриране на ниво група, която съгласно плана за финансиране се очаква да се използва пряко в полза на субекти от групата, установени в държавата членка на този механизъм за финансиране на преструктурирането.
6. Държавите членки приемат предварително правила и процедури, с които да гарантират, че всеки национален механизъм за финансиране може да извършва вноската за финансиране на преструктурирането на групата незабавно, без да се засяга параграф 2.
7. За целите на настоящия член държавите членки гарантират, че механизмите за финансиране на ниво група могат при условията по член 105 да сключват договори за заем или други форми на подкрепа от институции, финансови институции или други трети лица.
8. Държавите членки гарантират, че националните механизми за финансиране под тяхната юрисдикция могат да гарантират всеки договор за заем, сключен от механизмите за финансиране на ниво група в съответствие с параграф 7.
9. Държавите членки гарантират, че приходите или ползите, получени от използването на механизмите за финансиране на ниво група, се разпределят за националните механизми за финансиране в съответствие с техните вноски във финансирането на преструктурирането, както е определено в параграф 2.
Член 108
Ред на депозитите при несъстоятелност
Държавите членки гарантират, че в националното право, уреждащо обичайното производство по несъстоятелност:
а)
следните вземания са с еднакъв ред, като той е по-висок от реда, предвиден за обикновените необезпечени, непривилегировани кредитори:
i)
частта от отговарящите на условията депозити на физически лица и микро-, малки и средни предприятия, която надхвърля размера на гаранцията, предвиден в член 6 от Директива 2014/49/ЕС;
ii)
депозити на физически лица и микро-, малки и средни предприятия, които биха били отговарящи на условията депозити, ако не бяха направени в намиращи се извън Съюза клонове на институции, установени в Съюза;
б)
следните вземания са с еднакъв ред, като той е по-висок от реда, предвиден съгласно буква а):
i)
гарантираните депозити;
ii)
вземанията на схеми за гарантиране на депозити, които се суброгират в правата и задълженията на вложителите, чиито депозити са гарантирани при несъстоятелност.
Член 109
Използване на схемите за гарантиране на депозити в контекста на преструктурирането
1. Държавите членки гарантират, че ако органите за преструктуриране предприемат действие по преструктуриране и ако това действие запазва достъпа на вложителите до техните депозити, схемата за гарантиране на депозити, с която е свързана институцията, се задължава:
а)
когато се използва инструментът за споделяне на загуби, за сумата, с която гарантираните депозити биха били обезценени за поемане на загубите на институцията съгласно член 46, параграф 1, буква а), ако гарантираните депозити бяха включени в обхвата на действие на този инструмент и бяха обезценени в същата степен като вземанията на кредиторите от същия ред съгласно националното право, уреждащо обичайното производство по несъстоятелност; или
б)
когато се използват един или повече инструмента за преструктуриране, различни от инструмента за споделяне на загуби, за размера на загубите, които вложителите, чиито депозити са гарантирани, биха понесли, ако тези вложители понасяха загуби, пропорционални на загубите, понесени от кредиторите от същия ред съгласно националното право, уреждащо обичайното производство по несъстоятелност.
Във всички случаи задълженията на схемата за гарантиране на депозити не надхвърлят размера на загубите, които тя би понесла, ако институцията беше ликвидирана чрез обичайно производство по несъстоятелност.
Когато се използва инструментът за споделяне на загуби, от схемата за гарантиране на депозити не се изисква да прави вноски към разходите за рекапитализация на институцията или мостовата институция съгласно член 46, параграф 1, буква б).
Когато при оценка съгласно член 74 е констатирано, че вноската на схемата за гарантиране на депозити към преструктурирането надхвърля нетните загуби, които тя би понесла при ликвидация на институцията чрез обичайно производство по несъстоятелност, схемата за гарантиране на депозити има право да получи разликата като плащане от механизма за финансиране на преструктурирането в съответствие с член 75.
2. Държавите членки гарантират, че определянето на сумата, с която схемата за гарантиране на депозити се задължава в съответствие с параграф 1 от настоящия член, съответства на условията, посочени в член 36.
3. Вноската от схемата за гарантиране на депозити за целите на параграф 1 се извършва чрез внасяне на парични средства.
4. Ако отговарящите на условията депозити в институция в режим на преструктуриране са прехвърлени към друг субект посредством инструмента за продажба на стопанска дейност или инструмента „мостова институция“, вложителите нямат право на вземане съгласно Директива 2014/49/ЕС срещу схемата за гарантиране на депозити по отношение на частта от техните депозити в институция в режим на преструктуриране, която не е била прехвърлена, ако размерът на прехвърлените средства е равен или по-голям от общия размер на гаранцията, предвиден в член 6 от Директива 2014/49/ЕС.
5. Независимо от параграфи 1 - 4, ако наличните финансови средства на схема за гарантиране на депозити се използват в съответствие с посочените разпоредби и впоследствие намалеят на по-малко от две трети от целевото равнище, редовната вноска към схемата за гарантиране на депозити се определя на ниво, което позволява постигането на целевото равнище в срок от шест години.
Във всички случаи задължението на схема за гарантиране на депозити не трябва да е по-голямо от сумата, равна на 50 % от нейното целево равнище, предвидено в член 10 от Директива 2014/49/ЕС. Държавите членки могат, като вземат предвид особеностите на своите национални банкови сектори, да определят процент над 50 %.
При никакви обстоятелства участието на схемата за гарантиране на депозитите съгласно настоящата директива не трябва да надхвърля загубите, които би понесла при ликвидация чрез обичайното производство по несъстоятелност.
ДЯЛ VIII
САНКЦИИ
Член 110
Административни санкции и други административни мерки
1. Без да се засяга правото на държавите членки да предвиждат и налагат наказателноправни санкции, държавите членки установяват система от административни санкции и други административни мерки, приложими при нарушение на националните разпоредби, транспониращи настоящата директива, и предприемат всички необходими мерки, за да гарантират прилагането на тези санкции и мерки. Когато държавите членки решат да не установяват система от административни санкции за нарушения, които попадат в обхвата на националното наказателно право, те съобщават на Комисията съответните разпоредби от наказателното право. Административните санкции и другите административни мерки трябва да са ефективни, пропорционални и възпиращи.
2. Държавите членки гарантират, че когато посочените в параграф 1 задължения се прилагат за институции, финансови институции и предприятия майки от Съюза, в случай на нарушение и в съответствие с предвидените в националното право условия могат да бъдат налагани административни санкции на членовете на ръководния орган и на други физически лица, които съгласно националното право носят отговорност за нарушението.
3. Правомощията за налагане на административни санкции, предвидени в настоящата директива, се предоставят на органите за преструктуриране или на компетентните органи в зависимост от вида на нарушението. На органите за преструктуриране и компетентните органи се предоставят всички правомощия за събиране на информация и провеждане на разследвания, които са им необходими, за да изпълняват съответните си функции. За да упражняват правомощията си за налагане на санкции, органите за преструктуриране и компетентните органи си сътрудничат активно с цел да гарантират, че съответните административни санкции или други административни мерки постигат желания резултат, и координират действията си при трансгранични случаи.
4. Органите за преструктуриране и компетентните органи упражняват правомощията си за налагане на административни санкции в съответствие с настоящата директива и националното право по някой от следните начини:
а)
пряко;
б)
в сътрудничество с други органи;
в)
под тяхно ръководство, чрез делегиране на правомощия на тези органи;
г)
чрез сезиране на компетентните съдебни органи.
Член 111
Специални разпоредби
1. Държавите членки гарантират, че в техните законови, подзаконови и административни разпоредби са предвидени санкции и други административни мерки най-малко по отношение на следните ситуации:
а)
не са изготвени, поддържани и актуализирани плановете за възстановяване и плановете за възстановяване на групата в нарушение на член 5 или 7;
б)
компетентният орган не е уведомен за намерението да се предостави вътрешногрупова финансова подкрепа в нарушение на член 25;
в)
не е предоставена цялата информация, необходима за разработването на плановете за преструктуриране, в нарушение на член 11;
г)
ръководният орган на институция или дружество по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) не е уведомил компетентния орган, когато институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) са проблемни или има вероятност да станат проблемни, в нарушение на член 81, параграф 1.
2. Държавите членки гарантират, че в случаите по параграф 1 възможните административни санкции и други административни мерки включват най-малко следното:
а)
публично обявление с посочване на отговорното физическо лице, институция, финансова институция, предприятие майка от Съюза или друго юридическо лице и естеството на нарушението;
б)
разпореждане, с което се изисква отговорното физическо или юридическо лице да прекрати това поведение и да не извършва повторно нарушение;
в)
временна забрана за член на ръководния орган или висшето ръководство на институцията или дружеството по член 1, параграф 1, буква б), в) или г) или за всяко физическо лице, за което се счита, че носи отговорност, да заема длъжности в институции или дружества по член 1, параграф 1, буква б), в) или г);
г)
за юридически лица - административни глоби в размер до 10 % от общия годишен нетен оборот на юридическото лице за предходната стопанска година. Когато юридическото лице е дъщерно предприятие на предприятие майка, за нетен оборот се приема оборотът съгласно консолидираните отчети на предприятието майка на най-високо ниво за предходната стопанска година;
д)
за физически лица - административни глоби в размер до 5 000 000 EUR или - в държавите членки, в които еврото не е официална парична единица - равностойността в националната парична единица към 2 юли 2014 г.;
е)
административни глоби в размер до удвоения размер на ползите, получени от нарушението, когато размерът на тези ползи може да бъде определен.
Член 112
Публикуване на информация за административни санкции
1. Държавите членки гарантират, че органите за преструктуриране и компетентните органи оповестяват на официалната си интернет страница най-малко административните санкции, които са наложили за нарушение на националните разпоредби, транспониращи настоящата директива, когато такива санкции не подлежат на обжалване или правото на обжалване е погасено. Публикуването се извършва без неоправдано забавяне, след като санкционираното физическо или юридическо лице е уведомено за това решение, и включва информация за вида и естеството на нарушението и идентификационни данни на физическото или юридическото лице, на което е наложена санкцията.
Когато държавите членки допускат публикуването на информация за санкции, които могат да бъдат обжалвани, компетентни органи незабавно публикуват на официалната си интернет страница и информация за евентуалното обжалване и резултата от него.
2. Органите за преструктуриране и компетентните органи публикуват информацията за наложени от тях санкции, без да посочват лични или други идентификационни данни, в съответствие с националното право във всеки един от следните случаи:
а)
когато санкцията е наложена на физическо лице и след задължителна предварителна проверка на пропорционалността на публикуването на лични данни е станало ясно, че това публикуване е непропорционално;
б)
когато публикуването би застрашило стабилността на финансовите пазари или текущо наказателно разследване;
в)
когато публикуването би причинило, доколкото това може да бъде установено, непропорционални вреди на институциите или дружествата по член 1, параграф 1, буква б), в) или г), или на замесените физически лица.
Друга възможност в тези случаи е публикуването на тази информация да бъде отложено за определен разумен срок, ако се смята, че основанията за публикуване на информация без посочване на лични или други идентификационни данни ще отпаднат след изтичането на този срок.
3. Органите за преструктуриране и компетентните органи гарантират, че публикуваната съгласно настоящия член информация остава на тяхната официална интернет страница за срок от най-малко пет години. Личните данни, които се съдържат в публикуваната информация, се съхраняват на официалната интернет страница на органа за преструктуриране или компетентния орган само за необходимия срок в съответствие с приложимите правила за защита на данните.
4. До 3 юли 2016 г. ЕБО представя на Комисията доклад относно публикуването от държавите членки на информация за санкциите без посочване на лични или други идентификационни данни съгласно предвиденото в параграф 2, и по-специално относно евентуални съществени различия между държавите членки в това отношение. Този доклад отразява също така всички съществени различия по отношение на сроковете, в които публикуваната информация за санкции остава на достъпна съгласно националното право на държавите членки за публикуване на санкции.
Член 113
Поддържане на централна база данни от ЕБО
1. При спазване на изискванията за професионална тайна, посочени в член 84, органите за преструктуриране и компетентните органи уведомяват ЕБО за всички административни санкции, които са наложили съгласно член 111, и за евентуални обжалвания и резултатите от тях. ЕБО поддържа централна база данни с докладвани санкции единствено с цел обмен на информация между органите за преструктуриране, до която имат достъп само органите за преструктуриране и която се актуализира въз основа на подадената информация от органите за преструктуриране. ЕБО поддържа централна база данни с докладвани санкции единствено с цел обмен на информация между компетентните органи, до която имат достъп само компетентните органи и която се актуализира въз основа на подадената информация от компетентните органи.
2. ЕБО поддържа интернет страница с връзки към публикуваната информация за санкции от всеки орган за преструктуриране и от всеки компетентен орган съгласно член 112 и посочва срока, за който всяка държава членка публикува информация за санкциите.
Член 114
Ефективно налагане на санкции и упражняване на правомощията за налагане на санкции от страна на компетентните органи и органите за преструктуриране
Държавите членки гарантират, че при определянето на вида на административните санкции или другите административни мерки и на размера на административните глоби компетентните органи и органите за преструктуриране отчитат всички относими обстоятелства, включително, когато е целесъобразно:
а)
тежестта и продължителността на нарушението;
б)
степента на отговорност на отговорното физическо или юридическо лице;
в)
финансовото състояние на отговорното физическо или юридическо лице, определено например според общия оборот на отговорното юридическо лице или годишния доход на отговорното физическо лице;
г)
размерът на реализираната печалба или избегнатата загуба от отговорното физическо или юридическо лице, когато размерът им може да бъде определен;
д)
загубите, понесени от трети лица в резултат на нарушението, доколкото могат да бъдат определени;
е)
степента на съдействие, което отговорното физическо или юридическо лице оказва на компетентния орган и на органа за преструктуриране;
ж)
предходни нарушения на отговорното физическо или юридическо лице;
з)
потенциалните последици от нарушението за системата.
ДЯЛ IX
ИЗПЪЛНИТЕЛНИ ПРАВОМОЩИЯ
Член 115
Упражняване на делегирането
1. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 2, втора алинея, член 44, параграф 11, член 76, параграф 4, член 103, параграфи 7 и 8 и член 104, параграф 4 се предоставя на Комисията за неопределен срок, считано от 2 юли 2014 г.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 2, втора алинея, член 44, параграф 11, член 76, параграф 4, член 103, параграфи 7 и 8 и член 104, параграф 4, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 2, втора алинея, член 44, параграф 11, член 76, параграф 4, член 103, параграфи 7 и 8 или член 104, параграф 4, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от три месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с три месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
6. Комисията не приема делегирани актове, когато времето за парламентарния контрол, упражняван от Европейския парламент, е намалено поради прекъсване в упражняването на функциите му до по-малко от пет месеца, включително с удължаването.
ДЯЛ X
ИЗМЕНЕНИЯ НА ДИРЕКТИВИ 82/891/ЕИО, 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС И 2013/36/ЕС И НА РЕГЛАМЕНТИ (ЕС) № 1093/2010 И (ЕС) № 648/2012
Член 116
Изменение на Директива 82/891/ЕИО
Член 1, параграф 4 от Директива 82/891/ЕИО се заменя със следното:
„4. Прилага се член 1, параграфи 2, 3 и 4 от Директива 2011/35/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (36).
Член 117
Изменения на Директива 2001/24/ЕО
Директива 2001/24/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 1 се добавят следните параграфи:
„3. Настоящата директива се прилага по отношение на инвестиционни посредници по член 4, параграф 1, точка 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета (37) и техните клонове, намиращи се в държави членки, различни от тези, в които се намира главното им управление.
4. Когато се прилагат инструментите за преструктуриране и се упражняват правомощията за преструктуриране, предвидени в Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (38), настоящата директива се прилага и по отношение на финансови институции, посредници и предприятия майки, които попадат в обхвата на Директива 2014/59/ЕС.
5. Членове 4 и 7 от настоящата директива не се прилагат в случаите, когато се прилага член 75 от Директива 2014/59/ЕС.
6. Член 33 от настоящата директива не се прилага в случаите, когато се прилага член 84 от Директива 2014/59/ЕС.
(37) Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 1)." 						
(38) Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 173, 12.6.2014 г., стр. 190).“" 						
2)
Член 2 се заменя със следното:
„Член 2
Определения
По смисъла на настоящата директива:
-
„държава членка по произход“ означава държава членка по произход съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 43 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
-
„приемаща държава членка“ означава приемаща държава членка съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 44 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
-
„клон“ означава клон съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 17 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
-
„компетентен орган“ означава компетентен орган съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 40 от Регламент (ЕС) № 575/2013 или орган за преструктуриране по смисъла на член 2, параграф 1, точка 18 от Директива 2014/59/ЕС по отношение на мерките за оздравяване съгласно посочената директива;
-
„управител“ означава всяко лице или орган, които са назначени от административни или съдебни органи и имат задачата да ръководят изпълнението на мерки за оздравяване;
-
„административни или съдебни органи“ означава административни или съдебни органи на държавите членки, които са компетентни по отношение на мерки за оздравяване или производства по ликвидация;
-
„мерки за оздравяване“ означава мерки, които имат за цел да запазят или възстановят финансовото положение на кредитна институция или инвестиционен посредник съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 и които биха могли да засегнат съществуващите права на трети лица, включително мерки, свързани с възможност за спиране на плащания, спиране на изпълнителни действия или намаляване на вземанията; тези мерки включват прилагане на инструментите за преструктуриране и упражняване на правомощията за преструктуриране, предвидени в Директива 2014/59/ЕС;
-
„ликвидатор“ означава всяко лице или орган, които са назначени от административни или съдебни органи и имат задачата да ръководят провеждането на производство по ликвидация;
-
„производство по ликвидация“ означава колективно производство, което е открито и контролирано от административни или съдебни органи на държава членка за реализация на активи под надзора на тези органи, включително когато производството се прекратява със споразумение между кредитора и длъжника или друга подобна мярка;
-
„регулиран пазар“ означава регулиран пазар съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 21 от Директива 2014/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (39);
-
„инструмент“ означава финансов инструмент съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 50, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013.
(39) Директива 2014/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. относно пазарите на финансови инструменти и за изменение на Директива 2002/92/ЕО и Директива 2011/61/ЕС (ОВ L 173, 12.6.2014 г., стр. 349).“" 						
3)
Член 25 се заменя със следното:
„Член 25
Споразумения за нетиране
Без да се засягат членове 68 и 71 от Директива 2014/59/ЕС, споразуменията за нетиране се уреждат единствено от правото, приложимо за договора, който урежда такива споразумения.“
4)
Член 26 се заменя със следното:
„Член 26
Репо споразумения
Без да се засягат членове 68 и 71 от Директива 2014/59/ЕС, репо споразуменията се уреждат единствено от правото, приложимо за договора, който урежда такива споразумения.“
Член 118
Изменение на Директива 2002/47/ЕО
Директива 2002/47/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 1 се добавя следният параграф:
„6. Членове 4- 7 не се прилагат за ограничения при изпълнението на споразуменията за финансово обезпечение или за ограничения на действието на споразумение за финансово обезпечение с предоставяне на залог, разпоредби за приключващо нетиране или за прихващане, наложени съгласно дял IV, глава V или VI от Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (40) или за подобно ограничение, наложено съгласно сходни правомощия по правото на държава членка за улесняване на организираното преструктуриране на всеки субект, посочен в параграф 2, буква в), подточка iv) и буква г), за което се прилагат защитни механизми, които са най-малко равностойни на посочените в дял IV, глава VII от Директива 2014/59/ЕС.
(40) Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕИО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 173, 12.6.2014 г., стр. 190).“" 						
2)
Член 9а се заменя със следното:
„Член 9а
Директиви 2008/48/ЕО и 2014/59/ЕС
Настоящата директива не засяга директиви 2008/48/ЕО и 2014/59/ЕС.“
Член 119
Изменение на Директива 2004/25/ЕО
В член 4, параграф 5 от Директива 2004/25/ЕО се добавя следната алинея:
„Държавите членки гарантират, че член 5, параграф 1 от настоящата директива не се прилага при използване на инструменти, правомощия и механизми за преструктуриране, предвидени в дял IV от Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (41).
Член 120
Изменение на Директива 2005/56/ЕО
В член 3 от Директива 2005/56/ЕИО се добавя следният параграф:
„4. Държавите членки гарантират, че настоящата директива не се прилага по отношение на дружество или дружества, по отношение на които се прилагат инструменти, правомощия и механизми за преструктуриране, предвидени в дял IV от Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (42).
Член 121
Изменения на Директива 2007/36/ЕО
Директива 2007/36/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 1 се добавя следният параграф:
„4. Държавите членки гарантират, че настоящата директива не се прилага при използване на инструменти, правомощия и механизми за преструктуриране, предвидени в дял IV от Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (43).
(43) Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 173, 12.6.2014 г., стр. 190).“" 						
2)
В член 5 се добавят следните параграфи:
„5. Държавите членки гарантират, че за целите на Директива 2014/59/ЕС общото събрание може да вземе решение с мнозинство от две трети от действително подадените гласове за свикване на общо събрание или за изменения в устава, които да въвеждат изискване за свикване на общо събрание за вземане на решение за увеличение на капитала с по-кратко предизвестие от предвиденото по параграф 1 от настоящия член, при условие че това събрание не се провежда в рамките на десет календарни дни от поканата за свикване и че са изпълнени условията по член 27 или 29 от Директива 2014/59/ЕС, както и че увеличението на капитала е необходимо за предотвратяване на настъпването на условията, налагащи преструктуриране, посочени в членове 27 и 28 от същата директива.
6. За целите на параграф 5 не се прилагат задължението всяка държава членка да определи единен краен срок по член 6, параграф 3, задължението да се гарантира своевременното предоставяне на разположение на изменения дневен ред по член 6, параграф 4 и задължението всяка държава членка да определи единна дата на вписване в регистъра по член 7, параграф 3.“
Член 122
Изменения на Директива 2011/35/ЕС
В член 1 от Директива 2011/35/ЕС се добавя следният параграф:
„4. Държавите членки гарантират, че настоящата директива не се прилага по отношение на дружество или дружества, по отношение на които се прилагат инструменти, правомощия и механизми за преструктуриране, предвидени в дял IV от Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (44).
Член 123
Изменение на Директива 2012/30/ЕС
В член 45 от Директива 2012/30/ЕС се добавя следният параграф:
„3. Държавите членки гарантират, че член 10, член 19, параграф 1, член 29, параграфи 1, 2 и 3, член 31, параграф 2, първа алинея, членове 33 - 36 и членове 40, 41 и 42 от настоящата директива не се прилагат при използването на инструментите, правомощията и механизмите за преструктуриране, предвидени в дял IV от Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (45).
Член 124
Изменение на Директива 2013/36/ЕС
В член 74 от Директива 2013/36/ЕС параграф 4 се заличава.
Член 125
Изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010
Регламент (ЕС) № 1093/2010 се изменя, както следва:
1)
В член 4 точка 2 се заменя със следното:
„2) „компетентен орган“ означава:
i)
компетентен орган съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 40 от Регламент (ЕС) № 575/2013 и по смисъла на директиви 2007/64/ЕО и 2009/110/ЕО;
ii)
по отношение на директиви 2002/65/ЕО и 2005/60/ЕО - органите, компетентни за осигуряване на спазването на изискванията на тези директиви от страна на кредитните и финансовите институции;
iii)
по отношение на Директива 2014/49/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (46) - определеният орган съгласно определението в член 2, параграф 1, точка 18 от посочената директива; както и
iv)
по отношение на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (47) - органът за преструктуриране по смисъла на член 2, параграф 1, точка 18 от посочената директива.
(46) Директива 2014/49/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 г. относно схемите за гарантиране на депозити (ОВ L 173, 12.6.2014 г., стр. 149)." 						
(47) Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 173, 12.6.2014 г., стр. 190).“" 						
2)
В член 40, параграф 6 се добавя следната алинея:
„За целите на действия, попадащи в обхвата на Директива 2014/59/ЕС, посоченият в параграф 1, буква б) член на Съвета на надзорниците може, когато е целесъобразно, да бъде придружен от представител на органите за преструктуриране на всяка държава членка, като последният е без право на глас.“
Член 126
Изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012
В член 81, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 648/2012 се добавя следната буква:
„к)
органите за преструктуриране, определени съгласно член 3 от Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (48).
ДЯЛ XI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 127
Комитет за преструктуриране към ЕБО
ЕБО създава постоянен вътрешен комитет съгласно член 41 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, който да подготвя решенията на ЕБО, които се вземат в съответствие с член 44 от същия регламент, включително решенията относно проекти на регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение, свързани със задачи, които са възложени на органи за преструктуриране съгласно настоящата директива. По-специално в съответствие с член 38, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 ЕБО гарантира, че никое решение, посочено в този член, не засяга по никакъв начин фискалните отговорности на държавите членки. Вътрешният комитет е съставен органите за преструктуриране, посочени в член 3 от настоящата директива.
За целите на настоящата директива ЕБО си сътрудничи с ЕОЗППО и ЕОЦКП в рамките на Съвместния комитет на европейските надзорни органи, създаден съгласно член 54 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, от Регламент (ЕС) № 1094/2010 и от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
За целите на настоящата директива ЕБО гарантира структурно разграничение между комитета за преструктуриране и другите функции, посочени в Регламент (ЕС) № 1093/2010. Комитетът за преструктуриране насърчава разработването и координацията на планове за преструктуриране и изготвя методи за преструктуриране на проблемни финансови институции.
Член 128
Сътрудничество с ЕБО
Компетентните органи и органите за преструктуриране си сътрудничат с ЕБО за целите на настоящата директива в съответствие с Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Компетентните органи и органите за преструктуриране незабавно предоставят на ЕБО цялата необходима информация за изпълнение на неговите задължения в съответствие с член 35 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 129
Преглед
До 1 юни 2018 г. Комисията извършва преглед на изпълнението на настоящата директива и представя доклад във връзка с това пред Европейския парламент и пред Съвета. Комисията прави оценка по-специално на следното:
а)
въз основа на доклада на ЕБО, посочен в член 4, параграф 7 - нуждата от изменения за свеждане до минимум на различията на национално равнище;
б)
въз основа на доклада на ЕБО, посочен в член 45, параграф 19 - нуждата от изменения за свеждане до минимум на различията на национално равнище;
в)
функционирането и ефикасността на ролята, възложена на ЕБО с настоящата директива, включително провеждането на медиация.
Когато е целесъобразно, този доклад се придружават от законодателно предложение.
Независимо от предвидения в параграф 1 преглед, до 3 юли 2017 г. Комисията прави преглед, по-специално на прилагането на членове 13, 18 и 45 по отношение на правомощията на ЕБО да провежда обвързваща медиация, като взема предвид последващите промени на правото в областта на финансовите услуги. Докладът и придружаващите го предложения, когато представянето на такива е целесъобразно, се предават на Европейския парламент и на Съвета.
Член 130
Транспониране
1. Държавите членки приемат и публикуват до 31 декември 2014 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези мерки.
Държавите членки прилагат тези мерки от 1 януари 2015 г.
Държавите членки прилагат разпоредбите, приети за спазването на дял IV, глава IV, раздел 5, най-късно от 1 януари 2016 г.
2. Когато държавите членки приемат посочените в параграф 1 мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
3. Държавите членки съобщават на Комисията и на ЕБО текста на основните разпоредби от националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 131
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 124 влиза в сила на 1 януари 2015 г.
Член 132
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
DIREKTIVA 2014/59/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 15. svibnja 2014.
o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU, 2012/30/EU i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (1),
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Financijska kriza pokazala je da na razini Unije postoji značajan nedostatak odgovarajućih instrumenata za djelotvorno rješavanje problema nezdravih ili propadajućih kreditnih institucija i investicijskih društava („institucije”). Takvi su instrumenti posebno potrebni da bi se spriječila insolventnost ili, kada insolventnost nastupi, da bi se smanjile negativne posljedice tako da se očuvaju funkcije predmetne institucije važne za sustav. Tijekom krize ti su izazovi bili bitan čimbenik koji je prisilio države članice na spašavanje institucija novcem poreznih obveznika. Cilj je vjerodostojnog okvira za oporavak i sanaciju u najvećoj mogućoj mjeri izbjeći potrebu za takvim djelovanjem.
(2)
Financijska kriza bila je sustavnih dimenzija u smislu da je imala utjecaj na pristup financiranju velikog dijela kreditnih institucija. Kako bi se izbjegla propast, s posljedicama za ukupno gospodarstvo, na takvu krizu treba odgovoriti mjerama čiji je cilj osigurati pristup financiranju pod jednakim uvjetima za sve kreditne institucije koje su inače solventne. Takve mjere uključivale su potporu središnjih banaka za likvidnost i jamstva država članica za vrijednosne papire izdane od strane solventnih institucija.
(3)
Financijska tržišta Unije u velikoj su mjeri integrirana i međusobno povezana, pri čemu mnoge institucije intenzivno posluju izvan nacionalnih granica. Izgledno je da će propast prekogranične institucije utjecati na stabilnost financijskih tržišta u različitim državama članicama u kojima ona posluje. Nemogućnost država članica da preuzmu kontrolu nad propadajućom institucijom i saniraju je tako da se djelotvorno spriječi širenje štete u sustavu može dovesti u pitanje međusobno povjerenje država članica i vjerodostojnost unutarnjeg tržišta u području financijskih usluga. Stabilnost financijskih tržišta stoga je temeljni uvjet za uspostavu i funkcioniranje unutarnjeg tržišta.
(4)
Trenutačno ne postoje usklađeni postupci sanacije institucija na razini Unije. U nekim se državama članicama na institucije primjenjuju isti postupci koji se primjenjuju za ostala insolventna poduzeća, koji su u određenim slučajevima prilagođeni za institucije. Postoje znatne sadržajne i postupovne razlike među zakonima i drugim propisima kojima se uređuje insolventnost institucija u državama članicama. Osim toga, financijska je kriza pokazala da redovni postupci u slučaju insolventnosti za poslovne subjekte nisu uvijek primjereni za institucije jer ne jamče uvijek dovoljno brzu intervenciju, nastavak ključnih funkcija institucija i očuvanje financijske stabilnosti.
(5)
Stoga je potreban sustav koji će tijelima pružiti vjerodostojan skup instrumenata za dovoljno ranu i brzu intervenciju u nezdravoj ili propadajućoj instituciji kako bi se osigurao nastavak ključnih financijskih i ekonomskih funkcija institucije, uz istodobno ograničavanje utjecaja propasti institucije na gospodarski i financijski sustav na najmanju moguću mjeru. Sustav bi trebao osigurati da dioničari prvi snose gubitke te da vjerovnici snose gubitke nakon dioničara, pod uvjetom da nijedan vjerovnik ne pretrpi veće gubitke od onih koji bi mu nastali da je institucija likvidirana u redovnom postupku u slučaju insolventnosti u skladu s načelom utvrđenim u ovoj Direktivi prema kojem nijedan vjerovnik ne smije biti doveden u nepovoljniji položaj. Nove ovlasti trebale bi omogućiti tijelima, na primjer, održavanje neometanog pristupa depozitima i platnim transakcijama, prodaju održivih udjela institucije, ako je potrebno, te raspodjelu gubitaka na pravedan i predvidljiv način. Ti bi ciljevi trebali doprinijeti sprječavanju destabilizacije financijskih tržišta i smanjivanju troškova za porezne obveznike.
(6)
Preispitivanje regulatornog okvira koje je u tijeku, posebno jačanje zaštitnih slojeva kapitala i likvidnosti te bolji instrumenti za makrobonitetne strategije trebalo bi smanjiti vjerojatnost nastanka budućih kriza i povećati otpornost institucija na gospodarski stres, bilo da je on uzrokovan sistemskim poremećajima bilo događajima koji su specifični za pojedinačnu instituciju. Međutim, nije moguće izraditi regulatorni i nadzorni okvir kojim se može spriječiti da te institucije ikad zapadnu u poteškoće. Stoga bi države članice trebale biti spremne i raspolagati odgovarajućim instrumentima oporavka i sanacije pri rješavanju situacija koje obuhvaćaju kako sistemske krize tako i propast pojedinačnih institucija. Takvi bi instrumenti trebali uključivati mehanizme koji tijelima omogućuju djelotvorno rješavanje problema institucija koje propadaju ili im prijeti propast.
(7)
Pri izvršavanju tih ovlasti i poduzimanju mjera trebale bi se uzeti u obzir okolnosti u kojima dolazi do propasti. Ako problem nastane u pojedinačnoj instituciji, a ostatak financijskog sustava nije zahvaćen, tijela bi trebala bi moći izvršavati svoje sanacijske ovlasti bez posebne brige o učincima širenja. S druge strane, u osjetljivom bi okruženju veću pažnju trebalo pridati izbjegavanju destabilizacije financijskih tržišta.
(8)
Sanacija institucije kojom se osigurava trajnost poslovanja može, kao krajnju mjeru, uključivati državne instrumente financijske stabilizacije, uključujući privremeno javno vlasništvo. Stoga je ključno strukturirati sanacijske ovlasti i aranžmane financiranja za sanaciju tako da porezni obveznici budu korisnici svakog viška koji bi mogao nastati kao posljedica restrukturiranja institucije kojoj tijela osiguraju siguran temelj. Odgovornost i preuzimanje rizika trebalo bi nagraditi.
(9)
Neke su države članice već donijele zakonodavne izmjene kojima se uvode mehanizmi sanacije propadajućih institucija, dok su druge su iskazale svoju namjeru uvođenja takvih mehanizma ako se oni ne usvoje na razini Unije. Nedostatak zajedničkih uvjeta, ovlasti i postupaka sanacije institucija može lako predstavljati prepreku neometanom funkcioniranju unutarnjeg tržišta i kočiti suradnju između nacionalnih tijela pri rješavanju problema propadajućih prekograničnih grupa institucija. To se posebno odnosi na situaciju u kojoj različiti pristupi znače da nacionalna tijela nemaju jednaku razinu kontrole ili jednaku sposobnost sanacije institucija. Navedene razlike između sustava za sanaciju mogu različito utjecati na troškove financiranja institucija u državama članicama i potencijalno stvoriti poremećaje u tržišnom natjecanju između institucija. Djelotvorni sustavi za sanaciju u svim državama članicama nužni su kako bi se osiguralo da institucije ne mogu biti ograničene u ostvarivanju prava poslovnog nastana u okviru unutarnjeg tržišta financijskom sposobnošću države članice iz koje potječu da upravlja njihovom propašću.
(10)
Te bi se prepreke trebale ukloniti i trebala bi se donijeti pravila kako se ne bi dovele u pitanje odredbe unutarnjeg tržišta. Radi toga bi pravila o sanaciji institucija trebala podlijegati zajedničkim pravilima o minimalnom usklađivanju.
(11)
Kako bi se osigurala usklađenost s postojećim zakonodavstvom Unije u području financijskih usluga i najveća moguća razina financijske stabilnosti u raznim institucijama, sustav za sanaciju trebao bi se primjenjivati na institucije koje podliježu bonitetnim zahtjevima utvrđenima u Uredbi (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (4) i Direktivi 2013/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća (5). Taj bi se sustav trebao primjenjivati i na financijske holdinge, mješovite financijske holdinge predviđene u Direktivi 2002/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (6), mješovite holdinge i financijske institucije kada su potonji društva kćeri institucije ili financijskog holdinga, mješovitog financijskog holdinga ili mješovitog holdinga te su obuhvaćeni nadzorom matičnog društva na konsolidiranoj osnovi. Kriza je pokazala da insolventnost subjekta povezanog s grupom može vrlo brzo utjecati na solventnost cijele grupe i time čak imati vlastite sistemske posljedice. Stoga bi tijela trebala raspolagati učinkovitim sredstvima djelovanja u pogledu tih subjekata kako bi se spriječilo širenje i osigurao usklađen sanacijski program za cijelu grupu jer bi insolventnost jednog subjekta povezanog s grupom vrlo brzo mogla utjecati na solventnost cijele grupe.
(12)
Kako bi se osigurala dosljednost u regulatornom okviru, središnje druge ugovorne strane, kako su definirane u Uredbi (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (7), i središnji depozitoriji vrijednosnih papira, kako su definirani u budućoj uredbi Europskog parlamenta i Vijeća o unapređenju sustava za namiru u Europskoj uniji i o središnjim depozitorijima vrijednosnih papira mogli bi biti obuhvaćeni odvojenom zakonodavnom inicijativom kojom se uspostavlja okvir za oporavak i sanaciju tih subjekata.
(13)
Upotreba instrumenata sanacije i sanacijskih ovlasti predviđenih u ovoj Direktivi može dovesti do narušavanja prava dioničara i vjerovnika. Ovlast tijela da bez suglasnosti dioničara prenesu dionice ili cjelokupnu imovinu institucije ili jedan njezin dio privatnom kupcu posebno utječe na vlasnička prava dioničara. Isto tako, ovlast odlučivanja o tome koje se obveze prenose iz propadajuće institucije na temelju ciljeva kojima se želi osigurati nastavak poslovanja i izbjeći štetni učinci na financijsku stabilnost može utjecati na jednakost postupanja prema vjerovnicima. Sukladno tome, mjere sanacije trebale bi se poduzimati samo kada je to nužno u javnom interesu te bi svako uplitanje u prava dioničara i vjerovnika koje proizlazi iz mjera sanacije trebalo biti u skladu s Poveljom Europske unije o temeljnim pravima (Povelja). Posebno, kada se prema vjerovnicima iste kategorije postupa drukčije u kontekstu mjera sanacije, takve razlike trebale bi biti opravdane u javnom interesu te biti proporcionalne rizicima koji se njima rješavaju te ne bi trebale dovoditi do izravne ni do neizravne diskriminacije na temelju državne pripadnosti.
(14)
Tijela bi trebala uzeti u obzir prirodu posla institucije, njezinu dioničarsku strukturu, pravni oblik, profil rizičnosti, veličinu, pravni status te međusobnu povezanost s drugim institucijama ili s financijskim sustavom općenito, opseg i složenost njezinih aktivnosti, sudjeluje li u institucionalnom sustavu zaštite ili u drugim zadružnim sustavima međusobne solidarnosti, obavlja li investicijske usluge ili aktivnosti te vjerojatnost da bi njezina propast i likvidacija na temelju redovnog postupka u slučaju insolventnosti imali značajan negativan učinak na financijska tržišta, druge institucije, uvjete financiranja ili šire gospodarstvo u okviru planova oporavka i sanacije, kao i da pri upotrebi različitih ovlasti i instrumenata kojima raspolaže osigura primjerenu i razmjernu primjenu sustava te da se administrativno opterećenje u pogledu obveza priprema plana oporavka i sanacije svede na najmanju moguću mjeru. Budući da se u sadržaju i informacijama navedenima u ovoj Direktivi i u njezinom Prilogu utvrđuje minimalni standard za institucije s očitom sistemskom važnosti, tijelima je dopušteno primijeniti na pojedinu instituciju različite ili značajno umanjene zahtjeve u pogledu planiranja oporavka i sanacije te dostave informacija te smanjiti učestalost ažuriranja na rjeđe od svakih godinu dana. Za malu instituciju malog stupnja međusobne povezanosti i složenosti, plan oporavka mogao bi se svesti na neke osnovne informacije o njihovoj strukturi, okidačima za mjere oporavka i mogućnostima oporavka. Ako bi se instituciji moglo dopustiti da postane insolventna, tada bi se plan sanacije mogao smanjiti. Nadalje, sustav bi se trebao primjenjivati tako da ne ugrozi stabilnost financijskih tržišta. Posebno, u situacijama u kojima postoje dalekosežniji problemi ili čak sumnje u otpornost brojnih institucija, od presudne je važnosti da tijela razmotre rizik širenja od mjera koje su poduzete u vezi s bilo kojom pojedinačnom institucijom.
(15)
Kako bi se osigurala potrebna brzina djelovanja, zajamčila neovisnost od gospodarskih subjekata i izbjegla mogućnost sukoba interesa, države članice trebale bi imenovati javna upravna tijela ili tijela kojima su povjerene ovlasti javne uprave koja će izvršavati funkcije i zadaće koje se odnose na sanaciju u skladu s ovom Direktivom. Države članice trebale bi osigurati dodjelu odgovarajućih sredstava tim sanacijskim tijelima. Imenovanjem tijela javne vlasti ne bi se trebala isključiti mogućnost delegiranja na temelju odgovornosti sanacijskog tijela. Međutim, nije potrebno propisati konkretnu vrstu tijela ili više njih koje bi države članice trebale imenovati sanacijskim tijelom. Iako bi usklađivanje tog aspekta moglo olakšati koordinaciju, ono bi predstavljalo znatno uplitanje u ustavne i upravne sustave država članica. Dovoljna razina koordinacije ipak se može postići manje nametljivim zahtjevom: sva nacionalna tijela uključena u sanaciju institucija trebala bi biti zastupljena u sanacijskim kolegijima u kojima bi se trebala odvijati koordinacija na prekograničnoj razini ili na razini Unije. Države članice bi stoga trebale moći slobodno izabrati tijela koja bi trebala biti odgovorna za primjenu instrumenata sanacije i izvršavanje ovlasti utvrđenih ovom Direktivom. Kada država članica imenuje tijelo odgovorno za bonitetni nadzor institucija (nadležno tijelo) kao sanacijsko tijelo, trebalo bi uspostaviti odgovarajuće strukturalne mehanizme kako bi se razdvojilo nadzornu i sanacijsku funkciju. To odvajanje ne bi trebalo spriječiti pristup sanacijske funkcije informacijama dostupnima nadzornoj funkciji.
(16)
U svjetlu posljedica koje bi propast institucije mogla imati na financijski sustav i gospodarstvo države članice te moguće potrebe da se za rješavanje krize koriste javna sredstva, ministarstva financija ili druga nadležna ministarstva u državama članicama trebala bi u ranoj fazi biti uključena u postupak kriznog upravljanja i sanacije.
(17)
Djelotvorna sanacija institucija ili grupa koje posluju u cijeloj Uniji zahtijeva suradnju između nadležnih tijela i sanacijskih tijela u okviru kolegija nadzornih tijela i sanacijskih kolegija u svim fazama obuhvaćenima ovom Direktivom, od pripreme planova oporavka i sanacije do same sanacije institucije. U slučaju neslaganja između nacionalnih tijela oko odluka koje se donose u skladu s ovom Direktivom u pogledu institucija, europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) („EBA”) osnovano Uredbom (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (8) trebalo bi, kada je tako u ovoj Direktivi navedeno, kao krajnju mjeru imati ulogu posrednika. U određenim slučajevima ovom se Direktivom predviđa obvezujuće posredovanje EBA-e u skladu s člankom 19. Uredbe (EU) br. 1093/2010. Takvo obvezujuće posredovanje ne sprječava neobvezujuće posredovanje u skladu s člankom 31. Uredbe (EU) br. 1093/2010 u drugim slučajevima.
(18)
Odluke koje se donose pri sanaciji institucija ili grupa koje posluju u cijeloj Uniji trebale bi također imati za cilj očuvanje financijske stabilnosti i minimiziranje gospodarskih i socijalnih učinaka u državama članicama u kojima predmetna institucija ili grupa posluje.
(19)
Kako bi mogla učinkovito rješavati probleme propadajućih institucija, tijela bi trebala imati ovlast izricanja pripremnih i preventivnih mjera.
(20)
S obzirom na proširenje odgovornosti i zadaća EBA-e utvrđenih ovom Direktivom, Europski parlament, Vijeće i Komisija trebali bi osigurati da se bez odgode stave na raspolaganje primjerena ljudska i financijska sredstva. U tu bi se svrhu u postupku donošenja, izvršenja i kontrole njezina proračuna kako je navedeno u člancima 63. i 64. Uredbe (EU) br. 1093/2010 trebale uzeti u obzir te zadaće. Europski parlament i Vijeće trebali bi osigurati postizanje najboljih standarda učinkovitosti.
(21)
Od presudne je važnosti da institucije pripreme i redovito ažuriraju planove oporavka kojima se predviđaju mjere koje te institucije trebaju poduzeti za obnavljanje svojeg financijskog položaja nakon značajnog pogoršanja. Takvi bi planovi trebali biti detaljni i utemeljeni na realističnim pretpostavkama primjenjivima u nizu opsežnih i teških scenarija. Međutim, zahtjev za pripremu plana oporavka trebao bi se razmjerno primjenjivati, odražavajući sistemsku važnost institucije ili grupe i njezinu međusobnu povezanost, uključujući putem sustava uzajamnih jamstava,. U skladu s tim propisani sadržaj bi trebao uzimati u obzir prirodu izvora financiranja institucije, uključujući uzajamna jamstva o financiranju ili obvezama, te stupanj potpore koja se očekuje od strane grupe. Od institucija bi se trebalo zahtijevati da svoje planove podnesu nadležnim tijelima radi sveobuhvatne procjene, koja će obuhvatiti i pitanje jesu li planovi cjeloviti i bi li mogli pravovremeno i na izvediv način obnoviti solventnost institucije, čak i u razdobljima velikih financijskih poteškoća.
(22)
U planove oporavka trebale bi se uključiti mjere koje bi uprava institucije mogla poduzeti kada se ispune uvjeti za ranu intervenciju.
(23)
Pri utvrđivanju bi li mjera privatnog sektora mogla u razumnom vremenskom okviru spriječiti propast institucije, relevantno tijelo trebalo bi uzeti u obzir učinkovitost mjera rane intervencije poduzetih u vremenskom okviru unaprijed određenom od strane nadležnog tijela. Kod planova oporavka grupe, pri sastavljanju planova trebalo bi uzeti u obzir mogući utjecaj mjera oporavka na sve države članice u kojima grupa posluje.
(24)
Kada institucija ne predstavi primjeren plan oporavka, nadležna tijela trebala bi biti ovlaštena zahtijevati da ta institucija poduzme mjere potrebne kako bi se ispravili važni nedostaci plana. Taj zahtjev može utjecati na slobodu poduzetništva zajamčenu člankom 16. Povelje. Međutim, ograničenje tog temeljnog prava je potrebno kako bi se ostvarili ciljevi financijske stabilnosti. Konkretnije, takvo je ograničenje potrebno kako bi se ojačalo poslovanje institucija i spriječio njihov prekomjeran rast ili preuzimanje prekomjernog rizika, a da nisu sposobne riješiti nedostatke i gubitke te kako bi se obnovila njihova kapitalna osnova. To je ograničenje razmjerno jer dopušta preventivne mjere u opsegu u kojem su potrebne kako bi se odgovorilo na nedostatke te je stoga u skladu s člankom 52. Povelje.
(25)
Planiranje sanacije ključan je dio djelotvorne sanacije. Tijela bi trebala imati sve potrebne informacije da bi mogla identificirati i osigurati nastavak ključnih funkcija. Međutim, sadržaj plana sanacije trebao bi biti razmjeran sistemskoj važnosti institucije ili grupe.
(26)
S obzirom na to da institucija ima povlašteno znanje o vlastitom načinu funkcioniranja i eventualnim problemima koji iz njega proizlaze, planove sanacije trebala bi sastavljati sanacijska tijela na temelju, među ostalim, informacija koje pružaju dotične institucije.
(27)
Kako bi se poštovalo načelo proporcionalnosti i izbjeglo prekomjerno administrativno opterećenje, nadležnim tijelima i, prema potrebi, sanacijskim tijelima trebalo bi omogućiti da, u ograničenim slučajevima navedenima u ovoj Direktivi, na pojedinačnoj osnovi odobre izuzeće od zahtjeva koji se odnose na pripremu planova oporavka i sanacije. Takvi se slučajevi odnose na institucije povezane sa središnjim tijelom i potpuno ili djelomično izuzete od primjene bonitetnih zahtjeva u nacionalnom pravu u skladu s člankom 21. Direktive 2013/36/EU i institucije koje pripadaju institucionalnom sustavu zaštite u skladu s člankom 113. stavkom 7. Uredbe (EU) br. 575/2013. U svakom pojedinom slučaju odobrenje izuzeća trebalo bi biti podložno uvjetima određenima ovom Direktivom.
(28)
Uzimajući u obzir strukturu kapitala institucija koje su povezane sa središnjim tijelom, za potrebe ove Direktive, te institucije ne bi trebale biti obvezne pojedinačno izraditi zasebne planove oporavka ili sanacije isključivo na temelju činjenice da je središnje tijelo s kojim su povezane pod izravnim nadzorom Europske središnje banke.
(29)
Sanacijska tijela bi, na temelju procjene relevantnih sanacijskih tijela o mogućnosti sanacije, trebala imati ovlast zahtijevati izmjenu strukture i organizacije institucija ili grupa izravno ili neizravno putem nadležnog tijela kako bi se poduzele potrebne i razmjerne mjere za smanjenje ili uklanjanje bitnih prepreka za primjenu instrumenata sanacije i osiguranje mogućnosti sanacije dotičnih subjekata. Nužno je, zbog moguće sistemske naravi svih institucija i radi održavanja financijske stabilnosti, osigurati tijelima mogućnost sanacije bilo koje institucije. Da bi se osiguralo poštovanje prava na slobodu poduzetništva utvrđenog u članku 16. Povelje, sloboda odlučivanja tijela trebala bi se ograničiti na ono što je potrebno kako bi se pojednostavila struktura i poslovanje institucije isključivo s ciljem poboljšanja mogućnosti njezine sanacije. Osim toga sve bi mjere uvedene u tom cilju trebale biti usklađene s pravom Unije. Mjere ne bi smjele dovoditi do izravne niti neizravne diskriminacije na temelju državne pripadnosti i trebale bi biti opravdane prevladavajućim razlogom javnog interesa za osiguranjem financijske stabilnosti. Osim toga, djelovanje ne bi smjelo prelaziti ono što je nužno za ostvarenje ciljeva. Pri određivanju mjera koje je potrebno provesti sanacijska bi tijela trebala uzeti u obzir upozorenja i preporuke Europskog odbora za sistemske rizike osnovanog Uredbom (EU) br. 1092/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (9).
(30)
Predložene mjere za rješavanje ili uklanjanje prepreka mogućnosti sanacije institucije ili grupe ne bi smjele sprječavati institucije u ostvarenju prava poslovnog nastana koji im je zajamčen Ugovorom o funkcioniranju Europske unije (UFEU).
(31)
Planovima oporavka i sanacije ne bi se trebao predviđati pristup izvanrednim javnim financijskim potporama ili izložiti porezne obveznike riziku od gubitka.
(32)
Postupanje prema grupama u okviru planiranja oporavka i sanacije predviđeno ovom Direktivom trebalo bi se primjenjivati na sve grupe institucija koje se nadziru na konsolidiranoj osnovi, uključujući grupe čija su poduzeća povezana odnosom u smislu članka 22. stavka 7. Direktive 2013/34/EU Europskog parlamenta i Vijeća (10). U planovima oporavka i sanacije trebalo bi uzeti u obzir financijsku, tehničku i poslovnu strukturu relevantne grupe. Ako se pripremaju pojedinačni planovi oporavka i sanacije za institucije koje su dio grupe, relevantna tijela trebala bi nastojati postići usklađenost s planovima oporavka i sanacije za ostatak grupe, koliko god je to moguće.
(33)
Opće bi pravilo trebalo biti da se planovi oporavka i sanacije grupe pripremaju za grupu u cijelosti i njima se identificiraju mjere u vezi s matičnom institucijom kao i svim pojedinačnim društvima kćerima koje su dio grupe. Relevantna tijela koja djeluju unutar sanacijskog kolegija trebala bi učiniti sve u svojoj mogućnosti kako bi postigla zajedničku odluku o procjeni i usvajanju tih planova. Međutim, u određenim slučajevima kada je sastavljen pojedinačni plan oporavka ili sanacije, područje primjene plana oporavka grupe koje je ocijenilo konsolidirajuće nadzorno tijelo ili plan sanacije grupe koje je utvrdilo sanacijsko tijelo za grupu ne bi trebali obuhvaćati one subjekte grupe za koje su zasebne planove ocijenila ili pripremila relevantna tijela.
(34)
U slučaju planova sanacije grupe, pri sastavljanju planova sanacije grupe trebao bi se posebno uzeti u obzir mogući utjecaj sanacijskih mjera u svim državama članicama u kojima grupa posluje. U sastavljanje plana trebala bi biti uključena sanacijska tijela država članica u kojima grupa ima društva kćeri.
(35)
U planove oporavka i sanacije trebali bi se uključiti postupci za informiranje predstavnika zaposlenika i savjetovanje s njima kroz čitavo trajanje postupka oporavka i sanacije, gdje je primjereno. U tom bi se smislu, gdje je primjenjivo, trebali poštovati kolektivni sporazumi ili drugi aranžmani koje osiguravaju socijalni partneri te nacionalno pravo i pravo Unije o uključivanju sindikata i predstavnika zaposlenika u postupke restrukturiranja društva.
(36)
Uzimajući u obzir informacije koje sadrže, povjerljive informacije u planovima oporavka i sanacije trebale bi podlijegati odredbama o povjerljivosti utvrđenima ovom Direktivom.
(37)
Nadležna tijela trebala bi proslijediti planove oporavka i sve njihove izmjene relevantnim sanacijskim tijelima, a potonji bi trebali prvima proslijediti planove sanacije i sve njihove izmjene kako bi svako relevantno sanacijsko tijelo u svakom trenutku imalo sve potrebne informacije.
(38)
Mogućnost da jedan subjekt prekogranične grupe pruži financijsku potporu drugom subjektu iste grupe trenutačno je ograničena nizom odredbi nacionalnog prava u nekim državama članicama. Te su odredbe donesene kako bi se zaštitili vjerovnici i dioničari svakog subjekta. Međutim, te odredbe ne uzimaju u obzir međuovisnost subjekata iste grupe. Stoga je primjereno odrediti uvjete pod kojima se financijska potpora može prenositi između subjekata prekogranične grupe institucija kako bi se osigurala financijska stabilnost grupe u cjelini ne ugrožavajući likvidnost ili solventnost subjekta grupe koji pruža potporu. Međusobna financijska potpora između subjekata grupe trebala bi biti dobrovoljna i podlijegati prikladnim zaštitnim mehanizmima. Primjereno je da države članice ne uvjetuju, izravno ili neizravno, ostvarivanje prava poslovnog nastana postojanjem sporazuma o pružanju financijske potpore. Odredbe ove Direktive koje se odnose na financijsku potporu unutar grupe ne utječu na ugovorno ili zakonski određena uređenja odgovornosti između institucija koje štite institucije sudionice putem međusobnih jamstava i jednakovrijednih rješenja. Kada nadležno tijelo ograničuje ili zabranjuje financijsku potporu unutar grupe, a plan oporavka grupe upućuje na financijsku potporu unutar grupe, takvu zabranu ili ograničenje trebalo bi smatrati bitnom promjenom u svrhu preispitivanja plana oporavka.
(39)
U fazama oporavka i rane intervencije koje su utvrđene ovom Direktivom, dioničari bi trebali imati punu odgovornost i kontrolu nad institucijom, osim kada je nadležno tijelo imenovalo privremenog upravitelja. Oni ne bi trebali zadržati tu odgovornost nakon što se započne sa sanacijom institucije.
(40)
Radi očuvanja financijske stabilnosti važno je da nadležna tijela mogu popraviti pogoršanje financijske i ekonomske situacije institucije prije nego što ta institucija dođe do točke kada tijela nemaju drugog rješenja osim sanacije. U tu svrhu, nadležnim bi tijelima trebale biti dodijeljene ovlasti rane intervencije, uključujući ovlast da imenuju privremenog upravitelja, bilo da zamijeni upravljačko tijelo i više rukovodstvo institucije ili da privremeno s njima surađuje. Zadaća privremenog upravitelja trebala bi biti da izvršava sve ovlasti koje su mu dodijeljene s ciljem promicanja rješenja kako bi se ispravila financijska situacija institucije. Imenovanjem privremenog upravitelja ne bi se smjelo neopravdano utjecati na prava dioničara ili vlasnika ili u postupovne obveze uspostavljene u skladu s pravom Unije ili nacionalnim pravom trgovačkih društava te bi se trebalo poštovati međunarodne obveze Unije ili država članica u vezi sa zaštitom ulaganja. Ovlasti rane intervencije trebale bi uključivati ovlasti već predviđene Direktivom 2013/36/EZ za okolnosti osim okolnosti koje se smatraju ranom intervencijom, kao i druge situacije koje se smatraju potrebnima za obnovu financijskog zdravlja institucije.
(41)
Okvirom za sanaciju trebalo bi predvidjeti pravovremeno pokretanje sanacije prije nego što financijska institucija postane insolventna u bilanci i prije nego što sav vlasnički kapital nestane. Sanaciju bi trebalo pokrenuti kada nadležno tijelo, nakon savjetovanja sa sanacijskim tijelom, zaključi da institucija propada ili joj prijeti propast i da bi alternativne mjere navedene u ovoj Direktivi spriječile tu propast u razumnom vremenskom okviru. Iznimno, države članice mogu predvidjeti da, uz nadležno tijelo, zaključak o propadanju ili vjerojatnoj propasti institucije može donijeti i sanacijsko tijelo nakon savjetovanja s nadležnim tijelom. Činjenica da određena institucija ne ispunjava zahtjeve za izdavanje odobrenja za rad nije dovoljna da bi se opravdalo pokretanje sanacije, posebno ako je institucija još uvijek solventna ili je vjerojatno da će ostati solventna. Trebalo bi se smatrati da institucija propada ili joj prijeti propadanje kada krši ili će u skoroj budućnosti vjerojatno prekršiti zahtjeve za nastavak odobrenja, kada je imovina institucije manja, ili će u skoroj budućnosti vjerojatno biti manja, od njezinih obveza, kada institucija nije, ili u skoroj budućnosti vjerojatno neće biti, sposobna platiti svoje dugove po dospijeću ili kada institucija zahtijeva izvanredne javne financijske potpore, osim u posebnim okolnostima utvrđenima ovom Direktivom. Potreba za hitnom likvidnosnom pomoći od strane središnje banke ne bi se trebala, sama po sebi, smatrati okolnošću koja dovoljno jasno upućuje na to da institucija nije sposobna platiti svoje obveze po dospijeću, ili da to neće biti u bliskoj budućnosti.
Ako bi za navedeni instrument jamčila država, institucija koja koristi takav instrument bila bi podložna okviru za državne potpore. Da bi se očuvala financijska stabilnost, posebno u slučaju sistemskog manjka likvidnosti, državna jamstva za instrumente likvidnosti koje osiguravaju središnje banke ili državna jamstva za novoizdane obveze za otklanjanje ozbiljnih smetnji u gospodarstvu države članice ne bi smjela pokrenuti okvir za sanaciju pod uvjetom da je ispunjen niz uvjeta. Posebno bi se mjere državnih jamstva trebale odobravati unutar okvira za državne potpore i ne bi smjele biti dio većeg paketa pomoći, a korištenje jamstvenih mjera trebalo bi biti strogo vremenski ograničeno. Trebala bi se zabraniti jamstva država članica za tražbine iz vlasničkog kapitala. Prilikom davanja jamstva, za novoizdane obveze, izuzev vlasničkog kapitala, država članica trebala bi osigurati da institucija za jamstvo plati dovoljnu naknadu. Nadalje, pružanje izvanrednih javnih financijskih potpora ne bi trebalo potaknuti sanaciju kada, kao mjeru opreza, država članica preuzme vlasnički udjel u instituciji, uključujući institucije koje su u javnom vlasništvu, koja je u skladu s njezinim kapitalnim zahtjevima. To, na primjer, može biti slučaj kada se od institucije zahtijeva da prikupi novi kapital zbog ishoda testiranja otpornosti na stres zasnovanog na poznatim scenarijima ili istovrsne vježbe koju provode makrobonitetna tijela, što uključuje zahtjev kojim se namjerava održati financijska stabilnost u kontekstu sistemske krize, no institucija nije u mogućnosti kapital prikupiti privatno na tržištima. Ne bi se trebalo smatrati da institucija propada ili joj prijeti propast isključivo na temelju toga što su izvanredne javne financijske potpore osigurane prije stupanja na snagu ove Direktive. Naposljetku, pristup instrumentima likvidnosti, uključujući hitnu likvidnosnu pomoć središnjih banaka, može predstavljati državne potpore na temelju okvira za državne potpore.
(42)
Kod sanacije grupe s prekograničnim aktivnostima, pri svakoj mjeri sanacije trebalo bi uzeti u obzir mogući učinak sanacije u svim državama članicama u kojima institucija ili grupa posluje.
(43)
Ovlasti sanacijskih tijela također bi se trebale primjenjivati na holdinge kada i holding propada ili mu prijeti propast i institucija koja je društvo kći, bilo u Uniji ili u trećoj zemlji, propada ili joj prijeti propast. Osim toga, bez obzira na to što holding možda i ne propada ili mu ne prijeti propast, ovlasti sanacijskih tijela trebale bi se primjenjivati na holding kada jedna institucija koja je društvo kći, ili više njih, zadovoljavaju uvjete za sanaciju, ili institucija iz treće zemlje zadovoljava uvjete za sanaciju u toj trećoj zemlji, a primjena instrumenata sanaciju i sanacijskih ovlasti na holding potrebna je za sanaciju društva ili društava kćeri ili za sanaciju grupe u cjelini.
(44)
Kada institucija propada ili joj prijeti propast, nacionalna sanacijska tijela trebala bi raspolagati minimalnim usklađenim paketom instrumenata sanacije i sanacijskih ovlasti. Njihova provedba trebala bi podlijegati zajedničkim uvjetima, ciljevima i općim načelima. Kad sanacijsko tijelo odluči provesti sanaciju institucije, redovni postupak u slučaju insolventnosti trebalo bi isključiti, osim kad ga je potrebno kombinirati s upotrebom instrumenata sanacije te na inicijativu sanacijskog tijela. Države članice trebale bi imati mogućnost sanacijskim tijelima dodijeliti ovlasti i instrumente uz one koji su im dodijeljeni na temelju ove Direktive. Korištenje tih dodatnih instrumenata i ovlasti bi, međutim, trebalo biti u skladu s načelima i ciljevima sanacije kako su utvrđeni u ovoj Direktivi. Korištenje takvih instrumenata ili ovlasti posebno ne bi smjelo narušavati djelotvornu sanaciju prekograničnih grupa.
(45)
Kako bi se izbjegla mogućnost moralnog hazarda, svaka bi propadajuća institucija trebala imati mogućnost izlaska s tržišta, bez obzira na njezinu veličinu i povezanost s ostalim institucijama, a da to ne uzrokuje sistemski poremećaj. Propadajuća institucija u načelu bi trebala biti likvidirana u redovnom postupku u slučaju insolventnosti. Međutim, likvidacijom u redovnom postupku u slučaju insolventnosti moglo bi se ugroziti financijsku stabilnost, prekinuti pružanje ključnih funkcija i utjecati na zaštitu deponenata. U takvom je slučaju vrlo vjerojatno da bi postojao javni interes za provedbu sanacije institucije i primjenu instrumenata sanacije umjesto pribjegavanja redovnom postupku u slučaju insolventnosti. Stoga bi ciljevi sanacije trebali biti osiguranje nastavka obavljanja ključnih funkcija, izbjegavanje štetnih učinaka na financijsku stabilnost, zaštita javnih sredstava minimiziranjem oslanjanja na izvanredne javne financijske potpore propadajućim institucijama te zaštita osiguranih deponenata, ulagatelja, sredstava klijenata i imovine klijenata.
(46)
Prije primjene instrumenata sanacije trebalo bi uvijek razmotriti mogućnost likvidacije propadajuće institucije u redovnom postupku u slučaju insolventnosti. Trajnost poslovanja propadajuće institucije korištenjem instrumenata sanacije trebalo bi, koliko je to moguće, osigurati privatnim sredstvima. To se može postići prodajom privatnom kupcu ili spajanjem s njim, ili nakon otpisa obveza institucije ili nakon konverzije duga u vlasnički kapital s ciljem dokapitalizacije.
(47)
Prilikom primjene sanacijskih instrumenata i izvršavanja sanacijskih ovlasti, sanacijska tijela trebala bi poduzeti sve prikladne mjere kako bi osigurala da se mjere sanacije poduzimaju u skladu s načelima prema kojima dioničari i vjerovnici snose odgovarajući dio gubitaka, da bi članovi uprave u načelu trebali biti promijenjeni, da se troškovi sanacije institucije svedu na najmanju moguću mjeru i da se prema svim vjerovnicima iste kategorije jednako postupa. Posebno, kada se prema vjerovnicima iste kategorije postupa različito u kontekstu mjera sanacije, takve razlike trebale bi biti opravdane javnim interesom te ne bi trebale dovoditi do izravne odnosno neizravne diskriminacije na temelju državne pripadnosti. Kada korištenje instrumenata sanacije uključuje davanje državnih potpora, intervencije bi se trebale procijeniti u skladu s relevantnim odredbama o državnim potporama. Državnim potporama može se smatrati, inter alia, kada sanacijski fondovi ili fondovi osiguranja depozita nastupaju kao pomoć sanaciji propadajućih institucija.
(48)
Kod primjene instrumenata sanacije i izvršavanja sanacijskih ovlasti, sanacijska tijela trebala bi prema potrebi obavješćivati predstavnike zaposlenika i savjetovati se s njima. Prema potrebi bi se u tom pogledu trebali u potpunosti uzeti u obzir kolektivni sporazumi ili drugi aranžmani koje osiguravaju socijalni partneri.
(49)
Ograničenja prava dioničara i vjerovnika trebala bi biti u skladu s člankom 52. Povelje. Instrumente sanacije trebalo bi stoga primjenjivati samo na one institucije koje propadaju ili im prijeti propast, i to samo kad je to potrebno da bi se ostvario cilj financijske stabilnosti u javnom interesu. Instrumente sanacije posebno bi trebalo primijeniti kada se institucija ne može likvidirati u redovnom postupku u slučaju insolventnosti a da se pritom ne destabilizira financijski sustav, a potrebne su mjere za brz prijenos i nastavak sistemski važnih funkcija i ne postoji razumna mogućnost da se primijeni alternativno privatno rješenje, uključujući povećanje udjela kapitala od strane postojećih dioničara ili treće osobe kojim bi se obnovila mogućnost održivosti institucije. Osim toga, kod primjene sanacijskih mjera i izvršavanja sanacijskih ovlasti trebalo bi se voditi računa o načelu proporcionalnosti i posebnostima pravnog oblika institucije.
(50)
Zadiranje u vlasnička prava ne bi smjelo biti nerazmjerno. Pogođeni dioničari i vjerovnici ne bi zbog toga smjeli trpjeti gubitke koji su veći od gubitaka koje bi trpjeli da je institucija likvidirana u trenutku donošenja odluke o sanaciji. U slučaju djelomičnog prijenosa imovine institucije u postupku sanacije na privatnog kupca ili prijelaznu banku, preostali dio institucije u postupku sanacije trebalo bi likvidirati u redovnom postupku u slučaju insolventnosti. Da bi se zaštitili dioničari i vjerovnici koji ostaju u postupku likvidacije institucije, trebalo bi im osigurati pravo na isplatu ili naknadu njihovih tražbina u postupku likvidacije koja ne bi bila manja od isplate odnosno naknade koju bi bili primili da je institucija likvidirana u redovnom postupku u slučaju insolventnosti.
(51)
Da bi se zaštitila prava dioničara i vjerovnika, trebale bi se utvrditi jasne obveze u pogledu vrednovanja imovine i obveza institucije u sanaciji te, gdje se to zahtijeva u okviru ove Direktive, u pogledu vrednovanja postupanja prema dioničarima i vjerovnicima koje bi se primijenilo da je institucija likvidirana u redovnom postupku u slučaju insolventnosti. S vrednovanjem bi se trebalo moći započeti već u fazi rane intervencije. Prije poduzimanja bilo kakvih mjera sanacije, trebalo bi izvršiti fer i realistično vrednovanje imovine i obveza institucije. Vrednovanje bi trebalo podlijegati pravu na pravni lijek samo zajedno s odlukom o sanaciji. Osim toga, u slučajevima gdje se to ovom Direktivom predviđa, nakon primjene instrumenata sanacije trebala bi se provesti ex-post usporedba između načina na koji se s dioničarima i vjerovnicima zapravo postupalo i načina na koji bi se s njima bilo postupalo u redovnom postupku u slučaju insolventnosti. Ako se utvrdi da je dioničarima i vjerovnicima za njihove tražbine isplaćen iznos ili naknada koji su manji od iznosa odnosno naknade koju bi bili primili u redovnom postupku u slučaju insolventnosti, trebali bi imati pravo na isplatu razlike, gdje se to zahtijeva u okviru ove Direktive. Za razliku od vrednovanja prije mjera sanacije, tu usporedbu bi trebalo bi biti moguće pobijati odvojeno od odluke o sanaciji. Države članice trebale bi imati slobodu izbora u pogledu postupka i načina isplate dioničarima i vjerovnicima razlike u postupanju koja je utvrđena. Ta razlika, ako postoji, trebala bi se isplatiti u okviru aranžmana financiranja uspostavljenih u skladu s ovom Direktivom.
(52)
Važno je iskazati gubitke čim institucija propadne. Vrednovanje imovine i obveza propadajućih institucija trebalo bi biti zasnovano na fer, opreznim i realističnim pretpostavkama u trenutku primjene instrumenata sanacije. Međutim, na vrijednost obveza ne bi trebalo utjecati vrednovanje financijskog stanja institucije. Zbog žurnosti bi sanacijskim tijelima trebalo omogućiti brzo vrednovanje imovine i obveza propadajuće institucije. To bi vrednovanje trebalo biti privremeno i trebalo bi se primjenjivati do provođenja neovisnog vrednovanja. Obvezujućim tehničkim standardima EBA-e koji se odnose na metodologiju vrednovanja trebalo bi se uspostaviti okvir načela koja će se koristiti u provođenju takvih vrednovanja te omogućiti da sanacijska tijela i neovisni procjenitelji prema potrebi primjenjuju različite posebne metodologije.
(53)
Da bi se održalo povjerenje u tržište i umanjio rizik od širenja potrebne su brze i usklađene mjere. Kada se ocijeni da ustanova propada ili joj prijeti propast i ne postoji razumna mogućnost da bi propast institucije u razumnom roku mogle spriječiti alternativne mjere privatnog sektora ili nadzorne mjere, sanacijska tijela ne bi trebala odgađati poduzimanje odgovarajućih i usklađenih mjera sanacije u javnom interesu. Okolnosti u kojima može nastupiti propast institucije, posebno uzimajući u obzir mogućnost da se radi o hitnoj situaciji, trebale bi omogućiti sanacijskim tijelima da poduzmu mjere sanacije bez postojanja obveze da se najprije koriste ovlasti rane intervencije.
(54)
Pri poduzimanju mjera sanacije sanacijska bi tijela trebala uzeti u obzir i slijediti mjere predviđene u planovima sanacije, osim ako sanacijska tijela procijene, uzimajući u obzir okolnosti slučaja, da će se ciljevi sanacije učinkovitije postići poduzimanjem mjera koje nisu predviđene u planovima sanacije.
(55)
Osim ako je drukčije izričito predviđeno ovom Direktivom, instrumenti sanacije trebali bi se primijeniti prije svake dokapitalizacije sredstvima iz javnog sektora ili ekvivalentnih izvanrednih javnih financijskih potpora instituciji. Time se, međutim, ne bi trebalo onemogućiti korištenje sredstava iz sustava osiguranja depozita ili sanacijskih fondova kako bi se pokrili gubici koje bi inače pretrpjeli osigurani deponenti ili diskrecijski isključeni vjerovnici. U tom bi smislu korištenje izvanrednih javnih financijskih potpora, sanacijskih fondova ili sustava osiguranja depozita, kao pomoć pri sanaciji propadajućih institucija, trebalo biti u skladu s relevantnim odredbama o državnim potporama.
(56)
Problemi na financijskim tržištima u Uniji koji nastaju kao posljedica događanja na razini cijelog sustava mogli bi imati nepovoljan utjecaj na gospodarstvo Unije i građane Unije. Zbog toga bi instrumenti sanacije trebali biti osmišljeni i prikladni da odgovore na široki spektar uglavnom nepredvidljivih scenarija, uzimajući u obzir moguće razlike između pojedinačne institucije koja se nalazi u krizi i šire sistemske bankovne krize.
(57)
Kada Komisija započne postupak odobravanja državnih potpora na temelju članka 107. UFEU-a za vladine instrumente za stabilizaciju navedene u ovoj Direktivi, trebalo bi odvojeno ocijeniti krše li priopćeni vladini instrumenti za stabilizaciju neke od usko povezanih odredbi prava Unije, uključujući one koje se odnose na zahtjev o minimalnom pokriću gubitaka od 8 % sadržan u ovoj Direktivi, kao i postoji li vrlo iznimna sistemska kriza koja bi opravdala pribjegavanje tim alatima u okviru ove Direktive, uz istodobno osiguravanje jednakih uvjeta na unutarnjem tržištu. U skladu s člancima 107. i 108. UFEU-a, ta bi se procjena trebala izvršiti prije primjene bilo kakvih vladinih instrumenata za stabilizaciju.
(58)
Primjena vladinih instrumenata za stabilizaciju trebala bi biti srednjoročno fiskalno neutralna.
(59)
Instrumenti sanacije trebali bi uključivati prodaju poslovanja ili dionica institucije u sanaciji, osnivanje prijelazne institucije, odvajanje prihodujuće imovine od imovine umanjene vrijednosti ili neprihodujuće imovine propadajuće institucije te bail-in dioničara i vjerovnika propadajućih institucije da.
(60)
Kada se instrumenti sanacije koriste za prijenos sistemski važnih usluga ili održivog poslovanja institucije na zdrav subjekt, na primjer kupca iz privatnog sektora ili prijelaznu instituciju, preostali dio institucije trebao bi se likvidirati u odgovarajućem roku uzimajući u obzir potrebu da propadajuća institucija pruža usluge ili potporu kako bi se kupcu ili prijelaznoj instituciji omogućilo da provede poslovanje ili pružanje usluga stečenih prijenosom.
(61)
Instrumentom prodaje poslovanja trebalo bi se tijelima omogućiti da bez suglasnosti dioničara prodaju instituciju ili dijelove njezina poslovanja kupcu ili kupcima. Kod primjene instrumenta prodaje poslovanja tijela bi trebala organizirati stavljanje na tržište te institucije ili dijela njezina poslovanja u otvorenom, transparentnom i nediskriminirajućem procesu istodobno nastojeći održati što je moguće višu cijenu. Kada je zbog hitnosti takav proces nemoguć, nadležna tijela trebala bi poduzeti korake za popravljanje štetnih učinaka na tržišno natjecanje i unutarnje tržište.
(62)
Svi neto prihodi od prijenosa imovine ili obveza institucije u sanaciji kod primjene instrumenta prodaje poslovanja trebali bi koristiti instituciji koja ostaje u postupku likvidacije. Svi neto prihodi od prijenosa dionica ili drugih vlasničkih instrumenata koje izdaje institucija u sanaciji kod primjene instrumenta prodaje poslovanja trebali bi koristiti vlasnicima tih dionica ili drugih vlasničkih instrumenata. Ti bi se prihodi trebali računati bez troškova nastalih zbog propasti institucije i procesa sanacije.
(63)
Kako bi se izvršila pravovremena prodaja poslovanja i zaštitila financijska stabilnost, procjena kupca kvalificiranog udjela trebala bi se provesti pravovremeno tako da ne odgađa primjenu instrumenta prodaje poslovanja u skladu s ovom Direktivom, odstupajući od vremenskih ograničenja i postupaka utvrđenih Direktivom 2013/36/EU i Direktivom 2014/65/EU Europskog parlamenta i Vijeća (11).
(64)
Informacije o prodaji propadajuće institucije i pregovorima s potencijalnim stjecateljima prije primjene instrumenata prodaje poslovanja vjerojatno će biti važne za cijeli sustav. Radi osiguranja financijske stabilnosti važno je da se objavljivanje informacija potrebnih na temelju Uredbe (EU) br. 596/2014 (12) može odgoditi na razdoblje koje je potrebno za planiranje i strukturiranje sanacije institucije u skladu s rokovima koji su dopušteni u okviru sustava za sprječavanje zlouporabe tržišta.
(65)
Glavna svrha prijelazne institucije, kao institucije koja je u potpunom ili djelomičnom vlasništvu jednog ili više tijela javne vlasti ili koju kontrolira sanacijsko tijelo, bila bi osigurati nastavak pružanja osnovnih financijskih usluga klijentima propadajuće institucije i nastavak obavljanja osnovnih financijskih aktivnosti. Prijelaznom institucijom trebalo bi se upravljati kao solventnim subjektom s osiguranom trajnošću poslovanja te je vratiti što prije na tržište kada uvjeti za to budu prikladni i unutar roka utvrđenog ovom Direktivom ili je likvidirati ako nije solventna.
(66)
Instrumentom odvajanja imovine trebalo bi se omogućiti nadležnim tijelima da prenesu imovinu, prava ili obveze institucije u sanaciji na odvojeni subjekt za upravljanje. Taj bi se instrument trebao upotrebljavati samo zajedno s drugim instrumentima radi sprječavanja davanja neopravdane konkurentske prednosti propadajućoj instituciji.
(67)
Djelotvornim sustavom sanacije troškovi sanacije propadajuće institucije koje snose porezni obveznici trebali bi se svesti na najmanju moguću mjeru. Njime bi se trebalo osigurati da se sistemske institucije mogu sanirati bez ugrožavanja financijske stabilnosti. To se postiže bail-in instrumentom tako što se njime osigurava da dioničari i vjerovnici propadajuće institucije snose odgovarajuće gubitke i preuzmu odgovarajući dio troškova koji proizlaze iz propasti institucije. Stoga se bail-in instrumentom dioničarima i vjerovnicima institucija daje snažniji poticaj za praćenje zdravlja institucije tijekom normalnih okolnosti i udovoljava preporuci Odbora za financijsku stabilnost o tome da se zakonske ovlasti za otpis duga i konverziju uvrste u okvir za sanaciju kao dodatna mogućnost zajedno s ostalim instrumentima sanacije.
(68)
Kako bi se osiguralo da sanacijska tijela imaju potrebnu fleksibilnost da u različitim okolnostima gubitke dodijele vjerovnicima, prikladno je da ta tijela mogu primijeniti bail-in instrument kako u situaciji u kojoj je cilj sanirati propadajuće instituciju i osigurati trajnost poslovanja ako postoji realna mogućnost da se solventnost institucije može obnoviti tako i u situaciji u kojoj se usluge važne za sustav prenose na prijelaznu instituciju, a ostatak institucije prestaje poslovati te je likvidiran.
(69)
Ako se bail-in instrument primjenjuje s ciljem obnavljanja kapitala propadajuće institucije kako bi se omogućilo da posluje kao institucija s trajnim poslovanjem, bail-in bi trebao biti popraćen zamjenom uprave, osim kada je zadržavanje uprave prikladno i nužno za postizanje ciljeva sanacije, i naknadnim restrukturiranjem institucije i njezinih aktivnosti na način kojim bi se otklonili razlozi njezine propasti. To restrukturiranje trebalo bi se postići provedbom plana reorganizacije poslovanja. Takvi planovi bi, prema potrebi, trebali biti sukladni s planom restrukturiranja koji institucija mora predati Komisiji prema okviru za državne potpore. Osim mjera za obnovu dugoročne solventnosti institucije predmetni bi plan posebno trebao uključivati mjere kojima se potpora ograničava na najmanju mjeru, a teret se raspodjeljuje, te mjere kojima se ograničava narušavanje tržišnog natjecanja.
(70)
Nije primjereno primijeniti bail-in instrument na tražbine u mjeri u kojoj su one osigurane, kolateralizirane ili na neki drugi način zajamčene. Međutim, kako bi se osigurala učinkovitost bail-in instrumenta i postizanje njegovih ciljeva, poželjno je da se on može primijeniti na najveći mogući broj neosiguranih obveza propadajuće institucije. Bez obzira na to, primjereno je izuzeti određene vrste neosiguranih obveza iz područja primjene bail-in instrumenta. Kako bi se zaštitili vlasnici osiguranih depozita, bail-in instrument ne bi se trebao primjenjivati na one depozite koji su zaštićeni na temelju Direktive 2014/49/EU Europskog parlamenta i Vijeća (13). Kako bi se osigurao kontinuitet ključnih funkcija, bail-in instrument ne bi se trebao primjenjivati na određene obveze zaposlenika propadajuće institucije ili na komercijalne tražbine koje se odnose na robu i usluge ključne za dnevno funkcioniranje institucije. Kako bi se ispunila mirovinska prava i mirovinske tražbine ili dugovanje mirovinskim fondovima i njihovim korisnicima, bail-in instrument ne bi se trebao primjenjivati na obveze koje propadajuća institucija ima prema sustavu mirovinskog osiguranja. Međutim, bail-in instrument trebao bi se primjenjivati na obveze za mirovinska davanja koja se mogu pripisati varijabilnim primanjima koja ne proizlaze iz kolektivnih ugovora, kao i na varijabilnu komponentu primitaka osoba koje preuzimaju stvarni rizik. Kako bi se smanjio rizik sistemske zaraze, bail-in instrument ne bi se trebao primjenjivati na obveze koje proizlaze iz sudjelovanja u platnim sustavima s preostalim rokom do dospijećem kraćim od sedam dana ili obveze prema institucijama, isključujući subjekte koji pripadaju istoj grupi, čije je izvornim rokom dospijeće kraćim od sedam dana.
(71)
S obzirom na to da je zaštita osiguranih deponenata jedan od najvažnijih ciljeva sanacije, osigurani depoziti ne bi smjeli podlijegati primjeni bail-in instrumenta. Međutim, sustavom osiguranja depozita trebalo bi se doprinijeti financiranju postupka sanacije pokrivanjem gubitaka u mjeri neto gubitaka koje bi morao podnijeti nakon naknada deponentima u redovnom postupku u slučaju insolventnosti. Izvršavanjem ovlasti za bail-in osiguralo bi se da deponenti i dalje imaju pristup svojim depozitima barem do razine pokrića, što je glavni razlog uspostave sustava osiguranja depozita. Nepredviđanje uključivanja takvih sustava u tim slučajevima predstavljalo bi nepoštenu prednost s obzirom na ostale vjerovnike koji bi bili podložni izvršavanju ovlasti sanacijskog tijela.
(72)
Sanacijska tijela trebala bi moći isključiti ili djelomično isključiti obveze u nizu slučajeva, uključujući slučajeve u kojima nije moguće sanirati takve obveze bail-in instrumentom u razumnom roku, ako je isključenje strogo potrebno i razmjerno s ciljem nastavka pružanja ključnih funkcija i temeljnih linija poslovanja ili ako bi se primjenom bail-in instrumenta na te obveze uzrokovalo uništenje vrijednosti takvih razmjera da bi gubici koje bi snosili drugi vjerovnici bili veći negoli da su te obveze bile isključene iz bail-ina. Sanacijska tijela trebala bi moći isključiti ili djelomično isključiti obveze kada je to potrebno kako bi se izbjeglo širenje zaraze i financijske nestabilnosti koje mogu ozbiljno ugroziti gospodarstvo države članice. Prilikom provođenja tih procjena, sanacijska tijela trebala bi u obzir uzeti posljedice potencijalnog bail-ina obveza koje proizlaze iz prihvatljivih depozita koje drže fizičke osobe i mikropoduzeća te mala i srednja poduzeća iznad razine pokrića iz Direktive 2014/49/EU.
(73)
Kada se ta isključenja primjenjuju, razina otpisa ili konverzije ostalih prihvatljivih obveza može se povećati kako bi se ta isključenja uzela u obzir podložno načelu da nijedan vjerovnik ne smije biti doveden u nepovoljniji položaj nego u redovnom postupku u slučaju insolventnosti. Kada se gubici ne mogu prenijeti na druge vjerovnike, aranžmanom financiranja sanacije može se uplatiti doprinos instituciji u sanaciji podložno nizu strogih uvjeta, uključujući zahtjev da su gubici koji ukupno iznose ne manje od 8 % od ukupnih obveza, uključujući regulatorni kapital, već pokriveni, te da su financijska sredstva koja je osigurao sanacijski fond ograničena na manje od 5 % ukupnih obveza, uključujući regulatorni kapital, ili sredstva koja su na raspolaganju sanacijskog fonda i iznos koji se može prikupiti kroz ex-post doprinose u razdoblju od tri godine.
(74)
U izvanrednim okolnostima, ako su obveze isključene i sanacijski je fond iskorišten kako bi se doprinijelo bail-inu umjesto tih obveza do dopuštene granice, sanacijsko tijelo trebalo bi moći zatražiti financiranje iz alternativnih izvora financiranja.
(75)
Najmanji iznos doprinosa apsorpciji gubitaka i dokapitalizaciji od 8 % ukupnih obveza uključujući regulatorni kapital ili prema potrebi 20 % rizika ponderirane aktive trebalo bi izračunati na temelju procjene za potrebe sanacije u skladu s ovom Direktivom. Povijesni gubici koje su dioničari već preuzeli smanjenjem regulatornog kapitala prije takve procjene ne bi trebali biti uključeni u navedene postotke.
(76)
Ničim u ovoj Direktivi ne bi se smjelo od država članica zahtijevati da aranžmane financiranja sanacije financiraju sredstvima iz općeg proračuna.
(77)
Osim kada je ovom Direktivom drukčije predviđeno, sanacijska tijela trebala bi primijeniti bail-in instrument na način kojim se poštuje jednako postupanje prema vjerovnicima i zakonsko rangiranje tražbina u skladu s primjenjivim pravom za slučaj insolventnosti. Gubici bi se najprije trebali pokriti instrumentima regulatornog kapitala i trebali bi se raspodijeliti dioničarima poništenjem ili prijenosom dionica ili ozbiljnim razvodnjavanjem dionica. Ako ti instrumenti nisu dovoljni, podređeni dug bi se trebao konvertirati ili otpisati. Nadređene obveze bi se trebale konvertirati ili otpisati ako su podređene kategorije potpuno konvertirane ili otpisane.
(78)
Kada postoje izuzeća od obveza, kao na primjer za sustave plaćanja i namire, vjerovnike zaposlenike ili trgovinske vjerovnike, ili povlašteno rangiranje, kao na primjer za depozite fizičkih osoba, mikropoduzeća te malih i srednjih poduzeća, navedena izuzeća trebala bi se primjenjivati u trećim zemljama i unutar Unije. Kako bi se osigurala mogućnost da se u trećim zemljama obveze prema potrebi otpišu ili konvertiraju, priznavanje navedene mogućnosti trebalo bi biti uključeno u ugovorne odredbe koje uređuje pravo trećih zemalja, posebno za one obveze koje su na nižoj razini u hijerarhiji vjerovnika. Takve se ugovorne odredbe ne bi trebale zahtijevati za obveze izuzete od bail-ina, depozite fizičkih osoba i mikropoduzeća te malih i srednjih poduzeća ili ako se pravom treće zemlje ili obvezujućim sporazumom sklopljenim s navedenom trećom zemljom sanacijskom tijelu države članice omogućuje da provodi svoje ovlasti otpisa ili konverzije.
(79)
Kako bi se izbjegla mogućnost da institucije strukturiraju svoje obveze na način kojim se sprječava djelotvornost bail-in instrumenta, primjereno je utvrditi da institucije u svakom trenutku ispunjavaju minimalni zahtjev za regulatorni kapital i prihvatljive obveze izražen kao postotak ukupnih obveza i regulatornog kapitala institucije. Sanacijska tijela trebala bi moći zahtijevati, na pojedinačnoj osnovi, da se taj postotak u cijelosti ili dijelom sastoji od regulatornog kapitala ili posebne vrste obveza.
(80)
Ovom se Direktivom pri određivanju minimalnog zahtjeva za regulatorni kapital i prihvatljive obveze unutar grupe usvaja pristup „odozgo prema dolje”. Tim se pristupom nadalje prepoznaje da se mjere sanacije primjenjuju na razini pojedinačnih pravnih osoba te da je nužno da se kapacitet pokrića gubitaka nalazi u pravnoj osobi unutar grupe unutar koje je gubitak nastao ili joj je dostupan. U tu svrhu, sanacijska tijela trebala bi osigurati da kapacitet pokrića gubitaka unutar grupe bude raspoređen unutar grupe u skladu s razinom rizika sastavnih pravnih osoba. Minimalni zahtjev potreban za svako pojedinačno društvo kćer trebao bi se zasebno ocjenjivati. Nadalje, sanacijska tijela trebala bi osiguravati da se sav kapital i obveze koji se uzimaju u obzir u konsolidiranom minimalnom zahtjevu nalaze u subjektima za koje je vjerojatno da će pretrpjeti gubitke ili su inače u mogućnosti pokriti gubitke. Ovom bi se Direktivom trebalo dopustiti sanacije s višestrukim točkama pristupanja i one s jedinstvenom točkom pristupanja. Minimalni zahtjevi za regulatorni kapital i prihvatljive obveze trebali bi odražavati strategiju sanacije koja je primjerena za grupu u skladu s planom sanacije. Posebno, minimalni zahtjevi za regulatorni kapital i prihvatljive obveze trebali bi postojati na odgovarajućoj razini u grupi kako bi se odrazio pristup s višestrukim točkama pristupanja ili pristup s jedinstvenom točkom pristupanja sadržan u planu sanacije, imajući na umu da bi mogle iskrsnuti okolnosti u kojima bi se koristio pristup koji se razlikuje od onog sadržanog u planu kako bi se, primjerice, učinkovitije ostvarili ciljevi sanacije. U tom kontekstu, neovisno o tome je li se grupa odlučila na pristup s jedinstvenom točkom pristupanja ili pristup s višestrukim točkama pristupanja, sve institucije i druge pravne osobe u grupi, kada to zahtijevaju sanacijska tijela, trebale bi u svakom trenutku imati pouzdane minimalne zahtjeve za regulatorni kapital i prihvatljive obveze kako bi se izbjegao rizik širenja zaraze ili opsade banaka.
(81)
Države članice trebale bi osigurati da instrumenti dodatnog osnovnog kapitala i instrumenti dodatnog kapitala potpuno pokriju gubitke u trenutku insolventnosti institucije izdavatelja. U skladu s tim, od sanacijskih bi se tijela trebalo zahtijevati da potpuno otpišu te instrumente ili da ih konvertiraju u instrumente redovnog osnovnog kapitala, u trenutku insolventnosti, a prije poduzimanja bilo koje mjere sanacije. U tom smislu trenutak insolventnosti bi trebao označivati trenutak u kojem relevantno tijelo utvrđuje da institucija zadovoljava uvjete za sanaciju ili trenutak u kojem tijelo zaključi da bi institucija prestala biti solventna ako se ti instrumenti kapitala ne bi otpisali ili konvertirali. Činjenicu da tijela trebaju otpisati ili konvertirati instrumente u okolnostima utvrđenima ovom Direktivom trebalo bi navesti u odredbama koje se primjenjuju na instrument te u svakom prospektu ili dokumentu koji se odnosi na ponudu i koji je u vezi s instrumentima objavljen ili mu je priložen.
(82)
Kako bi se omogućio učinkovit ishod sanacije trebalo bi biti moguće primijeniti bail-in instrument prije 1. siječnja 2016.
(83)
Sanacijska bi tijela trebala moći samo djelomično primijeniti bail-in instrument kada procjena mogućeg utjecaja na stabilnost financijskog sustava u državama članicama na koje se to odnosi i u ostatku Unije pokaže da bi njegova puna primjena bila u suprotnosti s općim javnim interesima države članice ili Unije u cjelini.
(84)
Sanacijska tijela trebala bi imati sve potrebne zakonske ovlasti koje se u različitim kombinacijama mogu izvršavati prilikom primjene instrumenata sanacije. Te bi ovlasti trebale uključivati ovlast prijenosa dionica, imovine, prava i obveza propadajuće institucije na drugi subjekt, na primjer drugu instituciju ili prijelaznu instituciju, ovlast otpisa ili poništenja dionica, otpisa ili konverzije obveza propadajuće institucije, ovlast zamjene uprave i ovlast izricanja privremenog moratorija na isplatu tražbina. Potrebne su dodatne ovlasti, uključujući ovlast zahtijevanja nastavka pružanja osnovnih usluga od drugih dijelova grupe.
(85)
Nije nužno propisati točna sredstva pomoću kojih bi sanacijska tijela trebala intervenirati u propadajućoj instituciji. Sanacijska tijela trebala bi imati mogućnost izbora između preuzimanja kontrole izravnom intervencijom u instituciji ili pomoću izvršnog naloga. Trebala bi odlučiti u skladu s okolnostima slučaja. Ne čini se nužnim za učinkovitu suradnju između država članica odrediti jedinstven model u ovoj fazi.
(86)
Okvir za sanaciju trebao bi uključivati postupovne zahtjeve kako bi se osiguralo primjereno obavješćivanje o mjerama sanaciju i, podložno ograničenim iznimkama utvrđenima u ovoj Direktivi, njihovo objavljivanje. Međutim, s obzirom na to da postoji vjerojatnost da su informacije dostupne sanacijskim tijelima i njihovim stručnim savjetnicima tijekom postupka sanacije osjetljive prirode, te bi informacije prije objavljivanja odluke o sanaciji trebale podlijegati učinkovitom režimu povjerljivosti. U obzir se mora uzeti činjenica da informacije o sadržaju i detaljima planova oporavka i sanacije te rezultatima bilo kakve procjene tih planova mogu imati dalekosežne posljedice, posebno u dotičnim poduzećima. Za svaku informaciju koja se pruži u vezi s odlukom prije negoli je ona donesena, bilo o tome jesu li uvjeti za sanaciju ispunjeni, o korištenju pojedinog instrumenta ili bilo koje mjere tijekom postupka, mora se pretpostaviti da se odražava na javne i privatne interese koji su mjerama obuhvaćeni. Međutim, za nastanak negativnih posljedica za određenu instituciju mogla bi biti dovoljna informacija o tome da sanacijsko tijelo ispituje navedenu instituciju. Stoga je potrebno osigurati da postoje prikladni mehanizmi za očuvanje povjerljivosti takvih informacija, kao što su sadržaj i detalji planova oporavka i sanacije te rezultati bilo kakve procjene provedene u tom kontekstu.
(87)
Sanacijska tijela trebala bi imati dodatne ovlasti kako bi osigurala djelotvoran prijenos dionica ili dužničkih instrumenata te imovine, prava i obveza. Podložno zaštitnim mehanizmima predviđenima u ovoj Direktivi, te bi ovlasti trebale uključivati ovlast ukidanja prava trećih strana iz prenesenih instrumenata ili imovine te ovlast provedbe ugovora i osiguravanja nastavka poslovanja prema primatelju prenesene imovine i dionica. Međutim, prava zaposlenika da otkažu ugovor o radu ne bi smjela biti ugrožena. Pravo jedne od strana da otkaže ugovor s institucijom u sanaciji ili u njezinim subjektom grupe iz drugih razloga osim sanacije propadajuće institucije također ne bi smjelo biti ugroženo. Sanacijska tijela trebala bi imati dodatnu ovlast da od preostalog dijela institucije koja se likvidira u redovnom postupku u slučaju insolventnosti zatraži pružanje usluga koje su nužne da bi se omogućilo poslovanje institucije na koju je prenesena imovina i dionice primjenom instrumenta prodaje poslovanja ili instrumenta prijelazne institucije.
(88)
U skladu s člankom 47. Povelje strane na koje se to odnosi imaju pravo na pošteno suđenje i na djelotvoran pravni lijek za mjere koje se na njih utječu. Stoga bi odluke koje donose sanacijska tijela trebale biti podložne pravu na pravni lijek.
(89)
Mjere za upravljanje krizom koje provode nacionalna sanacijska tijela mogu zahtijevati složene ekonomske procjene i veliko diskrecijsko pravo. Nacionalna sanacijska tijela imaju posebna stručna znanja potrebna za donošenje takvih procjena i utvrđivanje prikladnog korištenja diskrecijskim pravom. Stoga je važno osigurati da nacionalni sudovi koriste složene ekonomske procjene koje u tom kontekstu donesu nacionalna sanacijska tijela kao temelj pri preispitivanju navedenih mjera za upravljanje krizom. Međutim, složena narav tih procjena ne bi trebala spriječiti nacionalne sudove da razmotre jesu li dokazi na koje se sanacijsko tijelo oslanja činjenično točni, pouzdani i dosljedni, sadrže li sve relevantne informacije koje bi se trebale uzeti u obzir kako bi se procijenila složena situacija i opravdavaju li zaključke koji se iz njih donose.
(90)
S obzirom na to da se ovom Direktivom žele obuhvatiti iznimno hitne situacije i s obzirom na to da bi suspenzija u odlučivanju sanacijskih tijela mogla onemogućiti nastavak obavljanja ključnih funkcija, nužno je osigurati da podnošenje bilo kojeg pravnog lijeka ne bi smjelo uzrokovati automatsku suspenziju učinaka pobijane odluke te da bi odluka sanacijskog tijela trebala biti odmah izvršiva pod pretpostavkom da bi suspenzija bila suprotna javnom interesu.
(91)
Osim toga, kada je to potrebno kako bi se zaštitile treće strane koje su u dobroj vjeri stekle imovinu, prava i obveze institucije u sanaciji na temelju izvršenja sanacijskih ovlasti tijela i kako bi se osigurala stabilnost financijskih tržišta, pravo na pravni lijek ne bi smjelo utjecati ni na koji sljedeći upravni akt ili transakciju zaključenu na temelju poništene odluke. U takvim slučajevima, pravni lijekovi protiv nezakonitih odluka bi stoga trebali biti ograničeni na dodjelu naknade za štetu koju su pretrpjele pogođene osobe.
(92)
S obzirom na to da se može zahtijevati da se hitno poduzmu mjere za upravljanje krizom zbog ozbiljnih rizika za financijsku stabilnost u državi članici i Uniji, bilo koji postupak u skladu s nacionalnim pravom koji se odnosi na zahtjev za prethodno sudsko odobrenje za mjeru za upravljanje krizom i sudsko razmatranje takvog zahtjeva trebao bi biti žuran. S obzirom na zahtjev za hitno donošenje mjera za upravljanje krizom, sud bi trebao donijeti svoju odluku u roku od 24 sata i države članice trebale bi osigurati da relevantno tijelo može donijeti svoju odluku odmah nakon što sud to odobri. To ne dovodi u pitanje moguće pravo zainteresiranih strana da podnesu zahtjev sudu za ukidanje odluke u ograničenom razdoblju nakon što sanacijsko tijelo poduzme mjere za upravljanje krizom.
(93)
Kako bi se osigurala učinkovita sanacija i izbjegao sukob nadležnosti, redovni postupak u slučaju insolventnosti za propadajuću instituciju ne bi se smio pokretati niti nastaviti dok sanacijsko tijelo izvršava svoje sanacijske ovlasti ili primjenjuje instrumente sanacije, osim na inicijativu sanacijskog tijela ili uz njegovu suglasnost. Korisno je i potrebno suspendirati određene ugovorne obveze na ograničen rok kako bi sanacijsko tijelo imalo vremena primijeniti instrumente sanacije. To se ipak ne bi trebalo odnositi na obveze u pogledu sustava određenih u skladu s Direktivom 98/26/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (14), središnjih drugih ugovornih strana i središnjih banaka. Direktivom 98/26/EZ smanjuje se rizik povezan sa sudjelovanjem u platnim sustavima i sustavima za namiru, posebno smanjenjem smetnji u slučaju insolventnosti sudionika u takvom sustavu. Kako bi se osiguralo da se navedene zaštite prikladno primjenjuju u kriznim situacijama, istodobno zadržavajući prikladnu sigurnost operatera platnih sustava i sustava vrijednosnih papira te ostalih tržišnih sudionika, ovom je Direktivom predviđeno da se mjera prevencije krize ili mjera za upravljanje krizom sama po sebi ne bi trebala smatrati stečajnim postupkom u smislu Direktive 98/26/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, pod uvjetom da se temeljne obveze prema ugovoru i dalje izvršavaju. Međutim, niti jednom odredbom ove Direktive ne dovodi se u pitanje djelovanje sustava određenog na temelju Direktive 98/26/EZ ili pravo na sigurnost kolaterala zajamčeno člankom 9. Direktive 98/26/EZ.
(94)
Kako bi se osiguralo da sanacijska tijela prilikom prijenosa imovine i obveza na kupca iz privatnog sektora ili prijelaznu instituciju imaju primjeren rok za određivanje ugovora koje je potrebno prenijeti, moglo bi biti prikladno odrediti razmjerna ograničenja za prava drugih ugovornih strana na zatvaranje, ubrzavanje ili otkazivanje financijskih ugovora na neki drugi način prije nego prijenos nastupi. Takvo bi ograničenje bilo potrebno kako bi se nadležnim tijelima omogućila prava slika o bilanci propadajuće institucije bez izmjena vrijednosti i opsega koje bi uključivalo često zastupljeno ostvarivanje prava otkaza. Kako bi se uplitanje u ugovorna prava drugih ugovornih strana svelo na najmanju moguću mjeru, ograničenje prava otkaza trebalo bi se primjenjivati samo u odnosu na mjeru sprječavanja krize ili mjeru za upravljanje krizom, uključujući nastanak svakog događaja izravno povezanog s primjenom te mjere, a prava na otkaz proizašla iz nekog drugog neispunjenja obveza, uključujući neplaćanje ili ostvarenje marži, trebala bi se zadržati.
(95)
Kako bi se očuvale legitimne odredbe tržišta kapitala u slučaju prijenosa dijela, no ne i cijele imovine, prava i obveza propadajuće institucije, prema potrebi, primjereno je uključiti zaštitne mjere radi sprječavanja razdvajanja povezanih obveza, prava i ugovora. Takvo ograničenje odabranih praksi u odnosu na povezane ugovore trebalo bi se proširiti na ugovore s istom drugom ugovornom stranom obuhvaćene sporazumima o osiguranju, ugovorom o financijskom kolateralu s prijenosom prava vlasništva, sporazumom o prijeboju, sporazumom o konačnom netiranju i sporazumima o strukturiranim financijama. Kada se primjenjuje sigurnosna mjera, sanacijska tijela trebala bi biti obvezna prenijeti sve povezane ugovore u okviru zaštićenog aranžmana ili ih sve ostaviti u preostalom dijelu propadajuće institucije. Tim bi se mjerama trebalo osigurati neometano regulatorno postupanje s izloženosti obuhvaćeno sporazumom o netiranju u smislu Direktive 2013/36/EZ.
(96)
Iako se osiguravanjem istih instrumenata i ovlasti za sanacijska tijela pojednostavljuje usklađeno djelovanje u slučaju propasti prekogranične grupe, čini se da su potrebne dodatne mjere za promicanje suradnje i sprječavanje fragmentiranih nacionalnih odgovora. Sanacijska tijela trebala bi imati obvezu međusobnog savjetovanja i suradnje u sanacijskim kolegijima kod sanacije povezanih subjekata kako bi se postigao dogovor o programu sanacije grupe. Sanacijski kolegiji trebali bi se osnivati imajući u vidu temelje postojećih kolegija nadzornih tijela uključivanjem sanacijskih tijela i nadležnih ministarstava, središnjih banaka, EBA-e i, prema potrebi, tijela odgovornih za sustave osiguranja depozita. U slučaju krize sanacijski kolegij trebalo bi predstavljati forum za razmjenu informacija i usklađivanje mjera sanacije.
(97)
Kod sanacije prekograničnih grupa trebala bi se uspostaviti ravnoteža između potrebe za postupcima koji uzimaju u obzir hitnost situacije i omogućuju učinkovita, pravedna i pravovremena rješenja za cijelu grupu, s jedne strane, i potrebe da se zaštiti financijska stabilnost u svim državama članicama u kojima grupa posluje, s druge strane. Različita sanacijska tijela trebala bi razmjenjivati svoja stajališta u sanacijskom kolegiju. Mjere sanacijske koje predlaže sanacijsko tijelo za grupu trebale bi se pripremati i o njima bi se trebalo raspravljati među različitim sanacijskim tijelima u kontekstu planova sanacije grupe. Sanacijski kolegiji trebali bi predstavljati stajališta sanacijskih tijela svih država članica u kojima grupa posluje kako bi se pojednostavnilo donošenje brzih zajedničkih odluka, kad god je to moguće. Sanacijska tijela za grupu trebala bi uvijek voditi računa o utjecaju mjera sanacije koje poduzimaju na financijsku stabilnost u državama članicama u kojima grupa posluje. To bi se trebalo osigurati tako da sanacijska tijela države članice u kojoj društvo kći ima poslovni nastan imaju mogućnost uložiti prigovor na odluke sanacijskog tijela za grupu koje se odnose ne samo na primjerenost mjera sanacije nego i na razloge potrebe da se zaštiti financijska stabilnost u toj državi članici.
(98)
Sanacijski kolegij ne bi trebalo biti tijelo koje donosi odluke, nego platforma koja nacionalnim tijelima olakšava proces donošenja odluka. Zajedničke odluke trebala bi donositi dotična nacionalna tijela.
(99)
Izrada programa sanacije grupe trebala bi olakšati usklađenu sanaciju koja će vjerojatnije dati najbolje rezultate za sve institucije grupe. Sanacijsko tijelo za grupu trebalo bi predložiti program sanacije grupe i podnijeti ga sanacijskom kolegiju. Nacionalna sanacijska tijela koja se ne slažu s programom ili odluče poduzeti nezavisne mjere sanacije trebala bi objasniti razloge za svoje neslaganje i obavijestiti sanacijsko tijelo za grupu i ostala sanacijska tijela obuhvaćena programom sanacije grupe o razlozima za neslaganje te detaljima bilo kakvih nezavisnih mjera sanacije koje namjeravaju poduzeti. Svako nacionalno tijelo koje odluči odstupiti od programa sanacije grupe trebalo bi primjereno razmotriti mogući utjecaj na financijsku stabilnost u državama članicama gdje se druga sanacijska tijela nalaze te moguće učinke na druge dijelove grupe.
(100)
Kao dio programa sanacije grupe, tijela bi trebala biti pozvana da primijene isti instrument na pravne osobe koje zadovoljavaju uvjete za sanaciju. Sanacijska tijela za grupu trebala bi imati ovlast primijeniti instrument prijelazne institucije na razini grupe (što može uključivati, prema potrebi, sustav podjele tereta) kako bi se cijela grupa stabilizirala. Vlasništvo nad društvima kćerima moglo bi se prenijeti na prijelaznu banku imajući u vidu daljnju prodaju, bilo u paketu bilo pojedinačno, kada nastupe odgovarajući tržišni uvjeti. Osim toga, sanacijsko tijelo za grupu trebalo bi imati ovlast primjene bail-in instrumenta na razini matičnog društva.
(101)
Za učinkovitu sanaciju institucija i grupa koje posluju na međunarodnoj razini potrebna je suradnja između sanacijskih tijela Unije, država članica i trećih zemalja. Suradnja će biti olakšana ako se sustavi za sanaciju trećih zemalja temelje na zajedničkim načelima i pristupima na čijem razvoju rade Odbor za financijsku stabilnosti i G20. U tu bi svrhu EBA trebala biti ovlaštena razviti i stupiti u neobvezujuće okvirne sporazume o suradnji s tijelima trećih zemalja u skladu s člankom 33. Uredbe (EU) br. 1093/2010, a nacionalnim bi tijelima trebalo biti dopušteno sklopiti bilateralne sporazume u skladu s okvirnim sporazumima EBA-e. Razvoj tih sporazuma između nacionalnih tijela odgovornih za upravljanje propadanjem globalnih društava trebao bi biti način da se osigura učinkovito planiranje, odlučivanje i koordinacija u pogledu međunarodnih grupa. Općenito, sporazumi bi trebali biti uzajamni. Nacionalna sanacijska tijela trebala bi kao dio europskog sanacijskog kolegija prema potrebi priznati i provesti sanacijske postupke u trećim zemljama u okolnostima utvrđenima ovom Direktivom.
(102)
Suradnja bi se trebala odvijati kako u pogledu društava kćeri grupa iz Unije ili treće zemlje tako i u pogledu podružnica institucija iz Unije ili treće zemlje. Društva kćeri grupa iz treće zemlje poduzeća su s pravnim nastanom u Uniji te stoga u cijelosti podliježu pravu Unije, uključujući instrumente sanacije utvrđene ovom Direktivom. Međutim, potrebno je da države članice zadrže pravo djelovanja u pogledu podružnica institucija sa sjedištem u trećim zemljama kada bi priznavanje i primjena sanacijskih postupaka iz trećih zemalja koji se odnose na podružnicu ugrozila financijsku stabilnost u Uniji ili kada deponenti u Uniji ne bi uživali jednak tretman kao i deponenti iz treće zemlje. Pod tim okolnostima i drugim okolnostima utvrđenima ovom Direktivom, države članice trebale bi nakon savjetovanja s nacionalnim sanacijskim tijelima imati pravo odbiti priznati sanacijski postupak iz treće zemlje u pogledu podružnica institucija trećih zemalja u Uniji.
(103)
Postoje okolnosti u kojima učinkovitost primijenjenih instrumenata sanacije može ovisiti o dostupnosti kratkoročnih sredstava za financiranje institucije ili prijelazne institucije, pružanju jamstava potencijalnim kupcima ili pružanju kapitala prijelaznoj instituciji. Bez obzira na ulogu središnjih banaka u osiguravanju likvidnosti u financijskom sustavu i u kriznim vremenima važno je da države članice uspostave aranžmane financiranja kako se sredstva potrebna za te svrhe ne bi uzimala iz nacionalnih proračuna. Stabilizaciju financijskog sustava trebao bi financirati financijski sektor u cjelini.
(104)
Kao opće pravilo, države članice trebale bi uspostaviti vlastite nacionalne aranžmane financiranja putem fondova pod nadzorom sanacijskih tijela koji će se koristiti za potrebe utvrđene u ovoj Direktivi. Međutim, trebalo bi predvidjeti strogo ograničenu iznimku kojom se državama članicama omogućuje da uspostave vlastite nacionalne aranžmane financiranja putem obveznih doprinosa od institucija koje imaju odobrenje za rad na njihovom državnom području te koje se ne posjeduju preko fondova pod nadzorom njihovih sanacijskih tijela, pod uvjetom da su ispunjeni određeni uvjeti.
(105)
U načelu bi se doprinosi financijskog sektora trebali prikupiti prije pokretanja postupka sanacije i neovisno o njemu. Kada prethodno financiranje nije dovoljno da se njime pokriju gubitci ili troškovi nastali korištenjem aranžmana financiranja, trebali bi se prikupiti dodatni doprinosi kako bi se snosio dodatni trošak ili gubitak.
(106)
Kako bi se dosegnula kritična masa i izbjegli prociklički učinci koji bi nastali da se aranžmani financiranja moraju oslanjati samo na ex-post doprinose u sistemskoj krizi, neophodno je da ex ante dostupna financijska sredstva nacionalnih aranžmana financiranja dosegnu barem određenu minimalnu ciljanu razinu.
(107)
Kako bi se osigurao pošten izračun doprinosa i omogućili poticaji za poslovanje po modelu koji predstavlja manji rizik, kod doprinosa nacionalnim aranžmanima financiranja trebao bi se uzeti u obzir stupanj kreditnog, likvidnosnog i tržišnog rizika, a koji snose institucije.
(108)
Osiguravanje učinkovite sanacije propadajućih institucija unutar Unije ključan je element u uspostavi unutarnjeg tržišta. Propast takvih institucija ne utječe samo na financijsku stabilnost tržišta na kojima izravno posluju, nego i na cijelo financijsko tržište Unije. Uspostavom unutarnjeg tržišta financijskih usluga jača se međudjelovanje između različitih nacionalnih financijskih sustava. Institucije posluju izvan granica države članice u kojoj imaju poslovni nastan i međusobno su povezane međubankovnim i drugim tržištima koja su u svojoj biti paneuropska. Osigurati djelotvorno financiranje sanacije tih institucija u svim državama članicama nije samo u interesu država članica u kojima posluju, već općenito i svih država članica kao način da se osiguraju jednaki uvjeti tržišnog natjecanja i poboljša funkcioniranje unutarnjeg financijskog tržišta. Uspostavom Europskog sustava aranžmana financiranja trebalo bi se osigurati da sve institucije koje posluju u Uniji podliježu jednako učinkovitim aranžmanima financiranja sanacije i doprinose stabilnosti unutarnjeg tržišta.
(109)
Kako bi se izgradila otpornost Europskog sustava aranžmana financiranja te u skladu s ciljem koji zahtijeva priljev financijskih sredstava ponajprije od dioničara i vjerovnika institucije u sanaciji, a tek potom iz dotične djelatnosti, a ne iz javnih sredstava, aranžmani financiranja mogu u slučaju potrebe zatražiti zajam od drugih aranžmana financiranja. Jednako tako, trebali bi imati ovlast odobriti zajmove drugim aranžmanima kojima je to potrebno. Takvo pozajmljivanje trebalo bi biti isključivo dobrovoljno. Odluku o davanju zajmova drugim aranžmanima trebao bi donijeti aranžman financiranja koji je zajmodavac, ali bi, zbog potencijalnih fiskalnih posljedica, države članice trebale moći zahtijevati savjetovanje s nadležnim ministarstvom ili njegov suglasnost.
(110)
Iako se aranžmani financiranja uspostavljaju na nacionalnoj razini, u okviru sanacije grupe trebali bi funkcionirati na načelu uzajamnosti, pod uvjetom da se postigne dogovor nacionalnih tijela o sanaciji institucije. Depoziti osigurani sustavima osiguranja depozita ne bi trebali pretrpjeti gubitke u procesu sanacije. Kada mjera sanacije osigurava da deponenti i dalje imaju pristup svojim depozitima, sustavi osiguranja depozita za koje je vezana institucija u sanaciji trebali bi biti dužni isplatiti doprinos ne veći od iznosa osiguranih depozita za iznose gubitaka koje bi trebao snositi da je institucija likvidirana redovnim postupkom u slučaju insolventnosti.
(111)
Iako su osigurani depoziti zaštićeni od gubitaka u sanaciji, ostali prihvatljivi depoziti potencijalno su dostupni za pokrivanje gubitaka. Kako bi se osigurala određena razina zaštite fizičkih osoba, mikropoduzeća te malih i srednjih poduzeća koji imaju prihvatljive depozite iznad razine osiguranih depozita, ti depoziti trebali bi imati prednost pred tražbinama redovnih neosiguranih nepovlaštenih vjerovnika prema nacionalnom pravu kojim se uređuje redovni postupak u slučaju insolventnosti. U okviru nacionalnog prava, tražbina sustava osiguranja depozita trebala bi imati veću prednost negoli prethodno navedene kategorije prihvatljivih depozita. Potrebno je uskladiti nacionalna zakonodavstva o insolventnosti u tom području kako bi se smanjila izloženost sanacijskih fondova država članica u okviru načela predviđenog u ovoj Direktivi prema kojem nijedan vjerovnik ne smije biti doveden u nepovoljniji položaj.
(112)
Kada se depoziti prenose na drugu instituciju u okviru sanacije institucije, deponenti ne bi trebali biti osigurani na iznos viši od razine pokrića predviđene Direktivom 2014/49/EU. Stoga bi tražbine u odnosu na depozite koji ostaju u instituciji u postupku sanacije trebale biti ograničene na razliku između prenesenih sredstava i iznosa pokrića predviđenog Direktivom 2014/49/EU. Kada su preneseni depoziti veći od iznosa pokrića, deponent ne bi smio imati tražbine prema sustavu osiguranja depozita u pogledu depozita koji ostaje u instituciji u postupku sanacije.
(113)
Uspostavom aranžmana financiranja za osnivanje Europskog sustava aranžmana financiranja utvrđenog u ovoj Direktivi trebala bi se osigurati koordinacija korištenja sredstava koja su dostupna na nacionalnoj razini za sanaciju.
(114)
Ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. UFEU-a trebalo bi delegirati Komisiji radi preciziranja kriterija za definiranje „ključnih funkcija” i „temeljnih linija poslovanja” za potrebe ove Direktive; okolnosti u kojima je prema ovoj Direktivi potrebno izuzeće obveza od zahtjeva za otpis ili konverziju; vrsta dogovora kojima bi države članice trebale osigurati odgovarajuću zaštitu kod djelomičnih prijenosa, načina na koji bi se trebali prilagođavati doprinosi institucija aranžmanima financiranja sanacije u skladu s njihovim profilom rizičnosti; obveza u vezi s prijavom, računovodstvom, izvješćivanjem te ostalih obveza namijenjenih osiguravanju stvarnog plaćanja ex ante doprinosa, te okolnosti i uvjeta pod kojima institucija može biti privremeno izuzeta od plaćanja ex-post doprinosa. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.
(115)
U slučajevima predviđenima ovom Direktivom, primjereno je da EBA promiče konvergenciju praksi nacionalnih tijela putem smjernica u skladu s člankom 16. Uredbe (EU) br. 1093/2010. U područjima koja nisu obuhvaćena regulatornim ili provedbenim tehničkim standardima EBA može izdavati smjernice i preporuke o primjeni prava Unije na vlastitu inicijativu.
(116)
Europski parlament i Vijeće trebali bi imati na raspolaganju tri mjeseca od datuma obavijesti za podnošenje prigovora na delegirani akt. Europski parlament i Vijeće trebali bi imati mogućnost obavijestiti ostale institucije da ne namjeravaju uložiti prigovore.
(117)
Tehnički standardi u financijskim uslugama trebali bi osigurati dosljednu usklađenost i odgovarajuću zaštitu deponenata, ulagatelja i potrošača u Uniji. Bilo bi učinkovito i primjereno da se u slučajevima navedenima u ovoj Direktivi EBA-i, kao visokospecijaliziranom stručnom tijelu, povjeri izrada nacrta regulatornih i provedbenih tehničkih standarda koji ne uključuju odabir politika, a koji bi se potom podnijeli Komisiji.
(118)
Komisija bi, u slučajevima predviđenima u ovoj Direktivi, trebala donijeti nacrte regulatornih tehničkih standarda koje je izradila EBA putem delegiranih akata u skladu s člankom 290. UFEU-a i u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010. Komisija bi, u slučajevima predviđenima u ovoj Direktivi, trebala donijeti nacrte provedbenih tehničkih standarda koje je izradila EBA putem provedbenih akata u skladu s člankom 291. UFEU i u skladu s člankom 15. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
(119)
Direktivom 2001/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (15) predviđeno je međusobno priznavanje i provedba, u svim državama članicama, odluka koje se odnose na restrukturiranje i likvidaciju institucija koje imaju podružnice u državama članicama osim onih u kojima imaju sjedište. Tom direktivom osigurava se obrada sve imovine i obveza institucije, bez obzira na to u kojoj se zemlji nalaze, u okviru jedinstvenog postupka u matičnoj državi članici te jednako postupanje s vjerovnicima u državi članici domaćinu kao i s vjerovnicima u matičnoj državi članici. Direktiva 2001/24/EZ bi se radi djelotvorne sanacije trebala primjenjivati u slučaju korištenja instrumenata sanacije kako kod primjene tih instrumenata na institucije tako i kod njihove primjene na druge subjekte obuhvaćene sustavom za sanaciju. Direktivu 2001/24/EZ trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti.
(120)
Direktive Unije o pravu trgovačkih društava sadrže obvezujuće propise o zaštiti dioničara i vjerovnika institucija koje su obuhvaćene područjem primjene tih direktiva. U okolnostima u kojima sanacijska tijela moraju brzo djelovati ti propisi mogu ometati djelotvornost njihova djelovanja i korištenje instrumenata sanacije i sanacijskih ovlasti od strane sanacijskih tijela te bi se u ovu Direktivu trebala uključiti odgovarajuća odstupanja. Kako bi se dionicima zajamčila najveća razina pravne sigurnosti, ta bi odstupanja trebala biti jasno i usko definirana te bi se smjela koristiti samo u javnom interesu i nakon što su ispunjeni uvjeti za pokretanje sanacije. Korištenje instrumenata sanacije pretpostavlja ispunjavanje ciljeva sanacije i uvjeta za sanaciju utvrđenih ovom Direktivom.
(121)
Direktiva 2012/30/EU Europskog parlamenta i Vijeća (16) sadrži pravila o pravima dioničara da odluče o povećanju ili smanjenju kapitala, o njihovu pravu sudjelovanja u svakom novom izdavanju dionica za ulog u novcu, o zaštiti vjerovnika u slučaju smanjenja kapitala i sazivanju sastanka dioničara u slučaju ozbiljnog gubitka kapitala. Ta pravila mogla bi ometati brzo djelovanje sanacijskih tijela te bi se trebala predvidjeti odgovarajuća odstupanja od njih.
(122)
Direktivom 2011/35/EU Europskog parlamenta i Vijeća (17) utvrđena su, između ostalog, pravila o odobravanju spajanja od strane glavne skupštine svakog od društava u postupku spajanja, o zahtjevima koji se odnose na nacrt uvjeta spajanja, izvješće uprave i izvješće stručnjaka te o zaštiti vjerovnika. Direktiva Vijeća 82/891/EEZ (18) sadrži slične odredbe o podjeli dioničkih društava. Direktivom 2005/56/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (19) predviđene su odgovarajuće odredbe o prekograničnim spajanjima društava kapitala. Trebala bi se predvidjeti odgovarajuća odstupanja od tih direktiva kako bi se omogućilo brzo djelovanje sanacijskih tijela.
(123)
Direktivom 2004/25/EC Europskog parlamenta i Vijeća (20) predviđena je obveza pokretanja obvezne ponude za preuzimanje za sve dionice društva za pravičnu cijenu, u smislu te direktive, ako dioničar izravno ili neizravno, sam ili udružen s drugima, stekne određen postotak dionica tog društva, čime mu je osigurana kontrola nad tim društvom i što je definirano nacionalnim pravom. Svrha odredbe o obveznoj ponudi jest zaštititi manjinske dioničare u slučaju promjene kontrole. Međutim, izgledi za takvu zahtjevnu obvezu mogli bi odvratiti moguće ulagatelje od ulaganja u pogođenu instituciju što bi sanacijskim tijelima otežalo korištenje svih njihovih sanacijskih ovlasti. Trebalo bi predvidjeti odgovarajuća odstupanja od odredbe o obveznoj ponudi u mjeri u kolikoj je to potrebno za korištenje sanacijskih ovlasti, dok bi se nakon razdoblja sanacije odredba o obveznoj ponudi trebala primjenjivati na sve dioničare koji steknu kontrolu u pogođenoj instituciji.
(124)
Direktivom 2007/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (21) predviđena su postupovna prava dioničara koja se odnose na glavne skupštine. Direktivom 2007/36/EZ predviđen je, između ostalog, najkraći rok za sazivanje glavnih skupština te sadržaj poziva na glavnu skupštinu. Te odredbe mogle bi ometati brzo djelovanje sanacijskih tijela te bi se trebala predvidjeti odgovarajuća odstupanja od direktive. Prije sanacije možda će biti potrebno brzo povećati kapital kada institucija ne udovoljava zahtjevima ili je vjerojatno da neće udovoljiti zahtjevima Uredbe (EU) br. 575/2013 i Direktive 2013/36/EU, a povećanjem kapitala vjerojatno će se obnoviti financijska situacija i izbjeći situacija u kojoj su ispunjeni granični uvjeti za sanaciju. U tim bi se situacijama trebala dopustiti mogućnost sazivanja glavne skupštine u kratkom roku. Međutim, dioničari bi trebali zadržati ovlasti odlučivanja o produljivanju i o skraćivanju roka za sazivanje glavne skupštine. Radi uspostave tog mehanizma trebala bi se predvidjeti odgovarajuća odstupanja od Direktive 2007/36/EZ.
(125)
Kako bi se osiguralo da su sanacijska tijela zastupljena u Europskom sustavu financijskog nadzora osnovanom Uredbom (EU) br. 1092/2010, Uredbom (EU) br. 1093/2010, Uredbom (EU) br. 1094/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (22) i Uredbom (EU) br. 1095/2010 (EU) Europskog parlamenta i Vijeća (23) te kako bi se osiguralo da EBA ima potrebnu stručnost za provođenje zadaća utvrđenih ovom Direktivom, Uredbu (EU) br. 1093/2010 trebalo bi izmijeniti tako da se u pojam nadležnih tijela utvrđen tom uredbom uključi nacionalna sanacijska tijela u smislu ove Direktive. To izjednačavanje sanacijskih tijela s nadležnim tijelima na temelju Uredbe (EU) br. 1093/2010 usklađeno je s funkcijama dodijeljenima EBA-i na temelju članka 25. Uredbe br. 1093/2010 za davanje doprinosa razvoju i usklađivanju planova oporavka i sanacije i aktivno sudjelovanje u tome te nastojanje da se pojednostavi sanacija propadajućih institucija, a posebno prekograničnih grupa.
(126)
Kako bi se osiguralo poštovanje obveza koje proizlaze iz ove Direktive od strane institucija, onih koji stvarno kontroliraju njihovo poslovanje i njihova upravljačkog tijela te kako bi se osiguralo da se prema njima slično postupa u cijeloj Uniji, od država članica bi se trebalo zahtijevati da propišu administrativne sankcije i druge administrativne mjere koje su učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće. Stoga bi administrativne sankcije i druge administrativne mjere koje utvrde države članice trebale zadovoljavati određene bitne zahtjeve s obzirom na osobe kojima su upućene, kriterije koje treba uzeti u obzir kada se primjenjuje sankcija ili druga administrativna mjera, objavljivanje sankcija ili drugih administrativnih mjera, ključne ovlasti za sankcioniranje i razinu administrativnih novčanih kazni. Podložno strogoj obvezi čuvanja poslovne tajne, EBA bi trebala voditi središnju bazu podataka o svim administrativnim sankcijama i informacijama o pravnim lijekovima koje prijave nadležna tijela i sanacijska tijela.
(127)
Ova Direktiva odnosi se na administrativne sankcije i druge administrativne mjere kako bi obuhvatila sve postupke koji se primjenjuju nakon počinjenja kršenja, a namijenjeni su sprečavanju budućih kršenja, bez obzira na to kvalificiraju li se prema nacionalnom pravu kao sankcija ili kao druga administrativna mjera.
(128)
Iako države članice ništa ne sprječava da utvrde pravila za administrativne sankcije kao i za kaznenopravne sankcije za ista kršenja, države članice ne bi trebale biti obvezne utvrditi pravila za administrativne sankcije u slučaju kršenja ove Uredbe koja već podliježu nacionalnom kaznenom pravu. U skladu s nacionalnim pravom, države članice nisu obvezne izricati i administrativne i kaznenopravne sankcije za isto kažnjivo djelo, ali to mogu učiniti ako im nacionalno pravo to dopušta. Međutim, zadržavanje kaznenopravnih sankcija umjesto administrativnih sankcija ili drugih administrativnih mjera za kršenja ove Direktive ne bi trebalo smanjiti ili drukčije utjecati na sposobnost nadležnih tijela da surađuju, pristupaju i razmjenjuju informacije na pravodoban način s nadležnim tijelima u drugim državama članicama za potrebe ove Direktive, uključujući i nakon upućivanja značajnih kršenja nadležnim pravosudnim tijelima radi progona.
(129)
U skladu sa Zajedničkom političkom izjavom država članica i Komisije od 28. rujna 2011. o dokumentima s objašnjenjima (24), države članice obvezale su se, u opravdanim slučajevima, uz obavijest o svojim mjerama za prenošenje dostaviti jedan ili više dokumenata kojima se objašnjava odnos između sastavnih dijelova direktive i odgovarajućih dijelova nacionalnih instrumenata za prenošenje. U odnosu na ovu Direktivu zakonodavac smatra da je dostava takvih dokumenata opravdana.
(130)
Ova Direktiva poštuje temeljna prava te prava, slobode i načela koja su posebno priznata u Povelji, a posebno pravo na vlasništvo, pravo na djelotvoran pravni lijek i na pošteno suđenje te pravo na obranu.
(131)
S obzirom na to da cilj ove Direktive, to jest usklađivanje pravila i postupaka sanacije institucija, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se zbog učinka propasti bilo koje institucije u cijeloj Uniji on na bolji način može ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.
(132)
Pri donošenju odluka ili mjera u skladu s ovom Direktivom, nadležna tijela i sanacijska tijela trebala bi uvijek uzimati u obzir učinak svojih odluka i mjera na financijsku stabilnost u drugim državama članicama i gospodarsko stanje u drugim državama članicama te bi trebala uzeti u obzir značenje svih društava kćeri ili podružnica za financijski sektor i gospodarstvo države članice u kojoj takvo društvo kćer ili podružnica ima poslovni nastan ili se nalazi, čak i kada su dotično društvo kći ili podružnica manje važni za konsolidiranu grupu.
(133)
Komisija će preispitati opću primjenu ove Direktive i posebno razmotriti, u svjetlu mjera poduzetih na temelju bilo kojeg akta prava Unije o uspostavi mehanizma za sanaciju koji obuhvaća više od jedne države članice, izvršavanje ovlasti EBA-e u okviru ove Direktive za posredovanje između sanacijskog tijela u državi članici koja sudjeluje u mehanizmu i sanacijskog tijela u državi članici koja ne sudjeluje u mehanizmu,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
GLAVA I.
PODRUČJE PRIMJENE, DEFINICIJE I TIJELA
Članak 1.
Predmet i područje primjene
1. Ovom se Direktivom utvrđuju pravila i postupci koji se odnose na oporavak i sanaciju sljedećih subjekata:
(a)
institucija koje imaju poslovni nastan u Uniji;
(b)
financijskih institucija koje imaju poslovni nastan u Uniji kada je financijska institucija društvo kći kreditne institucije ili investicijskog društva ili društva iz točaka (c) ili (d) i obuhvaćena je nadzorom matičnog društva na konsolidiranoj osnovi u skladu s člancima 6. i 17. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(c)
financijskih holdinga, mješovitih financijskih holdinga i mješovitih holdinga koji imaju poslovni nastan u Uniji;
(d)
matičnih financijskih holdinga u državi članici, matičnih financijskih holdinga u Uniji, matičnih mješovitih financijskih holdinga u državi članici, matičnih mješovitih financijskih holdinga u Uniji;
(e)
podružnica onih institucija koje imaju poslovni nastan izvan Unije u skladu s posebnim uvjetima utvrđenima u ovoj Direktivi.
Pri utvrđivanju i primjeni zahtjeva u okviru ove Direktive i pri upotrebi različitih instrumenata kojima raspolažu u odnosu na subjekt iz prvog podstavka te podložno posebnim odredbama, sanacijska tijela i nadležna tijela uzimaju u obzir prirodu njegova posla, njegovu dioničarsku strukturu, njegov pravni oblik, profil rizika, veličinu i pravni status, njegovu povezanost s drugim institucijama ili s financijskim sustavom općenito, opseg i složenost njegovih aktivnosti, njegovo sudjelovanje u institucionalnom sustavu zaštite koji udovoljava zahtjevima članka 113. stavka 7. Uredbe (EU) br. 575/2013 ili u drugim zadružnim sustavima međusobne solidarnosti kako je definirano člankom 113. stavkom 6. te uredbe te podatak o tome obavlja li investicijske usluge ili aktivnosti kako je definirano člankom 4. stavkom 1. točkom 2. Direktive 2014/65/EU.
2. Države članice mogu donijeti ili zadržati stroža pravila ili dodatna pravila u odnosu na pravila utvrđena u ovoj Direktivi i u delegiranim i provedbenim aktima donesenima na temelju ove Direktive, pod uvjetom da imaju opću primjenu te nisu u suprotnosti s ovom Direktivom i s delegiranim i provedbenim aktima donesenima na temelju nje.
Članak 2.
Definicije
1. Za potrebe ove Direktive primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„sanacij” znači primjena instrumenta sanacije ili instrumenta iz članka 37. stavka 9. kako bi se postigao jedan ili više ciljeva sanacije iz članka 31. stavka 2.;
2.
„kreditna institucija” znači kreditna institucija kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 1. Uredbe (EU) br. 575/2013, ne uključujući subjekte iz članka 2. stavka 5. Direktive 2013/36/EU;
3.
„investicijsko društvo” znači investicijsko društvo kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 2. Uredbe (EU) br. 575/2013 koje podliježe zahtjevu u pogledu inicijalnog kapitala utvrđenom u članku 28. stavku 2. Direktive 2013/36/EU;
4.
„financijska institucija” znači financijska institucija kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 26. Uredbe (EU) br. 575/2013;
5.
„društvo kćer” znači društvo kćer kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 16. Uredbe (EU) br. 575/2013;
6.
„matično društvo” znači matično društvo kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 15. podtočki (a) Uredbe (EU) br. 575/2013;
7.
„konsolidirana osnova” znači na osnovi konsolidiranog položaja kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 47. Uredbe (EU) br. 575/2013;
8.
„institucionalni sustav zaštite” znači aranžman koji ispunjava zahtjeve iz članka 113. stavka 7. Uredbe (EU) br. 575/2013;
9.
„financijski holding” znači financijski holding kako je definiran u članku 4. stavku 1. točki 20. Uredbe (EU) br. 575/2013;
10.
„mješoviti financijski holding” znači mješoviti financijski holding kako je definiran u članku 4. stavku 1. točki 21. Uredbe (EU) br. 575/2013;
11.
„mješoviti holding” znači mješoviti holding kako je definiran u članku 4. stavku 1. točki 22. Uredbe (EU) br. 575/2013;
12.
„matični financijski holding u državi članici” znači matični financijski holding u državi članici kako je definiran u članku 4. stavku 1. točki 30. Uredbe (EU) br. 575/2013;
13.
„matični financijski holding u Uniji” znači matični financijski holding iz EU-a kako je definiran u članku 4. stavku 1. točki 31. Uredbe (EU) br. 575/2013;
14.
„matični mješoviti financijski holding u državi članici” znači matični mješoviti financijski holding u državi članici kako je definiran u članku 4. stavku 1. točki 32. Uredbe (EU) br. 575/2013;
15.
„matični financijski mješoviti holding u Uniji” znači matični financijski mješoviti holding iz EU-a kako je definiran u članku 4. stavku 1. točki 33. Uredbe (EU) br. 575/2013;
16.
„ciljevi sanacije” znači ciljevi sanacije navedeni u članku 31. stavku 2.;
17.
„podružnica” znači podružnica kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 17. Uredbe (EU) br. 575/2013;
18.
„sanacijsko tijelo” znači tijelo koje je odredila država članica u skladu s člankom 3.;
19.
„instrument sanacije” znači instrument sanacije naveden u članku 37. stavku 3.;
20.
„sanacijska ovlast” znači ovlast navedena u člancima od 63. do 72.;
21.
„nadležno tijelo” znači nadležno tijelo kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 40. Uredbe (EU) br. 575/2013, uključujući Europsku središnju banku u pogledu posebnih zadaća koje su joj dodijeljene Uredbom Vijeća (EU) br. 1024/2013 (25);
22.
„nadležna ministarstva’ znači ministarstva financija ili druga ministarstva država članica koja su odgovorna za ekonomske, financijske i proračunske odluke na nacionalnoj razini u skladu s nacionalnim nadležnostima i koja su određena u skladu s člankom 3. stavkom 5.;
23.
„institucija” znači kreditna institucija ili investicijsko društvo;
24.
„upravljačko tijelo” znači upravljačko tijelo kako je definirano u članku 3. stavku 1. točki 7. Direktive 2013/36/EU;
25.
„više rukovodstvo” znači više rukovodstvo kako je definirano u članku 3. stavku 1. točki 9. Direktive 2013/36/EU;
26.
„grupa” znači matično društvo i njegova društva kćeri;
27.
„prekogranična grupa” znači grupa koja ima grupske subjekte s poslovnim nastanom u više od jedne države članice;
28.
„izvanredne javne financijske potpore” znači državne potpore u smislu članka 107. stavka 1. UFEU ili bilo koje druge javne financijske potpore na nadnacionalnoj razini koje bi, da su predviđene na nacionalnoj razini, predstavljale državne potpore koje se dodjeljuju s ciljem očuvanja ili obnavljanja održivosti, likvidnosti ili solventnosti institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ili grupe u čijem su sastavu takva institucija ili subjekt;
29.
„hitna likvidnosna pomoć” znači osiguravanje novca središnje banke od strane središnje banke, ili bilo koja druga pomoć koja može rezultirati povećanjem novca središnje banke, solventnoj financijskoj instituciji ili grupi solventnih financijskih institucija, a koje su suočene s privremenim problemima likvidnosti i koje bi bez takve pomoći bile dio monetarne politike;
30.
„sistemska kriza” znači poremećaj u financijskom sustavu koji može uzrokovati ozbiljne negativne posljedice za unutarnje tržište i realno gospodarstvo. Sve vrste financijskih posrednika, tržišta i infrastrukture mogu potencijalno biti sistemski važni do određene mjere;
31.
„subjekt grupe” znači pravna osoba koja je dio grupe;
32.
„plan oporavka” znači plan oporavka koji sastavlja i ažurira institucija u skladu s člankom 5.;
33.
„plan oporavka grupe” znači plan oporavka grupe koji je sastavljen i koji se ažurira u skladu s člankom 7.;
34.
„značajna podružnica” znači podružnica koja bi se smatrala značajnom u državi članici domaćinu u skladu s člankom 51. stavkom 1. Direktive 2013/36/EU;
35.
„ključne funkcije” znači aktivnosti, usluge ili djelatnosti čije bi obustavljanje u jednoj ili više država članica vjerojatno dovelo do prekida usluga bitnih za stvarno gospodarstvo ili do poremećaja financijske stabilnosti zbog veličine, tržišnog udjela, vanjske i unutarnje međusobne povezanosti, složenosti ili prekograničnih aktivnosti institucije ili grupe posebno s obzirom na zamjenjivost tih aktivnosti, usluga ili djelatnosti;
36.
„temeljne linije poslovanja” znači poslovanje i pripadajuće usluge koje predstavljaju bitne izvore prihoda, dobiti ili vrijednosti franšize institucije ili grupe čiji je institucija sastavni dio;
37.
„konsolidirajuće nadzorno tijelo” znači konsolidirajuće nadzorno tijelo kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 41. Uredbe (EU) br. 575/2013;
38.
„regulatorni kapital” znači regulatorni kapital kako je definiran u članku 4. stavku 1. točki 118. Uredbe (EU) br. 575/2013;
39.
„uvjeti za sanaciju” znači uvjeti iz članka 32. stavka 1.;
40.
„mjera sanacije” znači odluka o pokretanju sanacije institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) u skladu s člankom 32. ili 33., primjenu instrumenta sanacije ili izvršavanje jedne ili više sanacijskih ovlasti;
41.
„plan sanacije” znači plan sanacije institucije sastavljen u skladu s člankom 10.;
42.
„sanacija grupe” znači jedno od sljedećeg:
(a)
poduzimanje mjere sanacije na razini matičnog društva ili institucije koja podliježe konsolidiranom nadzoru, ili
(b)
koordinacija primjene instrumenata sanacije i provedba sanacijskih ovlasti nadležnih tijela u odnosu na grupske subjekte koji ispunjavaju uvjete za sanacij;
43.
„plan sanacije grupe” znači plan sanacije grupe sastavljen u skladu s člancima 12. i 1.;
44.
„sanacijsko tijelo za grupu” znači sanacijsko tijelo u državi članici u kojoj se nalazi konsolidirajuće nadzorno tijelo;
45.
„program sanacije grupe” znači plan koji je sastavljen u svrhu sanacije grupe u skladu s člankom 91.;
46.
„sanacijski kolegij” znači kolegij uspostavljen u skladu s člankom 80. za izvršavanje zadaća iz članka 88. stavka 1.;
47.
„redovni postupak u slučaju insolventnosti” znači svi postupci u slučaju insolventnosti koji dovode do djelomičnog ili potpunog oduzimanja imovine dužnika i imenovanja likvidatora ili upravitelja, koji se prema nacionalnom pravu uobičajeno primjenjuju na institucije bilo da se primjenjuju samo na te institucije ili se općenito primjenjuju na svaku fizičku ili pravnu osobu;
48.
„dužnički instrumenti” navedeni u članku 63. stavku 1. točkama (g) i (j) znači obveznice i ostale oblike prenosivog duga, instrumente koji stvaraju ili priznaju dug te instrumente koji daju pravo na stjecanje dužničkih instrumenata;
49.
„matična institucija u državi članici” znači matična institucija u državi članici kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 28. Uredbe (EU) br. 575/2013;
50.
„matična institucija u Uniji” znači matična institucija iz EU-a kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 29. Uredbe (EU) br. 575/2013;
51.
„kapitalni zahtjevi” znači zahtjevi utvrđeni u člancima od 92. do 98. Uredbe (EU) br. 575/2013;
52.
„kolegij nadzornih tijela” znači kolegij nadzornih tijela osnovan u skladu s člankom 116. Direktive 2013/36/EU;
53.
„okvir Unije za državne potpore” znači okvir utvrđen člancima 107., 108. i 109. UFEU-a te uredbama i svim aktima Unije, uključujući komunikacije i obavijesti sastavljene ili donesene u skladu s člankom 108. stavkom 4. ili člankom 109. UFEU-a;
54.
„likvidacija” znači realizacija imovine institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d);
55.
„instrument odvajanja imovine” znači mehanizam za izvršavanje prijenosa imovine, prava ili obveza institucija koje je u sanaciji od strane sanacijskog tijela na subjekt za upravljanje imovinom u skladu s člankom 42.;
56.
„subjekt za upravljanje imovinom” znači pravna osoba koja ispunjava zahtjeve iz članka 42. stavka 2.;
57.
„bail-in instrument” znači mehanizam za izvršavanje ovlasti otpisa i konverzije od strane sanacijskog tijela u odnosu na obveze institucije koja je u sanaciji u skladu s člankom 43.;
58.
„instrument prodaje poslovanja” znači mehanizam za provedbu prijenosa, od strane sanacijskog tijela, dionica ili drugih vlasničkih instrumenta koje izdaje institucija u sanaciji, ili imovine, prava ili obveza institucije u sanaciji na kupca koji nije prijelazna institucija, u skladu s člankom 38.;
59.
„prijelazna institucija” znači pravna osoba koja ispunjava zahtjeve utvrđene u članku 40. stavku 2.;
60.
„instrument prijelazne institucije” znači mehanizam za prijenos dionica ili drugih vlasničkih instrumenata koje izdaje institucija u sanaciji ili imovine, prava ili obveza institucije u sanaciji na prijelaznu instituciju u skladu s člankom 40.;
61.
„vlasnički instrumenti” znači dionice, drugi instrumenti koji daju pravo na vlasništvo, instrumenti koji se mogu konvertirati u dionice ili koji daju pravo stjecanja dionica ili drugih vlasničkih instrumenata te instrumenti koji predstavljaju vlasništvo dionica ili drugi vlasnički instrumenti;
62.
„dioničari” znači dioničari ili imatelji drugih vlasničkih instrumenata;
63.
„ovlasti za prijenos” znači ovlasti definirane u članku 63. stavku 1. točki (c) ili (d) za prijenos dionica, ostalih vlasničkih instrumenata, dužničkih instrumenata, imovine, prava ili obveza ili bilo koje kombinacije ovih stavki od institucije u sanaciji na primatelja;
64.
„središnja druga ugovorna strana” znači središnja druga ugovorna stranu kako je definirana u članku 2. točki 1. Uredbe (EU) br. 648/2012;
65.
„izvedenica” znači izvedenica kako je definirana u članku 2. točki 5. Uredbe (EU) br. 648/2012;
66.
„ovlasti otpisa i konverzije” znači ovlasti navedene u članku 59. stavku 2. i članku 63. stavku 1. točkama od (e) do (i);
67.
„osigurana obveza” znači obveza kod koje je pravo vjerovnika na naplatu ili drugi oblik ispunjenja osigurano teretom, zalogom, založnim pravom ili ugovorom o kolateralu uključujući prava koja proizlaze iz repo transakcija i drugih ugovora o kolateralu s prijenosom vlasništva;
68.
„instrumenti redovnog osnovnog kapitala” znači instrumenti kapitala koji ispunjavaju uvjete utvrđene u članku 28. stavcima od 1. do 4., članku 29. stavcima od 1. do 5. ili članku 31. stavku 1. Uredbe (EU) br. 575/2013;
69.
„instrumenti dodatnog osnovnog kapitala” znači instrumenti kapitala koji ispunjavaju uvjete utvrđene u članku 52. stavku 1. Uredbe (EU) br. 575/2013;
70.
„ukupni iznos” znači ukupni iznos do kojeg, prema procjeni sanacijskih tijela, prihvatljive obveze trebaju biti otpisane ili konvertirane, u skladu s člankom 46. stavkom 1.;
71.
„prihvatljive obveze” znači obveze i instrumenti kapitala, koji nisu instrumenti redovnog osnovnog kapitala, dodatnog osnovnog kapitala ni dopunskog kapitala, institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) koji nisu isključene iz područja primjene bail-in instrumenta na temelju članka 44. stavka 2.;
72.
„sustav osiguranja depozita” znači sustav osiguranja depozita koji uvodi i službeno priznaje država članica u skladu s člankom 4. Direktive 2014/49/EU;
73.
„instrumenti dopunskog kapitala” znači instrumenti kapitala ili podređeni krediti koji ispunjavaju uvjete utvrđene člankom 63. Uredbe (EU) br. 575/2013;
74.
„relevantni instrumenti kapitala” za potrebe glave IV. poglavlja IV. odjeljka 5. i glave V. poglavlja IV. znači instrumenti dodatnog osnovnog kapitala i instrumenti dopunskog kapitala;
75.
„stopa konverzije” znači čimbenik koji određuje broj dionica ili drugih vlasničkih instrumenata u koje će se konvertirati obveze određene kategorije, u odnosu na jedan instrument dotične kategorije ili na određenu jedinicu vrijednosti tražbine duga;
76.
„pogođeni vjerovnik” znači vjerovnik čija je tražbina povezana s obvezom koja je umanjena ili konvertirana u dionice ili druge vlasničke instrumente provedbom ovlasti za otpis ili konverziju u skladu s korištenjem bail-in instrumenta;
77.
„pogođeni imatelj” znači imatelj vlasničkih instrumenata čiji se vlasnički instrumenti poništavaju u skladu s ovlasti navedenom u članku 63. stavku 1. točki (h);
78.
„mjerodavno tijelo” znači tijelo države članice određeno u skladu s člankom 61. koje je prema nacionalnom pravu te države odgovorno za utvrđenja iz članka 59. stavka 3.;
79.
„relevantna matična institucija” znači matična institucija države članice, matična institucija Unije, financijski holding, mješoviti financijski holding, mješoviti holding, matični financijski holding u državi članici, matični financijski holding u Uniji, mješoviti matični holding u državi članici ili mješoviti matični holding u Uniji, u vezi s kojima se primjenjuje bail-in instrument;
80.
„primatelj” znači subjekt na koji se prenose dionice, drugi vlasnički instrumenti, dužnički instrumenti, imovina, prava, obveze ili bilo koja kombinacija ovih stavki sa institucije u sanacij;
81.
„radni dan” znači bilo koji dan osim subote, nedjelje ili državnog praznika u dotičnoj državi članici;
82.
„pravo otkaza” znači pravo na otkaz ugovora, pravo na prijevremeno ispunjenje, otkaz ili prijeboj obveze ili bilo koja slična odredba kojom se suspendira, mijenja ili gasi neka obveza ugovorne strane ili odredba kojom se sprječava nastanak neke obveze iz ugovora koja bi inače nastala;
83.
„institucija u sanacij” znači institucija, financijska institucija, financijski holding, mješoviti financijski holding, mješoviti holding, matični financijski holding u državi članici, matični financijski holding u Uniji, matični mješoviti financijski holding u zemlji članici ili matični mješoviti holding u Uniji, u vezi s kojim se provodi mjera sanacije;
84.
„društvo kćer u Uniji” znači institucija koja ima poslovni nastan u državi članici i koja je društvo kćer institucije treće zemlje ili matičnog društva treće zemlje;
85.
„matično društvo u Uniji” znači matična institucija u Uniji, matični financijski holding u Uniji ili matični mješoviti financijski holding u Uniji;
86.
„institucija treće zemlje” znači subjekt čija središnjica ima poslovni nastan u trećoj zemlji i koji bi, da ima poslovni nastan u Uniji, bio obuhvaćen definicijom institucije;
87.
„matično društvo treće zemlje” znači matično društvo, matični financijski holding ili matični mješoviti financijski holding, koji ima poslovni nastan u trećoj zemlji;
88.
„sanacijski postupak u trećoj zemlji” znači postupanje u skladu s pravom treće zemlje za svladavanje propasti institucije treće zemlje ili matičnog društva treće zemlje što je, u smislu ciljeva i predviđenih rezultata, usporedivo sa mjerama sanacije u okviru ove Direktive;
89.
„podružnica u Uniji” znači podružnica institucije treće zemlje, koja se nalazi u državi članici;
90.
„relevantno tijelo treće zemlje” znači tijelo treće zemlje odgovorno za provođenje funkcija usporedivih s funkcijama sanacijskih ili nadležnih tijela u skladu s ovom Direktivom;
91.
„aranžman financiranja grupe” znači aranžman ili aranžmani financiranja sanacijskog tijela za grupu u državi članici;
92.
„naizmjenična transakcija” znači transakcija izvršena između dva subjekta grupe za potrebe potpunog ili djelomičnog prijenosa rizika proizašlog iz druge transakcije između jednog od tih subjekata grupe i treće strane;
93.
„jamstvo unutar grupe” znači ugovor prema kojem jedan subjekt grupe jamči za obveze drugog subjekta grupe prema trećoj strani;
94.
„osigurani depoziti” znači osigurani depoziti kako su definirani u članku 2. stavku 1. točki (5) Direktive 2014/49/EU;
95.
„prihvatljivi depoziti” znači prihvatljivi depoziti kako su definirani u članku 2. stavku 1. točki (4) Direktive 2014/49/EU;
96.
„pokrivene obveznice” znači instrument iz članka 52. stavka 4. Direktive 2009/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (26);
97.
„ugovor o financijskom kolateralu s pravom prijenosa vlasništva” znači ugovor o financijskom kolateralu s pravom prijenosa vlasništva kako je definiran u članku 2. stavku 1. točki (b) Direktive 2002/47/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (27);
98.
„sporazum o netiranju” znači sporazum u okviru kojeg se niz tražbina ili obveza može preoblikovati u jedan neto zahtjev, uključujući sporazume o netiranju putem zatvaranja transakcije prema kojima se prilikom nastanka događaja izvršenja (bez obzira na to kako i kojim propisom je taj događaj definiran) obveze strana ubrzavaju tako da odmah postaju dospjele ili prestaju te su u svakom slučaju pretvorene u jedan neto zahtjev ili su njime zamijenjene, uključujući „odredbe o konačnom netiranju” kako je definirano u članku 2. stavku 1. točki (n) podtočki i. Direktive 2002/47/EZ i „saldiranje” kako je definirano u članku 2. točki (k) Direktive 98/26/EZ;
99.
„sporazum o prijeboju” znači sporazum prema kojem se dvije tražbine ili više njih ili dvije obveze ili više njih koje si međusobno duguju institucija u sanaciji i druga ugovorna strana mogu međusobno prebiti;
100.
„financijski ugovori” uključuju sljedeće ugovore i sporazume:
(a)
ugovore o vrijednosnim papirima, uključujući:
i.
ugovore za kupnju, prodaju ili pozajmicu vrijednosnog papira, skupine ili indeksa vrijednosnih papira;
ii.
opcije na vrijednosni papir, skupinu ili indeks vrijednosnih papira;
iii.
repo transakcije ili obratne repo transakcije bilo kojeg od tih vrijednosnih papira, skupine ili indeksa vrijednosnih papira;
(b)
ugovore o robi, uključujući:
i.
ugovore za kupnju, prodaju ili zajam robe, skupine ili indeksa robe za buduću isporuku;
ii.
opcije na robu, skupinu ili indeks robe;
iii.
repo transakcije ili obratne repo transakcije bilo koje od tih roba, skupina ili indeksa robe;
(c)
terminske ugovore i nestandardizirane terminske ugovore, uključujući ugovore (koji nisu ugovori o robi) za kupnju, prodaju ili prijenos robe ili imovine bilo koje druge vrste, usluge, prava ili udjela po dogovorenoj cijeni na neki budući datum,
(d)
sporazume o zamjeni, uključujući:
i.
zamjene i opcije u vezi s kamatnim stopama; sporazume o promptnom ili drugom trgovanju devizama; valutu; indeks vlasničkog kapitala ili vlasnički kapital; dužnički indeks ili dug; indekse robe ili robu; vrijeme; emisije ili inflaciju;
ii.
ukupni povrat, raspon kredita ili zamjenu kredita;
iii.
bilo koji sporazum ili transakciju koji su slični sporazumu iz podtočaka i. ili ii. kojima se periodično trguje na tržištima zamjena ili izvedenica;
(e)
međubankovne sporazume o pozajmljivanju kada je rok zajma tri mjeseca ili manje;
(f)
okvirne sporazume za bilo koji ugovor ili sporazum iz točaka od (a) do (e).
101.
„mjera za sprječavanje krize” znači izvršavanje ovlasti za izravno uklanjanje nedostataka ili prepreka oporavku u skladu s člankom 6. stavkom 6., izvršavanje ovlasti za rješavanje ili uklanjanje prepreka mogućnosti sanacije u skladu s člankom 17 ili 18., primjena mjera rane intervencije u skladu s člankom 27., imenovanje privremenog upravitelja u skladu s člankom 29. ili izvršavanje ovlasti otpisa ili konverzije u skladu s člankom 59.;
102.
„mjera za upravljanje krizom” znači mjera sanacije ili imenovanje posebnog upravitelja u skladu s člankom 35. ili osobe u skladu s člankom 51. stavkom 2. ili člankom 72. stavkom 1.;
103.
„mogućnost oporavka” znači mogućnost institucije da obnovi svoj financijski položaj nakon znatnog gubitka vrijednosti;
104.
„deponent” znači deponent kako je definiran u članku 2. stavku 1. točki (6) Direktive 2014/49/EU;
105.
„ulagatelj” znači ulagatelj u smislu članka 1. točke 4. Direktive 97/9/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (28);
106.
„imenovano nacionalno makrobonitetno tijelo” znači tijelo kojem je povjerena provedba makrobonitetne politike iz Preporuke B1 Preporuke Europskog odbora za sistemske rizike od 22. prosinca 2011. o makrobonitetnim ovlastima nacionalnih tijela (ESRB/2011/3);
107.
„mikropoduzeća te mala i srednja poduzeća” znači mikropoduzeća te mala i srednja poduzeća kako je definirano s obzirom na kriterij godišnjeg prometa iz članka 2. stavka 1. Priloga Preporuci Komisije 2003/361/EC (29);
108.
„uređeno tržište” znači uređeno tržište kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 21. Direktive 2014/65/EU.
2. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 115. kako bi točno odredila kriterije za utvrđivanje aktivnosti, usluga i djelovanja iz prvog podstavka točke 35. s obzirom na definiciju „ključnih funkcija” i kriterije za utvrđivanje poslovanja i povezanih usluga iz prvog podstavka točke 36. s obzirom na definiciju „temeljnih linija poslovanja”.
Članak 3.
Imenovanje tijela odgovornih za sanaciju
1. Svaka država članica imenuje jedno ili, iznimno, više sanacijskih tijela koja su ovlaštena primjenjivati instrumente sanacije i izvršavati sanacijske ovlasti.
2. Sanacijsko tijelo je tijelo javne uprave ili tijela kojima su povjerene ovlasti javne uprave.
3. Sanacijska tijela mogu biti nacionalne središnje banke, nadležna ministarstva ili druga tijela javne uprave ili tijela kojima su povjerene ovlasti javne uprave. Države članice iznimno mogu predvidjeti da su sanacijska tijela tijela nadležna za nadzor za potrebe Uredbe (EU) br. 575/2013 i Direktive 2013/36/EU. Moraju postojati adekvatni strukturni mehanizmi kako bi se osigurala operativna neovisnost i izbjegli sukobi interesa među nadzornim funkcijama u skladu s Uredbom (EU) br. 575/2013 i Direktivom 2013/36/EU ili drugim funkcijama relevantnog tijela i funkcijama sanacijskih tijela u skladu s ovom Direktivom, ne dovodeći u pitanje razmjenu informacija i obveze suradnje u skladu sa zahtjevima stavka 4. Države članice moraju posebno osigurati da između nadležnih tijela, nacionalnih središnjih banaka, nadležnih ministarstava ili drugih tijela postoji operativna neovisnost između sanacijskih funkcija i nadzornih ili drugih funkcija relevantnog tijela.
Osoblje uključeno u provedbu funkcija sanacijskog tijela u skladu s ovom Direktivom je strukturno odvojeno od osoblja koje je uključeno u provedbu drugih zadaća u skladu s Uredbom (EU) 575/2013 i Direktivom 2013/36/EU ili s obzirom na druge funkcije relevantnog tijela i podliježe posebnim linijama izvješćivanja.
Za potrebe ovog stavka, države članice ili sanacijsko tijelo donose i objavljuju sva potrebna interna pravila, uključujući pravila o poslovnoj tajni i razmjeni informacija između različitih funkcionalnih područja.
4. Države članice zahtijevaju da tijela koja provode nadzor i sanacijske funkcije te osobe koje u njihovo ime provode te funkcije usko surađuju u pripremi, planiranju i primjeni odluka o sanaciji, i kada su sanacijsko tijelo i nadležno tijelo različiti subjekti i kada te funkcije obnaša isti subjekt.
5. Svaka država članica imenuje jedno ministarstvo za izvršavanje funkcija nadležnog ministarstva u okviru ove Direktive.
6. Ako sanacijsko tijelo u državi članici nije nadležno ministarstvo, ono obavješćuje nadležno ministarstvo o odlukama donesenim u skladu s ovom Direktivom i, osim ako je drukčije utvrđeno nacionalnim pravom, ishođuje njegovo odobrenje prije provedbe odluka koje imaju izravni fiskalni učinak ili sistemske implikacije.
7. Odluke koje donesu nadležna tijela, sanacijska tijela i EBA u skladu s ovom Direktivom uzimaju u obzir mogući učinak te odluke u svim državama članicama u kojima institucija ili grupa upravlja i na najmanju mjeru svode negativne učinke na financijsku stabilnost i negativne gospodarske i socijalne učinke u tim državama članicama. Odluke EBA-e podliježu članku 38. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
8. Države članice osiguravaju da svako sanacijsko tijelo ima stručno znanje, sredstva i operativnu sposobnost za primjenu mjera sanacije te da je sposobno izvršavati ovlasti brzinom i fleksibilnošću potrebnima za ostvarivanje ciljeva sanacije.
9. EBA, u suradnji s nadležnim tijelima i sanacijskim tijelima razvija potrebno stručno znanje, sredstva i operativnu sposobnost te nadgleda provedbu stavka 8. uključujući i putem periodičnih stručnih pregleda.
10. Kada, u skladu sa stavkom 1. država članica imenuje više od jednog tijela za primjenu instrumenata sanacije i izvršavanje sanacijskih ovlasti, EBA-i i Komisiji dostavlja priopćenje s detaljnim obrazloženjem te jasno raspoređuje funkcije i odgovornosti između tih tijela, osigurava adekvatnu koordinaciju među njima i imenuje jedno tijelo za kontakt za potrebe suradnje i koordinacije s relevantnim tijelima drugih država članica.
11. Države članice obavješćuju europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) („EBA”) o nacionalnom tijelu ili tijelima imenovanim sanacijskim tijelima i tijelu za kontakt te, ako je to potrebno, o njihovim posebnim funkcijama i odgovornostima. EBA objavljuje popis tih sanacijskih tijela i tijela za kontakt.
12. Ne dovodeći u pitanje članak 85. države članice mogu, u skladu s nacionalnim pravom, ograničiti odgovornost sanacijskog tijela, nadležnog tijela i njihovog osoblja za radnje i propuste tijekom izvršavanja funkcija u okviru ove Direktive.
GLAVA II.
PRIPREMA
POGLAVLJE I.
Planiranje oporavka i sanacije
Odjeljak 1.
Opće odredbe
Članak 4.
Pojednostavljene obveze za određene institucije
1. Uzimajući u obzir utjecaj koji bi propast institucije mogla izazvati zbog prirode njenog poslovanja, njene dioničarske strukture, pravnog oblika, profila rizičnosti, veličine i pravnog statusa, međusobne povezanosti s ostalim institucijama ili općenito s financijskim sustavom, područje i složenosti njenog djelovanja, članstvo u institucionalnom sustavu zaštite ili u nekom drugom zadružnom sustavu međusobne solidarnosti prema članku 113. stavku 7. Uredbe (EU) br. 575/2013 i moguće pružanje ulagačkih usluga ili aktivnosti definiranih člankom 4. stavkom 1. točkom 2. Direktive 2014/65/EU da bi se njena propast i kasnija likvidacija u redovnom postupku u slučaju insolventnosti moglo značajno negativno odrazili na financijska tržišta, druge institucije, uvjete financiranja ili na šire gospodarstvo, država članica osigurava da nadležna i sanacijska tijela odrede:
(a)
sadržaj i detalje planova oporavka i sanacije predviđenih člancima 5. do 12.;
(b)
datum do kojeg će biti izrađeni prvi planovi oporavka i sanacije te učestalost ažuriranja planova oporavka i sanacije koja može biti manja od one predviđene člankom 5. stavkom 2., člankom 7. stavkom 45., člankom 10. stavkom 6. i člankom 13. stavkom 3.;
(c)
sadržaje i detalje informacija koje se traže od institucija kako je predviđeno člankom 5. stavkom 5., člankom 11. stavkom 1. i člankom 12. stavkom 2. te odjeljcima A i B Priloga.
(d)
razinu pojedinosti za procjenu mogućnosti sanacije predviđene člancima 15. i 16. te odjeljkom C Priloga.
2. Nadležna tijela i, ako je bitno, sanacijska tijela vrše procjenu iz stavka 1. nakon savjetovanja, prema potrebi, s nacionalnim makrobonitetnim tijelom.
3. Države članice osiguravaju da u slučajevima kada se primjenjuju pojednostavljene obveze, nadležna tijela i, prema potrebi, sanacijska tijela mogu u bilo kojem trenutku odrediti izvršenje pune, nepojednostavljene obveze.
4. Države članice osiguravaju da sama primjena pojednostavljenih obveza ne utječe na ovlasti nadležnog tijela, i prema potrebi, sanacijskog tijela za poduzimanje mjera za sprječavanje krize ili mjera za upravljanje krizom.
5. EBA do 3. srpnja 2015. izdaje smjernice u skladu s člankom 16. Uredbe (EU) br. 1093/2010 s ciljem određivanja kriterija iz stavka 1. za procjenu, u skladu s tim stavkom, utjecaja propasti institucije na financijsko tržište, druge institucije ili na uvjete financiranja.
6. Uzimajući u obzir, prema potrebi, iskustvo stečeno primjenom smjernica iz stavka 5., EBA izrađuje nacrte regulatornih tehničkih standarda kako bi pobliže odredila kriterije iz stavka 1., za procjenu, utjecaja propasti institucije na financijsko tržište, druge institucije ili na uvjete financiranja, u skladu s tim stavkom.
EBA Komisiji podnosi navedene nacrte regulatornih tehničkih standarda do 3. srpnja 2017.
Komisiji se dodjeljuje ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
7. Nadležna tijela i sanacijska tijela obavješćuju EBA-u o načinu na koji su primijenili stavke 1., 8. 9. i 10. na institucije u svojoj nadležnosti. EBA do 31. prosinca 2017. podnosi izvješće Europskom parlamentu, Vijeću i Komisiji o provedbi stavaka 1., 8., 9. i 10. U tom se izvješću posebno navode razlike u provedbi stavaka 1., 8., 9. i 10., na nacionalnoj razini.
8. Podložno stavcima 3.b i 3.c, države članice osiguravaju da nadležna tijela i, prema potrebi, sanacijska tijela mogu izuzeti od primjene:
(a)
zahtjeve iz odjeljaka 2. i 3. ovog poglavlja za institucije povezane sa središnjim tijelom i potpuno ili djelomično izuzetih iz bonitetnih zahtjeva u nacionalnom pravu u skladu s člankom 10. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(b)
zahtjeve iz odjeljka 2. za institucije koje su članice institucionalnog sustava zaštite.
9. Kada je izuzeće odobreno u skladu sa stavkom 8., države članice:
(a)
primjenjuju zahtjeve iz odjeljaka 2. i 3. ovog poglavlja na konsolidiranoj osnovi na središnje tijelo i institucije povezane s njim u okviru značenja članka 10. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(b)
zahtijevaju da institucionalni sustav zaštite ispunjava zahtjeve odjeljka 2. u suradnji sa svakim od svojim izuzetih članova.
U tu svrhu, svako upućivanje u odjeljcima 2. i 3. ovog poglavlja na grupu uključuje središnje tijelo i institucije povezane s njim u okviru značenja članka 10. Uredbe (EU) br. 575/2013 i njihova društva kćeri, a svako upućivanje na matična društva ili institucije koje podliježu konsolidiranom nadzoru u skladu s člankom 111. Direktive 2013/36/EU uključuju središnje tijelo.
10. Institucije koje su pod izravnim nadzorom Europske središnje banke u skladu s člankom 6. stavkom 4. Uredbe (EU) br. 1024/2013 ili koje imaju znatan udio u financijskom sustavu države članice izrađuju vlastite planove oporavka u skladu s odjeljkom 2. ovog poglavlja i podliježu individualnim planovima sanacije u skladu s odjeljkom 3.
Za potrebe ovog stavka smatra se da poslovanje institucije čini znatan udio u financijskom sustavu države članice ako je ispunjen bilo koji od sljedećih uvjeta:
(a)
ukupna vrijednost njezine imovine prelazi 30 000 000 000 EUR; ili
(b)
omjer njezine ukupne imovine i BDP-a države članice u kojoj je društvo ima poslovni nastan prelazi 20 %, osim ako je ukupna vrijednost njegove imovine manja od 5 000 000 000 EUR;
11. EBA izrađuje nacrte provedbenih tehničkih standarda kako bi pobliže odredila ujednačene obrasce, predloške i definicije za identifikaciju i prijenos informacija od strane nadležnih tijela i sanacijskih tijela EBA-i za potrebe stavka 7., podložno načelu proporcionalnosti.
EBA Komisiji podnosi navedene nacrte provedbenih tehničkih standarda do 3. srpnja 2015.
Komisiji se dodjeljuje ovlast za donošenje provedbenih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člankom 15. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
Odjeljak 2.
Planiranje oporavka
Članak 5.
Planovi oporavka
1. Države članice osiguravaju da svaka institucija koja nije dio grupe koja podliježe konsolidiranom nadzoru u skladu s člancima 111. i 112. Direktive 2013/36/EU sastavi i primjenjuje plan oporavka kojim utvrđuje mjere koje institucija mora poduzeti radi obnavljanja svojeg financijskog položaja nakon njegovog značajnog pogoršanja. Planovi oporavka smatraju se sustavom korporativnog upravljanja u smislu članka 74. Direktive 2013/36/EU.
2. Nadležna tijela osiguravaju da institucije ažuriraju svoje planove oporavka najmanje jednom godišnje ili nakon promjene u pravnoj ili organizacijskoj strukturi institucije, poslovnoj ili financijskoj situaciji, koja bi mogla bitno utjecati na plan oporavka ili stvoriti potrebu za njegovom promjenom. Nadležna tijela mogu zahtijevati da institucije češće ažuriraju svoje planove oporavka.
3. Planovi oporavka ne pretpostavljaju dostupnost izvanrednih javnih financijskih potpora ili primitak tih potpora.
4. Planovi oporavka uključuju, prema potrebi, analizu kako i kada se institucija može, pod uvjetima koje postavlja plan, prijaviti za uporabu instrumenata središnje banke i određuju onu imovinu koja bi se mogla smatrati kolateralom.
5. Ne dovodeći u pitanje članak 4., države članice osiguravaju da planovi oporavka uključuju informacije navedene u odjeljku A Priloga. Države članice mogu zahtijevati da se u planove oporavka uključe dodatne informacije.
Planovi oporavka također uključuju mjere koje bi institucija mogla poduzeti ako su ispunjeni uvjeti za ranu intervenciju iz članka 27.
6. Države članice zahtijevaju da planovi oporavka uključuju odgovarajuće uvjete i postupke za osiguranje pravovremene provedbe mjera oporavka kao i velik broj mogućnosti oporavka. Države članice zahtijevaju da planovi oporavka razmotre niz scenarija ozbiljnog makroekonomskog i financijskog stresa relevantnih za posebne uvjete institucije uključujući događanja na razini cijelog sustava i poseban stres povezan s pojedinačnim pravnim osobama i grupama.
7. EBA, u bliskoj suradnji s Europskim odborom za sistemske rizike (ESBR), do 3. srpnja 2015., izdaje smjernice u skladu s člankom 16. Uredbe (EU) br. 1093/2010 kojima se detaljnije određuje niz scenarija koje se trebaju primijeniti za potrebe stavka 6. ovog članka.
8. Države članice mogu predvidjeti da nadležna tijela imaju ovlast zahtijevati od institucije da vodi detaljnu evidenciju o financijskim ugovorima u kojima je dotična institucija ugovorna strana.
9. Upravljačko tijelo institucije iz stavka 1. procjenjuje i odobrava plan oporavka prije no što ga preda nadležnom tijelu.
10. EBA izrađuje nacrte regulatornih tehničkih standarda detaljnije navodeći, ne dovodeći u pitanje članak 4., informacije koje mora sadržavati plan oporavka iz stavka 5 ovog članka.
EBA Komisiji podnosi navedene nacrte regulatornih tehničkih standarda do 3. srpnja 2015.
Komisiji se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
Članak 6.
Procjena planova oporavka
1. Države članice zahtijevaju od institucija koje moraju izraditi planove oporavka u skladu s člankom 5. stavkom 1. i člankom 7. stavkom 1. da te planove oporavka podnesu na preispitivanje nadležnom tijelu. Države članice zahtijevaju od institucija da na način prihvatljiv nadležnom tijelu pokažu da ti planovi zadovoljavaju kriterije iz stavka 2.
2. Nadležna tijela, u roku od šest mjeseci od predaje svakog plana i nakon savjetovanja s nadležnim tijelima država članica u kojima su smještene značajne podružnice u onoj mjeri u kojoj je to važno za tu podružnicu, preispituju plan i procjenjuju u kojoj mjeri plan ispunjava zahtjeve iz članka 5. i sljedeće kriterije:
(a)
provedba aranžmana predloženih u planu bi vjerojatno održala ili obnovila održivost redovnog poslovanja i financijski položaj institucije ili grupe, uzimajući u obzir pripremne mjere koje je institucija poduzela ili planira poduzeti;
(b)
plan i posebne mogućnosti u okviru plana bi se vjerojatno mogli brzo i učinkovito provesti u situacijama financijskog stresa uz izbjegavanje u najvećoj mogućoj mjeri bilo kakav znatni štetni učinak na financijski sustav, uključujući scenarije koji bi doveli do toga da druge institucije provedu planove oporavka u istom razdoblju.
3. Prilikom procjene primjerenosti planova oporavka, nadležno tijelo uzima u obzir primjerenost strukture kapitala i financiranja institucije ovisno o razini kompleksnosti organizacijske strukture i profila rizika institucije.
4. Nadležno tijelo dostavlja plan oporavka sanacijskom tijelu. Sanacijsko tijelo može ispitati plan oporavka s ciljem utvrđivanja bilo kakvih mjera u planu oporavka koje bi mogle negativno utjecati na mogućnost sanacije institucije te može, po tom pitanju, sastaviti preporuke za nadležno tijelo.
5. Kada nadležno tijelo procijeni da u planu postoje bitni nedostatci ili bitne prepreke provedbi plana, obavješćuje instituciju ili matično društvo grupe o svojoj procjeni i traži da institucija, u roku od dva mjeseca, s mogućnošću produžetka roka za jedan mjesec uz odobrenje tijela, preda izmijenjeni plan koji pokazuje kako će se ti nedostatci ili prepreke riješiti.
Prije nego od institucije zatraži da ponovno preda plan oporavka, nadležno tijelo instituciji daje priliku da iznese svoje mišljenje o tom zahtjevu.
Ako nadležno tijelo smatra da izmijenjenim planom nedostaci i prepreke nisu adekvatno riješeni, može naložiti instituciji da izvrši određene promjene plana.
6. Ako institucija ne preda izmijenjeni plan oporavka ili nadležno tijelo utvrdi da izmijenjeni plan oporavka ne ispravlja adekvatno nedostatke ili potencijalne prepreke utvrđene u prvoj procjeni te da nije moguće adekvatno ispraviti nedostatke i prepreke uputom da se izvrše određene promjene plana, nadležno tijelo zahtjeva od institucije da unutar razumnog roka utvrdi promjene koje može uvesti u poslovanje kako bi uklonila nedostatke i prepreke u provedbi plana oporavka.
Ako institucija ne utvrdi takve promjene unutar roka koji je odredilo nadležno tijelo ili ako nadležno tijelo procijeni da mjere koje je predložila institucija ne bi adekvatno uklonile nedostatke ili prepreke, nadležno tijelo može naložiti instituciji poduzimanje bilo kojih mjera koje smatra nužnima i razmjernima, uzimajući u obzir ozbiljnost nedostataka i prepreka i učinak mjera na poslovanje institucije.
Nadležno tijelo može, ne dovodeći u pitanje članak 104. Direktive 2013/36/EU naložiti instituciji da:
(a)
smanji profil rizičnosti institucije, uključujući likvidnosni rizik;
(b)
omogući mjere pravovremene dokapitalizacije;
(c)
preispita strategiju i strukturu institucije;
(d)
promijeni strategiju financiranja s ciljem povećanja otpornosti temeljnih linija poslovanja i ključnih funkcija;
(e)
uvede promjene u upravljačku strukturu institucije.
Popis mjera navedenih u ovom stavku ne sprječava države članice da ovlaste nadležna tijela za poduzimanje dodatnih mjera u okviru nacionalnog prava.
7. Kada nadležno tijelo zahtijeva od institucije da poduzme mjere u skladu sa stavkom 46., njegova odluka o mjerama mora biti obrazložena i razmjerna.
Odluka se instituciji dostavlja pisanim putem i protiv nje postoji pravo na pravni lijek.
8. EBA sastavlja nacrte regulatornih tehničkih standarda kojima se pobliže određuju minimalni kriteriji koje nadležno tijelo treba procijeniti za potrebe procjene iz stavka 2. ovog članka i članka 8. stavka 1.
EBA Komisiji podnosi navedene nacrte regulatornih tehničkih standarda do 3. srpnja 2015.
Komisiji se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
Članak 7.
Planovi oporavka grupe
1. Države članice osiguravaju da matična društva u Uniji izrađuju plan oporavka grupe i predaju ga konsolidirajućem nadzornom tijelu. Planovi oporavka grupe sastoje se od plana oporavka čitave grupe koju vodi matično društvo u Uniji. Plan oporavka grupe utvrđuje mjere čija se provedba zahtijeva na razini matičnog društva u Uniji i svakog društva kćeri pojedinačno.
2. U skladu s člankom 8. nadležna tijela od društava kćeri mogu zahtijevati da izrade i predaju planove oporavka na pojedinačnoj osnovi.
3. Konsolidirajuće nadzorno tijelo, pod uvjetom da su na snazi zahtjevi povjerljivosti utvrđeni ovom Direktivom, predaje planove oporavka grupe:
(a)
relevantnim nadležnim tijelima iz članaka 115. i 116. Direktive 2013/36/EU;
(b)
nadležnim tijelima država članica u kojima su smještene značajne podružnice u onoj mjeri u kojoj je to važno za tu podružnicu;
(c)
sanacijskom tijelu za grupu; i
(d)
sanacijskim tijelima za podružnicu.
4. Cilj plana oporavka grupe je postizanje stabilnosti grupe kao cjeline ili bilo koje institucije grupe kada se nalazi u kriznoj situaciji, s ciljem rješavanja ili uklanjanja uzroka poremećaja i obnove financijskog položaja grupe ili institucije u pitanju istodobno vodeći računa financijskom položaju drugih subjekata grupe.
Plan oporavka grupe uključuje mehanizme kojima se osigurava koordinacija i dosljednost mjera koje treba poduzeti na razini matičnog društva u Uniji, na razini subjekata iz članka 1. stavka 1. točaka (c) i (d) kao i mjera koje treba poduzeti na razini društava kćeri i, prema potrebi, u skladu s Direktivom 2013/36/EU na razini značajnih podružnica.
5. Plan oporavka grupe i bilo koji plan sastavljen za pojedino društvo kćer uključuje elemente navedene u članku 5. Prema potrebi, ti planovi uključuju aranžmane za financijsku potporu unutar grupe usvojene na temelju sporazuma o financijskoj potpori unutar grupe koji je postignut u skladu s poglavljem III.
6. Planovi oporavka grupe uključuju raspon mogućnosti oporavka koji navodi mjere za rješavanje scenarija predviđenih člankom 5. stavkom 6.
Za svaku od tih scenarija planom oporavka grupe utvrđuje se postoje li prepreke u provedbi mjera za oporavak unutar grupe, uključujući na razini pojedinačnih subjekata obuhvaćenih planom, i postoje li sadržajne praktične i pravne prepreke za brz prijenos regulatornog kapitala ili otplatu obveza ili imovine unutar grupe.
7. Upravljačko tijelo subjekta koji sastavlja plan oporavka grupe u skladu sa stavkom 1. procjenjuje i odobrava plan oporavka grupe prije no što ga podnese konsolidirajućem nadzornom tijelu.
Članak 8.
Procjena planova oporavka grupe
1. Konsolidirajuće nadzorno nadzorno tijelo, zajedno s nadležnim tijelima za društva kćeri, nakon savjetovanja s nadležnim tijelima iz članka 116. Direktive 2013/36/EU i nadležnim tijelima za značajne podružnice u onoj mjeri u kojoj je to važno za značajnu podružnicu, preispituje plan oporavka grupe i procjenjuje u kojoj mjeri zadovoljava zahtjeve i kriterije utvrđene u člancima 6. i 7. Ta se procjena vrši u skladu s postupkom utvrđenim člankom 6. i s ovim člankom i uzima u obzir mogući utjecaj mjera oporavka na financijsku stabilnost u svim državama članicama u kojima grupa djeluje.
2. Konsolidirajuće nadzorno tijelo i nadležna tijela za društva kćeri nastoje postići zajedničku odluku o:
(a)
preispitivanju i procjeni plana oporavka grupe;
(b)
tome hoće li biti izrađen pojedinačni plan oporavka za institucije koje su dio grupe; i
(c)
primjeni mjera navedenih u članku 6. stavcima 5.i 6.
Uključene strane teže postizanju zajedničke odluke u roku od četiri mjeseca od datuma na koji konsolidirajuće nadzorno tijelo preda plan oporavka grupe u skladu s člankom 7. stavkom 3.
Na zahtjev nadležnog tijela EBA može pomoći nadležnim tijelima u postizanju zajedničke odluke u skladu s člankom 31. točkom (c) Uredbe (EU) br. 1093/2010.
3. Ako nadležna tijela u roku od četiri mjeseca od datuma predaje ne donesu zajedničku odluku u o preispitivanju i procjeni plana oporavka grupe ili o bilo kojim mjerama koje matično društvo u Uniji mora poduzeti u skladu s člankom 6. stavcima 5. i 6., konsolidirajuće nadzorno tijelo o tome donosi vlastitu odluku. Konsolidirajuće nadzorno tijelo donosi svoju odluku uzevši u obzir mišljenja i rezerve koje su u roku od četiri mjeseca iznijela druga nadležna tijela. Konsolidirajuće nadzorno tijelo o svojoj odluci obavješćuje matično društvo u Uniji i druga nadležna tijela.
Ako je, na kraju tog četveromjesečnog roka, bilo koje od nadležnih tijela iz stavka 2. uputilo predmet naveden u stavku 7. EBA-i u skladu s člankom 19. Uredbe (EU) br. 1093/2010, konsolidirajuće nadzorno tijelo odgađa svoju odluku i čeka odluku koju može donijeti EBA u skladu s člankom 19. stavkom 3. te uredbe te donosi svoju odluku u skladu s odlukom EBA-e. Četveromjesečno razdoblje smatra se rokom za mirenje u smislu te uredbe. EBA svoju odluku donosi u roku od mjesec dana. Predmet se ne upućuje EBA-i nakon isteka roka od četiri mjeseca ili nakon što je donesena zajednička odluka. Ako EBA u roku od mjesec dana ne donese odluku, primjenjuje se odluka konsolidirajućeg nadzornog tijela.
4. Ako nadležna tijela u roku od četiri mjeseca od datuma predaje ne donesu zajedničku odluku o:
(a)
tome hoće li za institucije koje su u njegovoj nadležnosti biti izrađen plan oporavka na pojedinačnoj osnovi; ili
(b)
primjeni mjera na razini društava kćeri navedenih u članku 6. stavcima 5. i 6.;
svako nadležno tijelo sâmo odlučuje o tom pitanju.
Ako je, na kraju četveromjesečnog roka, bilo koje od dotičnih nadležnih tijela uputilo predmet naveden u stavku 7. EBA-i u skladu s člankom 19. Uredbe (EU) br. 1093/2010, nadležno tijelo za društvo kćeri odgađa svoju odluku i čeka odluku koju može donijeti EBA u skladu s člankom 19. stavkom 3. te uredbe te donosi svoju odluku u skladu s odlukom EBA-e. Četveromjesečni rok smatra se rokom za mirenje u smislu te uredbe. EBA svoju odluku donosi u roku od mjesec dana. Predmet se ne upućuje EBA-i nakon isteka roka od četiri mjeseca ili nakon što je donesena zajednička odluka. Ako EBA ne donese odluku u roku od mjesec dana, primjenjuje se odluka nadležnog tijela odgovornog za pojedino društvo kćer.
5. Druga nadležna tijela koja se ne protive u skladu sa stavkom 4. mogu postići zajedničku odluku o planu oporavka grupe kojim su obuhvaćeni subjekti grupe u njihovoj nadležnosti.
6. Zajednička odluka iz stavka 2. ili 5. i odluke koje donose nadležna tijela, u slučaju izostanka zajedničke odluke iz stavaka 3. i 4., smatraju se konačnima i primjenjuju ih nadležna tijela u dotičnim državama članicama.
7. Na zahtjev nadležnog tijela u skladu sa stavkom 3. ili 4., EBA može samo pomoći nadležnim tijelima u postizanju sporazuma u skladu s člankom 19. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1093/2010 s obzirom na procjenu planova oporavka i provedbu mjera iz članka 6. stavka 6. točaka (a), (b) i (d).
Članak 9.
Pokazatelji plana oporavka
1. U svrhu članaka 5. do 8. nadležna tijela zahtijevaju da svaki plan oporavka uključuje okvir pokazatelja koje utvrđuje institucija kojim se određuju okolnosti u kojima mogu biti poduzete odgovarajuće mjere iz plana. O takvim se pokazateljima dogovaraju nadležna tijela prilikom procjenjivanja planova oporavka u skladu s člancima 6. i 8. Pokazatelji mogu biti kvalitativni ili kvantitativni ovisno o financijskom položaju institucije i moguće ih je jednostavno pratiti. Nadležna tijela osiguravaju da institucije provode odgovarajuće mehanizme za redovito praćenje pokazatelja.
Neovisno o prvom podstavku institucija može:
(a)
poduzeti mjere u okviru plana oporavka ako relevantni pokazatelj još nije postignut, ali ako upravljačko tijelo institucije zbog okolnosti to smatra potrebnim; ili
(b)
suzdržati se od poduzimanja takve mjere ako upravljačko tijelo institucije to zbog okolnosti situacije ne smatra potrebnim.
Nadležno se tijelo bez odgode obavješćuje o odluci da se mjere iz plana oporavka poduzimaju ili ne poduzimaju.
2. EBA do 3. srpnja 2015. izdaje smjernice u skladu s člankom 16. Uredbe (EU) br. 1093/2010 kojima se određuje minimalni popis kvalitativnih i kvantitativnih pokazatelja iz stavka 1.
Odjeljak 3.
Planiranje sanacije
Članak 10.
Planovi sanacije
1. Sanacijska tijela, nakon savjetovanja s nadležnim tijelom i nakon savjetovanja sa sanacijskim tijelima u čijoj su nadležnosti sve značajne podružnice u onoj mjeri u kojoj je to važno za značajnu podružnicu, sastavljaju plan sanacije za svaku instituciju koja nije dio grupe koja podliježe konsolidiranom nadzoru u skladu s člancima 111. i 112. Direktive 2013/36/EU. Planom sanacije osiguravaju se mjere sanacije koje sanacijsko tijelo može poduzeti ako institucija zadovoljava uvjete za sanaciju. Informacije iz stavka 7.a objavljuju se dotičnoj instituciji.
2. Prilikom izrade plana sanacije, sanacijsko tijelo određuje sve bitne prepreke sanaciji i, ako je to nužno i razmjerno, navodi relevantne mjere za rješavanje tih prepreka, u skladu s poglavljem 2. ove glave.
3. Planom sanacije vodi se računa o relevantnim scenarijima uključujući onaj u kojoj bi slučaj propasti mogao biti idiosinkratičan ili bi se mogao dogoditi za vrijeme šire financijske nestabilnosti ili događanja na razini cijelog sustava. Plan sanacije ne pretpostavlja ništa od sljedećeg:
(a)
bilo kakvu izvanrednu javnu financijsku potporu osim korištenja aranžmana financiranja uspostavljenih u skladu s člankom 100.;
(b)
bilo kakvu hitnu likvidnosnu pomoć središnje banke; ili
(c)
bilo kakvu likvidnosnu pomoć središnje banke dodijeljenu u okviru nestandardne kolateralizacije, roka dospijeća ili kamatnih uvjeta.
4. Plan sanacije uključuje analizu kako i kada se institucija može, pod uvjetima navedenim u planu, prijaviti za uporabu instrumenata središnje banke i određuje onu imovinu koja bi se mogla smatrati kolateralom.
5. Sanacijska tijela mogu zahtijevati od institucija da im pomognu u izradi i ažuriranju planova.
6. Planovi sanacije se preispituju i prema potrebi ažuriraju najmanje jednom godišnje te nakon svake promjene pravne ili organizacijske strukture institucije ili njezina poslovanja ili financijskog položaja koja bi mogla bitno utjecati na učinkovitost plana ili stvoriti potrebu za revizijom plana sanacije.
Za potrebe preispitivanja ili ažuriranja planova sanacije iz prvog podstavka, institucije i nadležna tijela odmah obavješćuju sanacijska tijela o svakoj promjeni zbog koje je nužna takva revizija ili ažuriranje.
7. Ne dovodeći u pitanje članak 4., plan sanacij navodi mogućnosti primjene instrumenata sanacije i sanacijskih ovlasti za instituciju iz glave IV. Plan uključuje i gdje god je to potrebno i moguće iskazuje u brojkama:
(a)
sažetak ključnih elemenata plana;
(b)
sažetak bitnih promjena institucije koje su se dogodile nakon što su podnesene posljednje informacije o sanaciji;
(c)
prikaz načina na koji bi se ključne funkcije i temeljne linije poslovanja mogle pravno i ekonomski odvojiti od ostalih funkcija do mjere koja je potrebna kako bi se osigurao kontinuitet u slučaju propasti institucije;
(d)
procjena rokova za provedbu svakog važnog aspekta plana;
(e)
detaljni opis procjene mogućnosti sanacije provedene u skladu sa stavkom 2. ovog članka i s člankom 15.;
(f)
opis svih mjera potrebnih u skladu s člankom 17. za rješavanje ili uklanjanje prepreka mogućnostima sanacije utvrđenih procjenom provedenom u skladu s člankom 15.;
(g)
opis postupaka određivanja vrijednosti i utrživosti ključnih funkcija, temeljnih linija poslovanja i imovine institucije;
(h)
detaljan opis aranžmana kojima se osigurava da su informacije potrebne na temelju članka 11. ažurne i u svakom trenutku na raspolaganju sanacijskim tijelima;
i.
objašnjenje sanacijskog tijela o načinima na koje bi se mogle financirati mogućnosti sanacije, a da se pritom ne pretpostavlja ništa od sljedećeg:
i.
bilo kakva izvanredna javna financijska potpora osim korištenja aranžmana financiranja uspostavljenih u skladu s člankom 100.;
ii.
bilo kakva hitna likvidnosna pomoć središnje banke; ili
iii.
bilo kakva likvidnosna pomoć središnje banke dodijeljena u okviru nestandardne kolateralizacije, roka dospijeća ili kamatnih uvjeta;
(j)
detaljan opis različitih sanacijskih strategija koje bi se mogle primijeniti s obzirom na različite moguće scenarije i primjenjive vremenske okvire;
(k)
opis ključnih međuovisnosti;
(l)
opis mogućnosti očuvanja pristupa isplatama i klirinškim uslugama te ostalim infrastrukturama i procjena prenosivosti pozicije klijenta;
(m)
analiza utjecaja plana na zaposlenike institucije, uključujući procjenu bilo kakvih povezanih troškova i opis predviđenih postupaka za savjetovanje sa zaposlenicima za vrijeme postupka sanacije, uzimajući u obzir nacionalni sustav za dijalog sa socijalnim partnerima gdje je to primjereno;
(n)
plan komunikacije s medijima i javnošću;
(o)
minimalan zahtjev za regulatorni kapital i prihvatljive obveze potrebne na temelju članka 45. stavka 1. i, prema potrebi, rok za postizanje te razine;
(p)
prema potrebi, minimalan zahtjev za regulatorni kapital i ugovorne bail-in instrumente na temelju članaka 45. stavka 1. i, prema potrebi, rok za postizanje te razine;
(q)
opis nužnih radnji i sustava za održavanje neprekidnog funkcioniranja operativnih postupaka institucije;
(r)
prema potrebi, svako mišljenje institucije u vezi s planom sanacije.
8. Države članice također osiguravaju da sanacijska tijela imaju ovlasti zahtijevati od institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) da vode detaljnu evidenciju o financijskim ugovorima u kojima je ugovorna strana. Sanacijsko tijelo može odrediti rok unutar kojeg institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) treba biti u stanju napraviti takvu evidenciju. Isti vremenski rok primjenjuje se za sve institucije i sve subjekte iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) u njegovoj nadležnosti. Sanacijsko tijelo može odlučiti odrediti različite rokove za različite vrste financijskih ugovora iz članka 2. stavka 100. Ovaj stavak ne utječe na ovlasti nadležnog tijela za prikupljanje informacija.
9. EBA, nakon savjetovanja s Europskim odborom za sistemske rizike, sastavlja nacrte regulatornih tehničkih standarda kojim se pobliže određuje sadržaj plana sanacije.
EBA Komisiji podnosi navedene nacrte regulatornih tehničkih standarda do 3. srpnja 2015.
Komisiji se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
Članak 11.
Informacije za potrebe planova sanacije i suradnju od strane institucije
1. Države članice osiguravaju da su sanacijska tijela ovlaštena zahtijevati da institucije:
(a)
surađuju u izradi planova sanacije koliko je god potrebno;
(b)
osiguraju, bilo izravno ili putem nadležnog tijela, sve informacije potrebne za izradu i provedbu planova sanacije.
Osim ostalih informacija, nadležna su tijela posebno ovlaštena tražiti informacije i analizu navedenu u odjeljku B Priloga.
2. Nadležna tijela relevantnih država članica surađuju sa sanacijskim tijelima kako bi provjerila jesu li neke ili sve informacije iz stavka 1. već dostupne. Ako su takve informacije dostupne, nadležna ih tijela dostavljaju sanacijskim tijelima.
3. EBA izrađuje nacrte provedbenih tehničkih standarda kako bi pobliže odredila postupke i minimalni paket standardnih obrazaca i predložaka za dostavljanje informacija u skladu s ovim člankom.
EBA Komisiji podnosi navedene nacrte provedbenih tehničkih standarda do 3. srpnja 2015.
Komisiji se dodjeljuje ovlast za donošenje provedbenih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člankom 15. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
Članak 12.
Planovi sanacije grupe
1. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela za grupu, zajedno s sanacijskim tijelima za društva kćeri i nakon savjetovanja s sanacijskim tijelima za značajne podružnice u onoj mjeri u kojoj je to važno za značajnu podružnicu, izrađuju planove sanacije grupe. Planovi sanacije grupe uključuju plan sanacije grupe kojom u cijelosti upravlja matično društvo u Uniji, bilo sanacijom na razini matičnog društva u Uniji ili podjelom i izdvajanjem te sanacijom društava kćeri. Plan sanacije grupe određuje mjere za sanaciju:
(a)
matičnog društva u Uniji;
(b)
društava kćeri koja su dio grupe i koja su smještena u Uniji;
(c)
subjekata iz članka 1. stavka 1. točaka (c) i (d); i
(d)
podložno glavi VI., društava kćeri koja su dio grupe i koja su smještena izvan Unije.
2. Plan sanacije grupe sastavlja se na temelju informacija iz članka 11.
3. Plan sanacije grupe:
(a)
navodi mjere sanacije koje treba poduzeti u odnosu na subjekte grupe, putem mjera sanacije s obzirom na subjekte iz članka 1. stavka 1. točaka (c) i (d), na matično društvo i institucije kćeri te putem koordiniranih mjera sanacije s obzirom na institucije kćeri, u scenarijima predviđenim člankom 10. stavkom 3.;
(b)
preispituje razmjer u kojem se instrumenti sanacije i sanacijske ovlasti mogu koordinirano primijeniti i provesti na subjekte grupe s poslovnim nastanom u Uniji, uključujući mjere kojima se trećoj strani olakšava kupnja cjelokupne grupe ili zasebnih linija poslovanja ili aktivnosti koje provodi određen broj subjekata grupe ili pojedinih subjekata grupe te određuje sve moguće prepreke koordiniranoj sanaciji;
(c)
kada grupa uključuje subjekte zasnovane u trećim zemljama, određuje odgovarajuće mehanizme za suradnju i koordinaciju s relevantnim tijelima tih trećih zemalja i implikacije za sanaciju unutar Unije;
(d)
određuje mjere, uključujući pravno i gospodarsko odvajanje pojedinih funkcija ili poslovanja, potrebne za olakšanje sanacije grupe kada su ispunjeni uvjeti za sanaciju;
(e)
navodi sve dodatne mjere koje nisu navedene u ovoj Direktivi, a koje sanacijsko tijelo za grupu namjerava provesti u odnosu na sanaciju grupe;
(f)
određuje kako bi se mogle financirati mjere sanacije za grupu i, ako bi bio nužan aranžman financiranja, iznosi načela podjele odgovornosti za to financiranje između izvora financiranja u različitim državama članicama. Plan ne pretpostavlja ništa od sljedećeg:
i.
bilo kakvu izvanrednu javnu financijsku potporu osim korištenja aranžmana financiranja uspostavljenih u skladu s člankom 100.;
ii.
bilo kakvu hitnu likvidnosnu pomoć središnje banke; ili
iii.
bilo kakvu likvidnosnu pomoć središnje banke dodijeljenu u okviru nestandardne kolateralizacije, roka dospijeća ili kamatnih uvjeta.
Ta su načela navedena na temelju jednakih i uravnoteženih kriterija i posebno uzimaju u obzir članak 107. stavak 5. te utjecaj na financijsku stabilnost u svim dotičnim državama članicama.
4. Procjena mogućnosti sanacije grupe u okviru članka 16. provodi se istodobno s izradom i ažuriranjem plana sanacije grupe u skladu s ovim člankom. Detaljan opis procjene mogućnosti sanacije koji se provodi u skladu s člankom 16. uključen je u plan sanacije grupe.
5. Plan sanacije grupe nema nerazmjeran utjecaj na bilo koju državu članicu.
6. EBA nakon savjetovanja s Europskim odborom za sistemski rizik sastavlja nacrte regulatornih tehničkih standarda kojima se pobliže određuje sadržaj planova sanacije grupe uzimajući u obzir raznolikost poslovnih modela grupa na unutarnjem tržištu.
EBA Komisiji podnosi navedene nacrte regulatornih tehničkih standarda do 3. srpnja 2015.
Komisiji se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
Članak 13.
Zahtjevi i postupak planova sanacije grupe
1. Matično društvo u Uniji sanacijskom tijelu za grupu predaje informacije koje bi mogle biti potrebne u skladu s člankom 11. Te se informacije tiču matičnog društva u Uniji i, koliko je nužno, svakog subjekta grupe uključujući subjekte iz članka 1. stavka 1. točaka (c) i (d).
Sanacijsko tijelo za grupu, pod uvjetom da su na snazi zahtjevi povjerljivosti utvrđeni ovom Direktivom, informacije predviđene u skladu s ovim stavkom šalje:
(a)
EBA-i;
(b)
sanacijskim tijelima za sanaciju društava kćeri;
(c)
sanacijskim tijelima jurisdikcija u kojima se nalaze značajne podružnice u onoj mjeri u kojoj je to važno za značajnu podružnicu;
(d)
relevantnim nadležnim tijelima iz članaka 115. i 116. Direktive 2013/36/EU; i
(e)
sanacijskim tijelima država članica u kojima subjekti iz članka 1. stavka 1. točaka (c) i (d) imaju poslovni nastan.
Informacije koje sanacijsko tijelo za grupu dostavlja sanacijskim tijelima i nadležnim tijelima za društva kćeri, sanacijskim tijelima u čijoj su nadležnosti značajne podružnice i relevantnim nadležnim tijelima iz članaka 115. i 116. Direktive 2013/36/EU uključuju barem sve informacije relevantne za društvo kćer ili značajnu podružnicu. Informacije koje se dostavljaju EBA-i uključuju sve informacije koje su relevantne za ulogu EBA-e u odnosu na planove sanacije grupe. Kada se radi o informacijama u vezi s društvima kćeri iz trećih zemalja, sanacijsko tijelo za grupu nije dužno slati te informacije bez suglasnosti relevantnog nadzornog tijela ili sanacijskog tijela iz treće zemlje.
2. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela za grupu, djelujući zajedno sa sanacijskim tijelima iz stavka 1. drugog podstavka ovog članka, na sanacijskim kolegijima i nakon savjetovanja s relevantnim nadležnim tijelima, uključujući nadležna tijela država članica u kojima se nalaze značajne podružnice, sastave i provode planove sanacije grupe. Sanacijska tijela za grupu mogu, po vlastitom nahođenju i pod uvjetom da zadovoljavaju zahtjeve povjerljivosti utvrđene člankom 98. ove Direktive, uključiti u sastavljanje i primjenu planova sanacije grupe sanacijska tijela treće zemlje u kojoj grupa ima društva kćeri ili financijske holdinge ili značajne podružnice kao što je navedeno u članku 51. Direktive 2013/36/EU.
3. Države članice osiguravaju da se planovi sanacije grupe preispituju i, prema potrebi, ažuriraju najmanje jednom godišnje te nakon svake promjene pravne ili organizacijske strukture, poslovanja ili financijskog položaja grupe uključujući bilo koji subjekt grupe koja bi mogla bitno utjecati na plan ili stvoriti potrebu za njegovu promjenu.
4. Plan sanacije grupe usvaja se u obliku zajedničke odluke sanacijskog tijela za grupu i sanacijskog tijela za društava kćeri.
Ta sanacijska tijela donose zajedničku odluku u roku od četiri mjeseca od datuma na koji sanacijsko tijelo za grupu proslijedi informacije navedene u stavku 1. drugom podstavku.
Na zahtjev sanacijskog tijela EBA može pomoći sanacijskim tijelima u postizanju zajedničke odluke u skladu s člankom 31. točkom (c) Uredbe (EU) br. 1093/2010.
5. Ako sanacijska tijela ne donesu zajedničku odluku u roku od četiri mjeseca, sanacijsko tijelo za grupu donosi vlastitu odluku o planu sanacije grupe. Odluka je detaljno obrazložena i vodi računa o mišljenjima i rezervama drugih sanacijskih tijela. Sanacijsko tijelo za grupu odluku dostavlja matičnom društvu u Uniji.
Podložno stavku 9. ovog članka, ako je na kraju četveromjesečnog roka bilo koje sanacijsko tijelo uputilo predmet EBA-i u skladu s člankom 19. Uredbe (EU) br. 1093/2010, sanacijsko tijelo za grupu odgađa svoju odluku i čeka bilo kakvu odluku koju EBA može donijeti skladu s člankom 19. stavkom 3. te uredbe te donosi svoju odluku u skladu s odlukom EBA-e. Četveromjesečni rok smatra se rokom za mirenje u smislu te uredbe. EBA svoju odluku donosi u roku od mjesec dana. Predmet se ne upućuje EBA-i nakon isteka roka od četiri mjeseca ili nakon što je donesena zajednička odluka. Ako EBA ne donese odluku u roku od mjesec dana, primjenjuje se odluka sanacijskog tijela za grupu.
6. Ako sanacijska tijela ne donesu zajedničku odluku u roku od četiri mjeseca, svako sanacijsko tijelo nadležno za društvo kćer donosi vlastitu odluku te izrađuje i primjenjuje plan sanacije za subjekte u njegovoj nadležnosti. Svaka od pojedinih odluka je detaljno obrazložena, navodi razloge neslaganja s predloženim planom sanacije grupe i vodi računa o mišljenjima i ogradama drugih nadležnih tijela i sanacijskih tijela. Svako sanacijsko tijelo o svojoj odluci obavješćuje ostale članove sanacijskog kolegija.
Podložno stavku 9. ovog članka, ako je na kraju četveromjesečnog roka bilo koje sanacijsko tijelo uputilo predmet EBA-i u skladu s člankom 19. Uredbe (EU) br. 1093/2010, dotično sanacijsko tijelo odgađa svoju odluku i čeka odluku koju EBA može donijeti skladu s člankom 19. stavkom 3. te uredbe te donosi svoju odluku u skladu s odlukom EBA-e. Četveromjesečni rok smatra se rokom za mirenje u smislu te uredbe. EBA svoju odluku donosi u roku od mjesec dana. Predmet se ne upućuje EBA-i nakon isteka četveromjesečnog roka ili nakon što je donesena zajednička odluka. Ako EBA ne donese odluku u roku od mjesec dana, primjenjuje se odluka sanacijskog tijela za društva kćeri.
7. Druga sanacijska tijela koja se ne protive u skladu sa stavkom 6. mogu postići zajedničku odluku o planu sanacije grupe kojim su obuhvaćeni subjekti grupe u njihovoj nadležnosti.
8. Zajedničke odluke iz stavaka 4.ili 7. i odluke koje donose nadležna tijela, ako ne postoji zajednička odluka iz stavka 5. i 6., smatraju se konačnima i primjenjuju ih dotična sanacijska tijela.
9. U skladu sa stavcima 5. i 6. ovog članka, na zahtjev sanacijskog tijela, EBA može pomoći sanacijskim tijelima u postizanju dogovora u skladu s člankom 19. stavkom 3. Uredbe br. (EU) br. 1093/2010 osim ako bilo koje dotično sanacijsko tijelo procijeni da predmet oko kojeg postoji nesuglasnost može na bilo koji negativno utjecati na fiskalne odgovornosti njegove države članice.
10. U slučaju donošenja zajedničkih odluka u skladu sa stavcima 4. i 7. i ako sanacijsko tijelo procijeni u okviru stavka 9. da predmet neslaganja koji se tiče planova sanacije grupe negativno utječe na fiskalne odgovornosti njegove države članice, sanacijsko tijelo za grupu pokreće ponovnu procjenu plana sanacije grupe, uključujući minimalne zahtjeve za regulatorni kapital i prihvatljive obveze.
Članak 14.
Dostavljanje planova sanacije nadležnim tijelima
1. Sanacijsko tijelo dostavlja planove sanacije i sve njegove promjene relevantnim nadležnim tijelima.
2. Sanacijsko tijelo za grupu dostavlja planove sanacije grupe i sve njegove promjene relevantnim nadležnim tijelima.
POGLAVLJE II.
Mogućnost sanacije
Članak 15.
Procjena mogućnosti sanacije institucija
1. Države članice osiguravaju da sanacijsko tijelo, nakon što se savjetuje s nadležnim tijelom i sanacijskim tijelima jurisdikcija u kojima se nalaze značajne podružnice u onoj mjeri u kojoj je to važno za značajnu podružnicu, ocjenjuje do koje je mjere moguće sanirati instituciju koja nije dio grupe, pritom ne pretpostavljajući ništa od sljedećeg:
(a)
bilo kakvu izvanrednu javnu financijsku potporu osim korištenja aranžmana financiranja uspostavljenih u skladu s člankom 100.;
(b)
bilo kakvu hitnu likvidnosnu pomoć središnje banke;
(c)
bilo kakvu likvidnosnu pomoć središnje banke dodijeljenu u okviru nestandardne kolateralizacije, rokova dospijeća ili kamatnih uvjeta.
Smatra se da je instituciju moguće sanirati ako je izvediva i vjerojatna likvidacija koju sanacijsko tijelo provodi u redovnom postupku u slučaju insolventnosti ili sanacija koju sanacijsko tijelo provodi primjenom različitih instrumenata sanacije i sanacijskih ovlasti izbjegavajući što je više moguće bilo kakav znatni štetni učinak na financijski sustav, uključujući okolnosti šire financijske nestabilnosti ili događanja na razini cijelog sustava države članice u kojoj institucija ima poslovni nastan ili drugih država članica ili Unije te s ciljem osiguravanja kontinuiteta ključnih funkcija koje institucija provodi. Sanacijska tijela pravodobno obavješćuju EBA-u svaki put kad se smatra da instituciju nije moguće sanirati.
2. U svrhu procjene mogućnosti sanacije iz stavka 1., sanacijska tijela ispituju barem predmete navedene u odjeljku C Priloga.
3. Procjenu mogućnosti sanacije iz ovog članka vrši sanacijsko tijelo u isto vrijeme i za potrebe izrade i ažuriranja plana sanacije u skladu s člankom 100.
4. Nakon savjetovanja s Europskim odborom za sistemski rizik, EBA izrađuje nacrte regulatornih tehničkih standarda kako bi pobliže odredila predmete i kriterije za procjenu mogućnosti sanacije institucija ili grupa iz stavka 2. ovog članka i članka 16.
EBA Komisiji podnosi navedene nacrte regulatornih tehničkih standarda do 3. srpnja 2015.
Komisiji se dodjeljuje ovlast za donošenje nacrta regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
Članak 16.
Procjena mogućnosti sanacije grupa
1. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela za grupu, zajedno sa sanacijskim tijelima za društva kćeri, nakon savjetovanja s konsolidirajućim nadzornim tijelom i nadležnim tijelima za takva društva kćeri, i sanacijskim tijelima jurisdikcija u kojima se nalaze značajne podružnice u onoj mjeri u kojoj je to važno za značajnu podružnicu, procjenjuju do koje je mjere moguće sanirati grupe, pritom ne pretpostavljajući ništa od sljedećeg:
(a)
bilo kakvu izvanrednu javnu financijsku potporu osim korištenja aranžmana financiranja uspostavljenih u skladu s člankom 100.;
(b)
bilo kakvu hitnu likvidnosnu pomoć središnje banke;
(c)
bilo kakvu likvidnosnu pomoć središnje banke dodijeljenu u okviru nestandardne kolateralizacije, roka dospijeća ili kamatnih uvjeta.
Smatra se da je grupu moguće sanirati ako je izvediva i vjerojatna likvidacija subjekata grupe koju sanacijsko tijelo provodi u redovnom postupku u slučaju insolventnosti ili sanacija subjekata grupe koju sanacijsko tijelo provodi primjenom instrumenata sanacije i sanacijskih ovlasti na subjekte grupe, pritom izbjegavajući što je više moguće bilo kakav znatni štetni učinak na financijski sustav, uključujući u okolnostima šire financijske nestabilnosti ili događanja na razini cijelog sustava, država članica u kojima subjekti grupe imaju poslovni nastan ili drugih država članica odnosno Unije te s ciljem osiguravanja kontinuiteta ključnih funkcija koje ti subjekti grupe obavljaju kada se pravodobno mogu jednostavno odvojiti bilo drugim načinima. Sanacijska tijela za grupu pravodobno obavješćuju EBA-u svaki put kad se smatra da grupu nije moguće sanirati.
Procjenu mogućnosti sanacije grupe uzimaju u obzir sanacijski kolegiji iz članka 88.
2. U svrhu procjene mogućnosti sanacije grupe, sanacijska tijela razmatraju barem okolnosti i čimbenike navedene u odjeljku C Priloga.
3. Procjenu mogućnosti sanacije grupe iz ovog članka vrši sanacijsko tijelo u istodobno i za potrebe izrade i ažuriranja planova sanacije grupe u skladu s člankom 12. Procjena se vrši prema postupku odlučivanja utvrđenom u članku 13.
Članak 17.
Ovlasti rješavanja ili uklanjanja prepreka mogućnostima sanacije
1. Države članice osiguravaju da kada sanacijsko tijelo, na temelju procjene mogućnosti sanacije institucije provedene u skladu s člancima 15. i 16., i nakon savjetovanja s nadležnim tijelom, utvrdi da postoje značajne prepreke mogućnostima sanacije te institucije, sanacijsko tijelo o tom rezultatu pismenim putem obavješćuje dotičnu instituciju, nadležno tijelo i sanacijska tijela jurisdikcija u kojima se nalaze značajne podružnice.
2. Zahtjev da sanacijska tijela izrade planove sanacije i da relevantna sanacijska tijela postignu zajedničku odluku o planovima sanacije grupe iz članka 10. stavka 1. odnosno članka 13. stavka 4. suspendira se nakon obavijesti iz stavka 1. ovog članka dok sanacijsko tijelo ne prihvati mjere za uklanjanje značajnih prepreka mogućnostima sanacije u skladu sa stavkom 3. ovog članka ili dok ne donese navedene mjere u skladu sa stavkom 4. ovog članka.
3. U roku od četiri mjeseca od primitka obavijesti u skladu sa stavkom 1., institucija predlaže sanacijskom tijelu moguće mjere za rješavanje ili uklanjanje značajnih prepreka navedenih u obavijesti. Sanacijsko tijelo, nakon savjetovanja s nadležnim tijelom, procjenjuje jesu li te mjere učinkovite za rješavanje ili uklanjanje dotičnih značajnih prepreka.
4. Kada sanacijsko tijelo procijeni da mjere koje je predložila institucija u skladu sa stavkom 3. nisu učinkovite za rješavanje i uklanjanje dotičnih prepreka, ono izravno ili neizravno putem nadležnog tijela, zahtijeva od institucije da poduzme alternativne mjere koje mogu postići taj cilj i pisanim putem o tim mjerama obavješćuje instituciju koja u roku od jednog mjeseca predlaže plan u skladu s tim mjerama.
Pri određivanju alternativnih mjera, sanacijsko tijelo obrazlaže zašto mjere koje je predložila institucija ne bi mogle ukloniti prepreke mogućnostima sanacije i kako su predložene alternativne mjere razmjerne uklanjanju prepreka. Sanacijsko tijelo u obzir uzima prijetnju koju te prepreke mogućnostima sanacije predstavljaju za financijsku stabilnost i učinak mjera na poslovanje institucije, njenu stabilnost i mogućnost doprinosa gospodarstvu.
5. Za potrebe stavka 4. sanacijska tijela su ovlaštena poduzimati bilo koju od sljedećih mjera:
(a)
zahtijevati od institucije reviziju sporazuma o financiranju unutar grupe ili preispitivanje njihova nepostojanja, sastavljanje sporazuma o uslugama, unutar grupe ili s trećim stranama, kako bi se obuhvatilo pružanje ključnih funkcija;
(b)
zahtijevati od institucije da ograniči najveću moguću pojedinačnu i ukupnu izloženost;
(c)
odrediti posebne ili redovne zahtjeve za dostavu dodatnih informacija važnih za sanaciju;
(d)
zahtijevati od institucije da se riješi određene imovine;
(e)
zahtijevati od institucije da ograniči ili ukine posebne postojeće ili predložene aktivnosti;
(f)
ograničiti ili spriječiti razvoj novih ili postojećih linija poslovanja ili prodaju novih ili postojećih proizvoda;
(g)
zahtijevati promjene pravnih ili operativnih struktura institucije ili bilo kojeg subjekta grupe, izravno ili neizravno pod njezinim nadzorom, kako bi se smanjila složenost s ciljem osiguravanja mogućnosti pravnog i operativnog razdvajanja ključnih funkcija od ostalih funkcija primjenom instrumenata sanacije;
(h)
zahtijevati od institucije ili matičnog društva da osnuje matični financijski holding u državi članici ili matični financijski holding u Uniji;
(i)
zahtijevati od institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) da izda prihvatljive obveze za ispunjenje zahtjeva iz članka 45.;
(j)
zahtijevati od institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) da poduzmu druge korake za ispunjenje minimalnih uvjeta za regulatorni kapital i prihvatljive obveze iz članka 45., uključujući posebno nastojanje da se ponovno dogovore sve prihvatljive obveze, instrument dodatnog osnovnog kapitala ili instrument dopunskog kapitala koje su izdali, s ciljem osiguravanja da se svaka odluka sanacijskog tijela o otpisu ili konverziji te obveze ili instrumenta izvrši na temelju zakonodavstva u čijoj je nadležnosti upravljanje tom obvezom ili instrumentom; i
(k)
kada je institucija društvo kćer mješovitog holdinga, zahtijevati da mješoviti holding osnuje zasebni financijski holding za kontrolu institucije, ako je to potrebno da se olakša sanacija institucije i izbjegne primjena instrumenata sanacije i sanacijskih ovlasti iz glave IV. koji bi imali negativan utjecaj na nefinancijski dio grupe.
6. Odluka donesena u skladu sa stavkom 1. ili 4. ispunjava sljedeće zahtjeve:
(a)
temelji se na razlozima procjene ili rezultata o kojima je riječ;
(b)
određuje kako se tom procjenom ili rezultatom zadovoljava zahtjev razmjerne primjene utvrđen u stavku 4.; i
(c)
podliježe pravu na pravni lijek.
7. Prije određivanja bilo koje mjere iz stavka 4., sanacijsko tijelo, nakon savjetovanja s nadležnim tijelom i, prema potrebi, imenovanim nacionalnim makrobonitetnim tijelom, uzima u obzir mogući utjecaj tih mjera na određenu instituciju, unutarnje tržište za financijske usluge, financijsku stabilnost u drugim državama članicama i u cijeloj Uniji.
8. EBA do 3. srpnja 2015. izdaje smjernice u skladu s člankom 16. Uredbe (EU) br. 1093/2010 kojima se određuju dodatni detalji o mjerama predviđenima stavkom 5. i okolnosti u kojima se svaka pojedina mjera primjenjuje.
Članak 18.
Ovlasti rješavanja ili uklanjanja prepreka mogućnostima sanacije: postupanje prema grupama
1. Sanacijska tijela za grupu zajedno s sanacijskim tijelima za društva kćeri, nakon savjetovanja s kolegijem nadzornih tijela i sanacijskim tijelima jurisdikcija u kojima se nalaze značajne podružnice u onoj mjeri u kojoj je to važno za značajnu podružnicu, razmatraju unutar sanacijskog kolegija procjenu nužnu prema članku 16. i poduzimaju sve opravdane korake za postizanje zajedničke odluke o primjeni mjera određenih u skladu s člankom 17. stavkom 4. u odnosu na sve institucije koje su dio grupe.
2. Sanacijsko tijelo za grupu u suradnji s konsolidirajućim nadzornim tijelom i EBA-om u skladu s člankom 25. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1093/2010, priprema i podnosi izvješće matičnom društvu u Uniji i sanacijskim tijelima za društva kćeri, koji ga dostavljaju društvima kćeri pod njihovim nadzorom i sanacijskim tijelima jurisdikcija u kojima se nalaze značajne podružnice. Izvješće se priprema nakon savjetovanja s nadzornim tijelima i analizira značajne prepreke učinkovitoj primjeni instrumenata sanacije i izvršavanju sanacijskih ovlasti u odnosu na grupu. Izvješće također razmatra utjecaj na model poslovanja institucije te preporuča sve razmjerne i ciljane mjere koje su, prema mišljenju tijela, potrebne i odgovarajuće za uklanjanje tih prepreka.
3. U roku od četiri mjeseca od datuma primitka izvješća, matično društvo u Uniji može se očitovati i predložiti sanacijskom tijelu za grupu alternativne mjere kako bi se uklonile prepreke navedene u izvješću.
4. Sanacijsko tijelo za grupu o svakoj mjeri koju predloži matično društvo u Uniji obavješćuje konsolidirajuće nadzorno tijelo, EBA-u, sanacijska tijela za društva kćeri i sanacijska tijela jurisdikcija u kojima se nalaze značajne podružnice u onoj mjeri u kojoj je to važno za značajnu podružnicu. Sanacijska tijela za grupu i sanacijska tijela za društava kćeri, nakon savjetovanja s nadležnim tijelima i sanacijskim tijelima jurisdikcija u kojima se nalaze značajne podružnice, čine sve što je u njihovoj moći da donesu zajedničku odluku unutar sanacijskog kolegija koja se tiče određivanja bitnih prepreka i, ako je to potrebno, procjene mjera koje je predložilo matično društvo u Uniji i mjera koje tijela zatraže u svrhu rješavanja ili uklanjanja prepreka, koje uzimaju u obzir mogući utjecaj mjera u svim državama članicama u kojima grupa djeluje.
5. Zajednička odluka donosi se u roku od četiri mjeseca od podnošenja očitovanja matičnog društva u Uniji ili istekom roka od četiri mjeseca iz stavka 3., ovisno o tome što nastupi ranije. Obrazložena je i navedena u dokumentu koji sanacijsko tijelo za grupu dostavlja matičnom društvu u Uniji.
Na zahtjev sanacijskog tijela EBA može pomoći sanacijskim tijelima u postizanju zajedničke odluke u skladu s člankom 31. točkom (c) Uredbe (EU) br. 1093/2010.
6. Ako se zajednička odluka ne donese u roku iz stavka 5., sanacijsko tijelo za grupu donosi vlastitu odluku o odgovarajućim mjerama koje treba poduzeti u skladu s člankom 17. stavkom 4. na razini grupe.
Odluka je potpuno obrazložena i vodi računa o mišljenjima i ogradama drugih sanacijskih tijela. Sanacijsko tijelo za grupu odluku dostavlja matičnom društvu u Uniji.
Ako je na kraju četveromjesečnog razdoblja bilo koje sanacijsko tijelo uputilo predmet naveden u stavku 9. ovog članka EBA-i u skladu s člankom 19. Uredbe (EU) br. 1093/2010, sanacijsko tijelo za grupu odgađa svoju odluku i čeka bilo kakvu odluku koju EBA može donijeti skladu s člankom 19. stavkom 3. te uredbe te donosi svoju odluku u skladu s odlukom EBA-e. Četveromjesečni rok smatra se rokom za mirenje u smislu te uredbe. EBA svoju odluku donosi u roku od mjesec dana. Predmet se ne upućuje EBA-i nakon isteka roka od četiri mjeseca ili nakon što je donesena zajednička odluka. Ako EBA ne donese odluku u roku od mjesec dana, primjenjuje se odluka sanacijskog tijela za grupu.
7. U nedostatku zajedničke odluke, sanacijska tijela za društva kćeri donose vlastite odluke o odgovarajućim mjerama koje društva kćeri trebaju pojedinačno donijeti u skladu s člankom 17. stavkom 4. Odluka je potpuno obrazložena i vodi računa o mišljenjima i ogradama drugih sanacijskih tijela. Odluka se dostavlja dotičnom društvu kćeri i sanacijskom tijelu za grupu.
Ako je na kraju četveromjesečnog razdoblja bilo koje sanacijsko tijelo uputilo predmet naveden u stavku 9. ovog članka EBA-i u skladu s člankom 19. Uredbe (EU) br. 1093/2010, sanacijsko tijelo za sanaciju društva kćeri odgađa svoju odluku i čeka bilo kakvu odluku koju EBA može donijeti skladu s člankom 19. stavkom 3. te uredbe te donosi svoju odluku u skladu s odlukom EBA-e. Četveromjesečni rok smatra se rokom za mirenje u smislu te uredbe. EBA svoju odluku donosi u roku od mjesec dana. Predmet se ne upućuje EBA-i nakon isteka četveromjesečnog roka ili nakon što je donesena zajednička odluka. Ako EBA ne donese odluku u roku od mjesec dana, primjenjuje se odluka tijela za sanaciju društva kćeri.
8. Zajednička odluka iz stavka 5. i odluke koje donose sanacijska tijela u nedostatku zajedničke odluke iz stavka 6. smatraju se konačnima i primjenjuju ih druga dotična sanacijska tijela.
9. U nedostatku zajedničke odluke o poduzimanju mjera navedenih u članku 17. stavku 5. točkama (g), (h) ili (k), EBA može, na zahtjev sanacijskog tijela u skladu sa stavcima 6. ili 7. ovog članka, pomoći sanacijskim tijelima u postizanju dogovora u skladu s člankom 19. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
POGLAVLJE III.
Financijska potpora unutar grupe
Članak 19.
Sporazum o financijskoj potpori unutar grupe
1. Države članice osiguravaju da matična institucija u državi članici, matična institucija u Uniji, ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (c) ili (d) i njegova društva kćeri u drugim državama članicama ili trećim zemljama koja su institucije ili financijske institucije obuhvaćene konsolidiranim nadzorom matičnog društva, mogu sklopiti sporazum kako bi osigurala financijsku potporu svakoj drugoj strani sporazuma koja ispunjava uvjete za ranu intervenciju u skladu s člankom 27., pod uvjetom da su ispunjeni uvjeti utvrđeni u ovom poglavlju.
2. Ovo poglavlje ne utječe na aranžmane financiranja unutar grupe, uključujući aranžmane financiranja, i na djelovanje centraliziranih aranžmana financiranja pod uvjetom da nijedna od strana takvih aranžmana ne ispunjava uvjete za ranu intervenciju.
3. Sporazum o financijskoj potpori grupe ne smije biti preduvjet za:
(a)
pružanje financijske potpore grupe bilo kojem subjektu grupe koji ima financijske poteškoće ako tako odluči institucija, na temelju pojedinačnih slučajeva i u skladu s politikom grupe ako to ne predstavlja opasnost za cijelu grupu; ili
(b)
poslovanje u državi članici.
4. Države članice uklanjaju sve pravne prepreke u nacionalnom pravu za transakcije financijske potpore unutar grupe koje se poduzimaju u skladu s ovim poglavljem pod uvjetom da ništa u ovom poglavlju ne sprečava države članice da nametnu ograničenja na transakcije unutar grupe u vezi s nacionalnim pravom kojim se koriste mogućnosti predviđene Uredbom (EU) br. 575/2013. prenose odredbe Direktive 2013/36/EU ili kojim se zahtijeva odvajanje dijelova grupe ili aktivnosti koje se provode unutar grupe zbog financijske stabilnosti.
5. Sporazum o financijskoj potpori grupe može:
(a)
pokrivati jedno ili više društava kćeri grupe i može osiguravati financijsku potporu matičnih društava njihovim društvima kćeri, društava kćeri njihovim matičnim društvima, između društava kćeri grupe koji su dio sporazuma ili bilo koju kombinaciju tih subjekata;
(b)
omogućiti financijsku potporu u obliku zajma, pružanja jamstva, pružanja imovine na uporabu kao kolaterala ili bilo koje kombinacije tih oblika financijske potpore u jednoj ili više transakcija, uključujući između korisnika potpore i treće strane.
6. Kada u skladu s uvjetima sporazuma o financijskoj potpori grupe subjekt grupe pristane pružiti financijsku potporu drugom subjektu grupe, sporazum može uključivati recipročan pristanak subjekta grupe koji prima potporu da će pružiti financijsku potporu subjektu grupe koji pruža potporu.
7. U sporazumu o financijskoj potpori grupe se navode načela izračuna naknade za svaku transakciju učinjenu u skladu sa sporazumom. Ta načela sadrže zahtjev da se naknada određuje u vrijeme pružanja financijske potpore. Sporazum, uključujući načela za izračun naknade za pružanje financijske potpore i druge uvjete sporazuma, poštuje sljedeća načela:
(a)
svaka strana mora djelovati slobodno pri sklapanju sporazuma;
(b)
pri sklapanju sporazumu i određivanju naknade za pružanje financijske potpore svaka strana mora djelovati u svojem najboljem interesu pri čemu se u obzir mogu uzeti sve izravne ili neizravne koristi koje strana može steći kao posljedicu pružanja financijske potpore;
(c)
svaka strana koja prima financijsku potporu mora svakoj strani koja pruža financijsku potporu otkriti sve relevantne informacije prije određivanja naknade za pružanje financijske potpore i prije donošenja odluke o pružanju financijske potpore;
(d)
pri određivanju naknade za pružanje financijske potpore u obzir se mogu uzeti informacije koje posjeduje strana koja pruža financijsku potporu na temelju činjenice da je ona dio iste grupi kao strana koja prima financijsku potporu i koje nisu dostupne tržištu; te
(e)
načela izračuna naknade za pružanje financijske potpore nisu obvezna uzeti u obzir bilo koji očekivani privremeni učinak na cijene na tržištu koji proizlazi iz događaja koji su izvan grupe.
8. Sporazum o financijskoj potpori grupe se može sklopiti samo ako u vrijeme predlaganja sporazuma nijedna od strana ne ispunjava uvjete za ranu intervenciju prema mišljenju njihovih odgovarajućih nadležnih tijela.
9. Države članice osiguravaju da sva prava, zahtjevi ili mjere koje proizlaze iz sporazuma o financijskoj potpori grupe mogu provoditi samo strane sporazuma, a ne i treća strana.
Članak 20.
Preispitivanje predloženog sporazuma od strane nadležnih tijela i posredovanje
1. Matična institucija u Uniji podnosi konsolidirajućem nadzornom tijelu zahtjev o odobrenju bilo kojeg sporazuma o financijskoj potpori grupe predloženog u skladu s člankom 19. Zahtjev mora sadržavati tekst predloženog sporazuma i navoditi subjekte grupe koji žele biti strane sporazuma.
2. Konsolidirajuće nadzorno tijelo bez odgađanja prosljeđuje zahtjev nadležnim tijelima svakog društva kćeri koje želi biti strana sporazuma s ciljem postizanja zajedničke odluke.
3. Konsolidirajuće nadzorno tijelo u skladu s postupkom iz stavaka 5. i 6. ovog članka odobrava sklapanje sporazuma ako su uvjeti predloženog sporazuma usklađeni s uvjetima za financijsku potporu iz članka 19.
4. Konsolidirajuća nadzorna tijela mogu u skladu s postupkom iz stavaka 5. i 6. ovog članka zabraniti sklapanje predloženog sporazuma ako se smatra da nije u skladu s uvjetima o financijskoj potpori iz članka 23.
5. Nadležna tijela čine sve što je u njihovoj moći da donesu zajedničku odluku, uzimajući u obzir mogući utjecaj provedbe sporazuma u svim država članicama u kojima grupa djeluje, uključujući i moguće fiskalne posljedice, o tome jesu li uvjeti predloženog sporazuma u skladu s uvjetima za financijsku potporu iz članka 23., u roku od četiri mjeseca od datuma primitka zahtjeva od konsolidirajućeg nadzornog tijela. Zajednička odluka iznosi se uz detaljno obrazloženje odluke u dokumentu kojeg konsolidirajuće nadzorno tijelo dostavlja podnositelju.
Na zahtjev nadležnog tijela EBA može pomoći nadležnim tijelima u postizanju sporazuma u skladu s člankom 31. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
6. Ako nadležna tijela ne donesu zajedničku odluku u roku od četiri mjeseca, konsolidirajuće nadzorno tijelo donosi vlastitu odluku o zahtjevu. Odluka se iznosi u dokumentu uz detaljno obrazloženje, uzimajući u obzir mišljenja i ograde koje su u roku od četiri mjeseca iznijela druga nadležna tijela. Konsolidirajuće nadzorno tijelo dostavlja svoju odluku podnositelju zahtjeva i drugim nadležnim tijelima.
7. Ako je unutar četveromjesečnog razdoblja, bilo koje od dotičnih nadležnih tijela uputilo predmet EBA-i u skladu s člankom 19. Uredbe (EU) br. 1093/2010, konsolidirajuće nadzorno tijelo odgađa svoju odluku i čeka bilo kakvu odluku koju može donijeti EBA u skladu s člankom 19. stavkom 3. te uredbe te donosi svoju odluku u skladu s odlukom EBA-e. Rok od četiri mjeseca smatra se rokom za mirenje u smislu te uredbe. EBA svoju odluku donosi u roku od mjesec dana. Predmet se ne upućuje EBA-i nakon isteka roka od četiri mjeseca ili nakon što je donesena zajednička odluka.
Članak 21.
Odobrenje dioničara za predloženi sporazum
1. Države članice zahtijevaju da svaki predloženi sporazum koji je odobrilo nadležno tijelo bude podnesen na odobrenje dioničarima svakog subjekta grupe koji predloži pristupanje sporazumu. U tom slučaju, sporazum je valjan samo u odnosu na one strane čiji su dioničari odobrili sporazum u skladu sa stavkom 2.
2. Sporazum o financijskoj potpori unutar grupe valjan je u odnosu na subjekta grupe samo ako su njegovi dioničari odobrili upravljačkom tijelu tog subjekta grupe da odluči da taj subjekt grupe pruža ili prima financijsku potporu u skladu s uvjetima sporazuma i u skladu s uvjetima iz ovog poglavlja te da odobrenje dioničara nije opozvano.
3. Upravljačko tijelo svakog subjekta koje je strana sporazuma mora na godišnjoj razini izvješćivati dioničare o provedbi sporazuma i o provedbi bilo koje odluke donesene u skladu sa sporazumom.
Članak 22.
Dostavljanje ugovora o financijskoj potpori grupe sanacijskim tijelima
Nadležna tijela moraju odgovarajućem sanacijskom tijelu dostaviti ugovor o financijskoj potpori grupe koji su odobrili i sve njegove izmjene.
Članak 23.
Uvjeti za financijsku potporu unutar grupe
1. Financijska potpora subjekta grupe u skladu s člankom 19. može se pružiti samo ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:
(a)
postoji razumna mogućnost da pružena potpora znatno smanji financijske poteškoće subjekta grupe koji primi potporu;
(b)
cilj pružanja financijske potpore je očuvanje i obnavljanje financijske stabilnosti grupe u cjelini ili bilo kojeg subjekta grupe te je u interesu subjekta grupe koji pruža potporu;
(c)
financijska potpora pruža se pod uvjetima, uključujući naknadu u skladu s člankom 19. stavkom 7.;
(d)
razumno je očekivati na osnovi podataka dostupnih upravljačkom tijelu subjekta grupe koji pruža financijsku potporu u vrijeme kada je donesena odluka o financijskoj potpori, da će subjekt grupe koji prima potporu platiti naknadu za potporu i, ako je potpora dana u obliku zajma, da će vratiti zajam. Ako je potpora dana u obliku jamstva ili u bilo kojem obliku osiguranja, isti uvjeti primjenjuju se na obvezu koja proizlazi za primatelja ako jamstvo ili osiguranje bude provedeno;
(e)
pružanje financijske potpore ne bi ugrozilo likvidnost ili solventnost subjekta grupe koji pruža potporu;
(f)
pružanje financijske potpore ne bi stvorilo prijetnju financijskoj stabilnosti, posebno u državi članici subjekta grupe koji pruža potporu;
(g)
subjekt grupe koji pruža potporu u vrijeme pružanja potpore poštuje zahtjeve Direktive 2013/36/EU u vezi s kapitalom ili likvidnošću te sve zahtjeve određene u skladu s člankom 104. stavkom 2. Direktive 2013/36/EU te pružanje financijske potpore ne uzrokuje da subjekt grupe prekrši te zahtjeve osim ako ga je ovlastilo nadležno tijelo odgovorno za nadzor subjekta koji pruža potporu na pojedinačnoj osnovi.
(h)
subjekt grupe koji pruža potporu u vrijeme pružanja potpore ispunjava zahtjeve o velikoj izloženosti iz Uredbe (EU) br. 575/2013 i Direktive 2013/36/EU, uključujući svako nacionalno zakonodavstvo koje koristi mogućnosti pružene u njoj, te pružanje financijske potpore ne uzrokuje da subjekt grupe prekrši te zahtjeve osim ako ga je ovlastilo nadležno tijelo odgovorno za nadzor subjekta grupe koji pruža potporu na pojedinačnoj osnovi.
i.
pružanje financijske potpore ne bi ugrozilo mogućnost sanacije subjekta grupe koji pruža potporu.
2. EBA izrađuje nacrte regulatornih tehničkih standarda kako bi pobliže odredila uvjete utvrđene u stavku 1. točkama (a), (c), (e) i (i).
EBA podnosi Komisiji navedene nacrte regulatornih tehničkih standarda do 3. srpnja 2015.
Komisiji se dodjeljuje ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
3. EBA do 3. siječnja 2016. izdaje smjernice u skladu s člankom 16. Uredbe (EU) br. 1093/2010 radi promicanja konvergencije u praksama kako bi se odredili uvjeti utvrđeni u stavku 1. točkama (b), (d), (f), (f) i (h) ovog članka.
Članak 24.
Odluka o pružanju financijske potpore
Odluku o pružanju financijske potpore unutar grupe u skladu sa sporazumom donosi upravljačko tijelo subjekta grupe koji pruža financijsku potporu. Ta odluka mora biti obrazložena i mora pokazati cilj predložene financijske potpore. U odluci se posebno navodi na koji je način pružanje financijske potpore u skladu s uvjetima iz članka 23. stavka 1. Odluku o prihvaćanju financijske potpore unutar grupe u skladu sa sporazumom donosi upravljačko tijelo subjekta grupe koji prima financijsku potporu.
Članak 25.
Pravo protivljenja nadležnih tijela
1. Prije pružanja potpore u skladu sa sporazumom o financijskoj potpori unutar grupe, upravljačko tijelo subjekta grupe koji namjerava pružiti financijsku potporu o tome obavješćuje:
(a)
svoje nadležno tijelo;
(b)
prema potrebi, ako se razlikuje od tijela iz točaka (a) i (c), konsolidirajuće nadzorno tijelo;
(c)
ako se razlikuje od točaka (a) i (b), nadležno tijelo za subjekt grupe koji prima financijsku potporu; i
(d)
EBA-u.
Obavijest sadržava obrazloženu odluku upravljačkog tijela u skladu s člankom 24. te pojedinosti predložene financijske potpore, uključujući primjerak sporazuma o financijskoj potpori unutar grupe.
2. U roku od pet radnih dana od primitka potpune obavijesti, nadležno tijelo za subjekt grupe koji pruža financijsku potporu može dati pristanak na pružanje financijske potpore ili ga može zabraniti ili ograničiti ako procijeni da uvjeti za financijsku potporu grupe iz članka 23. nisu ispunjeni. Nadležno tijelo mora obrazložiti odluku o zabrani ili ograničenju financijske potpore.
3. O odluci nadležnog tijela o davanju suglasnosti, zabrani ili ograničavanju financijske potpore odmah se obavješćuju:
(a)
konsolidirajuće nadzorno tijelo;
(b)
nadležno tijelo za subjekt grupe koji prima potporu; te
(c)
EBA.
Konsolidirajuće nadzorno tijelo odmah obavješćuje ostale članove kolegija nadzornih tijela i članove sanacijskog kolegija.
4. Ako konsolidirajuće nadzorno tijelo ili nadležno tijelo odgovorno za subjekt grupe koji prima potporu ima prigovor na odluku o zabrani ili ograničenju financijske potpore, mogu u roku od dva dana uputiti predmet EBA-i i zatražiti njezinu pomoć u skladu s člankom 31. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
5. Ako nadležno tijelo ne zabrani ili ne ograniči financijsku potporu unutar roka navedenog u stavku 2. ili da pristanak na takvu potporu prije isteka tog roka, može se pružiti financijska potpora u skladu s uvjetima predstavljenim nadzornom tijelu.
6. Odluka upravljačkog tijela institucije o pružanju financijske potpore šalje se:
(a)
nadležnom tijelu;
(b)
prema potrebi, ako se razlikuje od tijela iz točaka (a) i (c), konsolidirajućem nadzornom tijelu;
(c)
ako se razlikuje od točaka (a) i (b), nadležnom tijelu za subjekt grupe koji prima financijsku potporu i
(d)
EBA-i.
Konsolidirajuće nadzorno tijelo odmah obavješćuje ostale članove kolegija nadzornih tijela i članove sanacijskog kolegija.
7. Ako nadležno tijelo ograniči ili zabrani financijsku potporu unutar grupe u skladu s člankom 2. ovog članka i ako plan oporavka grupe u skladu s člankom 7. stavkom 5. upućuje na financijsku potporu unutar grupe, nadležno tijelo za subjekt grupe u vezi s kojim je potpora ograničena ili zabranjena može zatražiti od konsolidirajućeg nadzornog tijela da pokrene ponovnu procjenu plana oporavka grupe u skladu s člankom 8. ili, ako je plan oporavka izrađen na pojedinačnoj osnovi, zatražiti da subjekt grupe podnese revidirani plan oporavka.
Članak 26.
Objavljivanje
1. Države članice osiguravaju da subjekti grupe objavljuju informacije o tome jesu li sklopili sporazum o financijskoj potpori u skladu s člankom 19. i da objavljuju opis općih uvjeta takvog sporazuma i nazive subjekata grupe koji su strane sporazuma te da najmanje jednom godišnje ažuriraju te informacije.
Primjenjuju se članci od 431. do 434. Uredbe (EU) br. 575/2013.
2. EBA izrađuje nacrte provedbenih tehničkih standarda kako bi pobliže odredila oblik i sadržaj opisa iz stavka 1.
EBA podnosi Komisiji navedene nacrte provedbenih tehničkih standarda do 3. srpnja 2015.
Komisiji se dodjeljuje ovlast za donošenje nacrta provedbenih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člankom 15. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
GLAVA III.
RANA INTERVENCIJA
Članak 27.
Mjere rane intervencije
1. Kada institucija prekrši ili će, zbog između ostalog financijskog stanja koje se brzo pogoršava, uključujući pogoršanje likvidnosti, sve veće razine financijske poluge, loših kredita ili koncentracije izloženosti, kako je ocijenjeno na temelju skupa okidača, koji mogu uključivati kapitalni zahtjev institucije plus 1,5 %, u bliskoj budućnosti vjerojatno prekršiti zahtjeve iz Uredbe (EU) br. 575/2013, Direktive 2013/36/EU, glave II Direktive 2014/65/EU ili članaka od 3. do 7., od 14. do 17., 24., 25. i 26. Uredbe (EU) br. 600/2014, države članice osiguravaju, ne dovodeći u pitanje mjere iz članka 104. Direktive 2013/36/EU kada su one primjenjive, da nadležna tijela imaju po potrebi na raspolaganju barem sljedeće mjere,:
(a)
zahtijevati od upravljačkog tijela institucije da provede jedan ili više aranžmana ili mjera iz plana oporavka ili u skladu s člankom 5. stavkom 2. da ažurira plan oporavka ako su okolnosti koje su dovele do rane intervencije različite od pretpostavki iz prvotnog plana oporavka i provede jedan ili više aranžmana ili mjera iz ažuriranog plana u određenom vremenskom okviru i kako bi se osiguralo da se uvjeti iz uvodnog teksta više ne primjenjuju;
(b)
zahtijevati od upravljačkog tijela institucije da razmotri stanje, utvrdi mjere za rješavanje mogućih utvrđenih problema i izradi program djelovanja za rješavanje tih problema kao i vremenski raspored za njegovu provedbu;
(c)
zahtijevati od upravljačkog tijela institucije da sazove skupštinu dioničara institucije, ili je izravno sazvati ako upravljačko tijelo ne ispuni taj zahtjev, te u oba slučaja odrediti dnevni red i zahtijevati da dioničari razmotre donošenje određenih odluka;
(d)
zahtijevati smjenu ili zamjenu jednog ili više članova upravljačkog tijela ili višeg rukovodstva ako se za te osobe ustanovi da nisu u stanju izvršavati svoje dužnosti u skladu s člankom 13. Direktive 2013/36/EU ili člankom 9. Direktive 2014/65/EU;
(e)
zahtijevati od upravljačkog tijela institucije da prema potrebi izradi plan pregovora o restrukturiranju duga s nekima od svojih vjerovnika ili njima svima u skladu s planom oporavka;
(f)
zahtijevati promjene u poslovnoj strategiji institucije;
(g)
zahtijevati promjene pravne ili operativne strukture institucije; te
(h)
prikupljati sve potrebne informacije, uključujući i izravnim nadzorom, te ih prosljeđivati sanacijskom tijelu kako bi se ažurirao plan sanacije i pripremilo za moguću sanaciju institucije i za vrednovanje imovine i obveza institucije u skladu s člankom 36.
2. Države članice osiguravaju da nadležna tijela bez odgode obavješćuju sanacijska tijela nakon što utvrde da su uvjeti iz stavka 1. ispunjeni u vezi s institucijom te da ovlasti sanacijskih tijela uključuju ovlast da zahtijevaju od institucije da kontaktira potencijalne kupce kako bi se pripremili za sanaciju institucije podložno uvjetima utvrđenima u članku 39. stavku 2. i odredbama o povjerljivosti utvrđenima u članku 84.:
3. Za svaku od mjera iz stavka 1. nadležna tijela određuju odgovarajući rok za izvršenje i omogućuju nadležnom tijelu da ocijeni učinkovitost mjere.
4. EBA do 3. srpnja 2015. izdaje smjernice u skladu s člankom 16. Uredbe (EU) br. 1093/2010 kako bi se promicala dosljedna primjena okidača za korištenje mjera iz stavka 1. ovog članka.
5. Uzimajući prema potrebi u obzir iskustvo stečeno u primjeni smjernica iz stavka 4., EBA može izraditi nacrte regulatornih tehničkih standarda kako bi se odredio minimalni skup okidača za korištenje mjera iz stavka 1. ovog članka.
Komisiji se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
Članak 28.
Smjena višeg rukovodstva i upravljačkog tijela
U slučaju znatnog pogoršanja financijske situacije institucije ili ozbiljnog kršenja zakona i drugih propisa ili statuta institucije ili ozbiljnih upravnih nepravilnosti, te kada ostale mjere poduzete u skladu s člankom 27. nisu dovoljne za ispravljanje tog pogoršanja, države članice osiguravaju da nadležna tijela mogu zahtijevati smjenu višeg rukovodstva ili upravljačkog tijela institucije u cijelosti ili pojedinih članova. Novog više rukovodstvo ili upravljačko tijelo imenuje se u skladu s nacionalnim pravom i pravom Unije te podliježe odobrenju ili suglasnosti nadležnog tijela.
Članak 29.
Privremeni upravitelj
1. Ako nadležno tijelo smatra da zamjena višeg rukovodstva ili upravljačkog tijela kako je navedeno u članku 28. nije dostatna da ispravi situaciju, države članice osiguravaju da nadležna tijela mogu imenovati jednog ili više privremenih upravitelja institucije. Nadležna tijela mogu, primjereno okolnostima, imenovati privremenog upravitelja da privremeno zamijeni upravljačko tijelo institucije ili da privremeno radi s upravljačkim tijelom institucije, o čemu nadležno tijelo donosi odluku u trenutku imenovanja. Ako nadležno tijelo imenuje privremenog upravitelja da radi s upravljačkim tijelom institucije, nadležno tijelo određuje u trenutku takvog imenovanja: ulogu, dužnosti i ovlasti privremenog upravitelja i sve zahtjeve da se upravljačko tijelo institucije savjetuje s privremenim upraviteljem ili dobije njegovu suglasnost prije donošenja konkretnih odluka ili mjera. Od nadležnog tijela zahtijeva se da objavi imenovanje svakog privremenog upravitelja osim kada privremeni upravitelj nema ovlast zastupati instituciju. Države članice također osiguravaju da svaki privremeni upravitelj ima kvalifikacije, sposobnost i znanje potrebne za izvršavanje svojih dužnosti te da nije u sukobu interesa.
2. Nadležno tijelo određuje ovlasti privremenog upravitelja u trenutku imenovanja privremenog upravitelja primjereno okolnostima. Takve ovlasti mogu uključivati neke ili sve ovlasti upravljačkog tijela institucije u skladu sa statutom institucije i nacionalnim pravom, uključujući i ovlast izvršavanja nekih ili svih upravnih dužnosti upravljačkog tijela institucije. Ovlasti privremenog upravitelja u vezi s institucijom u skladu su s važećim pravom trgovačkih društava.
3. Ulogu i funkcije privremenog upravitelja određuje nadležno tijelo u trenutku imenovanja te one mogu uključivati utvrđivanje financijskog položaja institucije, upravljanje poslovanjem ili dijelom poslovanja institucije s ciljem očuvanja ili obnavljanja financijskog položaja institucije i poduzimanja mjera radi obnove zdravog i stabilnog upravljanja poslovanjem institucije. Nadležno tijelo u trenutku imenovanja utvrđuje sva ograničenja uloge i funkcija privremenog upravitelja.
4. Države članice osiguravaju da nadležna tijela imaju isključivu ovlast imenovati i smjenjivati privremene upravitelje. Nadležno tijelo može smijeniti privremenog upravitelja u bilo kojem trenutku i iz bilo kojeg razloga. Nadležno tijelo može mijenjati uvjete imenovanja privremenog upravitelja u bilo kojem trenutku podložno ovom članku.
5. Nadležno tijelo može zahtijevati da određene radnje privremenog upravitelja podliježu prethodnoj suglasnosti nadležnog tijela. Nadležno tijelo određuje sve takve zahtjeve u trenutku imenovanja privremenog upravitelja ili u trenutku bilo koje promjene uvjeta imenovanja privremenog upravitelja.
U svakom slučaju privremeni upravitelj može izvršavati ovlast sazivanja glavne skupštine dioničara institucije te odrediti dnevni red takvog sastanka samo uz prethodnu suglasnost nadležnog tijela.
6. Nadležno tijelo može zahtijevati od privremenog upravitelja da sastavi izvješća o financijskom položaju institucije i radnjama izvršenim tijekom njegova imenovanja u intervalima koje odredi nadležno tijelo i na kraju njegova mandata.
7. Imenovanje privremenog upravitelja ne traje dulje od jedne godine. To razdoblje može se iznimno obnoviti ako se i dalje ispunjavaju uvjeti za imenovanje privremenog upravitelja. Nadležno tijelo odgovorno je za utvrđivanje jesu li zadovoljeni uvjeti za zadržavanje privremenog upravitelja i obrazlaganje svake takve odluke dioničarima.
8. Podložno ovom članku, imenovanje privremenog upravitelja ne dovodi u pitanje prava dioničara u skladu s pravom Unije ili nacionalnim pravom trgovačkih društava.
9. Države članice mogu, u skladu s nacionalnim pravom, ograničiti odgovornost svakog privremenog upravitelja za radnje ili propuste tijekom obavljanja njegovih dužnosti privremenog upravitelja u skladu sa stavkom 3.
10. Privremeni upravitelj imenovan u skladu s ovim člankom ne smatra se direktorom iz sjene ili de facto direktorom prema nacionalnom pravu.
Članak 30.
Usklađivanje mjera za ranu intervenciju i imenovanje privremenog upravitelja za grupe
1. Ako su ispunjeni uvjeti za postavljanje zahtjeva iz članka 27. ili imenovanje privremenog upravitelja u skladu s člankom 29. u vezi s matičnim društvom u Uniji, konsolidirajuće nadzorno tijelo obavješćuje EBA-u i savjetuje se s drugim nadležnim tijelima u okviru kolegija nadzornih tijela.
2. Nakon te obavijesti i savjetovanja konsolidirajuće nadzorno tijelo odlučuje hoće li primijeniti koju od mjera iz članka 27. ili imenovati privremenog upravitelja u okviru članka 29. u vezi s odgovarajućim matičnim društvom u Uniji, uzimajući u obzir učinak tih mjera na subjekte grupe u drugim državama članicama. Konsolidirajuće nadzorno tijelo obavješćuje o svojoj odluci druga nadležna tijela unutar kolegija nadzornih tijela te EBA-u.
3. Ako su ispunjeni uvjeti za postavljanje zahtjeva iz članka 27. ili imenovanje privremenog upravitelja u skladu s člankom 29. u vezi s društvom kćeri matičnog društva u Uniji, nadležno tijelo odgovorno za nadzor na pojedinačnoj osnovi koje namjerava donijeti mjeru u skladu s tim člancima o tome obavješćuje EBA-u i savjetuje se s konsolidirajućim nadzornim tijelom.
Nakon primitka obavijesti konsolidirajuće nadzorno tijelo može procijeniti vjerojatni učinak postavljanja zahtjeva u okviru članka 27. ili imenovanja privremenog upravitelja u skladu s člankom 29. na dotičnu instituciju, grupu ili subjekte grupe u drugim državama članicama. Svoju ocjenu priopćuje nadležnom tijelu u roku od tri dana.
Nakon te obavijesti i savjetovanja nadležno tijelo odlučuje hoće li primijeniti bilo koju od mjera iz članka 27. ili imenovati privremenog upravitelja u okviru članka 29. Pri donošenju odluke se posvećuje dužna pažnja ocjeni konsolidirajućeg nadzornog tijela. Nadležno tijelo obavješćuje o svojoj odluci konsolidirajuće nadzorno tijelo i ostala nadležna tijela unutar kolegija nadzornih tijela te EBA-u.
4. Ako više od jednog nadležnog tijela namjerava imenovati privremenog upravitelja ili primijeniti bilo koju od mjera iz članka 27. na više od jedne institucije u istoj grupi, konsolidirajuće nadzorno tijelo i druga relevantna nadležna tijela razmatraju je li prikladnije imenovati istog privremenog upravitelja za sve dotične subjekte ili koordinirati primjenu svih mjera iz članka 27. na više od jedne institucije kako bi se olakšala rješenja za obnovu financijskog položaja dotične institucije. Procjena ima oblik zajedničke odluke konsolidirajućeg nadzornog tijela i ostalih relevantnih nadležnih tijela. Zajednička odluka donosi se u roku od pet dana nakon datuma obavijesti iz stavka 1. Zajednička odluka obrazlaže se i iznosi u dokumentu koji konsolidirajuće nadzorno tijelo dostavlja matičnom društvu u Uniji.
Na zahtjev nadležnog tijela, EBA može pomagati nadležnim tijelima u postizanju sporazuma u skladu s člankom 31. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
U nedostatku zajedničke odluke u roku od pet dana konsolidirajuće nadzorno tijelo i nadležna tijela za društva kćeri mogu donijeti pojedinačne odluke o imenovanju privremenog upravitelja za institucije za koje oni imaju odgovornost i o primjeni bilo koje od mjera iz članka 27.
5. Ako se dotično nadležno tijelo ne slaže s odlukom o kojoj je obaviješteno u skladu sa stavcima 1. ili 3., ili u nedostatku zajedničke odluke u okviru stavka 4., nadležno tijelo može uputiti predmet EBA-i u skladu sa stavkom 6.
6. Na zahtjev bilo kojeg nadležnog tijela, EBA može pomoći nadležnim tijelima koja namjeravaju primijeniti jednu ili više mjera iz članka 27. stavka 1. točke (a) ove Direktive u vezi sa točkama (4), (10), (11) i (19) odjeljka A. Priloga ovoj Direktivi, iz članka 27. stavka 1. točke (e) ove Direktive ili iz članka 27. stavka 1. točke (g) ove Direktive u postizanju sporazuma u skladu s člankom 19. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
7. Odluka svakog nadležnog tijela mora biti obrazložena. U odluci se u obzir uzimaju gledišta i ograde koje su ostala nadležna tijela izrazila tijekom razdoblja savjetovanja iz stavka 1. ili 3. ili razdoblja od pet dana iz stavka 4., kao i mogući učinak odluke na financijsku stabilnost u dotičnim državama članicama. Konsolidirajuće nadzorno tijelo odluku prosljeđuje matičnom društvu u Uniji, a odgovarajuća nadležna tijela prosljeđuju je društvima kćerima.
U slučajevima navedenima u stavku 6. ovog članka, ako je prije kraja razdoblja savjetovanja iz stavaka 1. i 3. ovog članka ili na kraju petodnevnog razdoblja iz stavka 4. ovog članka, bilo koje od dotičnih nadležnih tijela uputilo predmet EBA-i u skladu s člankom 19. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1093/2010, konsolidirajuće nadzorno tijelo i ostala nadležna tijela odgađaju svoje odluke i čekaju odluku koju donosi EBA u skladu s člankom 19. stavkom 3. te uredbe, i donose svoje odluke u skladu s odlukom EBA-e. Rok od pet dana smatra se rokom za mirenje u smislu te uredbe. EBA svoju odluku donosi u roku od tri dana. Predmet se ne upućuje EBA-i nakon isteka razdoblja od pet dana ili nakon što je donesena zajednička odluka.
8. U nedostatku odluke EBA-e u roku od tri dana primjenjuju se pojedinačne odluke donesene u skladu sa stavkom 1. ili 3., ili stavkom 4. trećim podstavkom.
GLAVA IV.
SANACIJA
POGLAVLJE I.
Ciljevi, uvjeti i opća načela
Članak 31.
Ciljevi sanacije
1. Kod primjenjivanja instrumenata sanacije i izvršavanja sanacijskih ovlasti, sanacijska tijela uzimaju u obzir ciljeve sanacije te odabiru instrumente i ovlasti kojima se najbolje ostvaruju ciljevi relevantni u okolnostima pojedinog slučaja.
2. Ciljevi sanacije iz stavka 1. su:
(a)
osigurati kontinuitet ključnih funkcija;
(b)
izbjeći znatan štetni učinak na financijski sustav, posebno sprječavanjem širenja, uključujući na tržišne infrastrukture, te održavanjem tržišne discipline;
(c)
štititi javna sredstva tako da se na najmanju moguću mjeru svede oslanjanje na izvanredne javne financijske potpore;
(d)
štititi deponente obuhvaćene Direktivom 2014/49/EU i ulagatelje obuhvaćene Direktivom 97/9/EZ;
(e)
zaštititi sredstva i imovinu klijenata.
Pri postizanju navedenih ciljeva sanacijsko tijelo nastoji smanjiti trošak sanacije i izbjeći nepotrebno uništenje vrijednosti osim ako je to potrebno radi ostvarivanja ciljeva sanacije.
3. Podložno različitim odredbama ove Direktive, ciljevi sanacije jednako su važni, a sanacijska ih tijela održavaju u ravnoteži prema naravi i okolnostima pojedinog slučaja.
Članak 32.
Uvjeti za sanaciju
1. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela poduzmu mjere sanacije u vezi s institucijom iz članka 1. stavka 1. točke (a) samo ako sanacijsko tijelo smatra da su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:
(a)
nadležno tijelo nakon savjetovanja sa sanacijskim tijelom ili, podložno uvjetima utvrđenima u stavku 2., sanacijsko tijelo nakon savjetovanja s nadležnim tijelom utvrdilo je da institucija propada ili će vjerojatno propasti;
(b)
uzimajući u obzir vrijeme i druge relevantne okolnosti, nije razumno očekivati da bi druge alternativne mjere privatnog sektora, uključujući mjere institucionalnog sustava zaštite, ili nadzorne mjere, uključujući mjere rane intervencije ili otpis ili konverziju relevantnih instrumenata kapitala u skladu s člankom 59. stavkom 2., poduzete u pogledu institucije spriječile njenu propast u razumnom vremenskom okviru;
(c)
mjera sanacije je nužna u javnom interesu u skladu sa stavkom 5.
2. Države članice mogu predvidjeti da, uz nadležno tijelo, zaključak o propadanju ili vjerojatnoj propasti institucije prema stavku 1. točki (a) može donijeti i sanacijsko tijelo nakon savjetovanja s nadležnim tijelom kada sanacijska tijela prema nacionalnom pravu imaju potrebne alate za izvođenje takvog zaključka, uključujući posebno odgovarajući pristup relevantnim informacijama. Nadležno tijelo bez odgode daje sanacijskom tijelu sve relevantne informacije koje potonje zatraži radi obavljanja svoje procjene.
3. Prethodno donošenje mjere rane intervencije u skladu s člankom 27. nije uvjet za poduzimanje mjere sanacije.
4. Za potrebe stavka 1. točke (a), za instituciju se smatra da propada ili da joj prijeti propast u jednoj ili više sljedećih okolnosti:
(a)
institucija krši ili postoje objektivni elementi na temelju kojih se utvrđuje da će institucija uskoro prekršiti zahtjeve za zadržavanje odobrenja za rad na način kojim bi se opravdalo povlačenje ovlaštenja nadležnog tijela, uključujući ali ne ograničujući se na gubitke koje je institucija pretrpjela ili je moguće da će pretrpjeti, a kojima će se istrošiti sva njezin regulatorni kapital ili njegov znatan iznos;
(b)
imovina institucije je manja od njezinih obveza ili postoje objektivni elementi na temelju kojih se utvrđuje da će imovina institucije uskoro biti manja od obveza;
(c)
institucija nije u mogućnosti podmiriti svoje dugove ili druge obveze pri njihovu dospijeću ili postoje objektivni elementi na temelju kojih se utvrđuje da ih institucija uskoro neće moći ispuniti;
(d)
nužna su izvanredne javne financijske potpore osim kada se, kako bi se izbjegla ili otklonila ozbiljna smetnja u gospodarstvu države članice i očuvala financijska stabilnost, te izvanredne javne financijske potpore daju u sljedećim oblicima:
i.
državno jamstvo kao podrška sredstvima likvidnosti koja osiguravaju središnje banke u skladu s uvjetima središnjih banaka;
ii.
državno jamstvo za novoizdane obveze; ili
iii.
ubrizgavanje regulatornog kapitala ili kupnja instrumenata kapitala po cijenama i pod uvjetima kojima se daje prednost instituciji, ako u vrijeme odobrenja javne potpore ne postoje ni okolnosti navedene u točki (a), (b) ili (c) ovog stavka niti okolnosti navedene u članku 59 stavku 3.
U svakom od slučajeva iz prvog podstavka točke (d) podtočaka i., ii. i iii., jamstvo ili istovrsne mjere iz tih točaka ograničeni su na solventne institucije i ovise o konačnom odobrenju na temelju okvira Unije za državne potpore. Riječ je o privremenim mjerama opreza koje su razmjerne otklanjanju posljedica ozbiljne smetnje i ne koriste se radi nadoknade gubitaka koje je subjekt pretrpio ili postoji mogućnost da će ih uskoro pretrpjeti.
Mjere potpore u okviru točke prvog podstavka točke (d) ograničene su na ubrizgavanja potrebna radi rješavanja nedostatka kapitala ustanovljenog u testovima otpornosti na stres, preispitivanjima kvalitete imovine ili jednakovrijednim ocjenama na nacionalnoj razini te na razini Unije ili SSM-a, koje vrše Europska središnja banka, EBA ili nacionalna tijela te ih prema potrebi potvrđuje nadležno tijelo.
EBA do 3. siječnja 2015. izdaje smjernice u skladu s člankom 16. Uredbe (EU) br. 1093/2010 o vrstama gore navedenih testova, preispitivanja i drugih radnji koje mogu dovesti do takve potpore.
Komisija do 31. prosinca 2015. preispituje postoji li i dalje potreba da se dopuste mjere potpore u okviru prvog podstavka točke (d) iii. te uvjete koje treba ispuniti u slučaju nastavka i o tome obavješćuje Europski parlament i Vijeće. Uz izvješće se prema potrebi prilaže zakonodavni prijedlog.
5. Za potrebe stavka 1. točke (c) ovog članka, smatra se da je mjera sanacije u javnom interesu ako je potrebna da se postigne jedan ili više ciljeva sanacije navedenih u članku 31. i ako je razmjerna njima i ako se likvidacijom subjekta redovnim postupkom u slučaju insolventnosti ne bi postigli ti ciljevi sanacije u jednakoj mjeri.
6. EBA do 3. srpnja 2015. izdaje smjernice u skladu s člankom 16. Uredbe (EU) br. 1093/2010 za poticanje konvergencije nadzornih i sanacijskih praksi u vezi s tumačenjem različitih okolnosti u kojima se smatra da institucija propada ili da joj prijeti propast.
Članak 33.
Uvjeti za sanaciju u vezi s financijskim institucijama i holdinzima
1. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela mogu poduzeti mjeru sanacije u vezi s financijskom institucijom iz članka 1. stavka 1. točke (b) ako su ispunjeni uvjeti iz članka 32. stavka 1. s obzirom na financijsku instituciju i s obzirom na matično poduzeće koje podliježe konsolidiranom nadzoru.
2. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela mogu poduzeti mjeru sanacije u vezi sa subjektom iz članka 1. stavka 1. točke (c) ili (d) ako su ispunjeni uvjeti iz članka 32. stavka 1. s obzirom na subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (c) ili (d) i s obzirom na jedno ili više društava kćeri koja su institucije ili, ako društvo kćer nema poslovni nastan u Uniji, tijelo treće zemlje utvrdilo je da društvo kćer ispunjava uvjete za sanaciju prema pravu te treće zemlje.
3. Ako su institucije kćeri mješovitog holdinga u posrednom ili neposrednom vlasništvu posredničkog financijskog holdinga, države članice osiguravaju da se mjere sanacije za potrebe sanacije grupe donose u odnosu na posrednički financijski holding i ne poduzimaju mjere sanacije za potrebe sanacije grupe u odnosu na mješoviti holding.
4. Podložno stavku 3. ovog članka i odstupajući od odredbi stavka 2., neovisno o činjenici da subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (c) ili (d) ne ispunjava uvjete utvrđene u članku 32. stavku 1., sanacijska tijela mogu poduzeti mjere sanacije u vezi sa subjektom iz članka 1. stavka 1. točke (c) ili (d) kada jedno ili više društava kćeri koje su institucije ispunjavaju uvjete utvrđene u članku 32. stavcima 1., 4. i 5., a njihova imovina i obveze su takve da njihova propast prijeti grupi u cjelini ili se prema insolvencijskom pravu države članice prema grupi mora postupati u cjelini, a mjere sanacije u odnosu na subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (c) ili (d) nužne su za sanaciju takvih društava kćeri koje su institucije ili za sanaciju grupe u cjelini.
Za potrebe stavka 2. i prvog podstavka ovog stavka, pri ocjenjivanju jesu li uvjeti iz članka 32. stavka 1. ispunjeni u vezi s jednom ili više društava kćeri koje su institucije, sanacijsko tijelo za instituciju i sanacijsko tijelo za subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (c) ili (d) mogu putem zajedničkog dogovora zanemariti bilo koje prijenose kapitala ili gubitka unutar grupe između subjekata, uključujući korištenje ovlasti otpisa ili konverzije.
Članak 34.
Opća načela sanacije
1. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela, kod primjene instrumenata sanacije i izvršavanja sanacijskih ovlasti, poduzmu sve odgovarajuće mjere kako bi osigurale da se mjere sanacije poduzimaju u skladu sa sljedećim načelima:
(a)
dioničari institucije u sanaciji snose prve gubitke;
(b)
vjerovnici institucije u sanaciji snose gubitke nakon dioničara u skladu s redoslijedom prvenstva njihovih tražbina u okviru redovnog postupka u slučaju insolventnosti osim ako je izričito navedeno drukčije u ovoj Direktivi;
(c)
smjenjuje se upravljačko tijelo i više rukovodstvo institucije u sanaciji, osim u slučajevima kada se smatra da je potpuno ili djelomično zadržavanje upravljačkog tijela ili višeg rukovodstva, ovisno o okolnostima, nužno za postizanje ciljeva sanacije;
(d)
upravljačko tijelo ili više rukovodstvo institucije u sanaciji pruža svu potrebnu pomoć za postizanje ciljeva sanacije;
(e)
fizičke i pravne osobe smatraju se prema građanskom ili kaznenom pravu, u skladu s pravom države članice, odgovornima za propast institucije;
(f)
osim kada je ovom Direktivom predviđeno drukčije, prema vjerovnicima iste kategorije postupa se jednako;
(g)
nijedan vjerovnik ne trpi veće gubitke od onih koje bi pretrpio ako bi institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) bili likvidirani u redovnom postupku u slučaju insolventnosti u skladu sa zaštitnim mjerama iz članaka 73. do 75.;
(h)
osigurani depoziti u potpunosti su zaštićeni; i
i.
mjere sanacije poduzimaju se u skladu sa zaštitnim mjerama navedenima u ovoj Direktivi.
2. Kada je institucija subjekt grupe, sanacijska tijela, ne dovodeći u pitanje članak 31., primjenjuju instrumente sanacije i izvršavaju sanacijske ovlasti na način koji svodi na najmanju moguću mjeru učinak na ostale subjekte grupe i na grupu u cjelini, kao i negativne učinke na financijsku stabilnost u Uniji te njezinim državama članicama, posebno u državama u kojima grupa djeluje.
3. Kod primjene instrumenata sanacije i izvršavanja sanacijskih ovlasti, države članice osiguravaju prema potrebi njihovu usklađenost s okvirom Unije za državne potpore.
4. Ako se instrument prodaje poslovanja, instrument prijelazne institucije ili instrument odvajanja imovine primjenjuje na instituciju ili na iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d), smatra se da je za tu instituciju ili za taj subjekt pokrenut stečajni postupak ili slični postupak u slučaju insolventnosti za potrebe članka 5. stavka 1. Direktive Vijeća 2001/23/EZ (30).
5. Kod primjene instrumenata sanacije i izvršavanja sanacijskih ovlasti, sanacijska tijela prema potrebi obavješćuju predstavnike zaposlenika i savjetuju se s njima.
6. Sanacijska tijela primjenjuju instrumente sanacije i izvršavaju sanacijske ovlasti ne dovodeći u pitanje odredbe o predstavnicima zaposlenika u upravljačkim tijelima, u skladu s nacionalnim pravom ili praksom.
POGLAVLJE II.
Posebna uprava
Članak 35.
Posebna uprava
1. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela imaju mogućnost imenovanja posebnog upravitelja koji zamjenjuje upravljačko tijelo institucije u sanaciji. Sanacijska tijela objavljuju imenovanje posebnog upravitelja. Države članice također osiguravaju da posebni upravitelj ima kvalifikacije, sposobnost i znanje potrebne za izvršavanje svojih dužnosti.
2. Posebni upravitelj ima sve ovlasti dioničara i upravljačkog tijela institucije. Međutim, posebni upravitelj te ovlasti može izvršavati samo pod nadzorom sanacijskog tijela.
3. Posebni upravitelj ima zakonsku obvezu poduzimanja svih potrebnih mjera za poticanje ostvarenja ciljeva sanacije iz članka 31. i provođenja mjera sanacije u skladu s odlukom sanacijskog tijela. Ta obveza prema potrebi ima prednost u odnosu na sve druge upraviteljske obveze u skladu sa statutom institucije ili nacionalnim pravom, u mjeri u kojoj se razlikuju. Te mjere mogu uključivati povećanje kapitala, reorganizaciju vlasničke strukture institucije ili preuzimanja od strane institucija koje su financijski i organizacijski zdrave u skladu sa instrumentima sanacije iz poglavlja IV.
4. Sanacijska tijela mogu ograničiti djelovanje posebnog upravitelja ili zahtijevati da su određeni oblici djelovanja posebnog upravitelja podložni prethodnoj suglasnosti sanacijskog tijela. Sanacijska tijela u svakom trenutku mogu smijeniti posebnog upravitelja.
5. Države članice zahtijevaju od posebnog upravitelja da sastavi izvješća za sanacijsko tijelo koje ga je imenovalo o gospodarskom i financijskom stanju institucije i radnjama koje je poduzeo prilikom izvršavanja svojih dužnosti i to u redovitim intervalima koje odredi sanacijsko tijelo te na početku i na kraju svojeg mandata.
6. Posebni upravitelj imenuje se na najviše godinu dana. To se razdoblje iznimno može obnoviti ako sanacijsko tijelo utvrdi da su i dalje zadovoljeni uvjeti za imenovanje posebnog upravitelja.
7. Ako dva ili više sanacijskih tijela namjerava imenovati posebnog upravitelja u vezi sa subjektom koji je povezan s grupom, oni razmatraju je li prikladnije imenovati istog posebnog upravitelja za sve dotične subjekte radi olakšavanja provedbe mjera za ponovno uspostavljanje financijskog zdravlja dotičnih subjekata.
8. U slučaju insolventnosti u kojemu je nacionalnim pravom predviđeno imenovanje insolvencijske uprave, takva uprava može predstavljati posebnu upravu u skladu s ovim člankom.
POGLAVLJE III.
Vrednovanje
Članak 36.
Vrednovanje za potrebe sanacije
1. Prije poduzimanja mjera sanacije ili korištenja ovlasti za otpis ili konverziju relevantnih instrumenata kapitala, sanacijska tijela osiguravaju da pošteno, oprezno i realistično vrednovanje imovine i obveza institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) provede osoba koja je neovisna od bilo kojeg tijela javne vlasti, uključujući sanacijsko tijelo, i instituciju ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d). Podložno stavku 13. ovog članka i članku 85. ako su ispunjeni svi zahtjevi iz ovog članka, vrednovanje se smatra konačnim.
2. Ako nije moguće provesti neovisno vrednovanje u skladu sa stavkom 1., sanacijska tijela mogu provesti privremeno vrednovanje imovine i obveza institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d), u skladu sa stavkom 9. ovog članka.
3. Cilj vrednovanja je procijeniti vrijednost imovine i obveza institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) koji ispunjavaju uvjete za sanaciju iz članaka 32. i 33.
4. Svrhe vrednovanja su sljedeće:
(a)
pružanje informacija radi utvrđivanja jesu li zadovoljeni uvjeti za sanaciju ili uvjeti za otpis ili konverziju instrumenata kapitala;
(b)
ako su zadovoljeni uvjeti za sanaciju, pružanje informacija radi donošenja odluke o odgovarajućoj mjeri sanacije koju je potrebno poduzeti u pogledu institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d);
(c)
ako se primjenjuje ovlast za otpis ili konverziju relevantnih instrumenata kapitala, pružanje informacija za donošenje odluke o mjeri u kojoj se poduzima poništenje ili razvodnjavanje dionica ili drugih vlasničkih instrumenata te mjera u kojoj se otpisuju i konvertiraju relevantni instrumenti kapitala;
(d)
ako se primjenjuje bail-in instrument, pružanje informacija radi donošenja odluke o mjeri u kojoj se otpisuju ili konvertiraju prihvatljive obveze;
(e)
ako se primjenjuje instrument prijelazne institucije ili instrument odvajanja imovine, pružanje informacija radi donošenja odluke o imovini, pravima, obvezama ili dionicama ili drugim vlasničkim instrumentima koje je potrebno prenijeti te radi donošenja odluke o vrijednosti svih naknada koje je potrebno platiti instituciji u sanaciji ili, ovisno o slučaju, vlasnicima dionica ili drugih vlasničkih instrumenata.
(f)
ako se primjenjuje instrument prodaje poslovanja, pružanje informacija radi donošenja odluke o imovini, pravima, obvezama ili dionicama ili ostalim vlasničkim instrumentima koje je potrebno prenijeti i pružanju informacija sanacijskom tijelu kako bi moglo odrediti što čini komercijalne uvjete u smislu članka 38.;
(g)
u svim slučajevima, osigurati da su bilo koji gubici imovine institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) u potpunosti utvrđeni u trenutku kada se primjenjuju instrumenti sanacije ili izvršavaju ovlasti za otpis ili konverziju relevantnih instrumenata kapitala.
5. Ne dovodeći u pitanje okvir Unije za državne potpore, vrednovanje se prema potrebi temelji na opreznim pretpostavkama, uključujući one o stopama neispunjenja obveze i ozbiljnosti gubitaka. U vrednovanju se ne pretpostavlja moguće buduće pružanje izvanrednih javnih financijskih potpora ili hitna likvidnosna pomoć središnje banke ili bilo kakva likvidnosna pomoć središnje banke dodijeljena u okviru nestandardne kolateralizacije, roka dospijeća ili kamatnih uvjeta instituciji ili subjektu iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) od onog trenutka kada se poduzmu mjere sanacije ili se izvrši ovlast za otpis ili konverziju relevantnih instrumenata kapitala. Nadalje, ako se primjenjuje bilo koji instrument sanacije, vrednovanjem se uzima u obzir činjenica da:
(a)
sanacijsko tijelo i svi aranžmani financiranja koji djeluju u skladu s člankom 101. mogu izvršiti povrat svih razumnih i valjano nastalih izdataka od institucije u sanaciji u skladu s člankom 37. stavkom 7.;
(b)
aranžman financiranja sanacije može zaračunati kamatu ili naknade u pogledu svih kredita ili jamstava osiguranih instituciji u sanaciji, u skladu s člankom 101.
6. Vrednovanje se dopunjuje sljedećim informacijama iz poslovnih knjiga i evidencija institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d);
(a)
ažuriranom bilancom i izvješćem o financijskom položaju institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d);
(b)
analizom i procjenom računovodstvene vrijednosti imovine;
(c)
popisom nepodmirenih bilančnih i izvanbilančnih obveza prikazanih u poslovnim knjigama i evidencijama institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d), s naznakom odgovarajućih kredita i redoslijeda prednosti u skladu s mjerodavnim insolvencijskim pravom.
7. Prema potrebi, radi donošenja odluka iz stavka 4. točaka (e) i (f), informacije iz stavka 6. točke (b) mogu se nadopuniti analizom i procjenom vrijednosti imovine i obveza institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) na temelju tržišne vrijednosti.
8. U vrednovanju se navodi potpodjela vjerovnika u razrede u skladu s razinom prioriteta tražbina prema mjerodavnom insolvencijskom pravu i procjeni očekivanog postupanja prema svakom razredu dioničara i vjerovnika da se institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) likvidira u redovnom postupku u slučaju insolventnosti.
Ta procjena ne utječe na primjenu načela prema kojem nijedan vjerovnik neće biti doveden u nepovoljniji položaj u odnosu na redovni postupak u slučaju insolventnosti u okviru članka 74.
9. Ako zbog žurnih okolnosti pojedinog slučaja nije moguće ispuniti zahtjeve iz stavaka 6. i 8. ili ako se primjenjuje stavak 2., provodi se privremeno vrednovanje. Pri provedbi privremenog vrednovanja pridržava se zahtjeva iz stavka 3. i, u mjeri u kojoj je to razumno izvedivo u okolnostima, zahtjeva iz stavaka 1., 6. i 8.
Privremeno vrednovanje iz ovog stavka uključuje zaštitni sloj za dodatne gubitke, uz primjereno opravdanje.
10. Vrednovanje kojim se ne ispunjavaju svi zahtjevi utvrđeni u ovom članku smatra se privremenim dok neovisna osoba ne provede vrednovanje koje je u potpunosti sukladno sa svim zahtjevima utvrđenima u ovom članku. To se ex-post konačno vrednovanje provodi čim je to izvedivo. Može se provesti ili odvojeno od vrednovanja iz članka 74. ili istodobno s njim i od strane iste neovisne osobe, ali se od njega mora razlikovati.
Svrhe ex-post konačnog vrednovanja su sljedeće:
(a)
osigurati da su svi gubici imovine institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) u potpunosti evidentirani u poslovnim knjigama institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d);
(b)
pružiti informacije za odluku o povratu otpisanih tražbina vjerovnika ili povećanju vrijednosti plaćenih naknada, u skladu sa stavkom 11.
11. U slučaju da je procjena neto vrijednost imovine institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) iz ex-post konačnog vrednovanja viša od procjene neto vrijednost imovine institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) iz privremenog vrednovanja, sanacijsko tijelo može:
(a)
izvršavati svoju ovlast povećavanja vrijednosti tražbina vjerovnika ili vlasnika odgovarajućih instrumenata kapitala koja su otpisana u okviru bail-in instrumenta;
(b)
uputiti prijelaznu instituciju ili subjekt za upravljanje imovinom da izvrši daljnju uplatu naknada u pogledu imovine, prava i obveza institucije u sanaciji ili, ovisno o slučaju, u pogledu dionica ili vlasničkih instrumenata, vlasnicima dionica ili drugih vlasničkih instrumenata.
12. Ne dovodeći u pitanje stavak 1., privremeno vrednovanje provedeno u skladu sa stavcima 9. i 10. valjana je osnova na temelju koje sanacijska tijela poduzimaju mjere sanacije, uključujući preuzimanje kontrole nad propadajućom institucijom ili subjektom kako je navedeno u članku 1. stavku 1. točkama (b), (c) ili (d), ili izvršavaju ovlasti za otpis ili konverziju instrumenata kapitala.
13. Vrednovanje je sastavni dio odluke o primjeni instrumenta sanacije ili izvršavanja sanacijske ovlasti ili odluke o izvršavanju otpisa ili ovlasti za konverziju instrumenata kapitala. Sâmo vrednovanje ne podliježe posebnom pravu na pravni lijek, ali može podlijegati pravnom lijeku zajedno s odlukom u skladu s člankom 85.
14. EBA izrađuje nacrte regulatornih tehničkih standarda kako bi pobliže odredila okolnosti u kojima je osoba neovisna i od sanacijskog tijela i od institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) za potrebe stavka 1. ovog članka te za potrebe članka 74.
15. EBA može izraditi nacrte regulatornih tehničkih standarda kako bi pobliže odredila sljedeće kriterije za potrebe stavaka 1., 3. i 9. ovog članka te za potrebe članka 74.:
(a)
metodologiju za ocjenjivanje vrijednosti imovine i obveza institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d);
(b)
odvajanje vrednovanja iz članaka 36. i 74.;
(c)
metodologiju za izračun i uključivanje zaštitnog sloja za dodatne gubitke u privremenom vrednovanju.
16. EBA podnosi Komisiji nacrte regulatornih tehničkih standarda iz stavka 14. do 3. srpnja 2015.
Komisiji se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz stavaka 14. i 15. u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
POGLAVLJE IV.
Instrumenti sanacije
Odjeljak 1.
Opća načela
Članak 37.
Opća načela instrumenata sanacije
1. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela imaju sve potrebne ovlasti za primjenu instrumenata sanacije na instituciju i na subjekte iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) koji zadovoljavaju odgovarajuće uvjete za sanaciju.
2. Ako sanacijsko tijelo odluči primijeniti instrument sanacije na instituciju ili na subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) a ta bi mjera sanacije dovela do gubitaka za vjerovnike ili do konverzije njihovih tražbina, sanacijsko tijelo izvršava ovlast otpisa ili konverzije instrumenata kapitala u skladu s člankom 59. neposredno prije ili zajedno s primjenom instrumenta sanacije.
3. Instrumenti sanacije iz stavka 1. su sljedeći:
(a)
instrument prodaje poslovanja;
(b)
instrument prijelazne institucije;
(c)
instrument odvajanja imovine;
(d)
bail-in instrument.
4. Podložno stavku 5., sanacijska tijela mogu primijeniti instrumente sanacije pojedinačno ili u bilo kojoj kombinaciji.
5. Sanacijska tijela mogu primijeniti instrument odvajanja imovine samo zajedno s drugim instrumentom sanacije.
6. Kada se za prijenos samo dijela imovine, prava ili obveza institucije u sanaciji koriste samo instrumenti sanacije iz stavka 3. točke (a) ili (b) ovog članka, preostala institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) iz kojeg su imovina, prava i obveze preneseni likvidira se u redovnom postupku u slučaju insolventnosti. Ta likvidacija provodi se u razumnom roku uzimajući u obzir potrebu da ta institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) pruža usluge ili potporu u skladu s člankom 65. kako bi primatelju omogućilo da provede aktivnosti i usluge koje je stekao tim prijenosom, te sve ostale razloge zbog kojih je nastavak poslovanja preostale institucije ili članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) potreban kako bi se ostvarili ciljevi sanacije ili poštovala načela iz članka 34.
7. Sanacijsko tijelo i svi aranžmani financiranja koji djeluju u skladu s člankom 101. mogu izvršiti povrat svih razumnih i valjano nastalih izdataka u vezi s korištenjem instrumenata sanacije ili sanacijskih ovlasti ili državnih instrumenata financijske stabilizacije, na jedan ili više sljedećih načina:
(a)
kao odbitak od svih naknada koje je primatelj platio instituciji u sanaciji ili, ovisno o slučaju, vlasnicima dionica ili drugih vlasničkih instrumenata;
(b)
od institucije u sanaciji kao povlašteni vjerovnik; ili
(c)
od svih prihoda koji su stečeni kao rezultat likvidacije prijelazne institucije ili subjekta za upravljanje imovinom, kao povlašteni vjerovnik.
8. Države članice osiguravaju da se pravila u okviru nacionalnog insolvencijskog prava koja se odnose na pobojnost i nemogućnost izvršenja pravnih radnji koje su štetne za vjerovnike ne primjenjuju na prijenose imovine, prava ili obveza s institucije u sanaciji na drugi subjekt uporabom instrumenta sanacije ili izvršavanjem sanacijske ovlasti, ili korištenjem državnog instrumenta financijske stabilizacije.
9. Države članice mogu sanacijskim tijelima dodijeliti dodatne instrumente i ovlasti koji se mogu primijeniti ako institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) zadovoljavaju odgovarajuće uvjete za sanaciju pod uvjetom da:
(a)
kad se primjenjuju na prekograničnu grupu, te dodatne ovlasti ne predstavljaju prepreku učinkovitoj sanaciji grupe te da
(b)
su usklađene s ciljevima sanacije i općim načelima koja se odnose na sanaciju i koja su navedena u člancima 31. i 34.
10. U vrlo iznimnoj situaciji sistemske krize sanacijsko tijelo može tražiti financiranje iz alternativnih izvora financiranja korištenjem vladinih instrumenata za stabilizaciju iz članaka od 56. do 58. kad su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
da su dioničari i imatelji drugih vlasničkih instrumenata, imatelji odgovarajućih instrumenata kapitala i ostalih prihvatljivih obveza, putem otpisa, konverzije ili na drugi način, doprinijeli apsorpciji gubitaka i dokapitalizaciji u iznosu od najmanje 8 % ukupnih obveza, uključujući regulatorni kapital institucije u sanaciji, izračunano u trenutku poduzimanja mjere sanacije u skladu s vrednovanjem predviđenim člankom 36.;
(b)
ovise o prethodnom i završnom odobrenju na temelju okvira Unije za državne potpore.
Odjeljak 2.
Instrument prodaje poslovanja
Članak 38.
Instrument prodaje poslovanja
1. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela imaju ovlast da na kupca koji nije prijelazna institucija prenesu sljedeće:
(a)
dionice ili druge vlasničke instrumente koje je izdala institucija u sanaciji;
(b)
svu ili određene dijelove imovine, prava ili obveza institucije u sanaciji;
Podložno stavcima 8. i 9. ovog članka te članku 85., za prijenos iz prvog podstavka nije potrebna suglasnost dioničara institucija u sanaciji niti bilo koje treće strane osim kupca, kao ni usklađenost s mogućim postupovnim zahtjevima u okviru prava trgovačkih društava ili prava vrijednosnih papira, osim onih uključenih u članak 39.
2. Prijenos u skladu sa stavkom 1. odvija se pod tržišnim uvjetima, uzimajući u obzir okolnosti te u skladu s okvirom Unije za državne potpore.
3. U skladu sa stavkom 2. ovog članka sanacijska tijela poduzimaju sve razumne korake kako bi osigurala tržišne uvjete prijenosa koji su u skladu s vrednovanjem izvršenim u okviru članka 36. uzimajući u obzir okolnosti slučaja.
4. Podložno članku 37. stavku 7., bilo kakva naknada koju je platio kupac ide u korist:
(a)
vlasnika dionica ili vlasničkih instrumenata ako je prodaja poslovanja izvršena prijenosom dionica ili vlasničkih instrumenata koje je izdala institucija u sanaciji s imatelja takvih dionica ili instrumenata na kupca;
(b)
institucije u sanaciji ako je prodaja poslovanja izvršena prijenosom nekih dijelova ili cjelokupne imovine ili obveza institucije u sanaciji na kupca.
5. Kod primjene instrumenta prodaje poslovanja, sanacijsko tijelo može više puta izvršavati ovlast za prijenos kako bi osiguralo dodatne prijenose dionica ili drugih vlasničkih instrumenata koje je izdala institucija u sanaciji ili, ovisno o slučaju, imovine, prava ili obveza institucije u sanaciji.
6. Nakon primjene instrumenta prodaje poslovanja, sanacijsko tijelo može, uz suglasnost kupca, izvršavati ovlast za prijenos u odnosu na imovinu, prava ili obveze prenesene kupcu kako bi vratilo imovinu, prava ili obveze instituciji u sanaciji, ili dionice ili druge vlasničke instrumente vratilo izvornim vlasnicima, a institucija u sanaciji ili izvorni vlasnici obvezni su preuzeti svu takvu imovinu, prava ili obveze, ili dionice, ili druge vlasničke instrumente.
7. Kupac je dužan imati odgovarajuće odobrenje za provedbu poslova koje stječe prijenosom u skladu sa stavkom 1. Nadležna tijela osiguravaju da se zahtjev za odobrenje, zajedno s prijenosom, razmatra pravovremeno.
8. Odstupajući od članaka od 22. do 25. Direktive 2013/36/EU, od zahtjeva za obavješćivanje nadležnih tijela iz članka 26. Direktive 2013/36/EU, od članka 10. stavka 3., članka 11. stavaka 1. i 2., članaka 12. i 13. Direktive 2014/65/EU i od zahtjeva za davanje obavijesti iz članka 11. stavka 3. te direktive, ako bi se prijenosom dionica ili drugih vlasničkih instrumenata putem primjene instrumenta prodaje poslovanja dovelo do preuzimanja ili povećanja kvalificiranog udjela u instituciji iz članka 22. stavka 1. Direktive 2013/36/EU ili članka 11. stavka 1. Direktive 2014/65/EU, nadležno tijelo za tu instituciju pravovremeno provodi procjenu koja se tim člancima zahtijeva kako ne bi došlo do odgode primjene instrumenta prodaje poslovanja i kako se ne bi onemogućilo da se mjerama sanacije ostvare relevantni ciljevi sanacije.
9. Države članice osiguravaju da se, ako nadležno tijelo za tu instituciju nije dovršilo procjenu iz stavka 8. od dana prijenosa dionica ili drugih vlasničkih instrumenata u primjeni instrumenta prodaje poslovanja od strane sanacijskog tijela, primjenjuju sljedeće odredbe:
(a)
takav prijenos dionica ili drugih vlasničkih instrumenata stjecatelju ima neodgodivi pravni učinak;
(b)
tijekom razdoblja procjene i tijekom razdoblja prodaje iz točke (f), glasačka prava stjecatelja na temelju takvih dionica ili drugih vlasničkih instrumenata suspendiraju se i dodjeljuju se isključivo sanacijskom tijelu, koje nema obvezu koristiti takva prava glasovanja i koje nema nikakvu odgovornost za korištenje ili nekorištenje bilo kojih takvih prava glasovanja;
(c)
tijekom razdoblja procjenjivanja i tijekom razdoblja prodaje iz točke (f), sankcije i ostale mjere za kršenje uvjeta za preuzimanje ili prodaju kvalificiranih udjela o kojima je riječ u člancima 66., 67. i 68. Direktive 2013/36/EU ne primjenjuje se na takav prijenos dionica ili drugih vlasničkih instrumenata;
(d)
odmah nakon dovršetka procjene nadležnog tijela, nadležno tijelo pisanim putem obavješćuje sanacijsko tijelo i stjecatelja o tome odobrava li nadležno tijelo takav prijenos dionica ili drugih vlasničkih instrumenata stjecatelju ili se tome protivi, u skladu s člankom 22. stavkom 5. Direktive 2013/36/EU;
(e)
ako nadležno tijelo odobri takav prijenos dionica ili drugih vlasničkih instrumenata stjecatelju, tada se smatra da glasačka prava na temelju takvih dionica ili drugih vlasničkih instrumenata u potpunosti pripadaju stjecatelju odmah nakon što sanacijsko tijelo i stjecatelj dobiju obavijest o odobrenju od nadležnog tijela;
(f)
ako se nadležno tijelo protivi takvom prijenosu dionica ili drugih vlasničkih instrumenata stjecatelju, tada:
i.
glasačka prava na temelju takvih dionica ili drugih vlasničkih instrumenata kako je predviđeno u točki (b) ostaju na snazi;
ii.
sanacijsko tijelo može zahtijevati od stjecatelja da proda takve dionice ili druge vlasničke instrumente u roku za prodaju koje odredi sanacijsko tijelo uzimajući u obzir prevladavajuće tržišne uvjete; te
iii.
ako stjecatelj ne dovrši tu prodaju u roku prodaje koje je ustanovilo sanacijsko tijelo, tada nadležno tijelo uz suglasnost sanacijskog tijela može odrediti stjecatelju sankcije i druge mjere za kršenje uvjeta za stjecanje ili prodaju kvalificiranih udjela o kojima se govori u člancima 66., 67. i 68. Direktive 2013/36/EU.
10. Prijenosi nastali instrumentom prodaje poslovanja podliježu zaštitnim mjerama iz u glave IV. poglavlja VII.
11. Za potrebe izvršavanja prava na pružanje usluga ili na osnivanje poslovnog nastana u drugoj državi članici u skladu s Direktivom 2013/36/EU ili Direktivom 2014/65/EU, kupac se smatra pravnim sljednikom institucije u sanaciji i može nastaviti koristiti sva prava koja je koristila institucija u sanaciji u odnosu na prenesenu imovinu, prava ili obveze.
12. Države članice osiguravaju da kupac iz stavka 1. može nastaviti koristiti prava članstva i pristupa platnom sustavu, klirinškom sustavu i sustavu namire, burzama, sustavima za zaštitu ulagatelja te sustavima osiguranja depozita institucije u sanaciji, pod uvjetom da ispunjava kriterije za sudjelovanje u takvim sustavima.
Neovisno o prvom podstavku, države članice osiguravaju da:
(a)
pristup ne može biti uskraćen na temelju toga što kupac ne posjeduje rejting agencije za procjenu kreditnog rejtinga ili ako taj rejting nije u skladu s razinom rejtinga potrebnom za pristup sustavima navedenima u prvom podstavku;
(b)
ako kupac ne ispunjava kriterije članstva ili sudjelovanja za relevantan platni sustav, klirinški sustav ili sustav namire, burzu, sustav za zaštitu ulagatelja i sustav osiguranja depozita, prava iz prvog podstavka ostvaruju se u razdoblju koje određuje sanacijsko tijelo i koje ne smije biti dulje od 24 mjeseca, ali koje se može obnoviti na zahtjev kupca upućen sanacijskom tijelu.
13. Ne dovodeći u pitanje glavu IV. poglavlje VII., dioničari ili vjerovnici institucije u sanaciji i ostale treće strane čija imovina, prava ili obveze nisu preneseni nemaju nikakva prava u odnosu na prenesenu imovinu, prava ili obveze.
Članak 39.
Instrument prodaje poslovanja: postupovni zahtjevi
1. Podložno stavku 3. ovog članka pri primjeni instrumenta prodaje poslovanja na instituciju ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) sanacijsko tijelo stavlja na tržište ili dogovara stavljanje na tržište imovine, prava ili obveza, dionica ili drugih vlasničkih instrumenata te institucije koje tijelo namjerava prenijeti. Paketi prava, imovine i obveza na tržište se mogu staviti odvojeno.
2. Ne dovodeći u pitanje okvir Unije za državne potpore, stavljanje na tržište iz stavka 1. prema potrebi se provodi u skladu sa sljedećim kriterijima:
(a)
maksimalno transparentno i bez bitno pogrešnog prikazivanja imovine, prava, obveza, dionica ili drugih vlasničkih instrumenata te institucije koju tijelo namjerava prenijeti, uzimajući u obzir okolnosti i posebno potrebu za očuvanjem financijske stabilnosti;
(b)
bez davanja neopravdane prednosti ili diskriminacije potencijalnih kupca;
(c)
slobodno od sukoba interesa;
(d)
bez davanja nepravedne prednosti mogućem kupcu;
(e)
uzimajući u obzir potrebu za hitnom provedbom mjere sanacije;
(f)
nastojeći povećati što je više moguće prodajnu cijenu obuhvaćenih dionica ili drugih vlasničkih instrumenata, imovine, prava ili obveza.
Podložno prvom podstavku točki (b), načela iz ovog stavka ne sprečavaju sanacijsko tijelo da nudi prodaju točno određenim potencijalnim kupcima.
Svako objavljivanje stavljanja na tržište institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ove Direktive koje bi se inače zahtijevalo u skladu s člankom 17. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 596/2014 može se odgoditi u skladu s člankom 17. stavkom 4. ili 5. te uredbe.
3. Sanacijsko tijelo može primijeniti instrument prodaje poslovanja bez ispunjavanja zahtjeva za stavljanje na tržište iz stavka 1. kada utvrdi da bi se ispunjavanjem takvih zahtjeva vjerojatno naštetilo jednom ili više ciljeva sanacije, a posebno ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
ako smatra da postoji bitna prijetnja financijskoj stabilnosti koja proizlazi ili je otežana propadanjem ili vjerojatnom propašću institucije u sanaciji; te
(b)
ako smatra da bi se ispunjavanjem tih zahtjeva štetilo učinkovitosti instrumenta prodaje poslovanja u otklanjanju te prijetnje ili postizanju cilja sanacije navedenog u članku 31. stavku 2. točki (b).
4. EBA do 3. srpnja 2015. izdaje smjernice u skladu s člankom 16. Uredbe (EU) br. 1093/2010 kojima određuje činjenične okolnosti koje predstavljaju stvarnu prijetnju i elemente povezane s djelotvornosti instrumenta prodaje poslovanja iz stavka 3. točaka (a) i (b).
Odjeljak 3.
Instrument prijelazne institucije
Članak 40.
Instrument prijelazne institucije
1. Za primjenu instrumenta prijelazne institucije i uzimajući u obzir potrebu za održavanjem ključnih funkcija u prijelaznoj instituciji, države članice osiguravaju da sanacijska tijela imaju ovlasti da na prijelaznu instituciju prenesu:
(a)
dionice ili druge vlasničke instrumente koje je izdala jedna ili više institucija u sanaciji;
(b)
sve ili dijelove imovine, prava ili obveza najmanje jedne institucije u sanaciji.
Podložno članku 85., za prijenos iz prvog podstavka nije potrebna prethodna suglasnost dioničara institucija u sanaciji ili bilo koje treće strane osim prijelazne institucije, kao ni usklađenost s mogućim postupovnim zahtjevima iz zakona o trgovačkim društvima ili vrijednosnim papirima.
2. Prijelazna institucija pravna je osoba koja ispunjava sve sljedeće zahtjeve:
(a)
u potpunom je ili djelomičnom vlasništvu jednog ili više tijela javne vlasti, što može uključivati sanacijsko tijelo ili aranžman financiranja sanacije koje sanacijsko tijelo kontrolira;
(b)
osnovano je u svrhu primitka i držanja dijela ili svih dionica ili drugih vlasničkih instrumenata koje je izdala institucija u sanaciji ili dijelova ili cjelokupne imovine, prava i obveza jedne ili više institucija u sanaciji s ciljem održavanja pristupa ključnim funkcijama i prodaje institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d).
Primjena bail-in instrumenta za potrebe iz članka 43. stavka 2. točke (b) ne umanjuje mogućnost sanacijskog tijela da nadzire prijelaznu instituciju.
3. Kod primjene instrumenta prijelazne institucije sanacijsko tijelo osigurava da ukupna vrijednost obveza prenesenih na prijelaznu instituciju ne prelazi ukupnu vrijednost prava i imovine prenesenih s institucije u sanaciji ili osigurane iz drugih izvora.
4. U skladu s člankom 37. stavkom 7., bilo kakva naknada koju je platila prijelazna institucija ide u korist:
(a)
vlasnika dionica ili vlasničkih instrumenata ako je prijenos na prijelaznu instituciju izvršen prijenosom dionica ili vlasničkih instrumenata koje je izdala institucija u sanacij sa imatelja takvih dionica ili instrumenata na prijelaznu instituciju;
(b)
institucije u sanaciji ako je prijenos na prijelaznu instituciju izvršen prijenosom dijelova ili cjelokupne imovine ili obveza institucije u sanaciji na prijelaznu instituciju.
5. Kod primjene instrumenta prijelazne institucije, sanacijsko tijelo može više puta izvršavati ovlast za prijenos kako bi osiguralo dodatne prijenose dionica ili drugih vlasničkih instrumenata koje je izdala institucija u sanaciji ili, ovisno o slučaju, prava ili obveze institucije u sanaciji.
6. Nakon primjene instrumenta prijelazne institucije, sanacijsko tijelo može:
(a)
prenijeti prava, imovinu ili obveze s prijelazne institucije natrag na instituciju u sanaciji ili dionice ili druge vlasničke instrumente izvornim vlasnicima, a institucija u sanaciji ili izvorni vlasnici obvezni su preuzeti svu takvu imovinu, prava ili obveze, ili dionice, ili druge vlasničke instrumente, pod uvjetom da su ispunjeni uvjeti iz stavka 7.;
(b)
prenijeti dionice ili druge vlasničke instrumente ili imovinu, prava ili obveze iz prijelazne institucije na treću stranu.
7. Sanacijska tijela mogu prenijeti dionice ili druge vlasničke instrumente, imovinu, prava ili obveze natrag s prijelazne institucije u jednom od sljedećih slučajeva:
(a)
mogućnost da se određene dionice ili drugi vlasnički instrumenti, imovina, prava ili obveze prenesu natrag izričito je navedena u instrumentu kojim je izvršen prijenos;
(b)
određene dionice ili drugi vlasnički instrumenti, imovine, prava ili obveze zapravo ne spadaju u kategorije prava, imovine ili obveza iz instrumenta kojim je izvršen prijenos dionica ili drugih vlasničkih instrumenata, imovine, prava ili obveze, odnosno ne ispunjavaju uvjete za njihov prijenos.
Takav prijenos natrag može se izvršiti u bilo kojem roku navedenom u instrumentu korištenom u tu svrhu i u skladu je sa svim drugim uvjetima koji su u njemu navedeni.
8. Prijenos između institucije u sanaciji ili izvornih vlasnika dionica ili drugih vlasničkih instrumenata s jedne strane i prijelazne institucije s druge strane podliježe zaštitnim mjerama iz glave IV. poglavlja VII.
9. Za potrebe izvršavanja prava na pružanje usluga ili na osnivanje poslovnog nastana u drugoj državi članici u skladu s Direktivom 2013/36/EU ili Direktivom 2014/65/EU, prijelazna institucija smatra se nastavkom institucije u sanaciji i može nastaviti koristiti sva takva prava koja je koristila institucija u sanaciji u odnosu na prenesenu imovinu, prava ili obveze.
U ostalim slučajevima sanacijska tijela mogu zatražiti da se prijelazna institucija smatra pravnim sljednikom institucije u sanaciji i može nastaviti koristiti sva takva prava koja je koristila institucija u sanaciji u odnosu na prenesenu imovinu, prava ili obveze.
10. Države članice osiguravaju da prijelazna institucija može nastaviti koristiti prava članstva i pristupa platnom sustavu, klirinškom sustavu i sustavu namire, burzama, sustavima za zaštitu ulagatelja te sustavima osiguranja depozita institucije u sanaciji, pod uvjetom da ispunjava kriterije za članstvo i sudjelovanje u njima.
Neovisno o prvom podstavku, države članice osiguravaju sljedeće:
(a)
pristup nije uskraćen na temelju toga što prijelazna institucija ne posjeduje rejting agencije za procjenu kreditnog rejtinga ili ako taj rejting nije u skladu s razinom rejtinga potrebnom za pristupom sustavima iz prvog podstavka;
(b)
ako prijelazna institucija ne ispunjava kriterije članstva ili sudjelovanja za relevantan platni sustav, klirinški sustav ili sustav namire, burzu, sustav za zaštitu ulagatelja ili sustav osiguranja depozita, prava iz prvog podstavka ostvaruju se u razdoblju koje određuje sanacijsko tijelo i koje ne smije biti dulje od 24 mjeseca, ali koje se može obnoviti na zahtjev prijelazne institucije upućen sanacijskom tijelu.
11. Ne dovodeći u pitanje glavu IV. poglavlje VII., dioničari ili vjerovnici institucije u sanaciji i druge treće strane čija se imovina, prava ili obveze ne prenose na prijelaznu instituciju nemaju nikakva prava na ili u vezi s imovinom, pravima ili obvezama koje se prenose na prijelaznu instituciju, njezino upravljačko tijelo ili na višu upravu.
12. Cilj prijelazne institucije ne podrazumijeva nikakvu dužnost ili odgovornost prema dioničarima ili vjerovnicima institucije u sanaciji, a upravljačko tijelo ili više rukovodstvo nemaju nikakvu odgovornost pred tim dioničarima ili vjerovnicima zbog svog djelovanja ili propusta tijekom obavljanja svojih dužnosti, osim ako djelovanje ili propust predstavlja grubu nepažnju ili tešku povredu radne dužnosti u skladu s nacionalnim pravom kojima se izravno utječe na prava takvih dioničara ili vjerovnika.
Države članice mogu dodatno ograničiti obveze prijelazne institucije i njezinog upravljačkog tijela ili višeg rukovodstva u skladu s nacionalnim pravom u vezi s postupanjem i propustima u obavljanju njihovih dužnosti.
Članak 41.
Djelovanje prijelazne institucije
1. Države članice osiguravaju da prijelazna institucija djeluje u skladu sa sljedećim zahtjevima:
(a)
sanacijsko tijelo odobrava sadržaj osnivačkih akata prijelazne institucije;
(b)
podložno vlasničkoj strukturi prijelazne institucije, sanacijsko tijelo imenuje ili odobrava upravljačko tijelo prijelazne institucije;
(c)
sanacijsko tijelo odobrava naknadu članovima upravljačkog tijela i utvrđuje njihove dužnosti;
(d)
sanacijsko tijelo odobrava strategiju i profil rizičnosti prijelazne institucije;
(e)
prijelazna institucija ovlaštena je u skladu s Direktivom 2013/36/EU ili Direktivom 2014/65/EU, kad je primjenjivo, a ima i potrebno odobrenje za rad u okviru mjerodavnog nacionalnog prava za provođenje aktivnosti ili usluga koje joj pripadnu prijenosom u skladu s člankom 63. ove Direktive;
(f)
prijelazna institucija ispunjava zahtjeve Uredbe (EU) br. 575/2013 i Direktiva 2013/36/EU i 2014/65/EU, kad je primjenjivo, i podložna je nadzoru u skladu s njima;
(g)
djelovanje prijelazne institucije u skladu je s okvirom Unije za državne potpore i sanacijsko tijelo stoga može navesti ograničenja njezinog djelovanja.
Neovisno o odredbama iz prvog podstavka točaka (e) i (f) i kada je to potrebno za postizanje ciljeva sanacije, prijelazna institucija može biti osnovana i dobiti odobrenje za rad bez usklađivanja s Direktivom 2013/36/EU ili Direktivom 2014/65/EU na kratko razdoblje na početku njezinog poslovanja. U tu svrhu sanacijsko tijelo podnosi takav zahtjev nadležnom tijelu. Ako nadležno tijelo odluči odobriti taj zahtjev, tada navodi razdoblje u kojem je prijelazna institucija izuzeta od ispunjavanja zahtjeva iz tih direktiva.
2. Podložno mogućim ograničenjima nametnutima na temelju propisa Unije ili nacionalnih propisa o tržišnom natjecanju, uprava prijelazne institucije upravlja prijelaznom institucijom s ciljem održavanja pristupa ključnim funkcijama i prodaje institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d), njegove imovine, prava ili obveza, jednome ili više kupaca iz privatnog sektora ako su uvjeti odgovarajući i unutar razdoblja navedenog u stavku 4. ovog članka ili, prema potrebi, stavku 6. ovog članka.
3. Sanacijsko tijelo donosi odluku da prijelazna institucija više nije prijelazna institucija u smislu članka 40. stavka 2. u svim sljedećim slučajevima, ovisno o tome koji prije nastupi:
(a)
prijelazna institucija spoji se s drugim subjektom;
(b)
prijelazna institucija više ne ispunjava zahtjeve iz članka 40. stavka 2.;
(c)
prodaja sve ili gotovo sve imovine, prava ili obveza prijelazne institucije trećoj strani;
(d)
istekne razdoblje iz stavka 5. ili, prema potrebi, stavka 6.;
(e)
imovina prijelazne institucije je potpuno likvidirana i njezine obveze su u potpunosti izvršene.
4. U slučajevima kada sanacijsko tijelo nastoji prodati prijelaznu instituciju ili njezinu imovinu, prava ili obveze, države članice osiguravaju da se prijelazna institucija ili relevantna imovina ili obveze stave na tržište na otvoren i transparentan način te da prodaja ne dovede do njihovog lažnog prikazivanja ili neopravdanog davanja prednosti određenim mogućim kupcima, odnosno do njihove diskriminacije.
Svaka takva prodaja vrši se pod tržišnim uvjetima, uzimajući u obzir okolnosti te u skladu s okvirom Unije za državne potpore.
5. Ako se nije primjenjiv nijedan od ishoda iz stavka 3. točaka (a), (b), (c) i (e), sanacijsko tijelo obustavlja djelovanje prijelazne institucije u što kraćem roku, a u svakom slučaju dvije godine nakon datuma posljednjeg prijenosa s institucije u sanaciji u skladu s instrumentom prijelazne institucije.
6. Sanacijsko tijelo može produljiti razdoblje iz stavka 5. na jedno ili više dodatnih jednogodišnjih razdoblja ako to produljenje:
(a)
podupire ishode iz stavka 3. točke (a), (b), (c) ili (e); ili
(b)
nužno je za osiguranje kontinuiteta ključnih bankovnih i financijskih usluga;
7. Svaka odluka sanacijskog tijela o produženju razdoblja iz stavka 5. obrazložena je i sadrži detaljnu procjenu situacije, uključujući tržišne uvjete i stanje koji opravdavaju produljenje.
8. Ako djelovanje prijelazne institucije prestane u okolnostima iz stavka 3. točke (c) ili (d), prijelazna institucija likvidira se redovnim postupkom u slučaju insolventnosti.
Podložno članku 37. stavku 7., svi prihodi nastali obustavom djelovanja prijelazne institucije idu u korist dioničarima prijelazne institucije.
9. Ako se prijelazna institucija koristi za prijenos imovine i obveza više od jedne institucije u sanaciji, obveza iz stavka 8. odnosi se na imovinu i obveze prenesene sa svake pojedine institucije u sanaciji, a ne na samu prijelaznu instituciju.
Odjeljak 4.
Instrument odvajanja imovine
Članak 42.
Instrument odvajanja imovine
1. Za primjenu instrumenta odvajanja imovine, države članice osiguravaju da sanacijska tijela imaju ovlast da prenesu imovinu, prava ili obveze institucije u sanaciji ili prijelazne institucije na jednog ili više subjekata za upravljanje imovinom.
U skladu s člankom 85., za prijenos iz prvog podstavka nije potrebna suglasnost dioničara institucija u sanaciji ili bilo koje treće strane osim prijelazne institucije, kao ni usklađenost s mogućim postupovnim zahtjevima iz zakona o trgovačkim društvima ili vrijednosnim papirima.
2. Za potrebe instrumenta odvajanja imovine, subjekt za upravljanje imovinom je pravna osoba koja ispunjava sve sljedeće zahtjeve:
(a)
u potpunom je ili djelomičnom vlasništvu jednog ili više tijela javne vlasti, što može uključivati sanacijsko tijelo ili aranžman financiranja sanacije i pod kontrolom je sanacijskog tijela;
(b)
osnovan je u svrhu primanja neke ili sve imovine, prava ili obveza jedne ili više institucija u sanaciji ili prijelazne institucije.
3. Subjekt za upravljanje imovinom upravlja imovinom koja mu je prenesena s ciljem maksimalnog povećanja njezine vrijednosti putem prodaje ili uredne likvidacije.
4. Države članice osiguravaju da subjekt za upravljanje imovinom djeluje u skladu sa sljedećim odredbama:
(a)
sanacijsko tijelo odobrava sadržaj osnivačkih akata subjekta za upravljanje imovinom;
(b)
podložno vlasničkoj strukturi subjekta za upravljanje imovinom, sanacijsko tijelo imenuje ili odobrava upravljačko tijelo subjekta;
(c)
sanacijsko tijelo odobrava primitke članovima upravljačkog tijela i utvrđuje njihove dužnosti;
(d)
sanacijsko tijelo odobrava strategiju i profil rizičnosti subjekta za upravljanje imovinom.
5. Sanacijska tijela mogu izvršavati ovlast prijenosa imovine, prava ili obveze iz stavka 1. samo ako je:
(a)
situacija na odgovarajućem tržištu za tu imovinu takva da bi njezina prodaja u okviru redovnog postupka u slučaju insolventnosti mogla negativno utjecati na jedno ili više financijskih tržišta.
(b)
takav prijenos potreban kako bi se osiguralo pravilno funkcioniranje institucije u sanaciji ili prijelazne institucije; ili
(c)
takav prijenos potreban za postizanje najvećeg prihoda od likvidacije.
6. Kod primjene instrumenta odvajanja imovine, sanacijska tijela utvrđuju iznos za koji se imovina, prava i obveze prenose na subjekta za upravljanje imovinom u skladu s načelima iz članka 36. i okvirom Unije za državne potpore. Ovim stavkom ne sprječava se mogućnost da naknada ima nominalnu ili negativnu vrijednost.
7. Podložno članku 37. stavku 7., bilo kakva naknada koju je isplatio subjekt za upravljanje imovinom u vezi s imovinom, pravima ili obvezama koje su stečene izravno od institucije u sanaciji idu u korist institucije u sanaciji. Naknada se može isplatiti u obliku dužničkog instrumenta koji izdaje subjekt za upravljanje imovinom.
8. U slučaju primjene instrumenta prijelazne institucije, subjekt za upravljanje imovinom nakon primjene instrumenta prijelazne institucije može od prijelazne institucije stjecati imovinu, prava ili obveze.
9. Sanacijska tijela mogu prenijeti imovinu, prava ili obveze s institucije u sanaciji na jednog ili više subjekata za upravljanje imovinom u više navrata i mogu prenijeti imovinu, prava ili obveze jednog ili više subjekata za upravljanje imovinom natrag na instituciju u sanaciji pod uvjetom da su ispunjeni uvjeti iz stavka 10.
Institucija u sanaciji obvezna je vratiti svu takvu imovinu, prava ili obveze.
10. Sanacijska tijela mogu prenijeti prava, imovinu ili obveze sa subjekta za upravljanje imovinom natrag na instituciju u sanaciji u nekom od sljedećih slučajeva:
(a)
mogućnost da se određena prava, imovina ili obveze prenesu natrag izričito je navedena u instrumentu kojim je izvršen prijenos.;
(b)
određena prava, imovina ili obveze zapravo ne spadaju u kategorije prava, imovine ili obveza, odnosno ne ispunjavaju uvjete za njihov prijenos, navedene u instrumentu kojim je izvršen prijenos,
U svakom od slučajeva iz točaka (a) i (b) prijenos natrag može se izvršiti u bilo kojem roku navedenom u instrumentu korištenom u tu svrhu, i u skladu sa svim drugim uvjetima koji su u njemu navedeni.
11. Prijenosi između institucije u sanaciji i subjekta za upravljanje imovinom podliježu zaštitnim mjerama za djelomične prijenose vlasništva iz glave IV. poglavlja VII.
12. Ne dovodeći u pitanje glavu IV. poglavlje VII., dioničari ili vjerovnici institucije u sanaciji i druge treće strane čija se imovina, prava ili obveze ne prenose na subjekt za upravljanje imovinom nemaju nikakva prava u odnosu imovinu, prava ili obveze koje se prenose na subjekt za upravljanje imovinom ili u odnosu na njegovo upravljačko tijelo ili više rukovodstvo.
13. Ciljevi subjekta za upravljanje imovinom ne podrazumijevaju nikakvu dužnost ili odgovornost prema dioničarima ili vjerovnicima institucije u sanaciji, a upravljačko tijelo ili više rukovodstvo nemaju nikakvu odgovornost prema tim dioničarima ili vjerovnicima zbog svog djelovanja ili propusta tijekom obavljanja svojih dužnosti, osim ako djelovanje ili propust predstavlja grubu nepažnju ili tešku povredu radne dužnosti u skladu s nacionalnim pravom, čime se izravno utječe na prava takvih dioničara ili vjerovnika.
Države članice mogu dodatno ograničiti odgovornost subjekta za upravljanje imovinom i njegovog upravljačkog tijela ili višeg rukovodstva u skladu s nacionalnim pravom u vezi s djelovanjem i propustima u obavljanju njihovih dužnosti.
14. EBA do 3. srpnja 2015. izdaje smjernice u skladu s člankom 16. Uredbe (EU) br. 1093/2010 za promicanje konvergencije nadzornih i sanacijskih praksi u vezi s utvrđivanjem kada bi likvidacija imovine ili obveza u redovnom postupku u slučaju insolventnosti u skladu sa stavkom 5. ovog članka mogla negativno utjecati na jedno ili više financijskih tržišta.
Odjeljak 5.
Bail-in instrument
Pododjeljak 1.
Cilj i područje primjene bail-in instrumenta
Članak 43.
Bail-in instrument
1. Za primjenu bail-in instrumenta države članice osiguravaju da sanacijska tijela imaju sanacijske ovlasti iz članka 63. stavka 1.
2. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela mogu primijeniti bail-in instrument radi ispunjavanja ciljeva sanacije iz članka 31. u skladu s načelima sanacije navedenima u članku 34. u bilo koju od sljedećih svrha:
(a)
dokapitalizacija institucije ili subjekta navedenog u članku 1. stavku 1. točki (b), (c) ili (d) ove Direktive koji ispunjava uvjete za sanaciju u mjeri dostatnoj da bi ponovno mogao ispunjavati uvjete za dobivanje odobrenja za rad (u mjeri u kojoj se ti uvjeti primjenjuju na tog subjekta) i za nastavak obavljanja aktivnosti za koje ima odobrenje za rad u skladu s Direktivom 2013/36/EU ili Direktivom 2004/65/EU, u slučajevima u kojima subjekt ima odobrenje u skladu s tim direktivama, i održavanje potrebnog povjerenja tržišta u instituciju ili subjekt;
(b)
konverzija u vlasnički kapital ili smanjenja glavnice obveza ili dužničkih instrumenata koji se prenose:
i.
na prijelaznu instituciju s ciljem osiguravanja kapitala za tu prijelaznu instituciju; ili
ii.
u okviru instrumenta prodaje poslovanja ili instrumenta odvajanja imovine.
3. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela mogu primjenjivati bail-in instrument za svrhu iz stavka 2. točke (a) ovog članka samo ako postoji razumna mogućnost da će primjenom tog instrumenta, uz druge relevantne mjere, uključujući mjere koje se provode u skladu s planom reorganizacije poslovanja na temelju članka 52., i uz ostvarivanje odgovarajućih ciljeva sanacije, dotična institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ponovno postati financijski zdrava i dugoročno održiva.
Države članice osiguravaju da sanacijska tijela mogu primijeniti bilo koji instrument sanacije iz članka 37. stavka 3. točaka (a), (b) i (c) i bail-in instrument iz stavka 2. točke (b) ovog članka u slučaju da uvjet utvrđen prvim podstavkom nije ispunjen.
4. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela mogu primijeniti bail-in instrument na sve institucije ili subjekte iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) uz poštovanje pravnog oblika dotične institucije ili subjekta u svakom slučaju ili da mogu promijeniti taj pravni oblik.
Članak 44.
Područje primjene bail-in instrumenta
1. Države članice osiguravaju da se bail-in instrument može primjenjivati na sve obveze institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) koje nisu isključene iz područja primjene tog instrumenta u skladu sa stavkom 2. ili 3. ovog članka.
2. Sanacijska tijela neće izvršiti ovlasti otpisa ili konverzije u odnosu na sljedeće obveze bez obzira na to podliježu li pravu države članice ili treće zemlje:
(a)
osigurani depoziti;
(b)
osigurane obveze, uključujući pokrivene obveznice i obveze u vidu financijskih instrumenata koji se rabe za zaštitu od rizika i čine sastavni dio imovine za pokriće te koji su prema nacionalnom pravu osigurani na sličan način kao pokrivene obveznice;
(c)
sve obveze nastale upravljanjem imovinom i novcem klijenata od strane institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ove Direktive, uključujući imovinu ili novac klijenata kojima upravlja subjekt za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS), kako je navedeno u članku 1. stavku 2. Direktive 2009/65/EZ, ili alternativni investicijski fondovi (AIF), kako je navedeno u članku 4. stavku 1. točki (a) Direktive 2011/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća (31), pod uvjetom da je taj klijent zaštićen na temelju mjerodavnog insolvencijskog prava;
(d)
sve obveze nastale fiducijarnim odnosom između institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) (u svojstvu fiducijara) i druge osobe (u svojstvu korisnika), pod uvjetom da je taj korisnik zaštićen na temelju mjerodavnog insolvencijskog ili građanskog prava;
(e)
obveze prema institucijama, isključujući subjekte koji pripadaju istoj grupi, čije je izvorni rok dospijeća kraći od sedam dana;
(f)
obveze s preostalim rokom do dospijeća kraćim od sedam dana koje se duguju sustavima ili operaterima sustava osmišljenih u skladu s Direktivom 98/26/EZ ili njihovim sudionicima i koje nastaju zbog sudjelovanja u takvim sustavima;
(g)
obveze prema bilo kojoj od sljedećih osoba:
i.
zaposleniku u pogledu obračunatih a neisplaćenih plaća, mirovinskih davanja ili ostalih fiksnih primanja, osim varijabilne komponente primitaka koja nije uređena zakonom ili kolektivnim ugovorom;
ii.
komercijalnom ili trgovačkom vjerovniku koje proizlaze iz pružanja robe ili usluga instituciji ili subjektu iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d), a koje su ključne za dnevno funkcioniranje poslovanja, uključujući informatičke usluge, komunalne usluge, najam, opskrbu i održavanje prostora;
iii.
poreznim tijelima i tijelima nadležnim za socijalno osiguranje, pod uvjetom da te obveze imaju prednost na temelju mjerodavnog prava;
iv.
sustavima osiguranja depozita nastalima doprinosima u skladu s Direktivom 2014/49/EU.
Prvi podstavak točka (g) podtočka i. ne primjenjuje se na varijabilnu komponentu primitaka osoba koje preuzimaju stvarni rizik, kao što je utvrđeno člankom 92. stavkom 2. Direktive 2013/36/EU.
Države članice osiguravaju da sva osigurana imovina povezana s pokrivenim iznosom pokrivenih obveznica ostane jednaka, odijeljena i s dovoljnim sredstvima. Niti taj uvjet niti prvi podstavak točka (b) ne sprečavaju sanacijska tijela da prema potrebi izvršavaju ovlasti u vezi s bilo kojim dijelom osigurane obveze ili obveze za koju je osiguran kolateral koji premašuje vrijednost imovine, zaloga, založnog prava ili kolaterala kojim je osigurana.
Prvi podstavak točka (a) ne sprečava sanacijska tijela da prema potrebi izvršavaju ovlasti u vezi s bilo kojim iznosom depozita koji premašuje razinu pokrića predviđenu člankom 6. Direktive 2014/49/EU.
Ne dovodeći u pitanje pravila o velikoj izloženosti iz Uredbe (EU) br. 575/2013 i Direktive 2013/36/EU, države članice osiguravaju da radi mogućnosti sanacije institucija i grupa, sanacijska tijela u skladu s člankom 17. stavkom 5. točkom (b) ove Direktive ograničuju mjeru do koje druge institucije drže prihvatljive obveze za primjenu bail-in instrumenta, osim onih obveza kod subjekata koji su dio iste grupe.
3. U iznimnim okolnostima, ako se primjenjuje bail-in instrument, sanacijsko tijelo može isključiti ili djelomično isključiti određene obveze iz primjene ovlasti otpisa ili konverzije i to ako:
(a)
nije moguće sanirati tu obvezu bail-in instrumentom u razumnom roku unatoč nastojanjima sanacijskog tijela u dobroj vjeri;
(b)
je isključenje strogo nužno i razmjerno s ciljem nastavka obavljanja ključnih funkcija i temeljnih linija poslovanja na način kojim se instituciji u sanaciji omogućava daljnje obavljanje ključnih aktivnosti, pružanje ključnih usluga i provedba ključnih transakcija;
(c)
je isključenje strogo nužno i razmjerno s ciljem izbjegavanja velikog širenja problema, posebno u pogledu prihvatljivih depozita koje drže fizičke osobe i mikropoduzeća, mala i srednja poduzeća, čime bi se ozbiljno narušilo funkcioniranje financijskih tržišta, uključujući infrastrukture financijskih tržišta, na način kojim bi se mogao prouzročiti ozbiljan poremećaj gospodarstva države članice ili gospodarstva Unije; ili
(d)
bi se primjenom bail-in instrumenta na te obveze uzrokovalo uništenje vrijednosti takvih razmjera da bi gubici koje bi snosili drugi vjerovnici bili veći negoli da su te obveze bile isključene iz bail-ina.
Kada sanacijsko tijelo odluči isključiti ili djelomično isključiti prihvatljivu obvezu ili skupinu prihvatljivih obveza u skladu s ovim stavkom, razina otpisa ili konverzije koja se primjenjuje na ostale prihvatljive obveze može se povećati kako bi se u obzir uzela takva isključenja, pod uvjetom da je razina otpisa i konverzije koja se primjenjuje na ostale prihvatljive obveze u skladu s načelom iz članka 34. stavka 1. točke (g).
4. Ako sanacijsko tijelo odluči isključiti ili djelomično isključiti prihvatljivu obvezu ili skupinu prihvatljivih obveza u skladu s ovim člankom i ako gubici koji bi se snosili tim obvezama nisu u potpunosti preneseni na ostale vjerovnike, aranžmanom financiranja sanacije može se uplatiti doprinos instituciji u sanaciji radi ispunjenja jedne ili obje sljedeće mogućnosti:
(a)
pokrivanja svi gubitaka koji nisu podmireni prihvatljivim obvezama i kako bi se ponovno uspostavila nulta vrijednost neto vrijednosti imovine institucije u sanaciji u skladu s člankom 46. stavkom 1. točkom (a);
(b)
kupovine vlasničkih instrumenta ili instrumenta kapitala institucije u sanaciji radi dokapitalizacije institucije u skladu s člankom 46. stavkom 1. točkom (b).
5. Aranžman financiranja sanacije može se uplatiti doprinos iz stavka 4. samo kada:
(a)
su dioničari i imatelji drugih vlasničkih instrumenata, imatelji odgovarajućih instrumenata kapitala i ostalih prihvatljivih obveza, putem otpisa, konverzije ili na drugi način, doprinijeli apsorpciji gubitaka i dokapitalizaciji u iznosu od najmanje 8 % ukupnih obveza, uključujući regulatorni kapital institucije u sanaciji, izračunato u trenutku poduzimanja mjere sanacije u skladu s vrednovanjem predviđenim člankom 36; i
(b)
doprinos aranžmana financiranja sanacije ne premašuje 5 % ukupnih obveza, uključujući regulatorni kapital institucije u sanaciji, izračunan u trenutku poduzimanja mjere sanacije u skladu s procjenom predviđenom člankom 36.
6. Doprinos aranžmana financiranja sanacije iz stavka 4. može se financirati:
(a)
iznosom dostupnim aranžmanu financiranja sanacije koji je prikupljen doprinosima institucija i podružnica u Uniji u skladu s člankom 100. stavkom 6. i člankom 103.;
(b)
iznosom koji se može prikupiti ex-post doprinosima u skladu s člankom 104. u razdoblju od tri godine; i
(c)
ako su iznosi iz točaka (a) i (b) ovog stavka nedovoljni, iznosima koji se prikupljaju na temelju alternativnih izvora financiranja u skladu s člankom 105.
7. U izvanrednim okolnostima sanacijsko tijelo može od alternativnih izvora financiranja zatražiti dodatna sredstva nakon što:
(a)
se dosegne razina od 5 % utvrđena stavkom 5. točkom (b); i
(b)
svim se nepovlaštenim neosiguranim obvezama osim prihvatljivih depozita smanji vrijednost ili se potpuno konvertiraju.
Kao alternativa ili dodatak tome, u slučaju ispunjenja uvjeta utvrđenih u prvom podstavku, aranžmanom financiranja sanacije može se dodijeliti doprinos iz sredstava prikupljenih ex ante doprinosima u skladu s člankom 100. stavkom 6. i člankom 103., a koji još uvijek nisu iskorišteni.
8. Odstupajući od stavka 5. točke (a), aranžmanom financiranja sanacije može se također dodijeliti doprinos iz stavka 4. pod uvjetom da:
(a)
je doprinos za pokriće gubitaka i dokapitalizaciju iz stavka 5. točke (a) jednak iznosu koji nije manji od 20 % rizika ponderirane imovine institucije koja je u pitanju;
(b)
je posredstvom ex ante doprinosa (ne uključujući doprinose sustavima osiguranja depozita) prikupljenih u skladu s člankom 100. stavkom 6. i člankom 103., aranžmanu financiranja sanacije dotične države članice stavljen na raspolaganje iznos koji je barem jednak iznosu od 3 % osiguranih depozita svih kreditnih institucija odobrenih na teritoriju te države članice; te da
(c)
dotična institucija raspolaže imovinom manjom od 900 milijardi EUR na konsolidiranoj osnovi.
9. Pri donošenju odluke prema stavku 3., sanacijsko tijelo uzima u obzir:
(a)
načelo da gubitke prvo snose dioničari, a zatim općenito vjerovnici institucije u sanaciji prema redoslijedu prvenstva;
(b)
razinu kapaciteta pokrića gubitaka koju bi zadržala institucija u sanaciji u slučaju isključenja obveze ili skupina obveza; te
(c)
potrebu da se zadrže odgovarajuća sredstva za financiranje sanacije.
10. Isključenja u skladu sa stavkom 3. mogu se primjenjivati za potpuno isključenje obveze iz otpisa ili za ograničavanje razine otpisa koja se primjenjuje na tu obvezu.
11. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 115. kako bi se dodatno utvrdile okolnosti u kojima je isključenje nužno radi postizanja ciljeva navedenih u stavku 3. ovog članka.
12. Prije donošenja odluke o isključenju obveze prema stavku 3.a, sanacijsko tijelo obavješćuje Komisiju. U slučajevima u kojima bi isključenje zahtijevalo doprinos aranžmana financiranja sanacije ili alternativnog izvora financiranja prema stavcima od 4. do 8., Komisija s ciljem zaštite cjelovitosti unutarnjeg tržišta može u roku od 24 sata od primitka takve obavijesti ili u dužem roku na koji pristane sanacijsko tijelo zabraniti ili zatražiti izmjene predloženog isključenja ako uvjeti ovog članka i delegiranih akata nisu ispunjeni. Time se ne dovodi u pitanje primjenu okvira Unije za državne potpore od strane Komisije.
Pododjeljak 2.
Minimalni zahtjev za regulatorni kapital i prihvatljive obveze
Članak 45.
Primjena minimalnog zahtjeva
1. Države članice osiguravaju da institucije trajno zadovoljavaju minimalni zahtjev za regulatorni kapital i prihvatljive obveze. Minimalni zahtjev izračunava se kao iznos regulatornog kapitala i prihvatljivih obveza izražen kao postotak ukupnih obveza i regulatornog kapitala institucije.
Za potrebe prvog podstavka obveze iz izvedenica uključuju se u ukupne obveze na osnovi potpunog priznavanja prava na netiranje druge ugovorne strane na netiranje.
2. EBA izrađuje nacrte regulatornih tehničkih standarda radi dodatnog pojašnjenja kriterija ocjenjivanja iz stavka 6. točaka od (a) do (f) na temelju kojih se za svaku instituciju mora utvrditi minimalni zahtjev za regulatorni kapital i prihvatljive obveze, uključujući podređeni dug i nadređeni neosigurani dug s preostalim rokom dospijeća od najmanje 12 mjeseci koji podliježu ovlasti bail-ina i one dugove koji se smatraju regulatornim kapitalom.
EBA podnosi Komisiji navedene nacrte regulatornih tehničkih standarda do 3. srpnja 2015.
Komisiji se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda navedenih u prvom podstavku u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
Države članice mogu odrediti dodatne kriterije na temelju kojih se određuje minimalni zahtjev za regulatorni kapital i prihvatljive obveze.
3. Neovisno o stavku 1., sanacijsko tijelo izuzima od obveze trajnog ispunjavanja minimalnog zahtjeva za regulatorni kapital i prihvatljive obveze one hipotekarne kreditne institucije koje se financiraju pokrivenim obveznicama, a kojima prema nacionalnom pravu nije dopušteno primati depozite, s obzirom na to da će se:
(a)
te institucije likvidirati nacionalnim postupcima u slučaju insolventnosti ili drugim vrstama postupaka koji će se provoditi u skladu s člankom 38., 40. ili 42. ove Direktive, namijenjenima za te institucije; i
(b)
takvim nacionalnim postupcima u slučaju insolventnosti ili drugim vrstama postupaka osigurati da će vjerovnici, uključujući prema potrebi imatelje pokrivenih obveznica, snositi gubitke na takav način kojim se ispunjavaju ciljevi sanacije.
4. Prihvatljive obveze uključuju se u iznos regulatornog kapitala i prihvatljivih obveza iz stavka 1. samo ako ispunjavaju sljedeće uvjete:
(a)
instrument je izdan i u potpunost plaćen;
(b)
obveza se ne duguje samoj instituciji, nije osigurana od strane same institucije ili sama institucija za nju ne jamči;
(c)
kupnju instrumenta nije niti izravno niti neizravno financirala institucija;
(d)
obveza ima preostali rok do dospijeća od najmanje godine dana;
(e)
obveza ne proizlazi iz izvedenice;
(f)
obveza ne proizlazi iz depozita koji ima prioritet u nacionalnoj insolvencijskoj hijerarhiji u skladu s člankom 108.
Za potrebe točke (d), ako obveza daje njezinom vlasniku pravo na prijevremeni povrat, ta obveza dospijeva na prvi datum kada takvo pravo stekne.
5. Kada je obveza uređena pravom treće zemlje, sanacijsko tijelo može zatražiti od institucije da dokaže da bi svaka odluka sanacijskog tijela o otpisu ili konverziji te obveze bila izvršiva prema pravu te treće zemlje, uzimajući u obzir uvjete ugovora kojim je obveza uređena, međunarodne sporazume o priznavanju sanacijskog postupka i druga relevantna pitanja. Ako sanacijsko tijelo nije uvjereno da bi svaka odluka bila izvršiva prema pravu te treće zemlje, obveza ne ulazi u izračun minimalnog zahtjeva za regulatorni kapital i prihvatljive obveze.
6. Minimalni zahtjev za regulatorni kapital i prihvatljive obveze svake institucije u skladu sa stavkom 1. određuje sanacijsko tijelo nakon savjetovanja s nadležnim tijelom na temelju barem sljedećih kriterija:
(a)
potrebe da se osigura mogućnost sanacije institucije primjenom instrumenata sanacije uključujući, prema potrebi, bail-in instrument, na način na koji se postižu ciljevi sanacije;
(b)
potrebe da se osigura, u odgovarajućim slučajevima, da institucija ima dostatne prihvatljive obveze da bi u slučaju primjene bail-in instrumenta osigurala pokriće gubitaka i ponovnu uspostavu udjela redovnog osnovnog kapitala institucije na razini kojom bi joj se omogućio nastavak ispunjavanja uvjeta na temelju kojih je dobila odobrenje za rad i obavljanja djelatnosti za koje na temelju Uredbe 2013/36/EU ili Direktive 2014/65/EU dobila odobrenje za rad i zadržavanje potrebnog povjerenja tržišta u instituciju ili subjekt;
(c)
potrebe da se osigura, ako je planom sanacije predviđena mogućnost da određene vrste prihvatljivih obveza budu isključene iz bail-ina na temelju članka 44. stavka 3. ili da se određene vrste prihvatljivih obveza u potpunosti prenesu na primatelja na temelju djelomičnog prijenosa, da institucija ima dovoljno drugih prihvatljivih obveza kako bi se osigurala mogućnost pokrića gubitaka i ponovna uspostava redovnog osnovnog kapitala institucije na razini kojom bi im se omogućio nastavak ispunjenja uvjeta odobrenja za rad i obavljanje djelatnosti za koje je na temelju Uredbe 2013/36/EU ili Direktive 2014/65/EU dobila odobrenje za rad;
(d)
veličine, poslovnog modela, modela financiranja i profila rizičnosti institucije;
(e)
mjere u kojoj se sustavom osiguranja depozita može doprinijeti financiranju sanacije u skladu s člankom 109.;
(f)
mjere u kojoj bi propast institucije naštetila financijskoj stabilnosti, uključujući širenjem na druge institucije, s obzirom na njihovu međusobnu povezanost s ostalim institucijama ili s ostatkom financijskog sustava.
7. Institucije ispunjavaju minimalne zahtjeve utvrđene ovim člankom na pojedinačnoj osnovi.
Sanacijsko tijelo nakon savjetovanja s nadležnim tijelom može odlučiti primijeniti minimalni zahtjev utvrđen ovim člankom na subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d).
8. Uz stavak 7., matična društva u Uniji ispunjavaju minimalne zahtjeve utvrđene ovim člankom na konsolidiranoj osnovi.
Minimalni zahtjev za regulatorni kapital i prihvatljive obveze matičnog društva u Uniji na konsolidiranoj osnovi određuje sanacijsko tijelo za grupu nakon savjetovanja s konsolidirajućim nadzornim tijelom u skladu sa stavkom 9., barem na temelju kriterija iz stavka 6. i na temelju toga hoće li se društva kćeri grupe iz treće zemlje sanirati zasebno prema planu sanacije.
9. Sanacijsko tijelo za grupu i sanacijsko tijelo nadležno za društva kćeri na pojedinačnoj osnovi čine sve u okviru svojih ovlasti kako bi postigli zajedničku odluku o razini minimalnog zahtjeva koji se primjenjuje na konsolidiranoj razini.
Sanacijsko tijelo za grupu u cijelosti obrazlaže zajedničku odluku i dostavlja je matičnom društvu u Uniji.
Ako se takva odluka ne donese u roku od četiri mjeseca, sanacijsko tijelo za grupu donosi odluku o konsolidiranom minimalnom zahtjevu nakon što uzme u obzir procjenu društava kćeri koju provodi nadležno sanacijsko tijelo. Ako je na kraju četveromjesečnog razdoblja bilo koje od dotičnih sanacijskih tijela uputilo predmet EBA-i u skladu s člankom 19. Uredbe (EU) br. 1093/2010, sanacijsko tijelo za grupu odgađa svoju odluku i čeka bilo kakvu odluku koju EBA može donijeti skladu s člankom 19. stavkom 3. te uredbe te donosi svoju odluku u skladu s odlukom EBA-e. Četveromjesečno rok smatra se rokom za mirenje za potrebe te uredbe. EBA svoju odluku donosi u roku od mjesec dana. Predmet se ne upućuje EBA-i nakon isteka roka od četiri mjeseca ili nakon što je donesena zajednička odluka. Ako EBA ne donese odluku u roku od mjesec dana, primjenjuje se odluka sanacijskog tijela za grupu.
Zajednička odluka i odluka koju je donijelo sanacijsko tijelo za grupu zbog izostanka zajedničke odluke obvezujuće su za sanacijsko tijelo u dotičnoj državi članici.
Zajednička odluka i sve odluke donesene zbog izostanka zajedničke odluke redovito se preispituju i prema potrebi ažuriraju.
10. Sanacijsko tijelo određuje minimalni zahtjev koji se primjenjuje na društva kćeri grupe na pojedinačnoj osnovi. Ti se minimalni zahtjevi određuju na razinu prikladnu društvima kćerima, uzimajući u obzir:
(a)
kriterije navedene u stavku 6., posebno veličinu, poslovni model i profil rizičnosti društva kćeri, uključujući njegov regulatorni kapital; te
(b)
konsolidirani zahtjev koji je određen grupi na temelju stavka 9.
Sanacijsko tijelo za grupu i sanacijsko tijelo nadležno za društva kćeri na pojedinačnoj osnovi čine sve u okviru svojih ovlasti kako bi se postigla zajednička odluka o razini minimalnog zahtjeva koji se treba primijeniti na svako od društava kćeri na pojedinačnoj razini.
Sanacijsko tijelo za društva kćeri i sanacijsko tijelo za grupu u cijelosti obrazlažu zajedničku odluku i dostavljaju je društvima kćerima odnosno matičnoj instituciji u Uniji.
U slučaju izostanka takve zajedničke odluke sanacijskog tijela u roku od četiri mjeseca, odluku donose sanacijska tijela za društva kćeri uz uzimanje u obzir gledišta i ograda koje iznosi sanacijsko tijelo za grupu.
Ako je, na kraju četveromjesečnog roka, sanacijsko tijelo za grupu uputilo predmet EBA-i u skladu s člankom 19. Uredbe (EU) br. 1093/2010, sanacijska tijela nadležna za institucije kćeri odgađaju svoju odluku i čekaju bilo kakvu odluku koju EBA može donijeti skladu s člankom 19. stavkom 3. te uredbe te donose svoju odluku u skladu s odlukom EBA-e. Četveromjesečni rok smatra se rokom za mirenje za potrebe te uredbe. EBA svoju odluku donosi u roku od mjesec dana. Predmet se ne upućuje EBA-i nakon isteka roka od četiri mjeseca ili nakon što je donesena zajednička odluka. Sanacijsko tijelo za grupu ne mora uputiti predmet EBA-i na obvezujuće posredovanje ako je razina koju je odredilo sanacijsko tijelo za društvo kćer unutar jednog postotnog poena konsolidirane razine određene stavkom 9. ovog članka.
Ako EBA ne donese odluku u roku od mjesec dana, primjenjuje se odluka sanacijskih tijela za društva kćeri.
Zajednička odluka i sve odluke koje donesu sanacijska tijela za društva kćeri kada nema zajedničke odluke obvezujuća su za dotična sanacijska tijela.
Zajednička odluka i sve odluke donesene zbog izostanka zajedničke odluke redovito se preispituju i prema potrebi ažuriraju.
11. Sanacijsko tijelo za grupu može u potpunosti izuzeti matičnu instituciju u Uniji-u od primjene pojedinačnog minimalnog zahtjeva ako:
(a)
matična institucija u Uniji na konsolidiranoj osnovi poštuje minimalni zahtjev određen stavkom 8.; i
(b)
je nadležno tijelo za matičnu instituciju u Uniji u potpunosti izuzelo instituciju od primjene pojedinačnih kapitalnih zahtjeva u skladu s člankom 7. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 575/2013.
12. Sanacijsko tijelo za društvo kćer može u potpunosti izuzeti to društvo od primjene stavka 7. ako:
(a)
i društvo kći i matično društvo podliježu odobrenju i nadzoru iste države članice;
(b)
je društvo kći uključeno u nadzor institucije koja je matično društvo na konsolidiranoj osnovi;
(c)
institucija grupe na najvišoj razini u državi članici društva kćeri, ako se razlikuje od matične institucije u Uniji, na konsolidiranoj osnovi poštuje minimalni zahtjev iz stavka 7.;
(d)
ne postoje tekuće ili predviđene bitne praktične ili pravne prepreke za brzi prijenos regulatornog kapitala ili za otplatu obveza društvu kćeri od strane njegova matičnog društva;
(e)
matično društvo ispunjava zahtjeve nadležnog tijela za bonitetnim upravljanjem društvom kćeri te je izjavilo, uz suglasnost nadležnog tijela, da jamči za obveze koje preuzima društvo kći ili rizici društva kćeri nisu od značaja;
(f)
postupci procjene, mjerenja i kontrole rizika matičnog društva obuhvaćaju društvo kćer;
(g)
matično društvo ima više od 50 % glasačkih prava povezanih s udjelima u kapitalu društva kćeri ili ima pravo imenovati ili razriješiti većinu članova upravljačkog tijela društva kćeri; i
(h)
nadležno tijelo za društvo kćer u potpunosti je izuzelo društvo kćer od primjene pojedinačnih kapitalnih zahtjeva iz članka 7. stavka 1. Uredbe (EU) br. 575/2013.
13. Odlukama donesenima u skladu s ovim člankom može se odrediti da se minimalni zahtjev za regulatorni kapital i prihvatljive obveze djelomično ispunjava na konsolidiranoj ili pojedinačnoj razini ugovornim bail-in instrumentima.
14. Kako bi se smatralo ugovornim bail-in instrumentom na temelju stavka 13., sanacijsko tijelo mora utvrditi da instrument:
(a)
sadrži ugovornu odredbu kojom se predviđa da, ako sanacijsko tijelo odluči primijeniti bail-in instrument, instrument se otpisuje ili konvertira u potrebnoj mjeri prije otpisa ili konverzije drugih prihvatljivih obveza; i
(b)
podliježe obvezujućem sporazumu, obvezi ili odredbi o podređenosti na temelju kojih se u slučaju redovnog postupka u slučaju insolventnosti nalazi ispod ostalih prihvatljivih obveza te se ne može otplatiti dok nisu namirene ostale nepodmirene prihvatljive obveze.
15. Sanacijska tijela u suradnji sa nadležnim tijelima zahtijevaju i potvrđuju ispunjavanje minimalnog zahtjeva za regulatorni kapital i prihvatljive obveze utvrđenog stavkom 1. od strane institucija, a prema potrebi i ispunjavanje zahtjeva utvrđenog stavkom 13. te donose odluke u skladu s ovim člankom istodobno s izradom i održavanjem planova sanacije.
16. Sanacijska tijela u suradnji s nadležnim tijelima obavješćuju EBA-u o minimalnom zahtjevu za regulatorni kapital i prihvatljive obveze, a prema potrebi i o zahtjevu utvrđenom stavkom 13., koji su predviđeni za svaku instituciju pod njihovom nadležnošću.
17. EBA izrađuje nacrte provedbenih tehničkih standarda kako bi pobliže odredila jedinstvene formate, obrasce i definicije za utvrđivanje i prijenos informacija EBA-i za potrebe stavka 16. od strane sanacijskih tijela u suradnji s nadležnim tijelima.
EBA podnosi Komisiji navedene nacrte provedbenih tehničkih standarda do 3. srpnja 2015.
Komisiji se dodjeljuje ovlast za donošenje provedbenih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člankom 15. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
18. Na temelju rezultata izvješća iz stavka 19. Komisija, prema potrebi, do 31. prosinca 2016. podnosi Europskom parlamentu i Vijeću zakonodavni prijedlog o usklađenoj primjeni minimalnog zahtjeva za regulatorni kapital i prihvatljive obveze. Taj prijedlog prema potrebi uključuje prijedloge o uvođenju odgovarajućeg broja minimalnih razina minimalnog zahtjeva, vodeći računa o različitim poslovnim modelima institucija i grupa. Prijedlog uključuje sve odgovarajuće prilagodbe parametrima minimalnog zahtjeva i, prema potrebi, odgovarajuće izmjene primjene minimalnog zahtjeva na grupe.
19. EBA Komisiji do 31. listopada 2016. podnosi izvješće barem o sljedećem:
(a)
kako se minimalni zahtjev za regulatorni kapital i prihvatljive obveze provodio na nacionalnoj razini, a posebno je li bilo razlika u razinama koje su predviđene usporedivim institucijama diljem država članica;
(b)
kako se ovlast propisivanja zahtjeva institucijama za ispunjavanje minimalnog zahtjeva ugovornim bail-in instrumentima primjenjivana diljem država članica i je li bilo razlika u tim pristupima;
(c)
utvrđivanju koji poslovni modeli odražavaju ukupne profile rizičnosti institucije;
(d)
prikladnoj razini minimalnog zahtjeva za svaki od poslovnih modela utvrđenih u skladu s točkom (c);
(e)
bi li trebalo odrediti raspon za minimalni zahtjev za svaki poslovni model;
(f)
odgovarajućem prijelaznom razdoblju tijekom kojega institucije moraju osigurati ispunjavanje svih propisanih minimalnih usklađenih razina;
(g)
jesu li zahtjevi utvrđeni člankom 45. dostatni kako bi se osiguralo da svaka institucija ima primjeren kapacitet pokrića gubitaka, a ako nisu, koja su dodatna poboljšanja potrebna kako bi se taj cilj ispunio;
(h)
jesu li potrebne izmjene metodologije izračuna predviđene ovim člankom kako bi se osiguralo da se minimalni zahtjev može rabiti kao primjeren pokazatelj kapaciteta institucije za pokriće gubitaka;
(i)
je li prikladno zasnivati zahtjev na ukupnim obvezama i regulatornom kapitalu, a posebno je li prikladnije koristiti rizikom ponderiranu imovinu institucije kao nazivnik za zahtjev;
(j)
je li pristup ovoga članka u vezi s primjenom minimalnog zahtjeva na grupe prikladan, a posebno osigurava li se dovoljno tim pristupom da se kapacitet pokrića gubitaka u grupi nalazi u subjektima gdje bi gubici mogli nastati ili da je pristupačan tim subjektima;
(k)
jesu li uvjeti za izuzeća od minimalnog zahtjeva prikladni, a posebno bi li takva izuzeća trebala biti dostupna društvima kćerima na prekograničnoj osnovi;
(l)
je li prikladno da sanacijska tijela mogu zatražiti da se minimalni zahtjev ispuni ugovornim bail-in instrumentima i je li prikladno dodatno usklađivanje pristupa ugovornim bail-in instrumentima;
(m)
jesu li zahtjevi za ugovorne bail-in instrumente iz stavka 14. prikladni; i
(n)
je li prikladno da se od institucija i grupa traži da objave svoj minimalni zahtjev za regulatorni kapital i prihvatljive obveze ili njihovu razinu regulatornog kapitala i prihvatljivih obveza, a ako jest, učestalost i format takvog objavljivanja.
20. Izvješćem iz stavka 19. pokriva se barem razdoblje od 2. srpnja 2014. do 30. lipnja 2016. i uzima se u obzir najmanje sljedeće:
(a)
učinak minimalnog zahtjeva i sve predložene usklađene razine minimalnog zahtjeva na:
i.
financijska tržišta općenito, a posebno na tržišta neosiguranog duga i izvedenica;
ii.
poslovne modele i strukture bilanci stanja institucija, posebno na profil i strategiju financiranja institucija te na pravnu i poslovnu strukturu grupa;
iii.
profitabilnost institucija, posebno na njihov trošak financiranja;
iv.
prijenos izloženosti na subjekte koji ne podliježu bonitetnom nadzoru,
v.
financijsku inovaciju;
vi.
raširenost ugovornih bail-in instrumenata i na prirodu i utrživost takvih instrumenata;
vii.
odnos institucija prema preuzimanju rizika;
viii.
razinu imovine s teretom institucija;
ix.
mjere koje institucije poduzimaju kako bi ispunile minimalne zahtjeve, a posebno na mjeru do koje su minimalni zahtjevi ispunjeni razduživanjem imovine, izdavanjem dugoročnog duga i povećanjem kapitala; te
x.
razinu zajmova kreditnih institucija, uz poseban osvrt na zajmove mikropoduzećima, malim i srednjim poduzećima, lokalnim vlastima, regionalnim vlastima i tijelima iz javnog sektora te na financiranje trgovine, uključujući zajmove u okviru službenih programa osiguranja izvoznih kredita;
(b)
međudjelovanje minimalnih zahtjeva sa kapitalnim zahtjevima, omjerom financijske poluge i zahtjevima za likvidnost utvrđenima Uredbom (EU) br. 575/2013 i Direktivom 2013/36/EU;
(c)
kapacitet institucija za neovisno prikupljanje kapitala ili financiranja s tržišta kako bi ispunile sve predložene usklađene minimalne zahtjeve;
(d)
usklađenost s minimalnim zahtjevima povezanima s međunarodnim standardima koje su razvili međunarodni forumi.
Pododjeljak 3.
Provedba bail-in instrumenta
Članak 46.
Procjena iznosa bail-ina
1. Države članice osiguravaju da kod primjene bail-in instrumenta sanacijska tijela na osnovi vrednovanja koje ispunjava zahtjeve iz članka 36. ocjenjuju zbroj:
(a)
prema potrebi, iznosa za koji se moraju otpisati prihvatljive obveze kako bi se osiguralo da neto vrijednost imovine institucije u sanaciji iznosi nula; te
(b)
prema potrebi, iznosa za koji se prihvatljive obveze moraju konvertirati u dionice ili druge vrste instrumenata kapitala kako bi se ponovno uspostavio omjer redovnog osnovnog kapitala jedne od sljedećih institucija:
i.
institucije u sanaciji; ili
ii.
prijelazne institucije.
2. Procjenom iz stavka 1. ovog članka utvrđuje se iznos za koji se prihvatljive obveze moraju otpisati ili konvertirati kako bi se ponovno uspostavio omjer redovnog osnovnog kapitala institucije u sanaciji ili, prema potrebi, kako bi se utvrdio omjer prijelazne institucije, uzimajući u obzir sve doprinose kapitala iz aranžmana financiranja sanacije u skladu s člankom 101. stavkom 1. točkom (d) ove Direktive i kako bi se održalo dostatno povjerenje tržišta u instituciju u sanaciji ili prijelaznu instituciju te joj se tijekom razdoblja od najmanje jedne godine omogućio nastavak ispunjenja uvjeta odobrenja za rad i provedbu aktivnosti za koje je rad odobren u skladu s Direktivom 2013/36/EU ili Direktivom 2014/65/EU.
Ako se sanacijska tijela namjeravaju koristiti instrumentom odvajanja imovine iz stavka 42., kod izračuna iznosa za koji se prihvatljive obveze moraju smanjiti prema potrebi se uzimaju u obzir oprezna procjena potrebe subjekta za upravljanje imovinom za kapitalom.
3. Ako je kapital otpisan u skladu s člancima od 59. do 62. i primjenjuje se bail-in u skladu s člankom 43. stavkom 2., a razina otpisa temeljena na prethodnom vrednovanju u skladu s člankom 36. premašuje zahtjeve kada je se usporedi s konačnim vrednovanjem u skladu s člankom 36. stavkom 10., može se primijeniti mehanizam povećanja vrijednosti kako bi se vjerovnicima i potom dioničarima u potrebnoj mjeri nadoknadila sredstva.
4. Sanacijska tijela uspostavljaju i održavaju aranžmane kojima osiguravaju da se ocjena i vrednovanje temelje na informacijama o imovini i obvezama institucije u sanaciji koje su ažurne i sveobuhvatne koliko je to razumno moguće.
Članak 47.
Postupanje prema dioničarima pri bail-inu ili otpisu ili konverziji instrumenata kapitala
1. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela kod primjene bail-in instrumenta iz članka 43. stavka 2. ili otpisa ili konverzije instrumenata kapitala iz članka 59. u odnosu na dioničare imatelje drugih vlasničkih instrumenata donose jednu ili obje sljedeće mjere:
(a)
poništavaju postojeće dionice ili druge vlasničke instrumente ili ih prenose na vjerovnike u bail-inu;
(b)
pod uvjetom da u skladu s vrednovanjem provedenim na temelju članka 36. institucija u sanaciji ima pozitivnu neto vrijednost, razvodnjuju postojeće dioničare i imatelje drugih vlasničkih instrumenata kao posljedica konverzije u dionice ili druge vlasničke instrumente:
i.
relevantnih instrumenata kapitala koje je izdala institucija u skladu s ovlasti iz članka 59. stavka 2.; ili
ii.
prihvatljivih obveza koje je izdala institucija u sanaciji u skladu s ovlasti iz članka 63. stavka 1. točke (f).
U odnosu na točku (b), prvog podstavka, konverzija se vrši po stopi konverzije kojom se snažno razvodnjuju postojeći dionički udjeli i drugi vlasnički instrumenti.
2. Mjere iz stavka 1. također se odnose na dioničare i imatelje drugih vlasničkih instrumenata kod kojih su predmetne dionice ili drugi vlasnički instrumenti izdani ili dodijeljeni u sljedećim okolnostima:
(a)
na temelju konverzije dužničkih instrumenata u dionice ili druge vlasničke instrumente u skladu s ugovorenim uvjetima prvotnih dužničkih instrumenata prilikom nastupa događaja koji je prethodio ili je nastupio istodobno s ocjenom sanacijskog tijela da institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ispunjava uvjete za sanaciju;
(b)
na temelju konverzije relevantnih instrumenata kapitala u instrumente redovnog osnovnog kapitala u skladu s člankom 60.
3. Kod odlučivanja o mjeri koju će poduzeti u skladu sa stavkom 1., sanacijska tijela u obzir uzimaju u obzir:
(a)
vrednovanje provedeno u skladu s člankom 36.;
(b)
iznos do kojeg, prema procjeni sanacijskog tijela, stavke redovnog osnovnog kapitala moraju biti smanjene i relevantni instrumenti kapitala otpisani ili konvertirani u skladu s člankom 60. stavkom 1.; i
(c)
ukupni iznos koji je procijenilo sanacijsko tijelo u skladu s člankom 46.
4. Odstupajući od članaka od 22. do 25. Direktive 2013/36/EU., zahtjeva za obavješćivanje iz članka 26. Direktive 2013/36/EU, članaka 10. stavka 3., članka 11. stavaka 1. i 2. i članaka 12. i 13. Direktive 2014/65/EU i zahtjeva za obavješćivanje iz članka 11. stavka 3. Direktive 2014/65/EU, ako bi primjena bail-in instrumenta ili konverzija instrumenata kapitala dovela do stjecanja ili povećanja kvalificiranog udjela u vrsti institucije iz članka 22. stavka 1. Direktive 2013/36/EU ili članka 11. stavka 1. Direktive 2014/65/EU, nadležna tijela pravovremeno provode procjenu koja se tim člankom zahtijeva kako ne bi došlo do odgode primjene bail-in instrumenta ili konverzije instrumenata kapitala i kako se ne bi onemogućilo da se mjerom sanacije ostvare relevantni ciljevi sanacije.
5. Ako nadležno tijelo za tu instituciju nije dovršilo procjenu predviđenu stavkom 4. na datum početka primjene bail-in instrumenta ili konverzije instrumenata kapitala, članak 38. stavak 9. primjenjuje se na sva preuzimanja ili povećanja kvalificiranog udjela od strane stjecatelja koja proizlaze iz primjene bail-in instrumenta ili konverzije instrumenata kapitala.
6. EBA do 3. srpnja 2016. izdaje smjernice u skladu s člankom 16. Uredbe (EU) br. 1093/2010 o okolnostima u kojima bi svaka pojedina mjera iz stavka 1. ovog članka bila prikladna, uzimajući u obzir čimbenike navedene u stavku 3. ovog članka.
Članak 48.
Redoslijed otpisa i konverzije
1. Države članice osiguravaju da kod primjene bail-in instrumenta sanacijska tijela izvršavaju ovlasti otpisa i konverzije, podložno svim izuzećima iz članka 44. stavka 2. i 3., u skladu sa sljedećim zahtjevima:
(a)
stavke redovnog osnovnog kapitala smanjuju se u skladu s člankom 60. stavkom 1. točkom (a);
(b)
ako i samo ako je ukupno smanjenje u skladu s točkom (a) manje od zbroja iznosa iz članka 47. stavka 3. točaka (b) i (c), tijela smanjuju glavnicu instrumenata dodatnog osnovnog kapitala u potrebnoj mjeri i u skladu s njihovim mogućnostima;
(c)
ako i samo ako je ukupno smanjenje u skladu s točkama (a) i (b) manje od zbroja iznosa iz članka 47. stavka 3. točaka (b) i (c), tijela smanjuju glavnicu instrumenata dopunskog kapitala do potrebnoj mjeri i u skladu s njihovim mogućnostima;
(d)
ako i samo ako je ukupno smanjenje dionica ili drugih vlasničkih instrumenata i relevantnih instrumenata kapitala iz točaka (a), (b) i (c) manje od zbroja iznosa iz članka 47. stavka 3. točaka (b) i (c), da bi se dosegnuo ukupni iznos iz članka 47. stavka 3. točaka (b) i (c), tijela u potrebnoj mjeri smanjuju glavnicu podređenog duga koja nije dodatni osnovni kapital ili dopunski kapital u skladu s hijerarhijom tražbina u redovnim postupcima u slučaju insolventnosti, zajedno s otpisom u skladu s točkama (a), (b) i (c);
(e)
ako i samo ako je ukupno smanjenje dionica ili drugih vlasničkih instrumenata, relevantnih instrumenata kapitala i prihvatljivih obveza iz točaka (a), (b), (ba) i (c) ovog stavka manje od zbroja iznosa iz članka 42. stavka 3. točaka (b) i (c), da bi se dosegnuo ukupni iznos iz članka 47. stavka 3. točaka (b) i (c), tijela u potrebnoj mjeri smanjuju glavnicu ili nepodmireni iznos ostatka prihvatljivih obveza koje nisu depoziti, u skladu s hijerarhijom tražbina u redovnim postupcima u slučaju insolventnosti, uključujući rangiranje depozita iz članka 108., na temelju članka 44., zajedno s otpisom u skladu s točkama (a), (b), (c) i (d) ovog stavka.
2. Kod primjene ovlasti otpisa i konverzije, sanacijska tijela gubitke koje predstavlja zbroj iznosa iz članka 47. stavka 3. točaka (b) i (c) ravnomjerno raspodjeljuju među dionicama ili drugim vlasničkim instrumentima i prihvatljivim obvezama iste kategorije smanjenjem glavnice ili nepodmirenog iznosa tih dionica ili drugih vlasničkih instrumenata i prihvatljivih obveza u visini razmjernoj njihovoj vrijednosti, osim ako je drugačija raspodjela gubitaka među obvezama iste kategorije dopuštena u okolnostima navedenima u članku 44. stavku 3.
Ovim se stavkom ne sprečava povlašteno postupanje s obvezama koje su isključene od bail-ina u skladu s člankom 44. stavkom 2. i 3. u odnosu na prihvatljive obveze koje su jednako rangirane u redovnim postupcima u slučaju insolventnosti.
3. Prije primjene otpisa ili konverzije iz stavka 1. točke (e), sanacijska tijela konvertiraju ili smanjuju glavnicu instrumenata iz stavka 1. točaka (b), (c) i (d) ako ti instrumenti sadrže sljedeće uvjete i nisu već konvertirani:
(a)
uvjeti kojima se predviđa da se glavnica instrumenta smanjuje sa svakim događajem povezanim s financijskim stanjem, solventnosti ili razinama regulatornog kapitala institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d);
(b)
uvjeti kojima se pri nastupu svakog takvog događaja predviđa konverzija instrumenata u dionice ili druge vlasničke instrumente.
4. Ako je glavnica instrumenta smanjena, ali ne na nulu, u skladu s vrstom uvjeta iz stavka 3. točke (a) prije primjene bail-ina u skladu sa stavkom 1. sanacijska tijela primjenjuju ovlasti otpisa i konverzije na preostali iznos te glavnice u skladu sa stavkom 1.
5. Kod odlučivanja o tome hoće li se obveze otpisati ili konvertirati u vlasnički kapital, sanacijska tijela ne konvertiraju glavnicu jedne kategorije obveza, dok kategorija obveza koja je podređena toj kategoriji većim dijelom ostaje nekonvertirana u vlasnički kapital ili neotpisana, osim ako je dopušteno drukčije člankom 44. stavcima 2. i 3.
6. Za potrebe ovog članka, EBA do 3. siječnja 2016. izdaje smjernice u skladu s člankom 16. Uredbe (EU) br. 1093/2010 za svako tumačenje povezano s međusobnim odnosom između odredbi iz ove Direktive i odredbi iz Uredbe (EU) br. 575/2013 i Direktive 2013/36/EU.
Članak 49.
Izvedenice
1. Države članice osiguravaju da se postupa u skladu s ovim člankom kada sanacijska tijela primjenjuju ovlasti otpisa i konverzije na obveze koje proizlaze iz izvedenica.
2. Sanacijska tijela izvršavaju ovlasti otpisa i konverzije na obveze koje proizlaze iz izvedenica samo pri zatvaranju ili nakon zatvaranja izvedenica. Pokretanjem sanacije sanacijska tijela ovlašćuju se da u tu svrhu otkažu i zatvore bilo koju izvedenicu.
Ako obveza iz izvedenice nije isključena od primjene bail-in instrumenta na temelju članka 44. stavka 3., sanacijska tijela nisu obvezna otkazati ili zatvoriti izvedenicu.
3. Ako transakcije s izvedenicama podliježu sporazumu o netiranju, sanacijsko tijelo ili neovisni vrednovatelj u okviru vrednovanja na temelju članka 36. utvrđuju obvezu koja proizlazi iz tih transakcija na neto osnovi u skladu s uvjetima tog sporazuma.
4. Sanacijska tijela utvrđuju vrijednost obveza koje proizlaze iz izvedenica u skladu sa sljedećim:
(a)
odgovarajuće metodologije za utvrđivanje vrijednosti kategorija izvedenica, uključujući transakcije koje podliježu sporazumima o netiranju;
(b)
načelima za utvrđivanje odgovarajućeg trenutka u kojemu bi se trebala utvrditi vrijednost pozicije u izvedenici te
(c)
prikladnim metodologijama za uspoređivanje uništenja vrijednosti koje bi proizašlo iz zatvaranja i bail-ina izvedenica s iznosom gubitaka koje bi snosile ugovorne strane izvedenice u bail-inu.
5. Nakon savjetovanja s europskim nadzornim tijelom (Europskim nadzornim tijelom za vrijednosne papire i tržište kapitala) („ESMA”), osnovanim Uredbom (EU) br. 1095/2010, EBA izrađuje nacrte regulatornih tehničkih standarda kojim se pobliže određuju metodologije i načela iz stavka 4. točaka (a), (b) i (c) o vrednovanju obveza koje proizlaze iz izvedenica.
U vezi s transakcijama s izvedenicama koje podliježu sporazumu o netiranju, EBA uzima u obzir metodologiju za zatvaranje predviđenu sporazumom o netiranju.
EBA podnosi Komisiji navedene nacrte regulatornih tehničkih standarda do 3. siječnja 2016.
Komisiji se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
Članak 50.
Stopa konverzije duga u vlasnički kapital
1. Države članice osiguravaju da prilikom primjene svojih ovlasti navedenih u članku 59. stavku 3. i članku 63. stavku 1. točki (f) sanacijska tijela mogu primijeniti drukčiju stopu konverzije na različite kategorije instrumenata kapitala i obveza u skladu s jednim načelom ili s oba načela iz stavaka 2. i 3. ovog članka.
2. Stopa konverzije predstavlja odgovarajuću naknadu pogođenom vjerovniku za svaki gubitak koji je nastao zbog izvršenja ovlasti otpisa i konverzije.
3. Kada se primjenjuju različite stope konverzije u skladu sa stavkom 1., stopa konverzije koja se primjenjuje na obveze s pravom prednosti na temelju primjenjiva insolvencijskog prava viša je od stope konverzije koja se primjenjuje na podređene obveze.
4. EBA do 3. siječnja 2016. izdaje smjernice u skladu s člankom 16. Uredbe (EU) br. 1093/2010 o određivanju stopa konverzije.
U tim smjernicama se posebno navodi kako pogođeni vjerovnici mogu na prikladan način dobiti naknadu štete stopom konverzije te se navode relativne stope konverzije koje bi mogle biti prikladne za odražavanje prednosti nadređenih obveza u skladu s mjerodavnim insolvencijskim pravom.
Članak 51.
Mjere oporavka i reorganizacije koje se provode uz bail-in
1. Države članice osiguravaju da kada sanacijska tijela primjene bail-in instrument radi dokapitalizacije institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) u skladu s člankom 43. stavkom 2. točkom (a), donose se aranžmani kako bi se osigurala izrada i provedba plana reorganizacije poslovanja za tu instituciju ili subjekt u skladu s člankom 52.
2. Aranžmanima iz stavka 1. ovog članka može biti obuhvaćeno imenovanje od strane sanacijskog tijela osobe ili osoba imenovanih u skladu s člankom 72. stavkom 1. s ciljem sastavljanja i provedbe plana reorganizacije poslovanja predviđenog člankom 52.
Članak 52.
Plan reorganizacije poslovanja
1. Države članice zahtijevaju da, u roku od jednog mjeseca nakon primjene bail-in instrumenta na instituciju ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) u skladu s člankom 43. stavkom 2. točkom (a), upravljačko tijelo ili osoba ili osobe imenovane u skladu s člankom 72. stavkom 1. sastave plan reorganizacije poslovanja koji je u skladu sa zahtjevima iz stavaka 4. i 5. ovog članka i podnese ga sanacijskom tijelu. Ako je primjenjiv okvir Unije za državne potpore, države članice osiguravaju da je takav plan u skladu s planom restrukturiranja koji institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) mora podnijeti Komisiji u skladu s tim okvirom.
2. Ako se bail-in instrument iz članka 43. stavka 2. točke (a) primjenjuje na dva ili više subjekata grupe, plan reorganizacije poslovanja priprema matična institucija u Uniji i njime se pokrivaju sve institucije u grupi u skladu s postupkom navedenim u člancima 7. i 8., a taj će plan biti dostavljen sanacijskom tijelu za grupu. Sanacijsko tijelo za grupu dostavlja plan ostalim sanacijskim tijelima kojih se to tiče te EBA-i.
3. U iznimnim okolnostima i ako je to nužno za postizanje ciljeva sanacije, sanacijsko tijelo može produžiti razdoblje iz stavka 1. na najviše dva mjeseca od primjene bail-in instrumenta.
Ako se o planu reorganizacije poslovanja treba obavijestiti u sklopu okvira Unije za državne potpore, sanacijsko tijelo može produljiti razdoblje iz stavka 1. na najviše dva mjeseca od primjene bail-in instrumenta ili do roka određenog okvirom Unije za državne potpore, ovisno o tome što nastupi ranije.
4. Planom reorganizacije poslovanja izlažu se mjere kojima se u razumnom vremenskom okviru nastoji obnoviti dugoročna održivost institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ili dijela njihova poslovanja. Te se mjere temelje na realističnim pretpostavkama u vezi s gospodarskim i financijskim uvjetima na tržištu pod kojima će institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) poslovati.
U planu reorganizacije poslovanja, između ostalog, uzima se u obzir trenutačno stanje i budući izgledi za financijska tržišta odražavajući pretpostavke o najboljem i najgorem razvoju događaja, uključujući kombinaciju događaja, čime se omogućuje utvrđivanje glavnih slabosti institucije. Pretpostavke se uspoređuju s odgovarajućim referentnim vrijednostima na razini cijelog sektora.
5. Plan reorganizacije poslovanja uključuje barem sljedeće elemente:
(a)
detaljnu dijagnozu čimbenika i problema koji su prouzročili propast ili vjerojatnu propast institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) te okolnosti koje su dovele do poteškoća;
(b)
opis mjera koje treba donijeti s ciljem obnove dugoročne održivosti institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d);
(c)
vremenski raspored provedbe tih mjera.
6. Mjere za obnovu dugoročne održivosti institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d); mogu uključivati:
(a)
reorganizaciju aktivnosti institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d);
(c)
promjene u operativnim sustavima i infrastrukturi unutar institucije;
(d)
povlačenje iz aktivnosti kojima se stvaraju gubici;
(e)
restrukturiranje postojećih aktivnosti koje mogu postati konkurentne;
(f)
prodaju imovine ili poslovnih djelatnosti.
7. U roku od mjesec dana od podnošenja plana reorganizacije poslovanja relevantno sanacijsko tijelo procjenjuje vjerojatnost toga da će se planom, ako se provede, obnoviti dugoročna održivost institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d). Procjena se dovršava u dogovoru s relevantnim nadležnim tijelom.
Ako sanacijsko tijelo i nadležno tijelo smatraju da će se planom taj cilj ostvariti, sanacijsko tijelo ga odobrava.
8. Ako sanacijsko tijelo ne smatra da će se planom ostvariti cilj naveden u stavku 7., sanacijsko tijelo u dogovoru s nadležnim tijelom obavješćuje upravljačko tijelo ili osobu ili osobe imenovane u skladu s člankom 72. stavkom 1. o svojim primjedbama i zahtijeva izmjenu plana na način na koji bi se pristupilo rješavanju tih problema.
9. U roku od dva tjedna od datuma primitka obavijesti iz stavka 8. upravljačko tijelo ili osoba ili osobe imenovane u skladu s člankom 72. stavkom 1. podnose izmijenjeni plan sanacijskom tijelu na odobrenje. Sanacijsko tijelo ocjenjuje izmijenjeni plan i u roku od tjedana dana obavješćuje upravljačko tijelo ili osobu ili osobe imenovane u skladu s člankom 72. stavkom 1. o tome smatra li da se u tako izmijenjenom planu uzimaju u obzir primjedbe o kojima su obaviješteni ili su potrebne dodatne izmjene.
10. Upravljačko tijelo ili osoba ili osobe imenovane u skladu s člankom 72. stavkom 1. provode plan reorganizacije kako je dogovoren između sanacijskog tijela i nadležnog tijela te najmanje svakih šest mjeseci izvješćuje sanacijsko tijelo o napretku u provedbi plana.
11. Upravljačko tijelo ili osoba ili osobe imenovane u skladu s člankom 72. stavkom 1. mijenjaju plan ako je prema mišljenju sanacijskog tijela u dogovoru s nadležnim tijelom to potrebno za postizanje cilja iz stavka 4. te svaku takvu izmjenu podnosi sanacijskom tijelu na odobrenje.
12. EBA izrađuje nacrte regulatornih tehničkih standarda kako bi pobliže odredila:
(a)
minimalne elemente koje bi plan reorganizacije poslovanja trebao uključivati na temelju stavka 5.; i
(b)
minimalni sadržaj izvješća na temelju stavka 10.
EBA podnosi Komisiji navedene nacrte regulatornih tehničkih standarda do 3. siječnja 2016.
Komisiji se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
13. EBA do 3. siječnja 2016. izdaje smjernice u skladu s člankom 16. Uredbe (EU) br. 1093/2010 kojima dodatno razrađuje minimalne kriterije koje plan reorganizacije poslovanja treba zadovoljavati kako bi dobio odobrenje sanacijskog tijela na temelju stavka 7.
14. Uzimajući prema potrebi u obzir iskustvo stečeno u primjeni smjernica iz stavka 13., EBA može izraditi nacrte regulatornih tehničkih standarda kako bi se dodatno razradili minimalni kriteriji koje plan reorganizacije poslovanja treba zadovoljavati kako bi dobio odobrenje sanacijskog tijela na temelju stavka 7.
Komisiji se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
Pododjeljak 4.
Bail-in instrument: dodatne odredbe
Članak 53.
Učinak bail-ina
1. Ako sanacijsko tijelo izvršava ovlast iz članka 59. stavka 2 i članka 63. stavka 1. točaka od (e) do (i), države članice osiguravaju da smanjenje glavnice ili nepodmirenog dospjelog iznosa za naplatu, konverzija ili poništenje proizvedu učinke te da su odmah obvezujući za instituciju u sanaciji i pogođene vjerovnike i dioničare.
2. Države članice osiguravaju da je sanacijsko tijelo ovlašteno dovršiti ili zahtijevati dovršavanje svih administrativnih i postupovnih zadaća potrebnih za ostvarivanje izvršenja ovlasti iz članka 59. stavka 2.i članka 63. stavka 1. točaka od (e) do (i), uključujući:
(a)
izmjenu svih relevantnih registara;
(b)
skidanje ili brisanje dionica ili drugih vlasničkih instrumenata ili dužničkih instrumenata iz burzovne kotacije;
(c)
kotaciju ili uvrštavanje novih dionica ili drugih vlasničkih instrumenata radi trgovanja;
(d)
ponovnu kotaciju ili uvrštavanje dužničkih instrumenata koji su otpisani bez zahtjeva za izdavanje prospekta na temelju Direktive 2003/71/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (32).
3. Ako sanacijsko tijelo smanji na nulu glavnicu obveze ili nepodmireni iznos obveze ovlašću iz članka 63. stavka 1. točke (e), ta obveza i sve pravne obveze ili tražbine koje u vezi s njom proizlaze i koje nisu obračunane u trenutku izvršavanja ovlasti u svakom slučaju smatraju se izvršenima i ne mogu se dokazivati ni u jednom naknadnom postupku u vezi s institucijom u sanaciji ili bilo kojim subjektom sljednikom u bilo kojoj naknadnoj likvidaciji.
4. Ako sanacijsko tijelo djelomično smanji, ali ne u potpunosti, glavnicu obveze ili nepodmireni iznos obveze ovlašću iz članka 63. stavka 1. točke (e):
(a)
obveza je sanirana u visini smanjenog iznosa;
(b)
relevantan instrument ili sporazum kojim je stvorena prvotna obveza i dalje se primjenjuje u odnosu na preostalu glavnicu obveze ili nepodmireni iznos obveze, podložno svim promjenama iznosa kamata koje se plaćaju kako bi se odrazilo smanjenje glavnice i svaka daljnja promjena uvjeta koje bi sanacijsko tijelo moglo donijeti na temelju ovlasti iz članka 63. stavka 1. točke (j).
Članak 54.
Otklanjanje postupovnih prepreka za bail-in
1. Ne dovodeći u pitanje članak 63. stavak 1. točku (i), države članice prema potrebi zahtijevaju od institucija i subjekata iz članka 1. stavka 1. točaka (b), (c) i (d) da uvijek imaju dostatan iznos odobrenog temeljnog kapitala ili drugih instrumenata redovnog osnovnog kapitala kako, u slučaju da sanacijsko tijelo izvršava ovlasti iz članka 63. stavka 1. točaka (e) i (f) u vezi s institucijom ili subjektom iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ili s njihovim društvima kćerima, institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d), ne bi bila spriječeni izdati dovoljno novih dionica ili drugih vlasničkih instrumenata kako bi osigurali da se konverzija obveza u dionice ili druge vlasničke instrumente može djelotvorno provesti.
2. Sanacijska tijela ocjenjuju je li prikladno postaviti zahtjev iz stavka 1. u slučaju određene institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) u kontekstu razvoja i održavanja plana sanacije za tu instituciju ili grupu, uzimajući posebno u obzir mjere sanacije razmatrane u tom planu. Ako je u planu sanacije navedena moguća primjena bail-in instrumenta, tijela provjeravaju jesu li odobreni temeljni kapital ili drugi instrumenti redovnog osnovnog kapitala dovoljni za pokrivanje zbroja iznosa iz članka 47. stavka 3. točaka (b) i (c).
3. Države članice osiguravaju da nema postupovnih prepreka za konverziju obveza u dionice ili druge vlasničke instrumente koji postoje na temelju svojih osnivačkih instrumenata ili statuta, uključujući prava prvokupa za dioničare ili zahtjeve za suglasnost dioničara za povećanje kapitala.
4. Ovim člankom ne dovode se u pitanje izmjene direktiva 82/891/EEZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU i Direktive 2012/30/EU navedene u glavi X. ove Direktive.
Članak 55.
Ugovorno priznanje bail-ina
1. Države članice zahtijevaju od institucija i subjekata iz članka 1. stavka 1. točaka (b), (c) i (d) da u ugovorne unesu odredbu kojom vjerovnik ili strana sporazuma kojim se stvara obveza priznaje da obveza može biti podložna ovlastima otpisa i konverzije i pristaje biti obvezana svim smanjenjima glavnice ili nepodmirenog iznosa, konverzijom ili poništenjem koje proizvodi učinke izvršenjem tih ovlasti od strane sanacijskog tijela., pod uvjetom da takva obveza:
(a)
nije isključena na temelju članka 44. stavka 2.;
(b)
nije depozit iz članka 108. točke (a);
(c)
je uređena pravom treće zemlje; i
(d)
je izdana ili preuzeta nakon datuma na koji država članica primjenjuje odredbe donesene radi prenošenja ovog odjeljka.
Prvi podstavak ne primjenjuje se ako sanacijsko tijelo države članice utvrdi da obveze ili instrumenti iz prvog podstavka mogu biti podložni ovlasti sanacijskog tijela države članice za otpis i konverziju na temelju prava treće zemlje ili na temelju obvezujućeg sporazuma sklopljenog s tom trećom zemljom.
Države članice osiguravaju da sanacijska tijela mogu zahtijevati od institucija i subjekata iz članka 1. stavka 1. točaka (b), (c) i (d) da dostave tijelima pravno mišljenje u vezi s pravnom izvršivošću i djelotvornošću takvog uvjeta.
2. Ako institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) među ugovorne odredbe kojima se uređuje relevantna obveza ne uključi uvjet koji se zahtijeva u skladu sa stavkom 1., ta povreda ne sprečava sanacijsko tijelo da izvrši ovlasti otpisa duga i konverzije u vezi s tom obvezom.
3. EBA izrađuje nacrte regulatornih tehničkih standarda kako bi dodatno utvrdila popis obveza na koje se primjenjuje izuzeće iz stavka 1. i sadržaj zahtijevane odredbe iz tog stavka, uzimajući u obzir različite poslovne modele banaka.
EBA podnosi Komisiji navedene nacrte regulatornih tehničkih standarda do 3. srpnja 2015.
Komisiji se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
Članak 56.
Državni instrumenti financijske stabilizacije
1. Države članice mogu osigurati izvanredne javne financijske potpore putem dodatnih instrumenata financijske stabilizacije u skladu sa stavkom 3. ovog članka, člankom 37. stavkom 10. i u skladu s okvirom Unije za državne potpore u svrhu sudjelovanja u sanaciji institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d), uključujući izravnom intervencijom kako bi se izbjegla njihova likvidacija, s ciljem ispunjavanja ciljeva za sanaciju iz članka 31. stavka 2. u vezi s državom članicom ili Unijom u cjelini. Takva se mjera provodi pod vodstvom nadležnog ministarstva ili vlade u bliskoj suradnji s sanacijskim tijelom.
2. Za primjenu državnih instrumenata financijske stabilizacije države članice osiguravaju da nadležna ministarstva ili vlade imaju relevantne sanacijske ovlasti iz članaka od 63. do 72. i osiguravaju primjenu članaka 66., 68., 83. i 117.
3. Državni instrumenti financijske stabilizacije rabe se kao zadnja mogućnost nakon što se u najvećoj mogućoj izvedivoj mjeri procijene i iskoriste ostali instrumenti sanacije istodobno čuvajući financijsku stabilnost, kao što je odredilo nadležno ministarstvo ili vlada nakon savjetovanja sa sanacijskim tijelom.
4. Prilikom primjene državnih instrumenata financijske stabilnosti države članice osiguravaju da njihova nadležna ministarstva ili vlade i sanacijsko tijelo primjenjuju instrumente samo ako su ispunjeni svi uvjeti iz članka 32. stavka 1. te ako je ispunjen i jedan od sljedećih uvjeta:
(a)
ako nadležno ministarstvo ili vlada i sanacijsko tijelo nakon savjetovanja sa središnjom bankom i nadležnim tijelom utvrde da primjena instrumenata sanacije ne bi bila dovoljna za izbjegavanje znatnih nepovoljnih učinaka na financijski sustav;
(b)
ako nadležno ministarstvo ili vlada i sanacijsko tijelo utvrde da primjena instrumenata sanacije ne bi bila dovoljna za zaštitu javnog interesa u slučajevima u kojima je institucija od središnje banke već dobila hitnu likvidnosnu pomoć;
(c)
u pogledu instrumenta privremenog javnog vlasništva, ako nadležno ministarstvo ili vlada nakon savjetovanja s nadležnim tijelom i sanacijskim tijelom utvrde da primjena instrumenata sanacije ne bi bila dovoljna za zaštitu javnog interesa u slučajevima u kojima je institucija od instrumenta potpore za vlasnički kapital već dobila javnu potporu za vlasnički kapital.
5. Instrumentima financijske stabilizacije obuhvaćeno je sljedeće:
(a)
instrument javnih potpora za vlasnički kapital iz članka 57.;
(b)
instrument privremenog javnog vlasništva iz članka 58.
Članak 57.
Instrument javnih potpora za vlasnički kapital
1. Poštujući nacionalno pravo trgovačkih društava, države članice mogu sudjelovati u dokapitalizaciji institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ove Direktive osiguravanjem kapitala potonjima u zamjenu za sljedeće instrumente, podložno zahtjevima Uredbe (EU) br. 575/2013:
(a)
instrumente redovnog osnovnog kapitala;
(b)
instrumente dodatnog osnovnog kapitala ili instrumente dopunskog kapitala.
2. U onoj mjeri u kojoj im to omogućava njihov dionički udjel u instituciji ili subjektu iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) države članice osiguravaju da se takvim institucijama ili subjektima na koje se u skladu s ovim člankom odnosi instrument javnih potpora za vlasnički kapital upravlja na trgovinskoj i profesionalnoj osnovi.
3. Ako država članica osigurava instrument javnih potpora za vlasnički kapital u skladu s ovim člankom, ona osigurava da se njezin udio u instituciji ili subjektu iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) prenese na privatni sektor čim to trgovinske i financijske okolnosti dopuste.
Članak 58.
Instrument privremenog javnog vlasništva
1. Države članice mogu instituciju ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) prenijeti u privremeno javno vlasništvo.
2. U tu svrhu država članica može izdati jedan ili više naloga za prijenos dionica u kojima je primatelj prijenosa:
(a)
osoba koju je imenovala država članica; ili
(b)
društvo u potpunom vlasništvu države članice.
3. Države članice osiguravaju da se institucijama ili subjektima iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) koje su podložne primjeni instrumenta privremenog javnog vlasništva u skladu s ovim člankom upravlja na trgovinskoj i profesionalnoj osnovi i da se prenesu na privatni sektor čim to trgovinske i financijske okolnosti dopuste.
POGLAVLJE V.
Otpis instrumenata kapitala
Članak 59.
Zahtjev za otpis ili konverziju instrumenata kapitala
1. Ovlast otpisa ili konverzije relevantnih instrumenata kapitala može se izvršiti:
(a)
neovisno o mjeri sanacij; ili
(b)
u kombinaciji s provedbom mjere sanacije, ako su ispunjeni uvjeti za sanaciju navedeni u člancima 32. i 33.
2. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela imaju ovlast otpisa ili konverzije relevantnih instrumenata kapitala u dionice ili druge vlasničke instrumente institucija i subjekata iz članka 1. stavka 1. točaka (b), (c) i (d).
3. Države članice zahtijevaju da sanacijska tijela izvršavaju ovlast otpisa ili konverzije, u skladu s člankom 60. i bez odgode, u vezi s relevantnim instrumentima kapitala koje je izdala institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ako nastupi jedna ili više sljedećih okolnosti:
(a)
ako je utvrđeno da su uvjeti za sanaciju iz članaka 32. i 33. ispunjeni, prije negoli su poduzete bilo kakve mjere sanacije;
(b)
ako mjerodavno tijelo utvrdi da institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) više neće biti održivi ako se ne izvrši ta ovlast u vezi s relevantnim instrumentima kapitala;
(c)
ako su u slučaju relevantnih instrumenata kapitala koje je izdalo društvo kći ti instrumenti kapitala u svrhu ispunjavanja kapitalnih zahtjeva priznati na pojedinačnoj i konsolidiranoj osnovi, mjerodavno tijelo države članice konsolidirajućeg nadzornog tijela i mjerodavno tijelo države članice u kojoj se nalazi društvo kćer zajednički utvrđuju u obliku zajedničke odluke u skladu s člankom 92. stavkom 3. i 4. utvrdi da grupa više neće biti održiva ako se izvrši ovlast otpisa ili konverzije u vezi s tim instrumentima;
(d)
ako su u slučaju relevantnih instrumenata kapitala koji se izdaju na razini matičnog poduzeća ti instrumenti kapitala u svrhu ispunjavanja kapitalnih zahtjeva priznati na pojedinačnoj osnovi na razini matičnog poduzeća ili na konsolidiranoj osnovi te mjerodavno tijelo države članice konsolidirajućeg nadzornog tijela utvrdi da grupa više neće biti održiva ako se ne izvrši ovlast otpisa u vezi s tim instrumentima;
(e)
ako institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) zatraži izvanredne javne financijske potpore, osim u slučaju nastupanja bilo kojih okolnosti iz članka 32. stavka 4. točke (d) podtočke iii.
4. Za potrebe stavka 3., smatra se da institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ili grupa više neće biti održivi samo ako su ispunjena oba sljedeća uvjeta:
(a)
institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) propada ili će vjerojatno propasti;
(b)
uzimajući u obzir vrijeme i druge relevantne okolnosti, nije razumno očekivati da bi se bilo kojom mjerom, uključujući alternativne mjere privatnog sektora ili nadzorne mjere (uključujući mjere rane intervencije), osim otpisa ili konverzije instrumenata kapitala, neovisno ili u kombinaciji sa mjerama sanacije, spriječilo propast te institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) u razumnom vremenskom roku.
5. Za potrebe stavka 4. točke (a) ovog članka smatra se da institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) propada ili mu prijeti propast ako nastupi jedna ili više okolnosti iz članka 32. stavka 4.
6. Za potrebe stavka 4. točke (a), smatra se da grupa propada ili da joj prijeti propast ako grupa ne ispunjava ili postoje objektivni elementi na temelju kojih se utvrđuje da grupa u bliskoj budućnosti neće ispunjavati svoje konsolidirane bonitetne zahtjeve na način koji bi opravdao mjere nadležnog tijela uključujući, ali ne i jedino zbog toga što je grupa pretrpjela ili je moguće da će pretrpjeti gubitke kojima će se istrošiti sav njezin regulatorni kapital ili njegov znatan iznos.
7. Relevantni instrument kapitala koji je izdalo društvo kći neće se otpisati u znatnijoj mjeri ili konvertirati po nepovoljnijim uvjetima na temelju stavka 3. točke (c) negoli jednako rangirani instrumenti kapitala na razini matičnog poduzeća koji su otpisani ili konvertirani.
8. Ako mjerodavno tijelo utvrdi okolnosti iz stavka 3. ovog članka, odmah o tome obavješćuje sanacijsko tijelo nadležno za dotičnu instituciju ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d), ako se ne radi o istom tijelu.
9. Prije nego što utvrdi okolnosti iz stavka 3. točke (c) ovog članka u vezi s društvom kćeri koje izdaje relevantne instrumente kapitala koji su priznati u svrhu ispunjavanja kapitalnih zahtjeva na pojedinačnoj i konsolidiranoj osnovi, mjerodavno tijelo ispunjava zahtjeve za obavješćivanje i savjetovanje iz članka 62.
10. Prije nego što izvrše ovlast otpisa ili konverzije instrumenata kapitala, sanacijska tijela osiguravaju da se vrednovanje imovine i obveza institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) provodi u skladu s člankom 36. To je vrednovanje temelj izračuna otpisa koji se treba primijeniti na relevantne instrumente kapitala kako bi se pokrili gubici i izračuna razine konverzije koja se treba primijeniti na relevantne instrumente kapitala kako bi se dokapitalizirala institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d).
Članak 60.
Odredbe kojima se uređuje otpis ili konverzija instrumenata kapitala
1. Prilikom ispunjavanja zahtjeva iz članka 59. sanacijska tijela izvršavaju ovlast otpisa ili konverzije u skladu s redoslijedom prvenstva tražbina u redovnim postupcima u slučaju insolventnosti na način kojim se postižu sljedeći rezultati:
(a)
stavke redovnog osnovnog kapitala prvo se smanjuju razmjerno gubicima i do mjere njihova kapaciteta te sanacijsko tijelo poduzima jednu ili obje mjere iz članka 47. stavka 1. u pogledu imatelja instrumenata redovnog osnovnog kapitala;
(b)
glavnica instrumenata dodatnog osnovnog kapitala otpisuje se ili konvertira u instrumente redovnog osnovnog kapitala ili oboje, i to do mjere potrebne za postizanje ciljeva sanacije iz članka 31. ili do mjere kapaciteta relevantnih instrumenata kapitala, ovisno o tome što je manje;
(c)
glavnica instrumenata dopunskog kapitala otpisuje se ili konvertira u instrumente redovnog osnovnog kapitala ili oboje, i to do mjere potrebne za postizanje ciljeva sanacije iz članka 31. ili do mjere kapaciteta relevantnih instrumenata kapitala, ovisno o tome što je manje.
2. Ako se glavnica relevantnih instrumenata kapitala otpisuje:
(a)
smanjenje navedene glavnice je trajno, podložno svakom povećanju vrijednosti u skladu s mehanizmom nadoknade iz članka 46. stavka 3.;
(b)
imatelju relevantnog instrumenta kapitala ne ostaje nikakva obveza u okviru otpisanog iznosa tog instrumenta ili u vezi s njim, osim već obračunatih obveza i obveza u vezi sa naknadom štete do koje može doći zbog pravnog lijeka kojim se pobija zakonitost izvršavanja ovlasti otpisa;
(c)
ne isplaćuje se nikakva naknada nijednom imatelju relevantnih instrumenata kapitala osim one u skladu sa stavkom 3.
Točkom (b) ne sprečava se dostupnost instrumenata redovnog osnovnog kapitala imatelju relevantnih instrumenata kapitala u skladu sa stavkom 3.
3. Kako bi se postigao učinak konverzije relevantnih instrumenata kapitala na temelju stavka 1. točke (b) ovog članka, sanacijska tijela mogu od institucija ili subjekata iz članka 1. stavka 1. točaka (b), (c) i (d) zatražiti da izdaju instrumente redovnog osnovnog kapitala vlasnicima relevantnih instrumenata kapitala. Relevantni instrumenti kapitala mogu se konvertirati samo ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
te instrumente redovnog osnovnog kapitala izdaje institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ili matično društvo institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) uz pristanak sanacijskog tijela institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ili, prema potrebi, sanacijskog tijela za matično društvo;
(b)
ti instrumenti redovnog osnovnog kapitala izdaju se prije nego što ta institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) izda dionice ili vlasničke instrumente u svrhu osiguravanja regulatornog kapitala od strane države ili državnog subjekta;
(c)
ti instrumenti redovnog osnovnog kapitala dodjeljuju se i prenose bez odgode nakon izvršenja ovlasti otpisa ili konverzije;
(d)
stopa konverzije kojom se određuje broj instrumenata redovnog osnovnog kapitala koji su osigurani za svaki relevantni instrument kapitala u skladu je s načelima iz članka 50. i smjernicama koje je razradila EBA u skladu s člankom 50. stavkom 4.
4. U svrhu osiguranja instrumenata redovnog osnovnog kapitala u skladu sa stavkom 3. sanacijska tijela mogu zatražiti od institucija i subjekata iz članka 1. stavka 1. točaka (b), (c) i (d) da uvijek imaju potrebno prethodno odobrenje za izdavanje relevantnog broja instrumenata redovnog osnovnog kapitala.
5. Kada institucija ispunjava uvjete za sanaciju i sanacijsko tijelo odluči primijeniti instrument sanacije na tu instituciju, sanacijsko tijelo prije uporabe instrumenta sanacije ispunjava zahtjev iz članka 59. stavka 3.
Članak 61.
Tijela nadležna za utvrđivanje
1. Države članice osiguravaju da su tijela nadležna za utvrđivanje okolnosti iz članka 59. stavka 3. tijela određena ovim člankom.
2. Svaka država članica u nacionalnom pravu određuje mjerodavno tijelo nadležno za utvrđivanje okolnosti iz članka 59. Mjerodavno tijelo može biti ili nadležno tijelo ili sanacijsko tijelo, u skladu s člankom 32.
3. Ako su relevantni instrumenti kapitala u svrhu ispunjavanja kapitalnih zahtjeva priznati na pojedinačnoj osnovi u skladu s člankom 92. Uredbe (EU) br. 575/2013, tijelo nadležno za utvrđivanje iz članka 59. stavka 3. ove Direktive mjerodavno je tijelo države članice u kojoj su institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) odobreni u skladu s glavom III. Direktive 2013/36/EU.
4. Ako relevantne instrumente kapitalna izdaje institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) koji je društvo kći te ako ti instrumenti služe u svrhu ispunjavanja kapitalnih zahtjeva na pojedinačnoj i na konsolidiranoj osnovi, tijelo nadležno za utvrđivanje okolnosti iz članka 59. stavka 3. je sljedeće:
(a)
mjerodavno tijelo države članice u kojoj institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ove Direktive koji je izdao te instrumente ima poslovni nastan u skladu s glavom III. Direktive 2013/36/EU nadležno je za utvrđivanje okolnosti iz članka 59. stavka 3. točke (b) ove Direktive;
(b)
mjerodavno tijelo države članice konsolidirajućeg nadzornog tijela i mjerodavno tijelo države članice u kojoj institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ove Direktive koji je izdao te instrumente ima poslovni nastan u skladu s glavom III. Direktive 2013/36/EU nadležni su za zajedničko utvrđivanje okolnosti u obliku zajedničke odluke iz članka 59. stavka 3. točke (c) ove Direktive.
Članak 62.
Konsolidirana primjena:postupak utvrđivanja
1. Države članice osiguravaju da, prije utvrđivanja okolnosti iz članka 59. stavka 3. točke (b), (c), (d) ili (e) u vezi s društvom kćeri koje izdaje relevantne instrumente kapitala koji su priznati u svrhu ispunjavanja kapitalnih zahtjeva na individualnoj i konsolidiranoj osnovi, mjerodavna tijela ispunjavaju sljedeće zahtjeve:
(a)
mjerodavno tijelo koje razmatra utvrđivanje okolnosti iz članka 59. stavka 3. točke (b), (c), (d) ili (e) bez odgode obavješćuje konsolidirajuće nadzorno tijelo i, ako se ne radi o istom tijelu, mjerodavno tijelo u državi članici gdje je smješteno konsolidirajuće nadzorno tijelo;
(b)
mjerodavno tijelo koje razmatra utvrđivanje okolnosti iz članka 59. stavka 3. točke (c) bez odgode obavješćuje nadležno tijelo odgovorno za svaku instituciju ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) koje je izdalo relevantne instrumente kapitala u vezi s kojim se mora izvršiti ovlast otpisa ili konverzije ako se te okolnosti utvrde, i ako se ne radi o istom tijelo, mjerodavna tijela u državama članicama u kojima su ta nadležna tijela i konsolidirajuće nadzorno tijelo smješteni.
2. Prilikom utvrđivanja okolnosti iz članka 59. stavka 3. točke (c), (d), ili (e) u slučaju sanacije institucije ili grupe s prekograničnom aktivnošću, mjerodavna tijela uzimaju u obzir potencijalni učinak sanacije u svim državama članicama u kojima institucija ili grupa djeluju.
3. Obavijesti sastavljenoj na temelju stavka 1. mjerodavno tijelo prilaže obrazloženje razloga zbog kojih razmatra utvrđivanje dotičnih okolnosti.
4. Ako je obavijest sastavljena na temelju stavka 1., mjerodavno tijelo nakon savjetovanja s obaviještenim tijelima ocjenjuje sljedeće:
(a)
je li dostupna alternativna mjera ovlasti za otpis duga ili konverziju u skladu s člankom 59. stavkom 3.;
(b)
ako je takva alternativna mjera dostupna, može li se ona izvedivo primijeniti;
(c)
ako se takva alternativna mjera može izvedivo primijeniti, postoje li realni izgledi da bi se njome u odgovarajućem vremenskom okviru odgovorilo na okolnosti iz članka 59. stavka 3. koje bi inače trebalo utvrđivati.
5. Za potrebe stavka 4. ovog članka alternativne mjere znači mjere rane intervencije iz članka 27. ove Direktive, mjere iz članka 104. stavka 1. Direktive 2013/36/EZ ili prijenos sredstava ili kapitala iz matičnog društva.
6. Ako na temelju stavka 4. mjerodavno tijelo nakon savjetovanja s obaviještenim tijelima ocijeni da je dostupna jedna alternativna mjera ili više njih, da se mogu izvedivo primijeniti i da bi se njima postigao rezultat iz točke (c) tog stavka, ono osigurava primjenu tih mjera.
7. Ako u slučaju iz točke (a) stavka 1. i na temelju stavka 4. ovog članka mjerodavno tijelo nakon savjetovanja s obaviještenim tijelima ocijeni da nije dostupna nijedna alternativna mjera kojom bi se postigao rezultat iz stavka 4.točke (c), mjerodavno tijelo odlučuje je li prikladno razmatranje o utvrđivanju okolnosti iz članka 59. stavka 3.
8. Ako mjerodavno tijelo odluči utvrđivati okolnosti iz članka 59. stavkom 1. točkom (c), odmah obavješćuje mjerodavna tijela država članica u kojima se nalaze društva kćeri na koje se utječe i okolnosti se utvrđuju u obliku zajedničke odluke sukladno članku 92. stavcima 3. i 4. Ako takve zajedničke odluke nema, ne utvrđuju se okolnosti iz članka 59. stavkom 3. točkom (c).
9. Sanacijska tijela država članica u kojima se nalaze društva kćeri na koje se utječe žurno provode odluku o otpisu ili konverziji instrumenata kapitala donesenu u skladu s ovim člankom, uz dužno poštovanje hitnosti okolnosti.
POGLAVLJE VI.
Sanacijske ovlasti
Članak 63.
Opće ovlasti
1. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela imaju sve potrebne ovlasti za primjenu instrumenata sanacije na institucije i subjekte iz članka 1. stavka 1. točaka (b), (c) i (d) koji zadovoljavaju odgovarajuće uvjete za sanaciju. Posebno, sanacijska tijela imaju sljedeće sanacijske ovlasti koje mogu izvršavati pojedinačno ili u bilo kojoj kombinaciji:
(a)
ovlast da od bilo koje osobe zahtijevaju davanje svih informacija koje su sanacijskom tijelu potrebne za odlučivanje o mjeri sanacije i njenu pripremu, uključujući ažuriranja i dopune informacijama navedenih u planovima sanacije te uključujući zahtjev da se informacije prikupe u okviru izravnog nadzora;
(b)
ovlast za preuzimanje nadzora nad institucijom u sanaciji i izvršavanje svih prava i ovlasti koje imaju dioničari, ostali vlasnici i upravljačko tijelo institucije u sanaciji;
(c)
ovlast za prijenos dionica i drugih vlasničkih instrumenata koje je izdala institucija u sanaciji;
(d)
ovlast prijenosa prava, imovine ili obveza institucije u sanaciji na drugi subjekt, uz suglasnost tog subjekta;
(e)
ovlast za smanjivanje, uključujući smanjivanje na nulu, glavnice ili preostalog nepodmirenog dospjelog iznosa u vezi s prihvatljivim obvezama institucije u sanaciji;
(f)
ovlast za konverziju prihvatljivih obveza institucije u sanaciji u obične dionice ili druge vlasničke instrumente te institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d), relevantne matične institucije ili prijelazne institucije na koje se prenose imovina, prava ili obveze institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d);
(g)
ovlast za poništenje dužničkih instrumenata koje je izdala institucija u sanaciji, osim osiguranih obveza koje podliježu članku 44. stavku 2.;
(h)
ovlast za smanjivanje, uključujući smanjivanje na nulu, nominalnog iznosa dionica ili drugih vlasničkih instrumenata institucije u sanaciji i za poništenje tih dionica ili drugih vlasničkih instrumenata;
(i)
ovlast zahtijevanja od institucije u sanaciji ili relevantne matične institucije da izda nove dionice, druge vlasničke instrumente ili druge instrumente kapitala, uključujući povlaštene dionice i uvjetovane zamjenjive instrumente;
(j)
ovlast da mijenja ili prepravlja dospijeće dužničkih instrumenata i ostalih prihvatljivih obveza koje je izdala institucija u sanaciji ili da mijenja iznos kamata koje se plaćaju u okviru tih instrumenata i ostalih prihvatljivih obveza ili datum na koji kamata postaje naplativa, uključujući privremenu suspenziju plaćanja, osim osiguranih obveza koje podliježu članku 38. stavku 2.;
(k)
ovlast za zatvaranje i otkaz financijskih ugovora ili ugovora o izvedenicama za potrebe primjene članka 49.;
(l)
ovlast da razriješi ili zamijeni upravljačko tijelo i više rukovodstvo institucije u sanaciji;
(m)
ovlast zahtijevanja od nadležnog tijela da pravodobno procijeni kupca kvalificiranog udjela odstupajući od vremenskih rokova utvrđenih u članku 22. Direktive 2013/36/EU i u članku 12. Direktive 2014/65/EU.
2. Države članice poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale da prilikom uporabe instrumenata sanacije i izvršavanja sanacijskih ovlasti sanacijska tijela nisu podložna nijednom od sljedećih zahtjeva koji bi se inače primjenjivali na osnovi nacionalnog prava, ugovora ili na drugoj osnovi:
(a)
podložno članku 3. stavku 6. i članku 85. stavku 1., zahtjevima za dobivanje odobrenja ili suglasnosti od bilo koje javne ili privatne osobe, uključujući dioničare ili vjerovnike institucije u sanaciji;
(b)
prije izvršavanja ovlasti, postupovnim zahtjevima o obavješćivanju bilo koje osobe uključujući sve zahtjeve za objavu obavijesti ili prospekta ili za dostavu ili prijavu isprava bilo kojem drugom tijelu.
Države članice posebno osiguravaju da sanacijska tijela mogu izvršavati ovlasti u skladu s ovim člankom neovisno o bilo kakvom ograničenju prijenosa ili zahtjevu za suglasnost na prijenos dotičnih financijskih instrumenata, prava, imovine ili obveza koji bi se inače primjenjivali.
Prvim podstavkom točkom (b) ne dovode se u pitanje zahtjevi iz članaka 81. i 83. niti zahtjevi u vezi s obavješćivanjem u skladu s okvirom Unije za državne potpore.
3. Države članice osiguravaju da, u mjeri u kojoj se bilo koja od ovlasti popisanih u stavku 1. ovog članka ne može primijeniti na subjekt obuhvaćen područjem primjene članka 1. stavka 1. ove Direktive što proizlazi iz njegova posebnog pravnog oblika, sanacijska tijela imaju što sličnije ovlasti pa i u smislu njihova učinka.
4. Države članice osiguravaju da se, kad sanacijska tijela izvršavaju ovlasti u skladu sa stavkom 3., zaštitne mjere iz ove Direktive, ili zaštitne mjere koje proizvode isti učinak, primjenjuju na pogođene osobe, uključujući dioničare, vjerovnike i druge ugovorne strane.
Članak 64.
Dodatne ovlasti
1. Države članice osiguravaju da prilikom izvršavanja sanacijske ovlasti sanacijska tijela imaju ovlast:
(a)
podložno članku 78., osigurati da prijenos ima učinak oslobođen ikakvih obveza ili tereta koji utječu na prenesene financijske instrumente, prava, imovinu ili obveze; u tu se svrhu ni jedno od prava na prijeboj u skladu s ovom Direktivom ne smatra obvezom ili teretom;
(b)
ukinuti prava za stjecanje dodatnih dionica ili drugih vlasničkih instrumenata;
(c)
zahtijevati od nadležnog tijela da prekine ili suspendira uvrštavanje radi trgovanja na uređenom tržištu ili službenu kotaciju financijskih instrumenata u skladu s Direktivom 2001/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (33);
(d)
osigurati da se prema društvu primatelju, u pogledu svih prava, obveza ili mjera koje poduzima institucija u sanaciji, postupa kao da je institucija u sanaciji, uključujući, podložno člancima 38. i 40. i sva prava ili obveze povezane sa sudjelovanjem u tržišnoj infrastrukturi;
(e)
zahtijevati od institucije u sanaciji ili društva primatelja da jedno drugomu pružaju informacije i pomoć; i
(f)
poništiti ili izmijeniti uvjete ugovora u kojemu je institucija u sanaciji jedna od strana ili zamijeniti primatelja kao stranu.
2. Sanacijska tijela izvršavaju ovlasti iz stavka 1. kada sanacijsko tijelo smatra da je to prikladno kako bi se osigurala učinkovitost mjere sanacije ili kako bi se ostvario jedan cilj sanacije ili više njih.
3. Države članice osiguravaju da prilikom izvršenja sanacijske ovlasti sanacijska tijela imaju ovlast da omoguće aranžmane o nastavku poslovanja koji su potrebni za osiguravanje učinkovitosti mjere sanacije i toga da prema potrebi društvo primatelj može upravljati prenesenim poslovima. Takvim su aranžmanima o nastavku poslovanja pogotovo obuhvaćeni:
(a)
kontinuitet ugovora koje je sklopila institucija u sanaciji, tako da društvo primatelj prihvaća prava i obveze institucije u sanaciji u vezi s bilo kojim financijskim instrumentom, pravom, imovinom ili obvezom koji su preneseni te zamijeni instituciju u sanaciji, bilo izričito ili posredno, u svim relevantnim ugovornim dokumentima;
(b)
zamjena institucije u sanaciji primateljem u svim pravnim postupcima u vezi sa svim financijskim instrumentima, pravima, imovinom ili obvezama koje su prenesene.
4. Ovlasti iz stavka 1. točke (d) i stavka 3. točke (b) ne utječu na:
(a)
pravo zaposlenika institucije u sanaciji da otkaže ugovor o radu;
(b)
podložno člancima 69., 70. i 71., bilo koje pravo ugovorne strane na izvršavanje prava u okviru ugovora, uključujući pravo na otkaz ugovora, ako na to ima pravo u skladu s uvjetima ugovora na temelju činjenja ili propusta institucije u sanaciji prije relevantnog prijenosa ili na temelju činjenja ili propusta primatelja nakon relevantnog prijenosa.
Članak 65.
Ovlast zahtijevanja osiguravanja usluga i prostora
1. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela imaju ovlast zahtijevati od institucije u sanaciji, ili bilo kojeg njezinog subjekta grupe, da osiguraju sve usluge ili prostore koji su potrebni primatelju kako bi učinkovito upravljao poslovnim djelatnostima koje su na njega prenesene.
Prvi podstavak primjenjuje se i ako je za instituciju u sanacij ili relevantni subjekt grupe pokrenut redovni postupak u slučaju insolventnosti.
2. Države članice osiguravaju da njihova sanacijska tijela imaju ovlasti za provođenje obveza koje su u skladu sa stavkom 1. subjektima grupe osnovanima na njihovu državnom području odredila sanacijska tijela iz drugih država članica.
3. Usluge i prostori iz stavaka 1. i 2. ograničeni su na operativne usluge i prostore i ne uključuju nikakvu vrstu financijske potpore.
4. Usluge i prostori osigurani u skladu sa stavcima 1. i 2. pružaju se pod sljedećim uvjetima:
(a)
ako su usluge i prostori pruženi instituciji u sanaciji neposredno prije poduzimanja mjere sanacije na temelju sporazuma i za trajanja tog sporazuma, pod jednakim uvjetima;
(b)
ako sporazum ne postoji ili ako je sporazum istekao, pod razumnim uvjetima.
5. EBA do 3. srpnja 2015. izdaje smjernice u skladu s člankom 16. Uredbe (EU) br. 1093/2010 kojima se određuje minimalni popis usluga ili prostora koji su potrebni primatelju kako bi učinkovito upravljao poslovnim djelatnostima koje su na njega prenesene.
Članak 66.
Ovlast za provedbu mjera za upravljanje u kriznim situacijama ili mjera za sprečavanje krize od drugih država članica
1. Države članice osiguravaju da, ako prijenos dionica, drugih vlasničkih instrumenata, imovine, prava ili obveza obuhvaća imovinu koja se nalazi u državi članici koja nije država u kojoj je sanacijsko tijelo ili prava ili obveze u skladu s pravom države članice koja nije država u kojoj je sanacijsko tijelo, prijenos ima učinak u toj drugoj državi članici ili je u skladu s pravom te druge države članice.
2. Države članice sanacijskom tijelu koje je izvršilo prijenos ili ga namjerava izvršiti daju svu razumnu pomoć kako bi se osiguralo da su dionice ili drugi vlasnički instrumenti ili imovina, prava ili obveze prenesene na primatelja u skladu s bilo kojim primjenjivim zahtjevima nacionalnog prava.
3. Države članice osiguravaju da dioničari, vjerovnici i treće strane na koje utječe prijenos dionica, drugih vlasničkih instrumenata, imovine, prava ili obveza iz stavka 1. nemaju pravo spriječiti, pobijati ili poništiti prijenos prema bilo kojoj odredbi prava države članice u kojoj se imovina nalazi ili prava koje se primjenjuje na dionice, druge vlasničke instrumente, prava ili obveze.
4. Ako sanacijsko tijelo države članice (država članica A) izvršava ovlasti otpisa ili konverzije, uključujući i u odnosu na instrumente kapitala u skladu s člankom 59., te prihvatljive obveze ili relevantni instrumenti kapitala institucije u sanaciji obuhvaćaju sljedeće:
(a)
instrumente ili obveze na koje se primjenjuje pravo države članice koja nije država sanacijskog tijela koje je izvršilo ovlasti otpisa ili konverzije (država članica B);
(b)
obveze koje se duguju vjerovnicima iz države članice B.
Država članica B osigurava smanjenje glavnice tih obveza ili instrumenata ili konverziju obveza ili instrumenata, u skladu s izvršenjem ovlasti otpisa ili konverzije sanacijskog tijela države članice A.
5. Države članice osiguravaju da vjerovnici koji su pogođeni izvršenjem ovlasti otpisa ili konverzije iz stavka 4. nemaju pravo pobijati smanjenje glavnice instrumenta ili obveze ili njezinu konverziju, ovisno o slučaju, u skladu sa svim odredbama prava države članice B.
6. Svaka država članica osigurava da se sljedeće utvrdi u skladu sa pravom države članice sanacijskog tijela:
(a)
pravo dioničara, vjerovnika i trećih strana da, u skladu s člankom 85., putem pravnog lijeka pobijaju prijenos dionica, drugih vlasničkih instrumenata, imovine, prava ili obveza iz stavka 1. ovog članka;
(b)
pravo vjerovnika da, u skladu s člankom 85., putem pravnog lijeka pobijaju smanjenje glavnice ili konverziju instrumenta ili obveze obuhvaćene stavkom 4. točkama (a) ili (b) ovog članka;
(c)
zaštitne mjere za djelomične prijenose, navedene u poglavlju VII., u vezi s imovinom, pravima ili obvezama iz stavka 1.
Članak 67.
Ovlast u odnosu na imovinu, prava, obveze, dionice i druge vlasničke instrumente koji se nalaze u trećim zemljama
1. Države članice osiguravaju da, u slučajevima kad mjera sanacije uključuje mjeru poduzetu u vezi s imovinom koja se nalazi u trećoj zemlji ili u vezi s dionicama, drugim vlasničkim instrumentima, pravima ili obvezama koje uređuje pravo treće zemlje, sanacijska tijela mogu zahtijevati:
(a)
da upravitelj, stečajni upravitelj ili druga osoba koja izvršava kontrolu institucije u sanaciji i primatelj poduzimaju sve potrebne korake kako bi se osiguralo da prijenos, otpis, konverzija ili mjera postanu pravovaljani;
(b)
da upravitelj, stečajni upravitelj ili druga osoba koja izvršava kontrolu institucije u sanaciji upravlja dionicama, drugim vlasničkim instrumentima, imovinom ili pravima ili ispunjava obveze u ime primatelja dok prijenos, otpis, konverzija ili mjera ne postanu pravovaljani;
(c)
da se opravdani troškovi koji su primatelju valjano nastali pri obavljanju bilo koje radnje iz točaka (a) i (b) ovog stavka nadoknade na bilo koji od načina navedenih u članku 37. stavku 7.
2. Ako sanacijsko tijelo procijeni da je, unatoč svim potrebnim koracima koje je poduzeo upravitelj, stečajni upravitelj ili druga osoba u skladu sa stavkom 1. točkom (a), mala vjerojatnost da će prijenos, konverzija ili mjera imati učinak u vezi s određenom imovinom koja se nalazi u trećoj zemlji ili određenim dionicama, drugim vlasničkim instrumentima, pravima ili obvezama koje uređuje pravo treće zemlje, sanacijsko tijelo ne nastavlja s prijenosom, otpisom, konverzijom ili mjerom. Ako je već zatražilo prijenos, otpis, konverziju ili mjeru, to se traženje smatra nevažećim u odnosu na imovinu, dionicu, vlasničke instrumente, prava ili obveze o kojima je riječ.
Članak 68.
Isključenje određenih ugovornih uvjeta pri ranoj intervenciji i sanaciji
1. Mjera za sprečavanje krize ili mjera za upravljanje krizom poduzeta u odnosu na subjekt u skladu s ovom Direktivom, uključujući nastanak bilo kojeg događaja izravno povezanog s primjenom te mjere, ne smatra se samo po sebi, prema ugovoru koji je sklopio subjekt, kao događaj izvršenja u smislu Direktive 2002/47/EZ ili kao postupak u slučaju insolventnosti u smislu Direktive 98/26/EZ, pod uvjetom da se bitne obveze iz ugovora, uključujući obveze plaćanja i isporuke te pružanje kolaterala, i dalje izvršavaju.
Osim toga, mjera za sprečavanje krize ili mjera za upravljanje krizom ne smatra se sama po sebi kao događaj izvršenja ili postupak u slučaju insolventnosti prema ugovoru koji sklopi:
(a)
društvo kći, koji uključuje ugovorne obveze za koje jamči ili ih na drugi način osigurava matično društvo ili bilo koji subjekt grupe; ili
(b)
bilo koji subjekt iste grupe, kada ugovor uključuje odredbe o unakrsnom kolateralnom jamstvu.
2. Ako se sukladno članku 94. priznaju sanacijski postupci trećih zemalja ili ako sanacijsko tijelo tako odluči, taj postupak predstavlja za potrebe ovog članka mjeru za upravljanje krizom.
3. Pod uvjetom da se bitne obveze prema ugovoru, uključujući obveze plaćanja i isporuke te pružanje kolaterala, i dalje izvršavaju, mjera za sprečavanje krize ili mjera za upravljanje krizom, uključujući nastanak bilo kojeg događaja izravno povezanog s primjenom te mjere, samo po sebi ne omogućuje da bilo tko:
(a)
ostvaruje bilo kakva prava otkaza, suspenzije, izmjene, netiranja ili prijeboja, uključujući u odnosu na ugovor kojeg je sklopilo:
i.
društvo kći, prema kojem za obveze jamči ili ih na kakav drugi način osigurava subjekt grupe,
ii.
bilo koji subjekt grupe, koji uključuju odredbe o unakrsnom kolateralnom jamstvu;
(b)
stekne posjed, izvršava kontrolu ili prisilno naplati bilo koje založno pravo nad bilo kojom imovinom institucije ili subjekta o kojem je riječ iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ili bilo kojeg subjekta grupe u odnosu na ugovor koji uključuje odredbe o unakrsnom kolateralnom jamstvu;
(c)
utječe na prava iz ugovora institucije ili subjekta o kojem je riječ iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d).ili bilo kojeg subjekta grupe u odnosu na ugovor koji uključuje odredbe o unakrsnom kolateralnom jamstvu.
4. Ovaj članak ne utječe na pravo pojedine osobe da poduzme mjeru iz stavka 3. ako to pravo nastaje na temelju događaja koji nije mjera za sprečavanje krize, mjera za upravljanje u kriznim situacijama ili nastanak svakog događaja izravno povezanog s primjenom te mjere.
5. Suspenzija ili ograničenje prema članku 69., 70. ili 71. ne predstavlja neizvršenje ugovorne obveze za potrebe stavaka 1. i 2. ovog članka.
6. Odredbe sadržane u ovome članku smatraju se prevladavajućim obveznim odredbama u smislu članka 9. Uredbe (EZ) br. 593/2008 Europskog parlamenta i Vijeća (34).
Članak 69.
Ovlast za suspenziju određenih obveza
1. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela imaju ovlast suspendirati bilo koju obvezu plaćanja ili isporuke u skladu s bilo kojim ugovorom u kojemu je institucija u sanaciji jedna od strana od trenutka objave pisane obavijesti o suspenziji u skladu s člankom 83. stavkom 4. do ponoći u državi članici sanacijskog tijela nadležnog za instituciju u sanaciji na kraju radnoga dana nakon te objave.
2. Ako bi obveza plaćanja ili isporuke dospijevala tijekom razdoblja suspenzije, obveza plaćanja ili isporuke dospijeva odmah nakon isteka razdoblja suspenzije.
3. Ako su obveze plaćanja ili isporuke institucije u sanaciji prema ugovoru suspendirane u skladu sa stavkom 1., obveze plaćanja ili isporuke drugih ugovornih strana institucije u sanaciji prema tom ugovoru suspendiraju se za isto razdoblje.
4. Bilo koja suspenzija u skladu sa stavkom 1. ne primjenjuje se na:
(a)
prihvatljive depozite;
(b)
obveze plaćanja i isporuke koje se duguju sustavima ili operaterima sustava određenima u svrhu Direktive 98/26/EZ, središnjim drugim ugovornim stranama i središnjim bankama;
(c)
prihvatljive tražbine za potrebe Direktive 97/9/EZ.
5. Pri izvršavanju ovlasti prema ovom članku sanacijska tijela uzimaju u obzir učinak koji bi izvršavanje te ovlasti moglo imati na uredno funkcioniranje financijskih tržišta.
Članak 70.
Ovlast za ograničenje prisilne naplate založnih prava
1. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela imaju ovlast ograničiti osigurane vjerovnike institucije u sanaciji u prisilnoj naplati založnih prava povezanih s bilo kojom imovinom te institucije u sanaciji od trenutka objave pisane obavijesti o odgodi u skladu s člankom 83. stavkom 4. do ponoći u državi članici sanacijskog tijela institucije u sanaciji na kraju radnoga dana nakon te objave.
2. Sanacijska tijela ne izvršavaju ovlast iz stavka 1. u vezi sa svakim založnim pravom koje pripada sustavima ili operaterima sustava određenima za potrebe Direktive 98/26/EZ, središnjim drugim ugovornim stranama i središnjim bankama u vezi s imovinom za koju institucija u sanaciji jamči ili je osigurava maržom ili kolateralom.
3. Kada se primjenjuje članak 80., sanacijska tijela osiguravaju da su bilo koja ograničenja nametnuta u skladu s ovlasti iz stavka 1. ovog članka usklađena za sve subjekte grupe u odnosu na koje je poduzeta mjera sanacije.
4. Pri izvršavanju ovlasti prema ovom članku sanacijska tijela uzimaju u obzir učinak koji bi izvršavanje te ovlasti moglo imati na uredno funkcioniranje financijskih tržišta.
Članak 71.
Ovlast za privremenu suspenziju prava otkaza
1. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela imaju ovlast suspendirati prava otkaza svih strana u ugovornom odnosu s institucijom u sanaciji od trenutka objave pisane obavijesti u skladu s člankom 83. stavkom 4. do ponoći u državi članici sanacijskog tijela institucije u sanaciji na kraju radnoga dana nakon te objave, pod uvjetom da se obveze plaćanja i isporuke te pružanje kolaterala, i dalje izvršavaju.
2. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela imaju ovlast suspendirati prava otkaza svih strana u ugovornom odnosu s društvom kćeri institucije u sanaciji kad:
(a)
institucija u sanaciji jamči ili na drugi način osigurava obveze prema tom ugovoru;
(b)
se prava otkaza prema tom ugovoru temelje isključivo na postupku u slučaju insolventnosti ili financijskom stanju institucije u sanaciji; i
(c)
u slučaju da je ovlast za prijenos izvršena ili se može izvršiti u odnosu na instituciju u sanacij:
i.
sva imovina i obveze društva kćeri povezane s tim ugovorom prenesene su ili se mogu prenijeti primatelju te ih je on preuzeo ili ih može preuzeti; ili
ii.
sanacijsko tijelo na bilo koji drugi način pruža odgovarajuću zaštitu za te obveze.
Suspenzija proizvodi učinke od trenutka objave pisane obavijesti u skladu s člankom 83. stavkom 4. do ponoći u državi članici u kojoj društvo kći institucije u sanaciji ima poslovni nastan radnoga dana nakon te objave.
3. Bilo koja suspenzija prema stavku 1. ili 2. ne primjenjuje se na sustave ili operatere sustava određene za potrebe Direktive 98/26/EZ, središnje druge ugovorne strane ili središnje banke.
4. Osoba može ostvariti pravo otkaza u skladu s ugovorom prije završetka razdoblja iz stavka 1. ili 2. ako ta osoba primi obavijest od sanacijskog tijela da prava i obveze obuhvaćene ugovorom:
(a)
ne prenose se na drugi subjekt; ili
(b)
ne podliježu otpisu ili konverziji pri primjeni bail-in instrumenta u skladu s člankom 43. stavkom 2. točkom (a).
5. Ako sanacijsko tijelo izvršava ovlast iz stavka 1. ili 2. ovog članka o suspenziji prava otkaza, i ako nije dana pisana obavijest sukladno stavku 4. ovog članka, ta se prava mogu ostvariti nakon što istekne razdoblje suspenzije, podložno članku 68., na sljedeći način:
(a)
ako su prava i obveze obuhvaćene ugovorom prenesene na drugi subjekt, druga ugovorna strana može iskoristiti pravo otkaza u skladu s odredbama tog ugovora samo pri nastanku bilo kojeg trajnog ili naknadnog događaja izvršenja od strane subjekta primatelja;
(b)
ako prava i obveze koji su obuhvaćeni ugovorom ostanu instituciji u sanaciji te ako sanacijsko tijelo u vezi s tom institucijom nije primijenilo bail-in instrument u skladu s člankom 43. stavkom 2. točkom (a), na taj ugovor druga ugovorna strana može izvršiti prava otkaza u skladu s uvjetima tog ugovora nakon isteka suspenzije iz stavka 1.
6. Pri izvršavanju ovlasti prema ovom članku sanacijska tijela uzimaju u obzir učinak koji bi izvršavanje te ovlasti moglo imati na uredno funkcioniranje financijskih tržišta.
7. Nadležna tijela ili sanacijska tijela mogu zahtijevati od institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) da vodi detaljnu evidenciju o financijskim ugovorima.
Na zahtjev nadležnog tijela ili sanacijskog tijela trgovinski repozitorij dostavlja potrebne informacije nadležnim tijelima ili sanacijskim tijelima kako bi im omogućio da ispune svoje pojedinačne dužnosti i ovlasti u skladu s člankom 81. Uredbe (EU) br. 648/2012.
8. EBA priprema nacrte regulatornih tehničkih standarda u kojem se pobliže određuju sljedeći elementi za potrebe stavka 7.:
(a)
minimalni skup informacija o financijskim ugovorima koje mora sadržavati detaljna evidencija; i
(b)
okolnosti pod kojima treba nametnuti zahtjev.
EBA podnosi Komisiji navedene nacrte regulatornih tehničkih standarda do 3. srpnja 2015.
Komisiji se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
Članak 72.
Izvršavanje sanacijskih ovlasti
1. Države članice osiguravaju da su sanacijska tijela, kako bi mogla poduzeti mjeru sanacije, u mogućnosti izvršavati kontrolu nad institucijom u sanaciji, kako bi:
(a)
upravljali i vodili aktivnosti i usluge institucije u sanaciji sa svim ovlastima njezinih dioničara i upravljačkog tijela; i
(b)
upravljali i raspolagali imovinom i vlasništvom institucije u sanaciji.
Kontrolu iz prvog podstavka može izvršavati sanacijsko tijelo izravno ili putem osoba ili osobe koje je ono imenovalo. Države članice osiguravaju da se glasačka prava dodijeljena na temelju dionica ili drugih vlasničkih instrumenata institucije u sanaciji ne mogu ostvarivati tijekom razdoblja sanacije.
2. Podložno članku 85. stavku 1., države članice osiguravaju da sanacijska tijela mogu poduzeti mjeru sanacije izvršnim rješenjem u skladu s nacionalnim upravnim nadležnostima i postupcima, bez provođenja kontrole nad institucijom u sanaciji.
3. Sanacijska tijela odlučuju u svakom pojedinom slučaju je li prikladno provesti mjeru sanacije na načine iz stavka 1. ili 2., uzimajući u obzir ciljeve sanacije i opća načela koji se odnose na sanaciju, posebne okolnosti dotične institucije u sanaciji i potrebu osiguravanja učinkovite sanacij prekograničnih grupa.
4. Sanacijska tijela ne smatraju se direktorima iz sjene ili de facto direktorima prema nacionalnom pravu.
POGLAVLJE VI.
Zaštitne mjere
Članak 73.
Postupanje prema dioničarima i vjerovnicima u slučaju djelomičnih prijenosa i primjene bail-in instrumenta
Nakon primjene jednog ili više instrumenata sanacije, posebno za potrebe članka 75., države članice osiguravaju sljedeće:
(a)
osim u slučaju kad se primjenjuje točka (b), ako sanacijska tijela prenesu samo dijelove prava, imovine i obveza institucije u sanaciji, dioničari i oni vjerovnici čije tražbine nisu prenesene dobivaju kao namirenje svojih tražbina barem onoliko koliko bi dobili da je institucija u sanaciji likvidirana u redovnom postupku u slučaju insolventnosti u vrijeme kad je donesena odluka iz članka 82.;
(b)
ako sanacijska tijela koriste bail-in instrument, dioničari i vjerovnici čije tražbine su otpisane ili konvertirane u vlasnički kapital ne trpe veće gubitke nego što bi trpjeli da je institucija u sanacij likvidirana u redovnom postupku u slučaju insolventnosti u vrijeme kad je donesena odluka iz članka 82.
Članak 74.
Vrednovanje razlike u postupanju
1. Za potrebe procjene bi li se s dioničarima i vjerovnicima bolje postupalo da je za instituciju u sanaciji pokrenut redovni postupak u slučaju insolventnosti, uključujući u svrhu članka 73., ali ne ograničujući se na to, države članice osiguravaju da vrednovanje provede neovisna osoba što prije nakon provedbe mjere ili mjera sanacije. To vrednovanje razlikuje se od vrednovanja provedenog u skladu s člankom 36.
2. Vrednovanjem iz stavka 1. utvrđuje se sljedeće:
(a)
način na koji bi se postupalo s dioničarima i vjerovnicima ili relevantnim sustavima osiguranja depozita, da je za instituciju u sanaciji u odnosu na koju je izvršena mjera sanacije ili više njih pokrenut redovni postupak u slučaju insolventnosti u vrijeme kad je donesena odluka iz članka 82.;
(b)
konkretan način na koji se postupalo s dioničarima i vjerovnicima pri sanaciji institucije u sanaciji; i
(c)
postoji li razlika između postupanja iz točke (a) i postupanja iz točke (b).
3. Pri vrednovanju se:
(a)
pretpostavlja da bi za instituciju u sanaciji u odnosu na koju je izvršena mjera sanacije ili više njih bio pokrenut redovni postupak u slučaju insolventnosti u vrijeme kad je donesena odluka iz članka 82.;
(b)
pretpostavlja da mjera sanacije ili više njih nisu bile poduzete;
(c)
ne uzima u obzir pružanje izvanrednih javnih financijskih potpora instituciji u sanacij.
4. EBA može izraditi nacrte regulatornih tehničkih standarda kojima se pobliže određuje metodologija za provođenje vrednovanja iz ovog članka, i to konkretno metodologija ocjenjivanja načina na koji bi se postupalo s dioničarima i vjerovnicima da je za instituciji u sanaciji proveden redovni postupak u slučaju insolventnosti u vrijeme kad je donesena odluka iz članka 82.
Komisiji se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
Članak 75.
Zaštitne mjere za dioničare i vjerovnike
Države članice osiguravaju da ako se vrednovanjem izvršenim u skladu s člankom 74. utvrdi da je bilo koji dioničar ili vjerovnik iz članka 73. ili sustav osiguranja depozita u skladu s člankom 109. stavkom 1. pretrpio veće gubitke nego što bi ih pretrpio prilikom likvidacije u redovnom postupku u slučaju insolventnosti, ima pravo na plaćanje razlike iz aranžmana financiranja sanacije.
Članak 76.
Zaštitne mjere za druge ugovorne strane u djelomičnim prijenosima
1. Države članice osiguravaju da se zaštitne mjere određene u stavku 2. primjenjuju u sljedećim okolnostima:
(a)
sanacijsko tijelo prenosi neke dijelove, ali ne i svu imovinu, prava ili obveze institucije u sanaciji na drugi subjekt ili, pri izvršavanju instrumenta sanacije, s prijelazne institucije ili subjekta za upravljanje imovinom na drugu osobu;
(b)
sanacijsko tijelo izvršava ovlasti iz članka 64. stavka 1. točke (f).
2. Države članice osiguravaju odgovarajuću zaštitu sljedećih sporazuma i ugovornih strana u sljedećim sporazumima:
(a)
sporazumi o osiguranju prema kojima osoba preko jamstva ima stvarni ili uvjetovani interes u imovini ili pravima koji su podložni prijenosu, neovisno o tome je li taj interes osiguran specifičnom imovinom ili pravima ili preko promjenjive naknade ili sličnog sporazuma;
(b)
ugovor o financijskom kolateralu s prijenosom prava vlasništva prema kojima se kolateral za osiguravanje ili pokrivanje ispunjenja određenih obveza daje prijenosom potpunog vlasništva nad imovinom s davatelja kolaterala na primatelja kolaterala pod uvjetima kojima se omogućava primatelju kolaterala da prenese imovinu ako se te navedene obveze ispune;
(c)
sporazumi o prijeboju prema kojima se dvije tražbine ili više njih ili dvije obveze ili više njih koje si međusobno duguju institucija u sanaciji i druga ugovorna strana mogu međusobno prebiti;
(d)
sporazumi o netiranju;
(e)
pokrivene obveznice;
(f)
strukturirani financijski sporazumi, uključujući sekuritizacije i instrumente koji se rabe za zaštitu od rizika i čine sastavni dio imovine za pokriće te koji su prema nacionalnom pravu osigurani na sličan način kao pokrivene obveznice, na temelju kojih jedna strana iz dogovora, ili povjerenik, predstavnik ili kandidat, dobiva i drži jamstva.
Oblik zaštite koji je prikladan za razrede sporazuma iz točaka od (a) do (f) ovog stavka dodatno se određuje u člancima od 77. do 80. te je podložan ograničenjima iz članaka od 68. do 71.
3. Zahtjev iz stavka 2. primjenjuje se neovisno o broju ugovornih strana uključenih u sporazume i neovisno o tome:
(a)
nastaju li sporazumi na temelju ugovora, fiducije ili na neki drugi način, ili automatski na temelju zakona;
(b)
nastaju li sporazumi na temelju prava druge države članice ili treće zemlje ili se na njih primjenjuje pravo druge države članice ili treće zemlje u cijelosti ili djelomično.
4. Komisija donosi delegirane akte u skladu s člankom 115. kojima se dodatno određuju kategorije sporazuma iz područja primjene stavka 2. točaka od (a) do (f) ovog članka.
Članak 77.
Zaštita ugovora o financijskom kolateralu te sporazuma o prijeboju i netiranju
1. Države članice osiguravaju odgovarajuću zaštitu za ugovore o financijskom kolateralu s prijenosom prava vlasništva i sporazume o prijeboju i netiranju kako bi spriječile prijenos nekih, ali ne svih, prava i obveza koje su zaštićene ugovorom o financijskom kolateralu s prijenosom prava vlasništva, sporazumom o prijeboju i sporazumom o netiranju između institucije u sanaciji i druge osobe i kako bi spriječile promjenu ili prestanak prava i obveza koje su zaštićene takvim ugovorom o financijskom kolateralu s prijenosom prava vlasništva, sporazumom o prijeboju ili sporazumom o netiranju, uporabom dodatnih ovlasti.
U svrhu prvog podstavka, smatra se da su prava i obveze zaštićeni takvim sporazumom ako strane sporazuma imaju pravo na prijeboj ili netiranje tih prava i obveza.
2. Neovisno o stavku 1., kada je to potrebno da bi se osigurala dostupnost osiguranih depozita, sanacijsko tijelo može:
(a)
prenijeti osigurane depozite koji su dijelom bilo kojeg od ugovora spomenutih u stavku 1. bez prenošenja druge imovine, prava ili obveza koji su dijelom istoga ugovora; i
(b)
prenijeti, izmijeniti ili likvidirati imovinu, prava ili obveze bez prenošenja osiguranih depozita.
Članak 78.
Zaštita sporazuma o osiguranju
1. Države članice osiguravaju odgovarajuću zaštitu obveza koje su osigurane u okviru sporazuma o osiguranju kako bi se spriječilo jedno od sljedećeg:
(a)
prijenos imovine kojom je obveza osigurana, osim ako se ta obveza i korist iz osiguranja također prenose;
(b)
prijenos osigurane obveze, osim ako se prenosi i korist iz osiguranja;
(c)
prijenos koristi iz osiguranja, osim ako se prenosi i osigurana obveza; ili
(d)
promjena ili otkaz sporazuma o osiguranju korištenjem dodatnih ovlasti, ako je učinak te promjene ili otkaza takav da obveza više nije osigurana.
2. Neovisno o stavku 1., kada je to potrebno da bi se osigurala dostupnost osiguranih depozita, sanacijsko tijelo može:
(a)
prenijeti osigurane depozite koji su dijelom bilo kojeg od sporazuma spomenutih u stavku 1. bez prenošenja druge imovine, prava ili obveza koji su dijelom istoga sporazuma; i
(b)
prenijeti, izmijeniti ili likvidirati imovinu, prava ili obveze bez prenošenja osiguranih depozita.
Članak 79.
Zaštita strukturiranih financijskih sporazuma i pokrivenih obveznica
1. Države članice osiguravaju odgovarajuću zaštitu strukturiranih financijskih sporazuma, uključujući sporazume iz članka 78. stavka 2. točaka (e) i (f), kako bi spriječile nešto od sljedećeg:
(a)
prijenos nekih, ali ne svih, dijelova imovine, prava i obveza, koji su sastavni dio strukturiranog financijskog sporazuma, uključujući sporazume iz članka 76. stavka 2. točaka (e) i (f), u kojemu je institucija u sanaciji jedna od strana;
(b)
likvidaciju ili izmjenu, uporabom dodatnih ovlasti, imovine, prava i obveza koji su sastavni dio strukturiranog financijskog sporazuma, uključujući sporazume iz članka 76. stavka 2. točaka (e) i (f), u kojemu je institucija u sanaciji jedna od strana.
2. Neovisno o stavku 1., kada je to potrebno da bi se osigurala dostupnost osiguranih depozita, sanacijsko tijelo može:
(a)
prenijeti osigurane depozite koji su dijelom bilo kojeg od sporazuma spomenutih u stavku 1. bez prenošenja druge imovine, prava ili obveza koji su dijelom istoga sporazuma; i
(b)
prenijeti, izmijeniti ili likvidirati imovinu, prava ili obveze bez prenošenja osiguranih depozita.
Članak 80.
Djelomični prijenosi: zaštita sustava trgovanja, kliringa i namire
1. Države članice osiguravaju da se primjenom instrumenta sanacije ne utječe na rad i pravila sustava koji su obuhvaćeni Direktivom 98/26/EZ, ako sanacijsko tijelo:
(a)
prenese neke, ali ne sve, dijelove imovine, prava ili obveze institucije u sanaciji, na drugi subjekt; ili
(b)
koristi ovlasti iz članka 64. kako bi poništilo ili izmijenilo uvjete ugovora u kojemu je institucija u sanaciji jedna od strana ili kako bi zamijenilo primatelja kao stranu.
2. Posebno, prijenosom, poništenjem ili izmjenom iz stavka 1. ovog članka ne opoziva se nalog za prijenos u suprotnosti s člankom 5. Direktive 98/26/EZ; i ne mijenja se niti uskraćuje izvršivost naloga za prijenos i saldiranja kako se zahtijeva člancima 3. i 5. te direktive, korištenje fondova, vrijednosnih papira ili kreditnih ustanova kako se zahtijeva njezinim člankom 4. ili zaštite kolateralnog osiguranja kako se zahtijeva njezinim člankom 9.
POGLAVLJE VIII.
Postupovne obveze
Članak 81.
Zahtjevi u vezi s obavješćivanjem
1. Države članice zahtijevaju od upravljačkog tijela institucije ili svakog subjekta iz točaka članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) da obavijesti nadležno tijelo ako smatraju da institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) propada ili će vjerojatno propasti u smislu članka 32. stavka 4.
2. Nadležna tijela obavješćuju relevantna sanacijska tijela o svim primljenim obavijestima u skladu sa stavkom 1. ovog članka i o svim mjerama za sprečavanje krize ili svim mjerama iz članka 104. Direktive 2013/36/EU koje zahtijevaju da institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ove Direktive poduzme.
3. Ako nadležno tijelo ili sanacijsko tijelo utvrdi da su u vezi s institucijom ili subjektom iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ispunjeni uvjeti iz članka 32. stavka 1. točaka (a) i (b), ono o utvrđenome bez odgode izvješćuje sljedeća tijela, ako su to različita tijela:
(a)
sanacijsko tijelo za tu instituciju ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d).;
(b)
nadležno tijelo za tu instituciju ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d).;
(c)
nadležno tijelo za svaku podružnicu te institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d).;
(d)
sanacijsko tijelo za svaku podružnicu te institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d).;
(e)
središnju banku;
(f)
sustav osiguranja depozita kojemu je pridružena kreditna institucija ako je to potrebno radi omogućivanja obavljanja funkcije sustava osiguranja depozita;
(g)
tijelo zaduženo za aranžmane financiranja sanacije ako je to potrebno radi omogućivanja obavljanja funkcije aranžmana financiranja sanacije;
(h)
prema potrebi, sanacijsko tijelo za grupu;
(i)
nadležno ministarstvo;
(j)
ako institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ove Direktive podliježe nadzoru na konsolidiranoj osnovi u skladu s glavom VII. poglavljem 3. Direktive 2013/36/EU, konsolidirajuće nadzorno tijelo; i
(k)
ESRB i imenovano nacionalno makrobonitetno tijelo.
4. Ako se pri prijenosu informacija na koje se upućuje u članku 3. stavcima (f) i (g) ne jamči odgovarajuća razina povjerljivosti, nadležno tijelo ili sanacijsko tijelo određuju zamjenske postupke komunikacije kojima se postižu isti ciljevi uz jamčenje odgovarajuće razine povjerljivosti.
Članak 82.
Odluka sanacijskog tijela
1. Nakon što primi priopćenje nadležnog tijela u skladu sa člankom 81. stavkom 3, ili na vlastitu inicijativu, sanacijsko tijelo utvrđuje, u skladu s člankom 32. stavkom 1. i člankom 33., jesu li uvjeti iz tog stavka ispunjeni u odnosu na dotičnu instituciju ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d).
2. Odluka o tome treba li se ili ne treba poduzeti mjera sanacije u odnosu na instituciju ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d). sadržava sljedeće informacije:
(a)
razloge za tu odluku, uključujući rezultat utvrđivanja o tome ispunjava li institucija uvjete za sanaciju;
(b)
mjeru koju sanacijsko tijelo namjerava poduzeti, uključujući prema potrebi rezultat utvrđivanja o prijavi za likvidaciju, o imenovanju upravitelja ili o svakoj drugoj mjeri u okviru mjerodavnog redovnog postupka u slučaju insolventnosti ili, u skladu s člankom 37. stavkom 9., prema nacionalnom pravu.
3. EBA priprema nacrte regulatornih tehničkih standarda kako bi se odredili postupci i sadržaji u vezi sa sljedećim zahtjevima:
(a)
obavijesti iz članka 81. stavaka 1., 2. i 3.,
(b)
obavijest o suspenziji iz članka 83.
EBA podnosi Komisiji navedene nacrte regulatornih tehničkih standarda do 3. srpnja 2015.
Komisiji se delegira ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
Članak 83.
Postupovne obveze sanacijskih tijela
1. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela po poduzimanju mjere sanacije ispunjavaju zahtjeve iz stavaka 2., 3. i 4., čim je to objektivno moguće.
2. Sanacijsko tijelo obavješćuje instituciju u sanaciji i sljedeća tijela, ako su to različita tijela:
(a)
nadležno tijelo za tu instituciju u sanaciji;
(b)
nadležno tijelo za svaku podružnicu te institucije u sanaciji;
(c)
središnju banku,
(d)
sustav osiguranja depozita kojemu je pridružena ta kreditna institucija u sanaciji;
(e)
tijelo zaduženo za aranžmane financiranja sanacije;
(f)
prema potrebi, sanacijsko tijelo za grupu;
(g)
nadležno ministarstvo;
(h)
ako je institucija u sanaciji podložna nadzoru na konsolidiranoj osnovi u skladu s poglavljem 3. glave VII. Direktive 2013/36/EU, konsolidirajuće nadzorno tijelo;
(i)
imenovano nacionalno makrobonitetno tijelo i ESRB;
(j)
Komisiju, Europsku središnju banku, ESMA-u, europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje) („EIOPA”) osnovano Uredbom br. 1094/2010 i EBA-u;
(k)
ako je institucija u sanaciji institucija kako je definirana u članku 2. točki (b) Direktive 98/26/EZ, operatere sustava u kojima ona sudjeluje.
3. Obavijest iz stavka 2. uključuje primjerak svih odluka ili instrumenata u skladu s kojima se izvršavaju relevantne ovlasti te se u njoj navodi datum od kojega mjera ili mjere sanacije imaju učinak.
4. Sanacijsko tijelo objavljuje ili osigurava objavljivanje ili primjerka odluke ili instrumenta u skladu s kojim se mjera sanacije poduzima ili pisanu obavijest sa sažetkom učinaka mjere sanacije i pogotovo učinaka na male ulagače te, prema potrebi, uvjete i razdoblje suspenzije ili ograničenja iz članaka 69., 70. i 71., na sljedeće načine:
(a)
na svojoj službenoj internetskoj stranici;
(b)
na internetskoj stranici nadležnog tijela, ako ono nije sanacijsko tijelo, te na internetskoj stranici EBA-e;
(c)
na internetskoj stranici institucije u sanaciji;
(d)
ako su dionice ili drugi vlasnički instrumenti ili dužnički instrumenti institucije u sanaciji prihvaćeni radi trgovanja na uređenom tržištu, sredstva koja se upotrebljavaju za objavljivanje propisanih informacija u vezi s tom institucijom u sanaciji u skladu s člankom 21. stavkom 1. Direktive 2004/109/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (35).
5. Ako dionice, vlasnički instrumenti ili dužnički instrumenti nisu prihvaćeni radi trgovanja na uređenom tržištu, sanacijsko tijelo osigurava da se dokumenti koji pružaju dokaze o instrumentima iz stavka 4. pošalju dioničarima i vjerovnicima institucije u sanaciji koji su poznati preko registara ili baza podataka institucije u sanaciji dostupnih sanacijskom tijelu.
Članak 84.
Povjerljivost
1. Zahtjevi o profesionalnoj tajni obvezujući su za sljedeće osobe:
(a)
sanacijska tijela;
(b)
nadležna tijela i EBA-u;
(c)
nadležna ministarstva;
(d)
posebne upravitelje ili privremene upravitelje imenovane u skladu s ovom Direktivom;
(e)
potencijalne stjecatelje s kojima kontaktiraju nadležna tijela ili kojima se obrate sanacijska tijela, neovisno o tome je li to kontaktiranje ili obraćanje izvedeno kao priprema za uporabu instrumenta prodaje poslovanja i neovisno o tome je li to obraćanje rezultiralo kupnjom;
(f)
revizore, računovođe, pravne i stručne savjetnike, procjenitelje i ostale stručnjake koje izravno ili neizravno angažiraju sanacijska tijela, nadležna tijela, nadležna ministarstva ili potencijalni stjecatelji iz točke (e);
(g)
tijela koja upravljaju sustavima osiguranja depozita;
(h)
tijela koja upravljaju sustavima za zaštitu ulagatelja
(i)
tijelo zaduženo za aranžmane financiranja sanacije;
(j)
središnje banke i ostala tijela uključena u postupak sanacije;
(k)
prijelaznu instituciju ili subjekt za upravljanje imovinom;
(l)
sve ostale osobe koje izravno ili neizravno, trajno ili povremeno pružaju ili su pružale usluge osobama iz točaka od (a) do (k);
(m)
više rukovodstvo, članove upravljačkog tijela te zaposlenike tijela ili subjekata iz točaka od (a) do (k) prije, tijekom ili poslije njihova imenovanja.
2. S ciljem osiguravanja da se poštuju zahtjevi o povjerljivosti utvrđeni u stavku 1. i 3., osobe iz stavka 1. točaka (a), (b), (c), (g), (h), (j) i (k) osiguravaju da su na snazi interna pravila, uključujući pravila kojima se osigurava tajnost informacija koje su poznate isključivo osobama izravno uključenim u postupak sanacije.
3. Ne dovodeći u pitanje obuhvat zahtjeva iz stavka 1., osobama iz tog stavka zabranjuje se otkrivanje povjerljivih informacija koje dobiju tijekom obavljanja svojih profesionalnih aktivnosti ili od nadležnog tijela ili sanacijskog tijela u odnosu na njegove dužnosti u okviru ove Direktive, bilo kojoj osobi ili tijelu, osim ako su pri izvršavanju njihovih dužnosti u okviru ove Direktive u sažetom ili zbirnom obliku pa pojedine institucije ili subjekte iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) nije moguće prepoznati, ili uz izričitu prethodnu suglasnost sanacijskog tijela ili institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) koji je pružio te informacije.
Države članice osiguravaju da osobe iz stavka 1. ne otkriju povjerljive informacije te da se procijene mogući učinci otkrivanja informacija na javni interes kad je riječ o financijskoj, monetarnoj ili gospodarskoj politici, i na komercijalne interese fizičkih i pravnih osoba, na svrhu nadzora te na istrage i revizije.
Postupak za provjeru učinaka otkrivanja informacija uključuje posebnu procjenu učinaka svakog otkrivanja sadržaja i pojedinosti o planu oporavka i sanacije kako je navedeno u člancima 5., 7., 10., 11. i 12. i rezultata svake procjene izvršene na temelju članaka 6., 8. i 15.
Svaka osoba ili subjekt iz stavka 1. podložan je građanskoj odgovornosti u slučaju kršenja zahtjeva ovoga članka, u skladu s nacionalnim pravom.
4. Ovim člankom ne sprečava se:
(a)
da zaposlenici ili stručnjaci tijela ili subjekata iz stavka 1. točaka od (a) do (j) razmjenjuju informacije među sobom unutar svakog pojedinog tijela ili subjekta; ili
(b)
da sanacijska tijela ili nadležna tijela, uključujući njihove zaposlenike i stručnjake, razmjenjuju informacije među sobom i s drugim sanacijskim tijelima Unije, drugim nadležnim tijelima Unije, nadležnim ministarstvima, središnjim bankama, sustavima osiguranja depozita, sustavima za zaštitu ulagatelja, tijelima odgovornima za redovne postupke u slučaju insolventnosti, tijelima odgovornima za održavanje stabilnosti financijskog sustava u državama članicama korištenjem makrobonitetnih pravila, osobama odgovornima za provođenje zakonskih revizija financijskih izvještaja, EBA-om ili, podložno članku 98., s tijelima trećih zemalja koja izvršavaju istovrsne dužnosti onima sanacijskih tijela ili, podložno strogim zahtjevima povjerljivosti, potencijalnog stjecatelja za potrebe planiranja ili provođenja mjere sanacije.
5. Neovisno o bilo kojoj drugoj odredbi ovog članka, države članice mogu dopustiti razmjenu informacija s bilo kojim od sljedećih:
(a)
podložno strogim zahtjevima povjerljivosti, s bilo kojom drugom osobom kada je to potrebno za potrebe planiranja ili provođenja mjere sanacije;
(b)
parlamentarnim istražnim odborima u svojoj državi članici, revizorskim sudovima u svojim državi članici i drugim subjektima nadležnim za istrage u svojoj državi članici, pod odgovarajućim uvjetima; i
(c)
nacionalnim tijelima odgovornima za nadzor nad bilo čim od sljedećeg: platnim sustavima, tijelima odgovornima za redovne postupke u slučaju insolventnosti, tijelima kojima je povjerena javna dužnost nadzora nad drugim subjektima financijskog sektora, tijelima odgovornima za nadzor financijskih tržišta i društava za osiguranje i inspektorima koji djeluju u njihovo ime, tijelima država članica odgovornima za očuvanje stabilnosti financijskog sustava u državama članicama primjenom makrobonitetnih pravila, tijelima odgovornima za zaštitu stabilnosti financijskog sustava i osobama odgovornima za provođenje zakonskih revizija.
6. Ovim člankom ne dovodi se u pitanje nacionalno pravo u vezi s otkrivanjem informacija za potrebe sudskih postupaka u kaznenim ili građanskim predmetima.
7. EBA do 3. srpnja 2015. izdaje smjernice u skladu s člankom 16. Uredbe (EU) br. 1093/2010 kako bi se pobliže odredilo kako se informacije daju u sažetom i zbirnom obliku u svrhu stavka 3.
POGLAVLJE IX.
Pravo na pravni lijek i isključivanje drugih radnji
Članak 85.
Prethodna suglasnost suda i prava na pobijanje odluka
1. Države članice mogu zahtijevati da odluka o poduzimanju mjere za sprečavanje krize ili mjere za upravljanje krizom bude podložna prethodnoj suglasnosti suda, pod uvjetom da kad je riječ o odluci o poduzimanju mjere za upravljanje u kriznim situacijama, prema nacionalnom pravu, postupak povezan sa zahtjevom za suglasnost i razmatranje suda budu žurni.
2. Države članice u nacionalnom pravu omogućuju pravo na pravni lijek protiv odluke o poduzimanju mjere za sprečavanje krize ili odluke za izvršavanje svake ovlasti, osim mjere za upravljanje krizom, u okviru ove Direktive.
3. Države članice osiguravaju da sve osobe na koje utječe odluka o poduzimanju mjere za upravljanje krizom imaju pravo na pravni lijek protiv te odluke. Države članice osiguravaju da je ta kontrola žurna i da se nacionalni sudovi služe složenim ekonomskim procjenama činjenica koje je izvršilo sanacijsko tijelo kao osnovom za vlastitu procjenu.
4. Pravo na pravni lijek iz stavka 3. podložno je sljedećim odredbama:
(a)
podnošenje pravnog lijeka nema za posljedicu automatsku suspenziju učinaka pobijane odluke;
(b)
odluka sanacijskog tijela odmah je provediva i dovodi do oborive pretpostavke da bi suspenzija njezina provođenja bila suprotna javnom interesu.
Ako je potrebno zaštititi interes trećih strana koje su u dobroj vjeri stekle dionice, druge vlasničke instrumente, ili imovinu, prava ili obveze institucije u sanaciji na temelju uporabe instrumenata sanacije ili izvršenja sanacijskih ovlasti sanacijskog tijela, poništenje odluke sanacijskog tijela ne utječe na naknadne administrativne radnje ili transakcije koje je dotično sanacijsko tijelo izvršilo, a koje su se temeljile na poništenoj odluci. U tom slučaju, pravni lijekovi za protupravnu odluku ili radnju sanacijskih tijela ograničavaju se na naknadu gubitka koji je podnositelj zahtjeva pretrpio kao posljedicu odluke ili radnje.
Članak 86.
Ograničenja drugih postupaka
1. Ne dovodeći u pitanje članak 82.a stavak 2. točku (b), države članice osiguravaju da se za instituciju u postupku sanacije ili instituciju ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d). za koji je utvrđeno da zadovoljava uvjete za sanaciju ne pokreće redovni postupak u slučaju insolventnosti osim na inicijativu sanacijskog tijela i da odluka kojom se za instituciju ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) pokreće redovni postupak u slučaju insolventnosti donosi samo uz suglasnost sanacijskog tijela.
2. Za potrebe stavka 1. države članice osiguravaju da se:
(a)
nadležna tijela i sanacijska tijela bez odgode obavješćuju o svakom zahtjevu za pokretanje redovnog postupka u slučaju insolventnosti u vezi s određenom institucijom ili subjektom iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) bez obzira na to je li institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) u postupku sanacije ili da je odluka objavljena u skladu s člankom 83. stavcima 4. i 5.;
(b)
o zahtjevu može odlučiti samo ako je obavješćivanje iz točke (a) izvršeno te ako se dogodi jedno od sljedećeg:
i.
sanacijsko tijelo obavijestilo je tijela odgovorna za redovne postupke u slučaju insolventnosti da ne namjerava poduzimati nikakve mjere sanacije u vezi s tom institucijom ili subjektom iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d);
ii.
isteklo je razdoblje od sedam dana od dana obavješćivanja iz točke (a).
3. Ne dovodeći u pitanje nijedno ograničenje u provedbi založnog prava u skladu s člankom 70., države članice osiguravaju da, ako je to potrebno radi djelotvorne primjene instrumenata sanacije i sanacijskih ovlasti, sanacijska tijela mogu od suda zatražiti da na primjereni rok obustavi, u skladu s ciljem koji se želi postići, svaku sudsku mjeru ili sudski postupak u kojima je institucija u sanaciji strana ili postaje strana.
GLAVA V.
SANACIJAA PREKOGRANIČNIH GRUPA
Članak 87.
Opća načela u vezi s odlučivanjem kojim je obuhvaćeno više od jedne države članice
Države članice osiguravaju da pri donošenju odluka ili poduzimanju mjera u skladu s ovom Direktivom koje mogu imati učinak u jednoj državi članici ili u više njih njihova tijela uzimaju u obzir sljedeća opća načela:
(a)
nužnost učinkovitog odlučivanja i zadržavanja sanacijskih troškova na što nižoj razini pri poduzimanju mjere sanacije;
(b)
pravodobno donošenje odluka i poduzimanje mjera, s dužnom žurnošću kad je to potrebno;
(c)
sanacijska tijela, nadležna tijela i druga tijela međusobno surađuju kako bi se osiguralo da se odluke donose i mjere poduzimaju usklađeno i učinkovito;
(d)
jasno utvrđivanje uloga i dužnosti relevantnih tijela u svakoj državi članici;
(e)
posvećivanje dužne pozornosti interesima država članica u kojima matična društava u Uniji, imaju poslovni nastan, a posebno učinku svake odluke ili mjere ili propuštanja na financijsku stabilnost, fiskalne resurse, sanacijski fond, sustav osiguranja depozita ili sustav za zaštitu ulagatelja tih država članica;
(f)
posvećivanje dužne pozornosti interesima svake pojedine države članice u kojoj društvo kćer ima poslovni nastan, a posebno učinku svake odluke ili mjere ili propuštanja na financijsku stabilnost, fiskalne resurse, sanacijski fond, sustav osiguranja depozita ili sustav za zaštitu ulagatelja tih država članica;
(g)
posvećivanje dužne pozornosti interesima svake države članice u kojoj se nalaze značajne podružnice, a posebno učinku svake odluke ili mjere ili propuštanja na financijsku stabilnost tih država članica;
(h)
posvećivanje dužne pozornosti ciljevima usklađivanja interesa raznih uključenih država članica i izbjegavanja nepravednog prejudiciranja ili nepravedne zaštite interesa pojedinih država članica, uključujući izbjegavanje nepravedne raspodjele opterećenja među državama članicama;
(i)
svaka obveza u okviru ove Direktive da se savjetuje s određenim tijelom prije donošenja bilo koje odluke ili mjere podrazumijeva najmanje obvezu da se s tim tijelom savjetuje o onim dijelovima predložene odluke ili mjere koja imaju ili će vjerojatno imati:
i.
utjecaj na matično društvo u Uniji, društvo kćer ili podružnicu; i
ii.
učinak na stabilnost države članice u kojoj matično društvo u Uniji, društvo kći ili podružnica imaju poslovni nastan ili se nalaze;
(j)
sanacijska tijela pri poduzimanju mjera sanacije uzimaju u obzir i slijede planove sanacije iz članka 13., osim ako sanacijska tijela procijene, uzimajući u obzir okolnosti slučaja, da će se ciljevi sanacije učinkovitije postići poduzimanjem mjera koje nisu predviđene u planovima sanacije;
(k)
zahtjev za transparentnost kad god će predložena odluka ili mjera vjerojatno imati posljedice na financijsku stabilnost, fiskalne resurse, sanacijski fond, sustav osiguranja depozita ili sustav za zaštitu ulagatelja svake relevantne države članice; i
(l)
prihvaćanje da je vjerojatnost da se postigne rezultat kojim se smanjuje ukupni trošak sanacije veća zahvaljujući usklađenosti i suradnji.
Članak 88.
Sanacijski kolegiji
1. Sanacijska tijela za grupu osnivaju sanacijske kolegije za izvršavanje zadaća iz članaka 12., 13., 16., 18., 45., 91. i 92. te prema potrebi za osiguranje suradnje i koordinacije sa sanacijskim tijelima trećih zemalja.
Sanacijski kolegiji posebno pružaju okvir sanacijskom tijelu za grupu, ostalim sanacijskim tijelima te prema potrebi nadležnim tijelima i dotičnim konsolidirajućim nadzornim tijelima radi izvršavanja sljedećih zadaća:
(a)
razmjene informacija relevantnih za razvoj planova sanacije grupe, za primjenu pripremnih i preventivnih ovlasti na grupe te za sanacije grupe;
(b)
razrade planova sanacije grupe u skladu s člancima 12. i 13.;
(c)
procjene mogućnosti sanacije u skladu s člankom 16.;
(d)
izvršavanja ovlasti radi rješavanja ili uklanjanja prepreka za mogućnost sanacije grupa u skladu s člankom 18.;
(e)
odlučivanja o potrebi uspostave programa sanacije grupe kako je navedeno u članku 91. ili 92.;
(f)
postizanja sporazuma o programu sanacije grupe predloženom u skladu s člankom 91. ili 92.;
(g)
koordiniranja javne komunikacije o strategijama i programima sanacija grupe;
(h)
koordiniranja upotrebe aranžmana financiranja uspostavljenih glavom VII;
(i)
postavljanja minimalnih zahtjeva za grupe na konsolidiranoj i supsidijarnoj razini prema članku 45.
Osim toga, sanacijski kolegiji mogu služiti kao forumi za raspravu o svim pitanjima povezanima sa sanacijom prekograničnih grupa.
2. Članovi sanacijskog kolegija su sljedeća tijela:
(a)
sanacijsko tijelo za grupu;
(b)
sanacijska tijela svake države članice u kojoj društvo kći obuhvaćeno konsolidiranim nadzorom ima poslovni nastan;
(c)
sanacijska tijela države članice u kojoj matično društvo jedne ili više institucija grupe, odnosno subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (d), ima poslovni nastan;
(d)
sanacijska tijela država članica u kojima se nalaze značajne podružnice;
(e)
konsolidirajuće nadzorno tijelo i nadležna tijela država članica u kojima je sanacijsko tijelo član sanacijskog kolegija; ako nadležno tijelo države članice nije središnja banka države članice, nadležno tijelo može odlučiti da uz njega sudjeluje predstavnik središnje banke države članice;
(f)
nadležna ministarstva, ako sanacijska tijela koja su članovi sanacijskog kolegija nisu nadležna ministarstva;
(g)
tijelo odgovorno za sustav osiguranja depozita države članice, ako je sanacijsko tijelo te države članice član sanacijskog kolegija;
(h)
EBA, podložno stavku 4.
3. Sanacijska tijela trećih zemalja, ako matično društvo ili institucija s poslovnim nastanom u Uniji ima instituciju kćer ili podružnicu koja bi se smatrala značajnom da se nalazi u Uniji, mogu na svoj zahtjev biti pozvana da sudjeluju u sanacijskom kolegiju kao promatrači, pod uvjetom da, prema mišljenju sanacijskog tijela za grupu, podliježu zahtjevima o povjerljivosti, jednakima onima utvrđenima u članku 98.
4. EBA doprinosi promicanju učinkovitog, djelotvornog i dosljednog rada sanacijskih kolegija i nadzora nad njima uzimajući u obzir međunarodne standarde. EBA-u se u tu svrhu poziva na prisustvovanje sastancima sanacijskog kolegija. EBA nema nikakva glasačka prava u slučaju bilo kakvo glasovanja u okviru sanacijskih kolegija.
5. Sanacijsko tijelo za grupu preuzima ulogu predsjedavajućeg sanacijskog kolegija. Ono u toj funkciji:
(a)
utvrđuje pisane dogovore i postupke za rad sanacijskog kolegija nakon savjetovanja s ostalim članovima sanacijskog kolegija;
(b)
koordinira sve aktivnosti sanacijskog kolegija;
(c)
saziva sve njegove sastanke i predsjeda njima te sve članove sanacijskog kolegija prije organizacije sastanaka sanacijskog kolegija redovito i u cijelosti obavješćuje o glavnim pitanjima o kojima će se raspravljati i o točkama koje treba razmotriti;
(d)
obavješćuje članove sanacijskog kolegija o svim planiranim sastancima kako bi mogli zatražiti da sudjeluju na njima;
(e)
odlučuje koje članove i promatrače pozvati da prisustvuju pojedinom sastanku sanacijskog kolegija na temelju određenih potreba, uzimajući u obzir relevantnost pitanja o kojem će se raspravljati za te članove i promatrače, a posebno mogući učinak na financijsku stabilnost dotičnih država članica;
(f)
sve članove kolegija redovito i pravodobno obavješćuje o odlukama i ishodima tih sastanaka.
Članovi koji sudjeluju u sanacijskom kolegiju usko surađuju.
Neovisno o točki (e), sanacijska tijela imaju pravo sudjelovanja u sastancima sanacijskog kolegija kad god su na dnevnom redu pitanja podložna zajedničkom odlučivanju ili povezana sa subjektom grupe koji se nalazi u njihovoj državi članici.
6. Sanacijska tijela za grupu nisu obvezna uspostaviti sanacijski kolegij ako druge grupe ili kolegiji izvršavaju iste funkcije ili obavljaju iste zadatke navedene u ovom članku i u skladu su sa svim uvjetima i postupcima, uključujući one koji se odnose na članstvo i sudjelovanje u sanacijskim kolegijima, utvrđenima u ovom članku i u članku 90. U tom slučaju sva upućivanja na sanacijski kolegiji u ovoj Direktivi tumače se kao upućivanja na te druge grupe ili kolegije.
7. Uzimajući u obzir međunarodne standarde, EBA priprema nacrte regulatornih tehničkih standarda s ciljem pobližeg određivanja operativnog funkcioniranja sanacijskih kolegija za obavljanje zadaća navedenih u stavku 1.
EBA podnosi Komisiji navedene nacrte regulatornih tehničkih standarda do 3. srpnja 2015.
Komisiji se delegira ovlast za donošenje regulatornih standarda iz prvog podstavka u skladu s člancima od 10. do 14. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
Članak 89.
Europski sanacijski kolegiji
1. Ako institucija treće zemlje ili matično društvo treće zemlje ima društva kćeri u Uniji s poslovnim nastanom u dvjema državama članicama ili više njih, ili dvije podružnice u Uniji ili više njih koje dvije države članice ili više njih smatraju značajnima, sanacijska tijela država članica u kojima ta društva kćeri u Uniji imaju poslovni nastan ili u kojima se nalaze te značajne podružnice uspostavljaju europski sanacijski kolegij.
2. Europski sanacijski kolegij izvršava funkcije i obavlja zadatke navedene u članku 88. u odnosu na institucije kćeri i na podružnice u mjeri u kojoj su te zadaće relevantne za njih.
3. Ako društva kćeri u Uniji drži financijski holding ili ako su značajne podružnice dio financijskog holdinga s poslovnim nastanom unutar Unije u skladu s trećim podstavkom članka 127. stavka 3. Direktive 2013/36/EU, europskim sanacijskim kolegijem predsjeda sanacijsko tijelo države članice u kojoj je konsolidirajuće nadzorno tijelo smješteno u svrhu konsolidiranog nadzora prema toj direktivi.
Ako se prvi podstavak ne primjenjuje, članovi europskog sanacijskog kolegija imenuju i dogovaraju se oko predsjedavajućeg.
4. Države članice uzajamnim dogovorom svih relevantnih strana mogu odustati od zahtjeva za osnivanje europskog sanacijskog kolegija ako druge grupe ili kolegiji, uključujući sanacijski kolegij osnovan prema članku 88., izvršavaju iste funkcije ili obavljaju iste zadatke navedene u ovom članku i u skladu su sa svim uvjetima i postupcima, uključujući one koji se odnose na članstvo i sudjelovanje u sanacijskim kolegijima, utvrđenima u ovom članku i u članku 90. U tom slučaju sva upućivanja na sanacijski kolegiji u ovoj Direktivi tumače se kao upućivanja na te druge grupe ili kolegije.
5. Podložno stavcima 3. i 4. ovog članka, europski sanacijski kolegij u ostalim stvarima djeluje u skladu s člankom 88.
Članak 90.
Razmjena informacija
1. Podložno članku 84., sanacijska tijela i nadležna tijela jedna drugima na zahtjev pružaju sve informacije relevantne za izvršavanje zadaća drugog tijela u skladu s ovom Direktivom.
2. Sanacijsko tijelo za grupu koordinira tijek svih relevantnih informacija između sanacijskih tijela. Sanacijsko tijelo za grupu posebno pruža sanacijskim tijelima drugih država članica pravodobno sve relevantne informacije radi olakšavanja obavljanja zadaća iz članka 88. stavka 1. drugog podstavka točaka od (b) do (i).
3. Po primitku zahtjeva za informacije koje je dostavilo sanacijsko tijelo treće zemlje, sanacijsko tijelo traži suglasnost sanacijskog tijela treće zemlje za prosljeđivanje te informacije, osim ako se sanacijsko tijelo treće zemlje već suglasilo s prosljeđivanjem tih informacija.
Sanacijska tijela nisu dužna prenositi informacije koje im je pružilo sanacijsko tijelo treće zemlje ako se sanacijsko tijelo treće zemlje nije suglasilo na prosljeđivanje tih informacija.
4. Sanacijska tijela razmjenjuju informacije s nadležnim ministarstvom kad se one odnose na odluku ili pitanje o kojem je potrebno obavijestiti nadležno ministarstvo, savjetovati s njime ili ishoditi njegovu suglasnost ili koje može imati posljedice na javna sredstva.
Članak 91.
Sanacija grupe koja obuhvaća društvo kćer grupe
1. Ako sanacijsko tijelo odluči da institucija ili bilo koji subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) koji je društvo kći u grupi ispunjava uvjete iz članka 32. ili 33., to tijelo bez odgode prenosi sljedeće informacije sanacijskom tijelu za grupu, konsolidirajućem nadzornom tijelu, ako nije riječ o istom tijelu, i članovima sanacijskog kolegija za dotičnu grupu:
(a)
odluku da ta institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ispunjava uvjete iz članka 32. ili 33.;
(b)
mjere sanacije ili insolvencijske mjere koje sanacijsko tijelo smatra primjerenima za tu instituciju ili taj subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d).
2. Nakon zaprimanja obavijesti iz stavka 1. sanacijsko tijelo za grupu, nakon savjetovanja s drugim članovima relevantnog sanacijskog kolegija, procjenjuje vjerojatni učinak mjera sanacije ili drugih mjera o kojima je obaviješteno u skladu s točkom (b) stavka 1. na grupu i na subjekte grupe u drugim državama članicama, a posebno bi li zbog mjera sanacije ili drugih mjera bilo vjerojatno da se uvjeti za sanaciju zadovolje u odnosu na subjekt grupe u drugoj državi članici.
3. Ako sanacijsko tijelo za grupu nakon savjetovanja s drugim članovima sanacijskog kolegija procijeni da zbog mjera sanacije ili drugih mjera o kojima je obaviješteno u skladu s stavkom 1. točkom (b) ispunjenje uvjeta utvrđenih u članku 32. ili 33. u odnosu na subjekt grupe u drugoj državi članici ne bi bilo vjerojatno, sanacijsko tijelo nadležno za tu instituciju ili taj subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) može poduzeti mjere sanacije ili druge mjere o kojima je obavijestilo u skladu s stavkom 1. točkom (b) ovog članka.
4. Ako sanacijsko tijelo za grupu nakon savjetovanja s drugim članovima sanacijskog kolegija procijeni da bi zbog mjera sanacije ili drugih mjera o kojima je obaviješteno u skladu s stavkom 1. točkom (b) ovog članka zadovoljenje uvjeta utvrđenih u članku 32. ili 33. u odnosu na subjekt grupe u drugoj državi članici bilo vjerojatno, sanacijsko tijelo za grupu najkasnije 24 sata nakon zaprimanja obavijesti iz stavka 1. predlaže program sanacije grupe i podnosi ga sanacijskom kolegiju. To 24-satno razdoblje može se produljiti uz suglasnost sanacijskog tijela koje je dostavilo obavijest iz stavka 1. ovog članka.
5. Ako sanacijsko tijelo za grupu ne donese procjenu u roku od 24 sata, ili duljem razdoblju koje je dogovoreno, od primitka obavijesti prema stavku 1., sanacijsko tijelo koje je sastavilo obavijest iz stavka 1. može poduzeti mjere sanacije ili druge mjere o kojima je obavijestilo u skladu s točkom (b) tog stavka.
6. U programu sanacije grupe iz stavka 4. se:
(a)
uzimaju u obzir i slijede planovi sanacije na koje se upućuje u članku 13. osim ako sanacijska tijela procijene, uzimajući u obzir okolnosti slučaja, da će se ciljevi sanacije učinkovitije postići poduzimanjem mjera koje nisu predviđene planovima sanacije;
(b)
navode mjere sanacije koje bi trebala poduzeti relevantna sanacijska tijela u odnosu na matično društvo u Uniji ili posebne subjekte grupe s ciljem ostvarivanja ciljeva sanacije i načela iz članaka 31. i 34.;
(c)
pojašnjava kako bi se te mjere sanacije trebale koordinirati;
(d)
uspostavlja plan financiranja. kojim se uzimaju u obzir plan sanacije grupe, načela za podjelu odgovornosti koja su uspostavljena u skladu s člankom 12. stavkom 3. točkom (f) i uzajamnost kako je navedeno u članku 107.
7. Podložno stavku 8., program sanacije grupe usvaja se u obliku zajedničke odluke sanacijskog tijela za grupu i sanacijskih tijela odgovornih za društva kćeri koja su obuhvaćena programom sanacije grupe.
Na zahtjev sanacijskog tijela EBA može pomoći sanacijskim tijelima u postizanju zajedničke odluke u skladu s člankom 31. točkom (c) Uredbe (EU) br. 1093/2010.
8. Ako se bilo koje sanacijsko tijelo ne slaže sa programom sanacije grupe koji je predložilo sanacijsko tijelo za grupu ili od njega odstupi ili smatra da mora poduzeti neovisne mjere sanacije ili aktivnosti koje nisu predložene u programu u odnosu na instituciju ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) zbog financijske stabilnosti, ono detaljno navodi razloge neslaganja ili razloge odstupanja od programa sanacije grupe, obavješćuje sanacijsko tijelo za grupu i druga sanacijska tijela koja su obuhvaćena programom sanacije grupe o tim razlozima i izvješćuje ih o mjerama ili aktivnostima koje će poduzeti. Pri navođenju razloga svoga neslaganja to sanacijsko tijelo uzima u obzir planove sanacije kako se na njih upućuje u članku 13., mogući učinak na financijsku stabilnost u dotičnim državama članicama te mogući učinak aktivnosti i mjera na druge dijelove grupe.
9. Sanacijska tijela koja se nisu protivila u skladu sa stavkom 8. mogu donijeti zajedničku odluku o programu sanaciju grupe kojim su obuhvaćeni subjekti grupe u njihovoj državi članici.
10. Zajednička odluka iz stavaka 7. ili 9. i odluke koje donose sanacijska tijela, ako ne postoji zajednička odluka iz stavka 8., smatraju se konačnima i primjenjuju ih sanacijska tijela u dotičnim državama članicama.
11. Tijela bez odgode provode sve mjere iz ovoga članka uzimajući u obzir žurnost situacije.
12. U svakom slučaju u kojem se ne provede program sanacije grupe, a sanacijska tijela poduzmu mjere sanacije u odnosu na bilo koji subjekt grupe, ta sanacijska tijela usko surađuju sa sanacijskim kolegijem s ciljem postizanja koordinirane sanacijske strategije za sve subjekte grupe koji propadaju ili će vjerojatno propasti.
13. Sanacijska tijela koja poduzmu bilo koju mjeru sanacije u odnosu na bilo koji subjekt grupe redovito i u potpunosti obavješćuju članove sanacijskog kolegija o tim mjerama i njihovom trenutačnom napretku.
Članak 92.
Sanacij grupa
1. Ako sanacijsko tijelo za grupu odluči da matično društvo u Uniji za koje je nadležno ispunjava uvjete iz članka 32. ili 33., bez odgode dostavlja informacije iz članka 91. stavka 1. točaka (a) i (b) konsolidirajućem nadzornom tijelu, ako je to različito tijelo, i drugim članovima sanacijskog kolegija za dotičnu grupu.
Mjere sanacije ili insolvencijske mjere za potrebe članka 91. stavka 1. točke (b) mogu obuhvaćati provedbu programa sanacije grupe sastavljenog u skladu s člankom 91. stavkom 6. u bilo kojoj od sljedećih okolnosti:
(a)
mjere sanacije ili druge mjere na razini matičnog društva o kojima je dana obavijest u skladu s člankom 91. stavkom 1.točkom (b) čine vjerojatnim ispunjavanje uvjeta utvrđenih u članku 32. ili 33. u odnosu na subjekt grupe u drugoj državi članici;
(b)
mjere sanacije ili druge mjere samo na razini matičnog društva nisu dostatne da bi se stanje stabiliziralo ili nije vjerojatno da bi se njima ostvario optimalni ishod;
(c)
jedno društvo kći ili više njih ispunjava uvjete iz članka 32. ili 33. u skladu s rezultatom utvrđivanja sanacijskih tijela odgovornih za ta društva kćeri; ili
(d)
od mjera sanacije ili drugih mjera na razini matičnog društva koristi će imati društva kćeri grupe na način kojim se program sanacije grupe čini prikladnim.
2. Ako mjere koje predlaže sanacijsko tijelo za grupu prema stavku 1. ne obuhvaćaju program sanacije grupe, sanacijsko tijelo za grupu donosi svoju odluku nakon savjetovanja s članovima sanacijskog kolegija.
U odluci sanacijskog tijela za grupu uzima se u obzir:
(a)
planovi sanacije kako su navedeni u članku 13. te se slijede ti planovi, osim ako sanacijska tijela procijene, uzimajući u obzir okolnosti slučaja, da će se ciljevi sanacije učinkovitije postići poduzimanjem mjera koje nisu predviđene planovima sanacije;
(b)
financijska stabilnost dotičnih država članica.
3. Ako mjere koje predlaže sanacijsko tijelo za grupu prema stavku 1. obuhvaća program sanacije grupe, taj program sanacije grupe usvaja se u obliku zajedničke odluke sanacijskog tijela za grupu i sanacijskih tijela nadležnih za društva kćeri koja su obuhvaćena programom sanacije grupe.
Na zahtjev sanacijskog tijela EBA može pomoći sanacijskim tijelima u postizanju zajedničke odluke u skladu s člankom 31. točkom (c) Uredbe (EU) br. 1093/2010.
4. Ako se bilo koje sanacijsko tijelo ne slaže sa programom sanacije grupe koji je predložilo sanacijsko tijelo za grupu ili od njega dostupi ili smatra da mora poduzeti neovisne mjere sanacije ili mjere koje nisu predložene u programu u odnosu na instituciju ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) zbog financijske stabilnosti, ono detaljno navodi razloge neslaganja ili razloge odstupanja od programa sanacije grupe, obavješćuje sanacijsko tijelo za grupu i druga sanacijska tijela koja su obuhvaćena programom sanacije grupe o tim razlozima i izvješćuje ih o aktivnostima ili mjerama koje namjerava poduzeti. Pri navođenju razloga svoga neslaganja to sanacijsko tijelo uzima u obzir planove sanacije kako se na njih upućuje u članku 13., mogući učinak na financijsku stabilnost u dotičnim državama članicama te mogući učinak aktivnosti i mjera na druge dijelove grupe.
5. Sanacijska tijela koja se nisu protivila s programom sanacije grupe u skladu sa stavkom 4. mogu donijeti zajedničku odluku o programu sanacije grupe kojim su obuhvaćeni subjekti grupe u njihovoj državi članici.
6. Zajednička odluka iz stavka 3. ili 5. i odluke koje donose sanacijska tijela, ako ne postoji zajednička odluka iz stavka 4., smatraju se konačnima i primjenjuju ih sanacijska tijela u dotičnim državama članicama.
7. Tijela bez odgode provode sve mjere iz ovoga članka uzimajući u obzir žurnost situacije.
U svakom slučaju u kojem se ne provede program za sanaciju grupe, a sanacijska tijela poduzmu mjeru sanacije u odnosu na bilo koji subjekt grupe, ta sanacijska tijela usko surađuju sa sanacijskim kolegijem s ciljem postizanja koordinirane sanacijske strategije za sve zahvaćene subjekte grupe.
Sanacijska tijela koja poduzmu mjeru sanacije u odnosu na bilo koji subjekt grupe redovito i u potpunosti obavješćuju članove sanacijskog kolegija o tim mjerama i njihovom trenutačnom napretku.
GLAVA VI.
ODNOSI S TREĆIM ZEMLJAMA
Članak 93.
Sporazumi s trećim zemljama
1. U skladu s člankom 218. UFEU-a Komisija Vijeću može podnijeti prijedloge za pregovore o sporazumima s jednom ili više trećih zemalja u vezi s načinima suradnje sanacijskih tijela i relevantnih tijela trećih zemalja, među ostalim, za potrebe razmjene informacija u vezi s planiranjem oporavka i sanacije u odnosu na institucije, financijske institucije, matična društava i institucije trećih zemalja kad je riječ o sljedećim situacijama:
(a)
u slučajevima kad matično društvo treće zemlje ima institucije kćeri ili podružnice, a te se podružnice smatraju značajnima u dvjema državama članicama ili u više njih;
(b)
u slučajevima kad matično društvo s poslovnim nastanom u državi članici i koje ima društvo kćer ili značajnu podružnicu u najmanje jednoj drugoj državi članici ima jednu ili više institucija kćeri u trećoj zemlji;
(c)
u slučajevima kad institucija s poslovnim nastanom u državi članici i koja ima matično društvo, društvo kćer ili značajnu podružnicu u najmanje jednoj drugoj državi članici ima jednu podružnicu ili više podružnica u jednoj trećoj zemlji ili u više njih;
2. Sporazumima iz stavka 1. posebno se osigurava uspostavljanje postupaka i dogovora o suradnji između sanacijskih tijela i relevantnih tijela trećih zemalja radi izvršavanja nekih ili svih zadaća te u provedbi nekih ili svih ovlasti iz članka 97.
3. Sporazumi iz stavka 1. ne sadrže odredbe u odnosu na pojedinačne institucije, financijske institucije, matična društva ili institucije trećih zemalja.
4. Države članice mogu sklapati bilateralne sporazume s trećom zemljom u vezi s pitanjima iz stavaka 1. i 2. do stupanja na snagu sporazuma iz stavka 1. s dotičnom trećom zemljom u mjeri u kojoj ti bilateralni sporazumi nisu u neskladu s ovom glavom.
Članak 94.
Priznavanje i provedba sanacijskih postupaka treće zemlje
1. Ovaj članak primjenjuje se u odnosu na sanacijske postupke treće zemlje osim ako s relevantnom trećom zemljom stupi na snagu međunarodni sporazum naveden u članku 93. stavku 1. te do njegova stupanja na snagu. On se također primjenjuje nakon stupanja na snagu međunarodnog sporazuma navedenog u članku 93. stavku 1. s relevantnom trećom zemljom u mjeri u kojoj priznavanje i provedba sanacijskih postupaka treće zemlje nisu obuhvaćeni tim sporazumom.
2. Kada je u skladu s člankom 89. uspostavljen europski sanacijski kolegij, on donosi zajedničku odluku o tome hoće li se priznati, osim kako je predviđeno u članku 95., sanacijski postupci trećih zemalja u odnosu na instituciju ili matično društvo iz treće zemlje koje:
(a)
ima društva kćeri u Uniji s poslovnim nastanom u dvjema državama članicama ili u više njih, ili podružnice u Uniji koje se nalaze u dvjema državama članicama ili u više njih i koje te države članice smatraju značajnima; ili
(b)
ima imovinu, prava ili obveze smještene u dvjema državama članicama ili u više njih ili na koje se primjenjuje pravo tih država članica.
Ako se donese zajednička odluka o priznavanju sanacijskih postupaka treće zemlje, pojedina nacionalna sanacijska tijela traže provedbu priznatih sanacijskih postupaka treće zemlje u skladu s nacionalnim pravom.
3. U nedostatku zajedničke odluke sanacijskih tijela koja sudjeluju u radu europskog sanacijskog kolegija ili u slučaju nepostojanja europskog sanacijskog kolegija, svako dotično sanacijsko tijelo donosi vlastitu odluku o tome hoće li priznati i provesti, osim u skladu s odredbama članka 95., sanacijske postupke treće zemlje u odnosu na instituciju ili matično društvo treće zemlje.
U odluci se posvećuje dužna pozornost interesima svake pojedine države članice u kojoj institucija ili matično društvo treće zemlje djeluje te posebno mogućem učinku priznavanja i provedbe sanacijskih postupaka treće zemlje na druge dijelove grupe i na financijsku stabilnost u tim državama članicama.
4. Države članice osiguravaju da su sanacijska tijela ovlaštena barem za sljedeće:
(a)
izvršavanje sanacijskih ovlasti u odnosu na sljedeće:
i.
imovinu institucije iz treće zemlje ili matičnog društva koja se nalazi u njihovoj državi članici ili se na nju primjenjuje pravo njihove države članice;
ii.
prava ili obveze institucije treće zemlje koje su uknjižene na podružnicu u Uniji u njihovoj državi članici ili se na njih odnosi pravo njihove države članice ili ako su tražbine u vezi s takvim pravima i obvezama izvršiva u njihovoj državi članici.
(b)
provedbu, uključujući zahtijevanje druge osobe da provede, prijenosa dionica ili vlasničkih instrumenata u društvu kćeri u Uniji s poslovnim nastanom u državi članici koja ih imenuje;
(c)
izvršavanje ovlasti iz članka 69., 70. ili 71. u odnosu na prava bilo koje strane na ugovor sa subjektom iz stavka 2. ovog članka ako su takve ovlasti potrebne kako bi se proveo sanacijski postupak treće zemlje; i
(d)
poništiti bilo koje ugovorno prava na otkaz, likvidaciju ili prijevremeno dospijeće ugovora ili utjecati na ugovorna prava subjekata iz stavka 2. i drugih grupa ako takvo pravo proizlazi iz mjere sanacije koju u odnosu na instituciju treće zemlje, matično društvo takvih subjekata ili druge subjekte grupe, poduzima sanacijsko tijelo treće zemlje ili je na neki drugi način u skladu s pravnim ili regulatornim zahtjevima s obzirom na sanacijske sporazume u toj zemlji, pod uvjetom da se i dalje izvršavaju bitne obveze u iz ugovora, uključujući obveze plaćanja i isporuke te pružanje kolaterala.
5. Sanacijska tijela mogu, kada je to potrebno u javnom interesu poduzeti mjere sanacije u odnosu na matično društvo ako relevantno tijelo treće zemlje odredi da institucija koja je osnovana u toj trećoj zemlji zadovoljava uvjete za sanaciju u skladu s pravom te treće zemlje. Države članice u tu svrhu osiguravaju da su sanacijska tijela ovlaštena upotrijebiti sve sanacijske ovlasti u odnosu na to matično društvo, a primjenjuje se članak 68.
6. Priznavanje i provedba sanacijskih postupaka treće zemlje ne dovodi u pitanje redovni postupak u slučaju insolventnosti u skladu s mjerodavnim nacionalnim pravom, prema potrebi, u skladu s ovom Direktivom.
Članak 95.
Pravo na odbijanje priznavanja ili provedbe sanacijskog postupka treće zemlje
Sanacijsko tijelo, nakon savjetovanja s drugim sanacijskim tijelima kada je europski sanacijski kolegij osnovan u skladu s člankom 89., može odbiti priznavanje ili provedbu sanacijskog postupka treće zemlje u skladu s člankom 94. stavkom 2. ako smatra:
(a)
da bi sanacijski postupak u trećoj zemlji imao nepovoljan učinak na financijsku stabilnost u državi članici u kojoj se nalazi sanacijsko tijelo ili da bi postupak mogao imati nepovoljan učinak na financijsku stabilnost neke druge države članice;
(b)
da je nužna nezavisna mjera sanacije u skladu s člankom 96. u odnosu na podružnicu u Uniji kako bi se postigao jedan cilj sanacije ili više njih;
(c)
da vjerovnici, posebno uključujući deponente koji se nalaze ili im se plaća u državi članici, ne bi imali jednak tretman kao vjerovnici iz treće zemlje i deponenti sa sličnim zakonskim pravima u okviru sanacijskog postupka matične treće zemlje;
(d)
da bi priznavanje ili provedba sanacijskog postupka treće zemlje imala znatne fiskalne posljedice za državu članicu; ili
(e)
da bi učinci takvog priznavanja ili takve provedbe bili u suprotnosti s nacionalnim pravom.
Članak 96.
Sanacija podružnica u Uniji
1. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela imaju ovlasti potrebne za djelovanje u odnosu na podružnicu u Uniji koja ne podliježe nijednom sanacijskom postupku treće zemlje ili podliježe sanacijskom postupku treće zemlje te se primjenjuje jedna od okolnosti iz članka 95.
Države članice osiguravaju da se članak 68. primjenjuje na izvršavanje takvih ovlasti.
2. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela mogu izvršavati ovlasti iz stavka 1. ako sanacijsko tijelo smatra da je mjera potrebna u javnom interesu te da je ispunjen jedan ili više sljedećih uvjeta:
(a)
podružnica u Uniji više ne ispunjava ili vjerojatno neće ispunjavati uvjete koje propisuje nacionalno pravo za njezino odobrenje za rad i poslovanje unutar te države članice i nema izgleda da bilo koja mjera iz privatnog sektora, nadzornih tijela ili dotične treće zemlje ponovno uspostavi sukladnost podružnice s tim uvjetima ili spriječi njezinu propast u razumnom vremenskom okviru;
(b)
institucija treće zemlje, prema mišljenju sanacijskog tijela, nije u mogućnosti ili ne želi ili vjerojatno neće biti u mogućnosti podmiriti svoje obveze vjerovnicima u Uniji ili obveze koje su nastale ili su knjižene u podružnici, kako dospijevaju, a sanacijsko tijelo je uvjereno da u odnosu na tu instituciju u trećoj zemlji nije pokrenut ili da neće biti pokrenut sanacijski ili postupak u slučaju insolventnosti u trećoj zemlji u razumnom vremenskom okviru;
(c)
relevantno tijelo treće zemlje pokrenulo je sanacijski postupak treće zemlje u odnosu na instituciju treće zemlje ili je sanacijsko tijelo obavijestilo o svojoj namjeri da pokrene takav postupak.
3. Ako sanacijsko tijelo poduzme nezavisnu mjeru u odnosu na podružnicu u Uniji, uzima u obzir ciljeve sanacije i mjeru poduzima u skladu sa sljedećim načelima i zahtjevima u mjeri u kojoj su relevantni:
(a)
načela iz članka 34.;
(b)
zahtjevi koji se odnose na primjenu instrumenata sanacije iz glave IV. poglavlja III.
Članak 97.
Suradnja s nadležnim tijelima trećih zemalja
1. Ovaj članak primjenjuje se u odnosu na suradnju s trećom zemljom osim ako s relevantnom trećom zemljom stupi na snagu međunarodni sporazum naveden u članku 93. stavku 1. te do njegova stupanja na snagu. On se također primjenjuje nakon stupanja na snagu međunarodnog sporazuma s relevantnom trećom zemljom predviđenog člankom 93. stavkom 1. u mjeri u kojoj predmet ovog članka nije obuhvaćen tim sporazumom.
2. EBA može sklapati neobvezujuće okvirne sporazume o suradnji sa sljedećim relevantnim tijelima trećih zemalja:
(a)
u slučaju kada društvo kći u Uniji ima poslovni nastan u dvije države članice ili više njih, s relevantnim nadležnim tijelima treće zemlje u kojoj matično društvo ili društvo iz članka 1. stavka 1. točaka (c) i (d) ima poslovni nastan;
(b)
u slučaju kada institucija treće zemlje ima podružnice u Uniji u dvjema državama članicama ili više njih, s relevantnim tijelom treće zemlje u kojoj ta institucija ima poslovni nastan;
(c)
u slučaju kada matično društvo ili društvo iz članka 1. stavka 1. točaka (c) i (d) s poslovnim nastanom u državi članici koje ima instituciju kćer ili značajnu podružnicu u drugoj državi članici također ima instituciju kćer iz treće zemlje ili više njih, s relevantnim tijelima treće zemlje u kojoj te institucije kćeri imaju poslovni nastan;
(d)
u slučaju kada institucija s institucijom kćeri ili značajnom podružnicom u drugoj državi članici ima jednu ili više podružnica u jednoj ili više trećih zemalja, s relevantnim tijelima trećih zemalja u kojima se te podružnice nalaze.
Sporazumi iz ovog stavka nisu propisani u odnosu na specifične institucije. Oni ne nameću pravne obveze državama članicama.
3. Okvirnim sporazumima o suradnji iz stavka 2. utvrđuju se postupci i dogovori između uključenih tijela za razmjenu potrebnih informacija i suradnju u obavljanju nekih od ili svih sljedećih zadaća te izvršavanju nekih od ili svih sljedećih ovlasti u odnosu na institucije iz točaka (a) do (d) stavka 2. ili grupe koje obuhvaćaju takve institucije:
(a)
razvoj planova sanacije u skladu s člancima 10. i 13. te sličnih zahtjeva u skladu s pravom relevantnih trećih zemalja;
(b)
procjena mogućnosti sanacije takvih institucija i grupa u skladu s člankom 15. i 16. te sličnih zahtjeva u skladu s pravom relevantnih trećih zemalja;
(c)
primjena ovlasti rješavanja ili uklanjanja prepreka mogućnosti sanacije u skladu s člancima 17. i 18. te svih sličnih ovlasti u skladu s pravom relevantnih trećih zemalja;
(d)
primjena mjera rane intervencije u skladu s člankom 27. te sličnih ovlasti u skladu s pravom relevantnih trećih zemalja;
(e)
primjena instrumenata sanacije i izvršavanje sanacijskih ovlasti te sličnih ovlasti koje mogu izvršavati tijela relevantnih trećih zemalja.
4. Nadležna tijela ili sanacijska tijela prema potrebi sklapaju neobvezujuće sporazume o suradnji u skladu s okvirnim sporazumom EBA-e s relevantnim tijelima trećih zemalja iz stavka 2.
Ovaj članak ne sprečava države članice ili njihova nadležna tijela da sklapaju bilateralne ili multilateralne sporazume s trećim zemljama u skladu s člankom 33. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
5. U sporazume o suradnji sklopljene između sanacijskih tijela država članica i trećih zemalja u skladu s ovim stavkom moguće je uključiti odredbe o sljedećim pitanjima:
(a)
razmjeni informacija nužnih za pripremu i održavanje planova sanacije;
(b)
savjetovanju i suradnji u razvoju planova sanacije uključujući načela izvršavanja ovlasti iz članaka 94. i 96. te sličnih ovlasti u skladu s pravom relevantnih trećih zemalja;
(c)
razmjeni informacija nužnih za primjenu instrumenata sanacije i izvršavanje sanacijskih ovlasti te sličnih ovlasti koje mogu izvršavati tijela relevantnih trećih zemalja;
(d)
ranom upozoravanju strana ili savjetovanju sa stranama sporazuma o suradnji prije poduzimanja bilo kakvih značajnih mjera u skladu s ovom Direktivom ili pravom relevantne treće zemlje koji utječu na instituciju ili grupu na koju se sporazum odnosi;
(e)
koordinaciji javne komunikacije u slučaju zajedničkih mjera sanacije;
(f)
postupcima i mehanizmima za razmjenu informacija i suradnju u skladu s točkama (a) do (e) prema potrebi također uspostavom i radom skupina za upravljanje krizama.
6. Država članica obavješćuje EBA-u o svakom dogovoru o suradnji koji su sklopila sanacijska tijela i nadležna tijela u skladu s ovim člankom.
Članak 98.
Razmjena povjerljivih informacija
1. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela, nadležna tijela i nadležna ministarstva razmjenjuju povjerljive informacije, uključujući planove oporavka, s relevantnim tijelima trećih država samo ako su zadovoljeni sljedeći uvjeti:
(a)
ta tijela trećih zemalja podliježu zahtjevima i standardima profesionalne tajne koja se, prema mišljenju svih dotičnih tijela, smatraju barem jednakima onima koje propisuje članak 84.
U mjeri u kojoj se razmjena informacija odnosi na osobne podatke, postupanje s takvim osobnim podacima i njihov prijenos nadležnim tijelima treće zemlje uređeni su mjerodavnim pravom Unije o zaštiti podataka i nacionalnim pravom o zaštiti podataka.
(b)
informacija je potrebna za izvršavanje sanacijskih zadaća relevantnih tijela trećih zemalja u skladu s nacionalnim pravom koje su usporedive s onima iz ove Direktive te se, podložno točki (a) ovoga stavka, ne koristi u druge svrhe.
2. Ako je povjerljiva informacija iz druge države članice, sanacijska tijela, nadležna tijela i nadležna ministarstva otkrivaju tu informaciju relevantnim tijelima treće zemlje samo ako su zadovoljeni sljedeći uvjeti:
(a)
relevantno tijelo države članice iz koje je potekla informacija (tijelo koje je izvor informacije) slaže se s otkrivanjem informacije;
(b)
informacija se otkriva samo u svrhe koje je dozvolilo tijelo koje je izvor informacije.
3. Za potrebe ovog članka informacija se smatra povjerljivom ako se na nju odnose zahtjevi za povjerljivošću u skladu s pravom Unije.
GLAVA VII.
ARANŽMANI FINANCIRANJA
Članak 99.
Europski sustav aranžmana financiranja
Uspostavlja se Europski sustav aranžmana financiranja koji se sastoji od:
(a)
nacionalnih aranžmana financiranja uspostavljenih u skladu s člankom 100.;
(b)
pozajmljivanja između nacionalnih aranžmana financiranja u skladu s člankom 106.;
(c)
uzajamnosti nacionalnih aranžmana financiranja u slučaju sanacije grupe u skladu s člankom 107.
Članak 100.
Zahtjev za uspostavljanje aranžmana financiranja sanacije
1. Države članice uspostavljaju jedan aranžman financiranja ili više njih kako bi se osiguralo da sanacijsko tijelo učinkovito primjenjuje instrumente sanacije i sanacijske ovlasti.
Države članice osiguravaju da upotrebu financijskih aranžmana može pokrenuti imenovano tijelo javne vlasti ili tijelo kojemu su povjerene ovlasti javne uprave.
Aranžmani financiranja upotrebljavaju se samo u skladu s ciljevima sanacije i načelima iz članaka 31. i 34.
2. Države članice mogu za potrebe svojeg sustava osiguranja depozita koristiti istu upravnu strukturu kao za svoje aranžmane financiranja.
3. Države članice osiguravaju da aranžmani financiranja imaju odgovarajuća financijska sredstva.
4. Za potrebe stavka 3., aranžmani financiranja posebno imaju ovlast:
(a)
prikupljanja ex ante doprinosa kako je navedeno u članku 103. radi dostizanja ciljne razine iz članka 102.;
(b)
prikupljanja ex-post izvanrednih doprinosa kako je navedeno u članku 104. ako doprinosi navedeni pod (a) nisu dostatni, te
(c)
ugovaranja pozajmljivanja i ostalim oblicima potpore kako je navedeno u članku 105.
5. Osim ako je to dopušteno stavkom 6., svaka država članica uspostavlja svoje nacionalne aranžmane financiranja preko fonda čiju upotrebu može pokrenuti njezino sanacijsko tijelo, u svrhe utvrđene u članku 101. stavku 1.
6. Neovisno o stavku 5. ovog članka, država članica može, kako bi ispunila svoje obveze iz stavka 1. ovog članka, uspostaviti nacionalne aranžmane financiranja preko obveznih doprinosa institucija koje na njezinu državnom području imaju odobrenje za rad, čiji se doprinosi temelje na kriterijima iz članka 103. stavka 7. i kojima se ne upravlja preko fonda pod nadzorom njezina sanacijskog tijela, pod uvjetom da su svi sljedeći uvjeti ispunjeni:
(a)
iznos prikupljen doprinosima u najmanju je ruku jednak iznosu koji je potrebno prikupiti na temelju članka 102.;
(b)
sanacijsko tijelo države članice ima pravo na iznos koji je jednak iznosu takvih doprinosa, koji država članica sanacijskom tijelu stavlja na raspolaganje odmah po njegovu zahtjevu isključivo u svrhe iz članka 101.;
(c)
država članica obavijesti Komisiju da se želi koristiti ovlastima kako bi strukturirala svoje aranžmane financiranja u skladu s ovim stavkom;
(d)
država članica obavijesti Komisiju najmanje jednom godišnje o iznosu iz točke (b); i
(e)
osim ako je u ovom stavku drukčije utvrđeno, aranžman financiranja bude u skladu s člancima od 99. do 102., člankom 103. stavcima od 1. do 4. i stavkom 6. te člancima od 104. do 109.
Za potrebe ovog stavka, raspoloživa financijska sredstva koja se uzimaju u obzir kako bi se dostigla razina iz članka 102. mogu uključivati obvezne doprinose bilo kojeg programa obveznih doprinosa koje je država članica uspostavila bilo kada od 17. lipnja 2010. do 2. srpnja 2014. od institucija na svojem državnom području radi pokrivanja troškova povezanih sa sistemskim rizikom te propašću i sanacijom institucija, pod uvjetom da se država članica pridržava ove glave. Doprinosi sustavima osiguranja depozita ne računaju se za potrebe postizanja ciljane razine za aranžmane financiranja sanacije iz članka 102.
Članak 101.
Upotreba aranžmana financiranja sanacije
1. Sanacijsko tijelo može upotrebljavati aranžmane financiranja uspostavljene u skladu s člankom 100. samo u mjeri u kojoj je potrebno da bi se osigurala učinkovita primjena instrumenata sanacije u sljedeće svrhe:
(a)
za osiguranje imovine ili obveza institucije u sanaciji, njezinih društava kćeri, prijelazne institucije ili subjekta za upravljanje imovinom;
(b)
za odobrenje zajmova instituciji u sanaciji, njezinim društvima kćerima, prijelaznim institucijama ili subjektu za upravljanje imovinom;
(c)
za kupnju imovine institucije u sanaciji;
(d)
za davanje doprinosa prijelaznoj instituciji i subjektu za upravljanje imovinom;
(e)
za plaćanje odštete dioničarima ili vjerovnicima u skladu s člankom 75.;
(f)
za plaćanje doprinosa instituciji u sanaciji umjesto otpisa ili konverzije obveza određenih vjerovnika kada se primjenjuje bail-in instrument i kada tijelo za rješavanje odluči isključiti određene vjerovnike iz područja primjene bail-ina u skladu s člankom 44. stavcima od 3. do 8.;
(g)
za pozajmljivanje drugim aranžmanima financiranja na dobrovoljnoj osnovi u skladu s člankom 106.;
(h)
za poduzimanje bilo koje kombinacije mjera iz točaka od (a) do (g).
Aranžmani financiranja se u kontekstu instrumenta prodaje poslovanja mogu koristiti i za poduzimanje mjera iz prvog podstavka koje se odnose na kupca.
2. Aranžmani financiranja sanacije ne koriste se izravno za nadoknađivanje gubitaka institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ili za dokapitalizaciju takve institucije ili takvog subjekta. U slučaju da korištenje aranžmana financiranja sanacije za potrebe iz stavka 1. ovog članka neizravno dovede do toga da se dio gubitaka institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) prenese na aranžman financiranja sanacije, primjenjuju se načela za korištenje aranžmana financiranja sanacije utvrđena u članku 44.
Članak 102.
Ciljna razina
1. Države članice osiguravaju da do 31. prosinca 2024. dostupna financijska sredstva njihovih aranžmana financiranja dosegnu najmanje 1 % iznosa osiguranih depozita svih institucija s odobrenjem za rad na njihovu državnom području. Države članice mogu postaviti ciljne razine u slučaju prekoračenja tog iznosa.
2. Tijekom početnog razdoblja iz stavka 1. doprinosi aranžmanima financiranja prikupljeni u skladu s člankom 103. vremenski se raspodjeljuju što je moguće ravnomjernije dok se ne postigne ciljna razina, no uzimajući u obzir fazu poslovnog ciklusa i utjecaj koji prociklički doprinosi mogu imati na financijski položaj institucija koje daju doprinos.
Države članice mogu produljiti početno razdoblje za najviše četiri godine u slučaju da su aranžmani financiranja obavili ukupne isplate u iznosu većem od 0,5 % osiguranih depozita svih institucija s odobrenjem za rad na njihovu državnom području koji su osigurani u skladu s Direktivom 2014/49/EU.
3. Ako se nakon početnog razdoblja iz stavka 1. dostupna financijska sredstva smanje na iznos manji od ciljne razine navedene u tom stavku, redovni doprinosi prikupljeni u skladu s člankom 103. nastavljaju se prikupljati dok se ne ostvari ciljna razina. Nakon što se ciljna razina dosegne prvi put ako su dostupna financijska sredstva naknadno smanjena na manje od dvije trećine ciljne razine, ti doprinosi postavlja se na razinu koja omogućuje dostizanje ciljne razine u roku od šest godina.
Redovni doprinos uzima u obzir fazu poslovnog ciklusa i utjecaj koji prociklički doprinosi mogu imati na određivanje godišnjih doprinosa u kontekstu ovog stavka.
4. EBA do 31. listopada 2016. podnosi Komisiji izvješće s preporukama o odgovarajućoj referentnoj točki za određivanje ciljne razine za aranžmane financiranja sanacije, te posebno o tome predstavljaju li ukupne obveze prikladniji temelj od osiguranih depozita.
5. Na temelju rezultata izvješća iz stavka 6. Komisija, prema potrebi, do 31. prosinca 2016. podnosi Europskom parlamentu i Vijeću zakonodavni prijedlog o temelju za ciljnu razinu za aranžmane financiranja sanacije.
Članak 103.
Ex ante doprinosi
1. Kako bi se ostvarila ciljna razina navedena u članku 102., države članice osiguravaju da se doprinosi prikupljaju najmanje na godišnjoj razini od institucija s odobrenjem za rad na njihovom državnom području uključujući podružnice u Uniji.
2. Doprinos svake institucije razmjeran je iznosu njezinih obveza (isključujući regulatorni kapital) umanjenom za osigurane depozite u odnosu na ukupne obveze (isključujući regulatorni kapital) umanjene za osigurane depozite svih institucija s odobrenjem za rad na državnom području države članice.
Ti doprinosi usklađuju se razmjerno profilu rizičnosti institucija u skladu s kriterijima usvojenima u skladu sa stavkom 7.
3. Dostupna financijska sredstva koja se uzimaju u obzir kako bi se ostvarila ciljna razina navedena u članku 102. mogu uključivati neopozive obveze plaćanja koja su u potpunosti osigurana kolateralima niskog rizika i neopterećena pravima bilo koje treće osobe, stoje na raspolaganju i izdvojena su isključivo za uporabu od strane sanacijskih tijela za potrebe navedene u članku 101. stavku 1. Udio neopozivih obveza plaćanja ne premašuje 30 % ukupnog iznosa doprinosa prikupljenih u skladu s ovim člankom.
4. Države članice osiguravaju da je obveza plaćanja doprinosa navedenih u ovom članku izvršiva prema nacionalnom pravu te da su dospjeli doprinosi u cijelosti plaćeni.
Države članice uspostavljaju odgovarajuće regulatorne i računovodstvene obveze, obveze izvješćivanjem i druge obveze kako bi osigurale da su dospjeli doprinosi u cijelosti plaćeni. Države članice osiguravaju mjere kako bi se pravilno provjerilo jesu li doprinosi ispravno plaćeni. Države članice osiguravaju mjere za sprečavanje utaje, izbjegavanja i zloporabe.
5. Iznosi prikupljeni u skladu s ovim člankom upotrebljavaju se isključivo u svrhe iz članka 101. stavka 1.
6. Podložno člancima 37., 38., 40., 41. i 42., iznosi primljeni od institucije u sanaciji ili prijelazne institucije, kamate i drugi prihodi od ulaganja te svi drugi prihodi mogu ići u korist aranžmana financiranja.
7. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 115. radi pobližeg određivanja pojma prilagođavanja doprinosa razmjerno profilu rizičnosti institucije kako je navedeno u stavku 2. uzimajući u obzir sve sljedeće okolnosti:
(a)
izloženost institucije riziku, uključujući važnost njezinih aktivnosti trgovanja, njezina izvanbilančna izlaganja riziku i njezin stupanj zaduženosti;
(b)
stabilnost i raznolikost izvora financiranja društva i neopterećenu imovinu s visokim stupnjem likvidnosti;
(c)
financijsko stanje institucije;
(d)
vjerojatnost da će institucija krenuti u sanaciju;
(e)
razinu do koje je institucija prethodno imala koristi od izvanrednih javnih financijskih potpora;
(f)
složenost strukture institucije i mogućnost njezine sanacije;
(g)
važnost institucije za stabilnost financijskog sustava ili ekonomije jedne države članice ili više država članica ili Unije;
(h)
činjenicu da je institucija dio institucionalnog sustava zaštite.
8. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 115. radi pobližeg određivanja:
(a)
obveza u vezi s prijavom, računovodstvom, izvješćivanjem te ostalih obveza iz stavka 4. kojima se osigurava stvarno plaćanje doprinosa;
(b)
mjera iz stavka 4. kako bi osigurala da se pravilno provjeri jesu li doprinosi ispravno plaćeni;
Članak 104.
Izvanredni ex-post doprinosi
1. Ako dostupna financijska sredstva nisu dovoljna za pokrivanje gubitaka, troškova ili drugih rashoda nastalih uporabom aranžmana financiranja, države članice osiguravaju da se izvanredni ex-post doprinosi prikupljaju od institucija s odobrenjem za rad na njihovim državnim područjima kako bi se pokrili dodatni iznosi. Ti se izvanredni ex-post doprinosi raspodjeljuju među institucijama u skladu s pravilima utvrđenima u članku 103. stavku 2.
Izvanredni ex-post doprinosi ne prelaze iznos koji je triput veći od godišnjeg iznosa doprinosa utvrđenog u skladu s člankom 103.
2. Članak 103. stavci od 4. do 8. primjenjuju se na doprinose prikupljene u skladu s ovim člankom.
3. Sanacijsko tijelo može djelomično ili u cijelosti odgoditi plaćanje izvanrednih ex-post doprinosa institucije aranžmanu financiranja sanacije ako bi plaćanje tih doprinosa ugrozilo likvidnost ili solventnost institucije. Takva odgoda odobrava se za razdoblje od najdulje 6 mjeseci, no može se obnoviti na zahtjev institucije. Doprinosi odgođeni u skladu s ovim stavkom plaćaju se kasnije, u trenutku kada takvo plaćanje više ne ugrožava likvidnost ili solventnost institucije.
4. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 115. kako bi pobliže odredila okolnosti i uvjete pod kojima se plaćanje doprinosa pojedine institucije može odgoditi u skladu sa stavkom 3. ovog članka.
Članak 105.
Alternativna sredstva financiranja
Države članice osiguravaju da aranžmani financiranja pod njihovom nadležnošću imaju mogućnost ugovaranja pozajmica ili drugih oblika potpore od institucija, financijskih institucija ili ostalih trećih strana u slučaju da iznosi prikupljeni u skladu s člankom 103. nisu dovoljni za pokrivanje gubitaka, troškova ili drugih rashoda nastalih upotrebom aranžmana financiranja, a izvanredni ex-post doprinosi iz članka 104. nisu odmah dostupni ili dovoljni.
Članak 106.
Pozajmljivanje između aranžmana financiranja
1. Države članice osiguravaju da aranžmani financiranja pod njihovom nadležnošću mogu zatražiti zajam od svih drugih aranžmana financiranja unutar Unije u slučaju:
(a)
da iznosi prikupljeni u skladu s člankom 103. nisu dovoljni za pokrivanje gubitaka, troškova ili drugih rashoda nastalih uporabom aranžmana financiranja;
(b)
da izvanredni ex-post doprinosi predviđeni u članku 104. nisu odmah dostupni; i
(c)
da alternativna sredstva financiranja predviđena u članku 105. nisu odmah dostupna pod razumnim uvjetima.
2. Države članice osiguravaju da su aranžmani financiranja pod njihovom nadležnošću mogu ovlašteni pozajmljivati drugim aranžmanima financiranja unutar Unije u okolnostima navedenima u stavku 1.
3. Nakon zahtjeva iz stavka 1., svaki od drugih aranžmana financiranja u Uniji odlučuje hoće li pozajmiti aranžmanu financiranja koji je podnio zahtjev. Države članice mogu zatražiti da se ta odluka donese nakon savjetovanja s nadležnim ministarstvom ili s vladom, ili uz njihovu suglasnost. Odluka se donosi žurno.
4. O kamatnoj stopi, razdoblju otplate i drugim uvjetima zajmova dogovaraju se aranžman financiranja koji pozajmljuje i drugi aranžmani financiranja koji su odlučili da će sudjelovati. Zajmovi svakog aranžmana financiranja koji sudjeluje imaju istu kamatnu stopu, isto razdoblje otplate i iste druge uvjete osim ako se svi aranžmani financiranja koji sudjeluju dogovore drukčije.
5. Iznos koji pozajmljuje svaki aranžman financiranja sanacije koji sudjeluje razmjeran je iznosu osiguranih depozita u državi članici tog aranžmana financiranja sanacije, uzimajući u obzir zbroj osiguranih depozita u državama članicama aranžmana financiranja sanacije koji sudjeluju. Te stope doprinosa mogu se mijenjati sporazumom svih aranžmana financiranja koji sudjeluju.
6. Nepodmireni zajam aranžmanu financiranja sanacije druge države članice u skladu s ovim člankom smatra se imovinom aranžmana financiranja sanacije koji je dao zajam i može se računati prema ciljnoj razini za taj aranžman financiranja.
Članak 107.
Uzajamna potpora nacionalnih aranžmana financiranja u slučaju sanacije grupe
1. Države članice osiguravaju da u slučaju sanacije grupe kako je navedeno u članku 91. ili članku 92. nacionalni aranžman financiranja svake institucije koja je dio grupe doprinese financiranju sanacije grupe u skladu s ovim člankom.
2. Za potrebe stavka 1., sanacijsko tijelo za grupu, nakon savjetovanja sa sanacijskim tijelima za institucije koje su dio grupe, predlaže, ako je potrebno prije poduzimanja bilo kakve mjere sanacije, plan financiranja kao dio programa sanacije grupe predviđenog člancima 891. i 92.
Plan financiranja dogovara se u skladu s postupkom donošenja odluka iz članaka 91. i 92.
3. Plan financiranja uključuje:
(a)
vrednovanje u skladu s člankom 36. s obzirom na pogođene subjekte grupe;
(b)
gubitke koje iskazuje svaki pogođeni subjekt grupe u trenutku izvršavanja instrumenata sanacije;
(c)
za svaki pogođeni subjekt grupe, gubitke koje bi imala svaka kategorija dioničara i vjerovnika;
(d)
bilo koji doprinos koji bi sustavi osiguranja depozita morali dati u skladu s člankom 109. stavkom 1.;
(e)
ukupni doprinos aranžmana financiranja sanacije te svrhu i oblik doprinosa;
(f)
temelj za izračunavanje iznosa kojim svaki nacionalni aranžman financiranja države članice u kojoj se nalaze pogođeni subjekti grupe treba doprinijeti financiranju sanacije grupe kako bi se izradio ukupni doprinos iz točke (e);
(g)
iznos kojim nacionalni aranžman financiranja svakog pogođenog subjekta grupe treba doprinijeti financiranju sanacije grupe te oblik tih doprinosa;
(h)
iznos zajma koji će aranžmani financiranja države članice u kojoj se pogođeni subjekti grupe nalaze ugovoriti s institucijama, financijskim institucijama i ostalim trećim stranama, u skladu s člankom 105.;
(i)
vremenski okvir za korištenje aranžmana financiranja država članica u kojima se nalaze pogođeni subjekti grupe, koji bi se trebao moći produljiti prema potrebi.
4. Osnovica za raspodjelu doprinosa iz stavka 3. točke (bc) usklađen je sa stavkom 5. ovog članka i s načelima iz plana sanacije grupe u skladu s člankom 12. stavkom 3. točkom (f), osim ako je u planu financiranja dogovoreno drukčije.
5. Osim ako je u planu financiranja dogovoreno drukčije, temelj za izračunavanje doprinosa svakog nacionalnog aranžmana financiranja uzima u obzir posebno:
(a)
udio rizikom ponderirane imovine grupe koju posjeduju institucije i subjekti iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) s poslovnim nastanom u državi članici tog aranžmana financiranja sanacije;
(b)
udio imovine grupe koju posjeduju institucije i subjekti iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) s poslovnim nastanom u državi članici tog aranžmana financiranja sanacije;
(c)
udio gubitaka, koji su doveli do potrebe za sanacijom grupe, koji je proizišao iz subjekata grupe pod nadzorom nadležnih tijela u državi članici tog aranžmana financiranja sanacije; te
(d)
udio sredstava aranžmana financiranja grupe za koje se, u skladu s planom financiranja, očekuje da će biti upotrijebljeni kako bi izravno donijeli korist subjektima grupe s poslovnim nastanom u državi članici tog aranžmana financiranja sanacije.
6. Države članice unaprijed uspostavljaju pravila i postupke kako bi osigurale da svaki nacionalni aranžman financiranja može odmah uplatiti svoj doprinos financiranju sanacije grupe, ne dovodeći u pitanje stavak 2.
7. Za potrebe ovog članka, države članice osiguravaju da aranžmani financiranja grupe imaju mogućnost, pod uvjetima utvrđenima u članku 105., ugovaranja pozajmljivanja i drugih oblika potpore od institucija, financijskih institucija ili ostalih trećih strana.
8. Države članice osiguravaju da nacionalni aranžmani financiranja u njihovoj nadležnosti mogu jamčiti sva pozajmljivanja koja ugovore aranžmani financiranja grupe u skladu sa stavkom 7.
9. Države članice osiguravaju da se korist od svih prihoda ili prednosti koje su posljedica upotrebe aranžmana financiranja grupe dodjeljuju nacionalnim aranžmanima financiranja u skladu s njihovim doprinosima financiranju sanacije kako je utvrđeno u stavku 2.
Članak 108.
Rangiranje depozita u insolvencijskoj hijerarhiji
Države članice osiguravaju da u nacionalnom pravu kojim se uređuje redovni postupak u slučaju insolventnosti:
(a)
sljedeći imaju isti red prvenstva, a koji je viši od reda prvenstva predviđenog za tražbine običnih neosiguranih nepovlaštenih vjerovnika:
i.
onaj dio prihvatljivih depozita fizičkih osoba, mikropoduzeća te malih i srednjih poduzeća koji premašuje razinu pokrića predviđenu člankom 6. Direktive 2014/49/EU;
ii.
depoziti fizičkih osoba, mikropoduzeća te malih i srednjih poduzeća koji bi bili prihvatljivi depoziti da nisu bili položeni preko podružnica koje se nalaze izvan Unije institucija s poslovnim nastanom u Uniji;
(b)
sljedeći imaju isti red prvenstva, a koji je viši od reda prvenstva predviđenog u točki (a):
i.
osigurani depoziti;
ii.
sustavi osiguranja depozita s prijelazom prava i obveza osiguranih deponenata u slučaju insolventnosti.
Članak 109.
Korištenje sustava osiguranja depozita u kontekstu sanacije
1. Države članice osiguravaju da je, ako sanacijska tijela poduzmu mjere sanacije i pod uvjetom da ta mjera osigurava da deponenti i dalje imaju pristup svojim depozitima, sustav osiguranja depozita kojemu institucija pripada odgovoran za:
(a)
ako se primjenjuje bail-in instrument, iznos koji bi se osiguranim deponentima bio otpisao kako bi se nadoknadili gubitci u instituciji u skladu s člankom 46. stavkom 1. točkom (a) da su osigurani depoziti bili uključeni u opseg bail-ina i otpisani do jednakog iznosa kao i vjerovnici i istim redoslijedom prioriteta u skladu s nacionalnim pravom kojim se uređuje redovni postupak u slučaju insolventnosti; ili
(b)
ako se primjenjuje jedan instrument sanacije ili više njih, a nije riječ o bail-in instrumentu, iznos gubitaka koje bi osigurani deponenti bili pretrpjeli da su osiguranih deponenti pretrpjeli gubitke razmjerne gubitcima koje su imali vjerovnici s istim redoslijedom prioriteta u skladu s nacionalnim pravom kojim se uređuje redovni postupak u slučaju insolventnosti.
U svim slučajevima odgovornost sustava osiguranja depozita nije veća od iznosa gubitaka koje bi trebalo snositi da je institucija likvidirana u redovnom postupku u slučaju insolventnosti.
Ako se primjenjuje bail-in instrument, sustav osiguranja depozita ne mora davati nikakav doprinos u odnosu na troškove dokapitalizacije institucije ili prijelazne institucije u skladu s člankom 46. stavkom 1. točkom (b).
Ako je vrednovanjem u skladu s člankom 74. utvrđeno da je doprinos sustava osiguranja depozita sanaciji bio veći od neto gubitaka koji bi bili nastali likvidacijom institucije u redovnom postupku u slučaju insolventnosti, sustav osiguranja depozita ima pravo na isplatu razlike od strane aranžmana financiranja sanacije u skladu s člankom 75.
2. Države članice osiguravaju da se iznos do kojeg je sustav osiguranja depozita odgovoran u skladu sa stavkom 1. ovog članka određuje u skladu s uvjetima iz članka 36. stavka.
3. Doprinos iz sustava osiguranja depozita za potrebe stavka 1. isplaćuje se u gotovini.
4. Ako se prihvatljivi depoziti kod institucije u sanaciji prenesu na drugi subjekt instrumentom prodaje poslovanja ili instrumentom prijelazne institucije, deponenti u skladu s Direktivom 2014/49/EU nemaju tražbinu prema sustavu osiguranja depozita u pogledu nijednog dijela svojih depozita u instituciji u sanaciji koja nisu prenesena, pod uvjetom da je iznos prenesenih sredstava jednak ili veći od ukupnog iznosa pokrića predviđenog u članku 6. Direktive 2014/49/EU.
5. Neovisno o stavcima 1. do 4., ako se dostupna financijska sredstva sustava osiguranja depozita koriste u skladu s time i naknadno su smanjena na manje od dvije trećine ciljne razine tog sustava osiguranja depozita, redovni doprinos tom sustavu osiguranja depozita postavlja se na razinu koja omogućuje postizanje ciljne razine u roku od šest godina.
U svim slučajevima odgovornost sustava osiguranja depozita nije veća od iznosa koji je jednak iznosu od 50 % njegove ciljne razine u skladu s člankom 10. Direktive 2014/49/EU. Države članice mogu, uzimajući u obzir posebnosti svojih nacionalnih bankarskih sektora, odrediti postotak koji je viši od 50 %.
U svim okolnostima sudjelovanje sustava osiguranja depozita u skladu s ovom Direktivom nije veće od gubitaka koji bi nastali u likvidaciji u redovnom postupku u slučaju insolventnosti.
GLAVA VIII.
SANKCIJE
Članak 110.
Administrativne sankcije i druge administrativne mjere
1. Ne dovodeći u pitanje pravo država članica da predvide i izriču kaznenopravne sankcije, države članice utvrđuju pravila o administrativnim sankcijama i drugim administrativnim mjerama koje se primjenjuju u slučaju nepoštovanja nacionalnih odredbi kojima se prenosi ova Direktiva, te poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale njihovu primjenu. Ako države članice odluče da neće utvrditi pravila za administrativne sankcije za kršenja koja podliježu nacionalnom kaznenom pravu, obavješćuju Komisiju o relevantnim odredbama kaznenog prava. Administrativne sankcije i druge administrativne mjere moraju biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.
2. Države članice osiguravaju da, ako se obveze iz prvog stavka primjenjuju na institucije, financijske institucije i matična društva u Uniji, u slučaju kršenja mogu se, podložno uvjetima utvrđenim nacionalnim pravom, primijeniti administrativne sankcije na članove upravljačkog tijela i druge fizičke osobe koje su u skladu s nacionalnim pravom odgovorne za kršenje.
3. Ovlasti izricanja administrativnih sankcija iz ove Direktive daju se sanacijskim tijelima ili, ako su različita, nadležnim tijelima, ovisno o vrsti kršenja. Sanacijska tijela i nadležna tijela imaju sve ovlasti za prikupljanje informacija i sve istražne ovlasti koje su potrebne za izvršavanje njihovih funkcija. Pri izvršavanju svojih ovlasti izricanja sankcija sanacijska tijela i nadležna tijela blisko surađuju kako bi osigurala da administrativne sankcije ili druge administrativne mjere daju željene rezultate te usklađuju svoje djelovanje kada je riječ o prekograničnim slučajevima.
4. Sanacijska tijela i nadležna tijela izvršavaju svoje administrativne ovlasti za izricanje sankcija u skladu s ovom Direktivom i nacionalnim pravom na bilo koji od sljedećih načina:
(a)
izravno;
(b)
u suradnji s drugim tijelima;
(c)
vlastitom odgovornošću putem delegiranja takvim tijelima;
(d)
podnošenjem zahtjeva nadležnim pravosudnim tijelima.
Članak 111.
Posebne odredbe
1. Države članice osiguravaju da njihovi zakoni i drugi propisi predviđaju sankcije i druge administrativne mjere barem u odnosu na sljedeće situacije:
(a)
nesastavljanje, neodržavanje i neažuriranje planova oporavka i planova oporavka grupe, čime se krši članak 5. ili članak 7.;
(b)
neobavješćivanje nadležnog tijela o namjeri pružanja financijske potpore grupi, čime se krši članak 25.,
(c)
nepružanje svih informacija potrebnih za izradu planova sanacije, čime se krši članak 11.;
(d)
propust upravljačkog tijela institucije ili svakog subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) da obavijesti nadležno tijelo kada institucija ili subjekt iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) propada ili bi mogao propasti, čime se krši članak 81. stavak 1.
2. Države članice osiguravaju da u slučajevima iz stavka 1. administrativne sankcije i druge administrativne mjere koje je moguće primijeniti uključuju najmanje sljedeće:
(a)
javnu izjavu u kojoj je navedena fizička osoba, institucija, financijska institucija, matično društvo u Uniji ili druga pravna osoba koja je odgovorna te vrsta kršenja;
(b)
naredbu kojom se traži od odgovorne fizičke ili pravne osobe da prekine postupanje i da više ne ponavlja takvo postupanje;
(c)
privremenu zabranu za svakog člana upravljačkog tijela ili višeg rukovodstva institucije ili subjekta iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ili za bilo koju drugu fizičku osobu, koju se smatra odgovornom, da obavlja funkcije u institucijama ili subjektima iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d);
(d)
u slučaju pravne osobe, administrativne novčane kazne u iznosu do 10 % ukupnog godišnjeg neto prometa te pravne osobe u prethodnoj poslovnoj godini; Ako je pravna osoba društvo kći matičnog društva, relevantni promet je promet koji proizlazi iz konsolidiranih financijskih izvještaja krajnjeg matičnog poduzeća u prethodnoj poslovnoj godini;
(e)
u slučaju fizičke osobe, administrativne novčane kazne u iznosu do 5 000 000 EUR, ili u državama članicama u kojima euro nije službena valuta, istovjetna vrijednost u nacionalnoj valuti 2. srpnja 2014.;
(f)
administrativne novčane kazne u visini do dvostrukog iznosa koristi dobivene kršenjem, ako je takvu korist moguće utvrditi.
Članak 112.
Objavljivanje administrativnih sankcija
1. Države članice osiguravaju da sanacijska tijela i nadležna tijela na svojoj službenoj internetskoj stranici objave barem sve administrativne sankcije koje su izrekle zbog kršenja nacionalnih odredbi kojima se prenosi ova Direktiva, kada protiv takvih sankcija nije podnesen pravni lijek ili je pravo na pravni lijek iskorišteno. Takvo objavljivanje obavlja se bez odgode, nakon što je fizička ili pravna osoba obaviještena o toj sankciji, uključujući podatke o vrsti i prirodi kršenja te identitet fizičke ili pravne osobe kojoj je sankcija izrečena.
Ako države članice dozvole objavljivanje sankcija protiv kojih je moguće podnošenje pravnog lijeka, sanacijska tijela i nadležna tijela na svojim službenim internetskim stranicama bez odgode objavljuju obavijest o statusu tog pravnog lijeka i njegovom ishodu.
2. Sanacijska tijela i nadležna tijela objavljuju sankcije koje su izrekla anonimno, na način koji je u skladu s nacionalnim pravom, u sljedećim situacijama:
(a)
ako je sankcija izrečena fizičkoj osobi i objavljivanje osobnih podataka se pokazalo nerazmjernim na temelju obvezne prethodne procjene proporcionalnosti takvog objavljivanja;
(b)
ako bi objavljivanje ugrozilo stabilnost financijskog tržišta ili kaznenu istragu u tijeku;
(c)
ako bi objavljivanje prouzročilo, u mjeri u kojoj je to moguće utvrditi, nerazmjernu štetu institucijama ili subjektima iz članka 1. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) ili uključenim fizičkim osobama.
Umjesto toga, u takvim se slučajevima objavljivanje podataka o kojima je riječ može odgoditi na razumno razdoblje ako se može predvidjeti da će u tom razdoblju prestati postojati razlozi za anonimno objavljivanje.
3. Sanacijska tijela i nadležna tijela osiguravaju da svako objavljivanje u skladu s ovim člankom ostane na njihovim službenim internetskim stranicama najmanje pet godina. Osobni podaci sadržani u objavljivanju ostaju na službenoj internetskoj stranici sanacijskih tijela ili nadležnih tijela samo onoliko dugo koliko je to potrebno u skladu s mjerodavnim propisima o zaštiti podataka.
4. EBA do 3. srpnja 2016. podnosi izvješće Komisiji o objavljivanju anonimnih sankcija država članica kako je predviđeno stavkom 2. te posebno o tome postoje li u tom pogledu znatna odstupanja među državama članicama. To izvješće također sadrži podatke o svim važnim odstupanjima u trajanju objavljivanja sankcija u skladu s nacionalnim pravom država članica za objavljivanje sankcija.
Članak 113.
Održavanje središnje baze podataka koje provodi EBA
1. Podložno obvezi čuvanja poslovne tajne iz članka 84., sanacijska tijela i nadležna tijela obavješćuju EBA-u o svim administrativnim sankcijama koje su izrekla u skladu s člankom 111. te o statusu pravnog lijeka i njegovom ishodu. EBA održava središnju bazu podataka o sankcijama o kojima je obaviještena isključivo u svrhu razmjene informacija između sanacijskih tijela koje su dostupne samo sanacijskim tijelima te se ažuriraju na temelju informacija koje daju sanacijska tijela. EBA održava središnju bazu podataka o sankcijama o kojima je obaviještena isključivo u svrhu razmjene informacija između nadležnih tijela koje su dostupne samo nadležnim tijelima te se ažuriraju na temelju informacija koje daju nadležna tijela.
2. EBA održava internetsku stranicu s poveznicama na svako objavljivanje sankcija sanacijskog tijela i svako objavljivanje sankcija nadležnog tijela u skladu s člankom 112. te navodi razdoblje za koje svaka država članica objavljuje sankcije.
Članak 114.
Učinkovita primjena sankcija i izvršavanje ovlasti izricanja sankcija nadležnih tijela i sanacijskih tijela
Države članice osiguravaju da kod određivanja vrste administrativnih sankcija ili drugih administrativnih mjera i razine administrativnih novčanih kazni nadležna tijela i sanacijska tijela uzimaju u obzir sve bitne okolnosti, uključujući prema potrebi:
(a)
ozbiljnost i trajanje kršenja;
(b)
stupanj odgovornosti odgovorne fizičke ili pravne osobe;
(c)
financijsku snagu odgovorne fizičke ili pravne osobe, uzetu kao ukupni promet odgovorne pravne osobe ili godišnji dohodak odgovorne fizičke osobe;
(d)
iznos ostvarene dobiti ili izbjegnutog gubitka odgovorne fizičke ili pravne osobe, ako ih je moguće utvrditi;
(e)
gubitke koje su zbog kršenja imale treće osobe, ako ih je moguće utvrditi;
(f)
razinu suradnje odgovorne fizičke ili pravne osobe s nadležnim tijelima i sanacijskim tijelima;
(g)
prethodna kršenja od strane odgovorne fizičke ili pravne osobe.
(h)
moguće sistemske posljedice kršenja.
GLAVA IX.
OVLASTI IZVRŠAVANJA
Članak 115.
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 2. drugog stavka, članka 44. stavka 11., članka 76. stavka 4., članka 103. stavaka 7. i 8. i članka 104. stavka 4. dodjeljuje se Komisiji na neodređeno vrijeme počevši od 2. srpnja 2014.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 2. drugog stavka, članka 44. stavka 11., članka 76. stavka 4., članka 103. stavaka 7. i 8. i članka 104. stavka 4. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dana nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dana naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 2. drugog stavka, članka 44. stavka 11., članka 76 stavka 4., članka 103. stavaka 7. i 8. ili članka 104. stavka 4. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od tri mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za tri mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
6. Komisija ne donosi delegirane akte kada zbog razdoblja stanke Europski parlament za nadzor ima manje od pet mjeseci uključujući sva produljenja.
GLAVA X.
IZMJENE DIREKTIVA 82/891/EEZ, 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU, 2012/30/EU I 2013/36/EU TE UREDBI (EU) br. 1093/2010 I (EU) br. 648/2012
Članak 116.
Izmjena Direktive 82/891/EEZ
Članak 1. stavak 4. Direktive 82/891/EEZ zamjenjuje se sljedećim:
„4. Primjenjuje se članak 1. stavci 2., 3. i 4. Direktive 2011/35/EU Europskog parlamenta i Vijeća (36).
Članak 117.
Izmjene Direktive 2001/24/EZ
Direktiva 2001/24/EZ mijenja se kako slijedi:
(1)
U članku 1. dodaju se sljedeći stavci:
„3. Ova se Direktiva također primjenjuje na investicijska društva kako su definirana u članku 4. stavku 1. točki 2. Uredbe(EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (37) i njihove podružnice osnovane u državama članicama izuzev onih u kojima imaju sjedišta.
4. U slučaju primjene instrumenata sanacije i izvršavanja sanacijskih ovlasti iz Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća (38) ova Direktiva također se primjenjuje na financijske institucije, društva i matična društva koji su obuhvaćeni područjem primjene Direktive 2014/59/EU.
5. Članci 4. i 7. ove Direktive ne primjenjuju se u slučajevima kada se primjenjuje članak 83. Direktive 2014/59/EU.
6. Članak 33. ove Direktive ne primjenjuje se u slučajevima kada se primjenjuje članak 84. Direktive 2014/59/EU.
(37) Uredba (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 (SL L 176, 27.6.2013., str. 1.)." 						
(38) Direktiva 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EZ, 2012/30/EZ i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 173, 12.6.2014, str. 190).”;" 						
(2)
Članak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Direktive:
-
„matična država članica” znači matična država članica kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 43. Uredbe (EU) br. 575/2013;
-
„država članica domaćin” znači država članica domaćin kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 44. Uredbe (EU) br. 575/2013;
-
„podružnica” znači podružnica kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 17. Uredbe (EU) br. 575/2013;
-
„nadležno tijelo” znači nadležno tijelo kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 40. Uredbe (EU) br. 575/2013 ili sanacijsko tijelo u smislu članka 2. stavka 1. točke 18. Direktive 2014/59/EU u pogledu mjera reorganizacije koje se poduzimaju u skladu s tom direktivom;
-
„upravitelj” znači svaka osoba ili tijelo imenovano od strane upravnih ili pravosudnih tijela, a zadaća mu je upravljanje mjerama reorganizacije;
-
„upravna ili pravosudna tijela” znači ona upravna ili pravosudna tijela države članice u čijoj su nadležnosti mjere reorganizacije ili likvidacijski postupci;
-
„mjere reorganizacije” znači one mjere čija je svrha očuvati ili obnoviti financijsko stanje neke kreditne institucije ili investicijskog društva kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 2. Uredbe (EU) br. 575/2013, a mogle bi utjecati na ranije stečena prava trećih strana, uključujući mjere koje obuhvaćaju mogućnost suspenzije plaćanja, suspenzije mjera izvršenja ili smanjenje tražbina; te mjere uključuju primjenu instrumenata sanacije i izvršavanje sanacijskih ovlasti u skladu s Direktivom 2014/59/EU;
-
„likvidator” znači svaka osoba ili svako tijelo imenovano od strane upravnih ili pravosudnih tijela, a zadaća mu je upravljanje postupkom likvidacije;
-
„postupak likvidacije” znači ukupni postupci pokrenuti i nadzirani od strane upravnih ili pravosudnih tijela države članice s ciljem unovčenja imovine pod nadzorom tih tijela, uključujući i slučajeve u kojima je postupak priveden kraju nagodbom ili drugom sličnom mjerom;
-
„uređeno tržište” znači uređeno tržište kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 22. Direktive 2014/65/EU Europskog parlamenta i Vijeća (39);
-
„instrument” znači financijski instrument kako je definiran u članku 4. stavku 1. točki 50. podtočki (b) Uredbe (EU) br. 575/2013.
(39) Direktiva (EU) 2014/65/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o tržištima financijskih instrumenata i izmjeni Direktive 2002/92/EZ i Direktive 2011/61/EU (SL L 173, 12.6.2014., str. 349).”;" 						
(3)
Članak 25. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 25.
Sporazumi o netiranju
Ne dovodeći u pitanje članke 68. i članka 71. Direktive 2014/59/EU, sporazume o netiranju uređuje isključivo ugovorno pravo kojim se uređuju takvi sporazumi.”;
(4)
Članak 26. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 26.
Repo ugovori
Ne dovodeći u pitanje članke 68. i članka 71. Direktive 2014/59/EU i članak 24. ove Direktive, repo ugovore uređuje isključivo ugovorno pravo kojim se uređuju takvi sporazumi.”;
Članak 118.
Izmjena Direktive 2002/47/EZ
Direktiva 2002/47/EZ mijenja se kako slijedi:
(1)
U članku 1. dodaje se sljedeći stavak:
„6. Članci od 4. do 7. ove Direktive ne primjenjuju se ni na kakva ograničenja u provedbi ugovora o financijskom kolateralu niti ograničenja učinka ugovora o financijskom kolateralu u vrijednosnim papirima, odredbe o konačnom netiranju ili prijeboju određena na temelju glave IV. poglavlja V. ili VI. Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća (40) ili na bilo kakvo takvo ograničenje određeno na temelju sličnih ovlasti u pravu države članice radi olakšavanja uredne sanacije bilo kojeg subjekta iz stavka 2. točke (c) podtočke iv. i točke (d) koji podliježe zaštitnim mjerama koje su najmanje jednakovrijedne mjerama navedenima u glavi IV. poglavlju VII. Direktive 2014/59/EU.
(40) Direktiva 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EZ, 2012/30/EZ i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 173, 12.6.2014., str. 190).”;" 						
(2)
Članak 9.a zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 9.a
Direktive 2008/48/EZ i 2014/59/EU
Ovom Direktivom ne dovode se u pitanje direktive 2008/48/EZ i 2014/59/EU.”.
Članak 119.
Izmjena Direktive 2004/25/EZ
U članku 4. stavku 5. Direktive 2004/25/EZ dodaje se sljedeći podstavak:
„Države članice osiguravaju da se članak 5. stavak 1. ove Direktive ne primjenjuje u slučaju upotrebe instrumenata sanacije te sanacijskih ovlasti i mehanizama predviđenih u glavi IV. Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća (41).
Članak 120.
Izmjena Direktive 2005/56/EZ
U članku 3. Direktive 2005/56/EEZ dodaje se sljedeći stavak:
„4. Države članice osiguravaju da se ova Direktiva ne primjenjuje na društvo ili društva koja podliježu upotrebi instrumenata sanacije te sanacijskih ovlasti i mehanizama predviđenih u glavi IV. Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća (42).
Članak 121.
Izmjene Direktive 2007/36/EZ
Direktiva 2007/36/EZ mijenja se kako slijedi:
(1)
u članku 1. dodaje se sljedeći stavak:
„4. Države članice osiguravaju da se ova Direktiva ne primjenjuje u slučaju upotrebe instrumenata sanacije te sanacijskih ovlasti i mehanizama predviđenih u glavi IV. Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća (43).
(43) Direktiva 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EZ, 2012/30/EZ i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 173, 12.6.2014., str. 190).”;" 						
(2)
u članku 5. dodaju se sljedeći stavci:
„5. Države članice osiguravaju da za potrebe Direktive 2014/59/EU glavna skupština može dvotrećinskom većinom važećih glasova odlučiti ili izmijeniti statut kako bi propisala da se glavna skupština koja se sastaje radi odluke o povećanju kapitala saziva unutar kraćeg roka od onog utvrđenog u stavku 1. ovog članka pod uvjetom da se ta skupština ne održava unutar deset kalendarskih dana od dana saziva te da su ispunjeni uvjeti iz članaka 27. i 29. Direktive 2014/59/EU i da je povećanje kapitala nužno za izbjegavanje uvjeta za sanaciju iz članka 32. i 33. te direktive.
6. Za potrebe stavka 5., ne primjenjuje se obveza svake države članice da odredi jedinstveni rok u članku 6. stavku 3., obveza osiguravanja pravovremene dostupnosti izmijenjenog dnevnog reda u članku 6. stavku 4. i obveza svake države članice da odredi jedinstveni datum utvrđivanja stanja u knjizi dioničara u članku 7. stavku 3.”.
Članak 122.
Izmjena Direktive 2011/35/EU
U članku 1. Direktive 2011/35/EU dodaje se sljedeći stavak:
„4. Države članice osiguravaju da se ova Direktiva ne primjenjuje na društvo ili društva koja podliježu upotrebi instrumenata sanacije te sanacijskih ovlasti i mehanizama predviđenih u glavi IV. Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća (44).
Članak 123.
Izmjena Direktive 2012/30/EU
U članku 45. Direktive 2012/30/EU dodaje se sljedeći stavak:
„3. Države članice osiguravaju da se članak 10., članak 19. stavak 1., članak 29. stavci 1.i 2. i 3., članak 31. stavak 2. prvi podstavak, članci od 33. do 36. i članci 40., 41. i 42. ove Direktive ne primjenjuju u slučaju upotrebe instrumenata sanacije te sanacijskih ovlasti i mehanizama predviđenih u glavi IV. Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća (45).
Članak 124.
Izmjena Direktive 2013/36/EU
U članku 74. Direktive 2013/36/EU stavak 4. briše se.
Članak 125.
Izmjena Uredbe (EU) br. 1093/2010
Uredba (EU) br. 1093/2010 mijenja se kako slijedi:
(1)
U članku 4., točka 2. zamjenjuje se sljedećim:
„(2) „nadležno tijelo” znači:
i.
nadležno tijelo kako je definirano u članku 4. stavku 1. točki 40. Uredbe (EU) br. 575/2013 i u smislu direktiva 2007/64/EZ i 2009/110/EZ;
ii.
s obzirom na direktive 2002/65/EZ i 2005/60/EZ, tijela nadležna za osiguravanje usklađenosti kreditnih i financijskih institucija sa zahtjevima iz tih direktiva;
iii.
s obzirom na Direktivu 2014/49/EU Europskog parlamenta i Vijeća (46), imenovano tijelo kako je definirano u članku 2. stavku 1. točki (18) te direktive;
iv.
s obzirom na Direktivu 2014/49/EU Europskog parlamenta i Vijeća (47), sanacijsko tijelo kako je definirano u članku 2. stavku 1. točki 18. te direktive.
(46) Direktiva 2014/49/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o sustavima osiguranja depozita (SL L 173, 12.6.2014., str. 149)." 						
(47) Direktiva 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EZ, 2012/30/EZ i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 173, 12.6.2014., str. 190).”;" 						
(2)
U članku 40. stavku 6. dodaje se sljedeći podstavak:
„Za potrebe djelovanja unutar područja primjene Direktive 2014/59/EU, člana Odbora nadzornih tijela iz stavka 1. točke (b) može u svakoj državi članici prema potrebi pratiti predstavnik sanacijskog tijela, koji nema pravo glasa.”.
Članak 126.
Izmjena Uredbe (EU) br. 648/2012
U članku 81. stavku 3. Uredbe (EU) br. 648/2012 dodaje se sljedeća točka:
„(k)
sanacijska tijela imenovana u skladu s člankom 3. Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća (48).
GLAVA XI.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 127.
sanacijski odbor EBA-e
EBA osniva stalni interni odbor u skladu s člankom 41. Uredbe (EU) br. 1093/2010 u svrhu pripreme odluka EBA-e koje se donose u skladu s njezinim člankom 44., uključujući odluke o nacrtima regulatornih tehničkih standarda i nacrtima provedbenih tehničkih standarda koji se odnose na zadaće povjerene sanacijskim tijelima kako je predviđeno u ovoj Direktivi. U skladu s njezinim člankom 38. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1093/2010, EBA posebno osigurava da niti jedna odluka iz tog članka na bilo koji način ne narušava financijske odgovornosti država članica. Taj interni odbor čine sanacijska tijela iz članka 3. ove Direktive.
Za potrebe ove Direktive EBA surađuje s EIOPA-om i ESMA-om unutar okvira Zajedničkog odbora europskih nadzornih tijela uspostavljenog člankom 54. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Uredbe (EU) br. 1095/2010.
Za potrebe ove Direktive EBA osigurava strukturnu podjelu između sanacijskog odbora i drugih funkcija navedenih u Uredbi (EU) br. 1093/2010. Sanacijski odbor promiče razvoj i koordinaciju planova sanacije i razvija metode za sanaciju propadajućih financijskih institucija.
Članak 128.
Suradnja s EBA-om
Nadležna tijela i sanacijska tijela surađuju s EBA-om za potrebe ove Direktive u skladu s Uredbom (EU) br. 1093/2010.
Nadležna tijela i sanacijska tijela osiguravaju EBA-i bez odlaganja sve informacije koje su joj potrebne za izvršavanje njenih dužnosti u skladu s člankom 35. Uredbe (EU) br. 1093/2010.
Članak 129.
Preispitivanje
Komisija preispituje provedbu ove Direktive te o tome podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću do 1. lipnja 2018. Procjenjuje posebno sljedeće:
(a)
na temelju izvješća EBA-e iz članka 4. stavka 7., potrebu za eventualnim izmjenama u vezi s umanjivanjem razlika na nacionalnoj razini;
(b)
na temelju izvješća EBA-e iz članka 45. stavka 19., potrebu za eventualnim izmjenama u vezi s umanjivanjem razlika na nacionalnoj razini.
(c)
funkcioniranje i učinkovitost uloge dodijeljene EBA-i u ovoj Direktivi, uključujući posredovanje.
Ako je potrebno, uz to se izvješće prilaže zakonodavni prijedlog.
Neovisno o preispitivanju iz prvog podstavka, Komisija do 3. srpnja 2017. posebno preispituje primjenu članaka 13., 18. i 45. u odnosu na ovlasti EBA-e za provedbu obvezujućeg posredovanja kako bi se uzeo u obzir budući razvoj u pravu o financijskim uslugama. To izvješće i prema potrebi svi priloženi prijedlozi dostavljaju se Europskom parlamentu i Vijeću.
Članak 130.
Prenošenje
1. Države članice donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 31. prosinca 2014. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih mjera.
Države članice te mjere primjenjuju od 1. siječnja 2015.
Međutim, države članice primjenjuju odredbe donesene radi usklađivanja s glavom IV. poglavljem IV. odjeljkom 5. najkasnije od 1. siječnja 2016.
2. Kada države članice donose mjere iz stavka 1., te mjere sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se prilikom njihove službene objave uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
3. Države članice Komisiji i EBA-i dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 131.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 124. stupa na snagu 1. siječnja 2015.
Članak 132.
Adresati
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 15. svibnja 2014.