РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 509/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2, буква а) от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
Определянето на третите страни, за чиито граждани се прилага изискването за притежаване на виза или чиито граждани са освободени от това изискване, се извършва от 2001 г. насам въз основа на критериите, предвидени в съображение 5 от Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета (2). С оглед на факта, че за визовата политика на Съюза е присъщо да търпи постоянно развитие, и на повишената необходимост от по-голяма съгласуваност между визовата политика и други политики на Съюза, е оправдано да се вземат предвид някои допълнителни критерии при прегледа на списъците с трети страни в приложения I и II към Регламент (ЕО) № 539/2001.
(2)
Определянето на третите страни, за чиито граждани се прилага изискването за виза или чиито граждани са освободени от това изискване, следва да се основава на внимателна оценка за всеки отделен случай.Тази оценка следва да се извършва периодично и би могла да води до законодателни предложения за изменение на приложенията към Регламент (ЕО) № 539/2001, без да се засяга възможността в приложенията да се въвеждат конкретни изменения за отделни страни при наличието на особени обстоятелства, например вследствие на либерализиране на визовия режим или като крайна последица от временно спиране на прилагането на освобождаването от изискването за виза.
(3)
Съставът на списъците с граждани на трети страни в приложения I и II към Регламент (ЕО) № 539/2001 следва да бъде и да продължи да бъде в съответствие с критериите, предвидени в настоящия регламент. Вписванията за някои трети страни, във връзка с които положението спрямо тези критерии се е променило, следва да бъдат прехвърлени от едното приложение в другото.
(4)
Налагането на изискване за притежаване на виза от гражданите на Вануату, Гренада, Доминика, Източен Тимор, Кирибати, Маршалови острови, Микронезия, Науру, Обединени арабски емирства, Палау, Самоа, Сейнт Винсънт и Гренадини, Сейнт Лусия, Соломонови острови, Тринидад и Тобаго, Тонга и Тувалу вече не е обосновано. Тези страни не представляват какъвто и да било риск от незаконна имиграция или заплаха за обществения ред и сигурността в Съюза според критериите, предвидени в настоящия регламент. Следователно гражданите на тези страни следва да бъдат освободени от изискването за притежаване на виза за престой, не по-дълъг от 90 дни в рамките на период от 180 дни, а вписванията за тези страни следва да се прехвърлят в приложение II към Регламент (ЕО) № 539/2001.
(5)
Комисията следва да направи допълнителна оценка на положението в Колумбия и Перу с оглед на критериите, предвидени в настоящия регламент, преди започването на преговорите за сключване на двустранни споразумения за отмяна на визовия режим между Съюза и тези страни.
(6)
Освобождаването от изискването за притежаване на виза за гражданите на Вануату, Гренада, Доминика, Източен Тимор, Кирибати, Колумбия, Маршалови острови, Микронезия, Науру, Обединени арабски емирства, Палау, Перу, Самоа, Сейнт Винсънт и Гренадини, Сейнт Лусия, Соломонови острови, Тринидад и Тобаго, Тонга и Тувалу не следва да влиза в сила преди сключването на двустранни споразумения за отмяна на визовия режим между Съюза и съответните страни, с които да се осигури пълна реципрочност.
(7)
Статистическите данни сочат, че групите британски граждани, които понастоящем са включени в част 3 от приложение I към Регламент (ЕО) № 539/2001, не представляват риск по отношение на незаконната миграция в Шенгенското пространство и че повечето от тях са жители на острови в Карибския регион, които имат силни връзки и прилики със съседни страни, чиито граждани са освободени от изискването за притежаване на виза. Следователно тези групи британски граждани следва да бъдат освободени от изискването за притежаване на виза за престой, не по-дълъг от 90 дни в рамките на период от 180 дни, и вписванията за тези групи следва да се прехвърлят в приложение II към посочения регламент.
(8)
Развитието на международното право, което води до промяна в статуса или наименованията на някои държави или образувания, следва да намери отражение в приложенията към Регламент (ЕО) № 539/2001. В приложение I към посочения регламент следва да се добави вписване за Южен Судан, тъй като държавата обяви своята независимост на 9 юли 2011 г. и бе приета за член на Организацията на обединените нации на 14 юли 2011 г.
(9)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз, от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия, от друга страна, за асоциирането на последните в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (3), които попадат в областта, посочена в член 1, буква Б от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (4).
(10)
По отношение на Швейцария настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (5), които попадат в областта, посочена в член 1, букви Б и В от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (6).
(11)
По отношение на Лихтенщайн настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията от правото от Шенген (7), които попадат в областта, посочена в член 1, букви Б и В от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (8).
(12)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета (9); следователно Обединеното кралство не участва в приемането му и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(13)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета (10), следователно Ирландия не участва в приемането му и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.
(14)
По отношение на Кипър настоящият регламент представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 3, параграф 1 от Акта за присъединяване от 2003 г.
(15)
По отношение на България и Румъния настоящият регламент представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 4, параграф 1 от Акта за присъединяване от 2005 г.
(16)
По отношение на Хърватия настоящият регламент представлява акт, който се основава на достиженията на правото от Шенген или по друг начин е свързан с тях по смисъла на член 4, параграф 1 от Акта за присъединяване от 2011 г.
(17)
Поради това Регламент (ЕО)№ 539/2001 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 539/2001 се изменя, както следва:
1)
Преди член 1 се вмъква следният член:
„Член -1
Целта на настоящия регламент е да определи третите страни, за чиито граждани се прилага изискването за притежаване на виза или чиито граждани са освободени от това изискване, въз основа на индивидуална оценка на множество критерии, които се отнасят, наред с другото, до незаконната имиграция, обществения ред и сигурност, икономическите ползи, по-специално в областта на туризма и външната търговия, и външните отношения на Съюза със съответните трети страни, и които включват по-специално съображения, свързани с правата на човека и основните свободи, както и последиците за регионалната съгласуваност и реципрочност.“;
2)
Приложение I се изменя, както следва:
а)
в част 1 се заличават вписванията за Вануату, Гренада, Доминика, Кирибати, Колумбия, Маршалски острови, Микронезия, Науру, Обединени арабски емирства, Палау, Перу, Самоа, Сейнт Винсент и Гренадин, Сейнт Лучия, Соломонови острови, Тимор-Лесте, Тонга, Тринидад и Тобаго и Тувалу и се вмъква вписване за Южен Судан;
б)
част 3 се заличава;
3)
Приложение II се изменя, както следва:
а)
в част 1 се вмъкват следните вписвания:
„Вануату (*)“.
„Гренада (*)“,
„Доминика (*)“,
„Източен Тимор (*)“,
„Кирибати (*)“,
„Колумбия (*)“,
„Маршалови острови (*)“,
„Микронезия (*)“,
„Науру (*)“,
„Обединени арабски емирства (*)“,
„Палау (*)“,
„Перу (*)“,
„Самоа (*)“,
„Сейнт Винсънт и Гренадини (*)“,
„Сейнт Лусия (*)“,
„Соломонови острови (*)“,
„Тонга (*)“,
„Тринидад и Тобаго (*)“, и
„Тувалу (*)“;
„(*)
Освобождаването от изискването за притежаване на виза се прилага от датата на влизане в сила на споразумение за освобождаване от изискването за притежаване на виза, което се сключва с Европейския съюз.“;
б)
част 3 се заменя със следното:
„3. БРИТАНСКИ ГРАЖДАНИ, КОИТО ЗА ЦЕЛИТЕ НА ПРАВОТО НА СЪЮЗА НЕ СА ГРАЖДАНИ НА ОБЕДИНЕНОТО КРАЛСТВО ВЕЛИКОБРИТАНИЯ И СЕВЕРНА ИРЛАНДИЯ:
Британски граждани (отвъдморски територии)
Граждани на Британски отвъдморски територии (BOTC)
Британски отвъдморски граждани (BOC)
Британски защитени лица (BPP)
Британски поданици (BS)“.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
UREDBA (EU) br. 509/2014 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 15. svibnja 2014.
o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 539/2001 o popisu trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica i zemalja čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 77. stavak 2. točku (a),
uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (1),
budući da:
(1)
utvrđivanje trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu ili su izuzeti od tog zahtjeva vrši se od 2001. na temelju kriterija uključenih u uvodnu izjavu 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 539/2001 (2) Evolutivna priroda vizne politike EU-a i povećana potreba osiguravanja veće usklađenosti između vizne politike i ostalih politika EU-a opravdavaju uzimanje u obzir dodatnih kriterija pri pregledavanju popisa zemalja iz Priloga I. i II. Uredbe (EZ) br. 539/2001.
(2)
utvrđivanje trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu ili su izuzeti od tog zahtjeva provodi se na temelju dobro promišljene ocjene svakog pojedinog slučaja. Ova se ocjena treba provoditi periodično i mogla bi dovesti do prijedloga o izmjenama priloga Uredbe, unatoč tome što u posebnim slučajevima postoji mogućnost izmjena priloga koje se posebno odnose na neku državu, na primjer kao ishod procesa liberalizacije viznog režima ili kao krajnja posljedica privremene obustave izuzeća od obveze posjedovanja vize.
(3)
Sastav popisa trećih zemalja iz Priloga I. i II. Uredbi (EZ) br. 539/2001 od 15. ožujka 2001. treba biti i ostati dosljedan kriterijima utvrđenima člankom X. kako je navedeno u članku 1. ove Uredbe. Upućivanja na treće zemlje za koje se situacija u pogledu ovih kriterija promijenila treba prenijeti iz jednog Priloga u drugi.
(4)
Obveza posjedovanja vize za državljane Dominike, Grenade, Kiribata, Maršalovih Otoka, Mikronezije, Naurua, Palaua, Svete Lucije, Svetog Vincenta i Grenadina, Samoe, Salomonskih Otoka, Istočnog Timora, Tonge, Trinidada i Tobaga, Tuvalua, Ujedinjenih Arapskih Emirata i Vanuatua više nije opravdana. Te države više ne predstavljaju nikakvu opasnost u pogledu nezakonite imigracije ili ugrožavanja javnog poretka Unije u skladu s kriterijima utvrđenima člankom X. Stoga bi državljani tih zemalja trebali biti izuzeti od obveze posjedovanja vize za boravke u trajanju od sveukupno 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana, a navode o tim zemljama trebalo bi prebaciti u Prilog II.
(5)
Komisija bi dodatno trebala ocijeniti situaciju u Kolumbiji i Peruu u odnosu na kriterije utvrđene člankom X. prije otvaranja pregovora o bilateralnim sporazumima o izuzeću od obaveze posjedovanja vize između Unije i ovih zemalja.
(6)
Izuzeće od obveze posjedovanja vize za državljane Dominike, Grenade, Kiribatija, Kolumbije, Maršalovih Otoka, Mikronezije, Naurua, Palaua, Perua, Svete Lucije, Svetog Vincenta i Grenadina, Salomonovih Otoka, Samoe, Istočnog Timora, Tonge, Trinidada i Tobaga, Tuvalua, Ujedinjenih Arapskih Emirata i Vanuatua ne bi trebalo stupiti na snagu dok se ne sklope bilateralni sporazumi o izuzeću od obveze posjedovanja vize između Unije i dotičnih zemalja u cilju osiguranja potpunog reciprociteta.
(7)
Statistički podaci pokazuju da skupine britanskih državljana trenutno navedenih u točki 3. Priloga I. ne predstavljaju rizik u smislu nezakonite imigracije prema schengenskom prostoru te da većina njih živi na otocima karipskog područja koje sa susjednim zemljama, izuzetima od vizne obveze, povezuju jaki odnosi i velike sličnosti. Stoga bi te skupine britanskih državljana trebalo izuzeti od obveze posjedovanja vize za boravke u trajanju od najviše tri mjeseca, a navode o tim skupinama trebalo bi prenijeti u Prilog II.
(8)
Razvoji događaja u međunarodnom pravu kojima se uzrokuju promjene u statusu ili imenu određenih zemalja ili entiteta trebaju se odraziti u Prilogu Uredbi (EZ) br. 539/2001. Upućivanje na Južni Sudan treba dodati Prilogu I. te Uredbe jer je ta zemlja proglasila nezavisnost 9. srpnja 2011. te je postala članicom Ujedinjenih naroda 14. srpnja 2011.
(9)
Što se tiče Islanda i Norveške, ova Uredba predstavlja proširenje odredbi schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma koji je Vijeće Europske Unije sklopilo s Republikom Islandom i Kraljevinom Norveškom u vezi s pridruživanjem tih dviju država provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (3) koji su obuhvaćeni područjem iz članka 1. točke (B) Odluke Vijeća 1999/437/EZ (4).
(10)
Što se tiče Švicarske, ova Uredba predstavlja proširenje odredbi schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma koji su potpisali Europska unija, Europska zajednica i Švicarska Konfederacija o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (5) koji su obuhvaćeni područjem iz članka 1. točaka (B) i (C) Odluke 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2008/146/EZ (6).
(11)
Što se tiče Lihtenštajna, ova Uredba predstavlja proširenje odredbi schengenske pravne stečevine u smislu Protokola između Europske unije, Europske zajednice, Švicarske Konfederacije i Kneževine Lihtenštajn o pristupanju Kneževine Lihtenštajn Sporazumu između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (7) koji su obuhvaćeni područjem iz članka 1. točaka (B) i (C) Odluke 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2011/350/EZ (8).
(12)
Ova Uredba predstavlja proširenje odredbi schengenske pravne stečevine u kojoj Ujedinjena Kraljevina ne sudjeluje u skladu s Odlukom Vijeća 2000/365/EZ (9) Ujedinjena Kraljevina stoga ne sudjeluje u njezinu donošenju, ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.
(13)
Ova Uredba predstavlja proširenje odredbi schengenske pravne stečevine u kojoj Irska ne sudjeluje u skladu s Odlukom Vijeća 2002/192/EZ (10). Irska stoga ne sudjeluje u njezinu donošenju, ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.
(14)
Što se tiče Cipra, ova Uredba predstavlja akt koji se temelji ili je na neki drugi način povezan sa schengenskom pravnom stečevinom u smislu značenja članka 3. stavka 1. Akta o pristupanju iz 2003.
(15)
Ova Uredba predstavlja akt koji se temelji ili je na neki drugi način povezan sa schengenskom pravnom stečevinom u smislu značenja članka 4. stavka 1. Akta o pristupanju iz 2005.
(16)
Ova Uredba predstavlja akt koji se temelji ili je na neki drugi način povezan sa schengenskom pravnom stečevinom u smislu značenja članka 4. stavka 1. Akta o pristupanju iz 2011.,
(17)
Uredbu (EZ) br. 539/2001 stoga bi trebalo izmijeniti na odgovarajući način,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Uredba (EZ) br. 539/2001 mijenja se kako slijedi:
(1)
Ispred članka 1. umeće se sljedeći članak:
„Članak -1.
Svrha ove Uredbe je utvrđivanje trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu ili su izuzeti od tog zahtjeva, na temelju pojedinačne ocjene niza različitih kriterija koji se, između ostalog, odnose na nezakonitu imigraciju, javni poredak i sigurnost, ekonomske pogodnosti, posebno u vidu turizma i vanjske trgovine te na vanjske odnose Unije s predmetnim trećim zemljama, posebno uključujući pitanja ljudskih prava i temeljnih sloboda kao i posljedice regionalne usklađenosti i uzajamnosti.”
(2)
Prilog I. mijenja se kako slijedi:
(a)
u točki 1., upućivanja na Dominiku, Grenadu, Kiribati, Kolumbiju, Maršalove Otoke, Mikroneziju, Nauru, Palau, Peru, Svetu Luciju, Sveti Vincent i Grenadine, Samou, Salomonove Otoke, Istočni Timor, Tongu, Trinidad i Tobago, Tuvalu, Ujedinjene Arapske Emirate i Vanuatu brišu se, a umeće se upućivanje na Južni Sudan;
(b)
točka 3. briše se.
(3)
Prilog II. mijenja se kako slijedi:
(a)
u točki 1. umeću se sljedeća upućivanja:
„Kolumbija (*)”
„Dominika (*)”,
„Grenada (*)”,
„Kiribati (*)”
„Maršalovi Otoci (*)”,
„Mikronezija (*)”,
„Nauru (*)”,
„Palau (*)”
„Peru (*)”
„Sveta Lucija (*)”,
„Sveti Vincent i Grenadini (*)”,
„Samoa (*)”,
„Salomonovi Otoci (*)”,
„Istočni Timor (*)”,
„Tonga (*)”,
„Trinidad i Tobago (*)”,
„Tuvalu (*)”,
„Ujedinjeni Arapski Emirati (*)” i
„Vanuatu (*)”.
„(*)
Izuzeće od obveze posjedovanja vize primjenjuje se od dana stupanja na snagu sporazuma o izuzeću od obveze posjedovanja vize koji se treba sklopiti s Europskom unijom”.
(b)
točka 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. BRITANSKI GRAĐANI KOJI NISU DRŽAVLJANI UJEDINJENE KRALJEVINE VELIKE BRITANIJE I SJEVERNE IRSKE ZA POTREBE PRAVA UNIJE:
britanski državljani (prekomorska područja)
državljani britanskih prekomorskih područja (BOTC)
građanin britanskih prekomorskih područja (BOC)
britanske zaštićene osobe (BPP)
britanski podanici (BS)”.
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u Bruxellesu 15. svibnja 2014.