РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 18 март 2014 година
за отхвърляне на предложението за регламент за изпълнение за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd
(2014/149/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (1), и по-специално член 9 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия, представено след консултация с консултативния комитет,
като има предвид, че:
(1)
На 5 октомври 2006 г. Съветът прие Регламент (ЕО) № 1472/2006 (оспорваният регламент) за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам (2). След преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките този срок беше удължен с Регламент за изпълнение (ЕС) № 1294/2009 на Съвета (3). Срокът на действие на тези мерки изтече на 31 март 2011 г.
(2)
Някои производители износители подадоха жалби до Общия съд с искане за отмяна на оспорвания регламент. Общият съд отхвърли тези жалби (4). На етапа на обжалване обаче в решенията си от 2 февруари 2012 г. по дело C-249/10 P, Brosmann и др./Съвет и от 15 ноември 2012 г. по дело C-247/10 P, Zhejiang Aokang Shoes/Съвет (съдебните решения) Съдът отмени решенията на Общия съд и отмени Регламент (ЕО) № 1472/2006 в частта, която се отнася до жалбоподателите. По-специално Съдът констатира, че Комисията е трябвало да разгледа исканията, подадени от жалбоподателите с оглед да се ползват от третиране като дружества, работещи в условията на пазарна икономика (ТДПИ), в съответствие с член 2, параграф 7, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1225/2009, както и че не е изключено, че подобно разглеждане би могло да доведе до налагане на жалбоподателите на по-ниско антидъмпингово мито.
(3)
С известие, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (5), Комисията уведоми засегнатите от съдебните решения производители износители, че е решила да възобнови процедурата по замяна на отменените части на оспорвания регламент и да проучи въпроса дали тези производители са работили преобладаващо в условията на пазарна икономика през съответния период.
(4)
На 19 февруари 2014 г. Комисията прие предложението за регламент за изпълнение на Съвета за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd (предложението). В предложението се заявява, че разглеждането на заявленията за ТДПИ е показало, че засегнатите от съдебните решения производители износители не са работили преобладаващо в условията на пазарна икономика през съответния период, че във връзка с това ТДПИ трябва да бъде отказано на тези производители износители и че следователно антидъмпинговото мито, първоначално наложено с оспорвания регламент, следва да бъде въведено отново. За тази цел предложението би въвело отново окончателно антидъмпингово мито за засегнатите от съдебните решения производители износители за периода на прилагане на оспорвания регламент.
(5)
Член 1, параграф 4 от предложението гласи, както следва: „Прилагат се действащите разпоредби в областта на митническите сборове, с изключение на член 221 от Регламент (ЕИО) № 2913/1992 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (6). Уведомяването на длъжника за размера на сборовете може да се извърши след повече от три години от датата на възникване на митническото задължение, но не по-късно от две години след влизане в сила на настоящия регламент.“
С член 221, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2913/1992 (Митническия кодекс) се въвежда давност за уведомяването за повторно наложено антидъмпингово мито на длъжника за всеки внос, който е извършен преди повече от три години, при условие че този период не е бил прекъсван поради обжалване по смисъла на член 243 от Митническия кодекс. Член 1, параграф 4 от оспорвания регламент предвижда, че освен ако не е предвидено друго, се прилагат действащите разпоредби относно митата, и не съдържа дерогация от член 221, параграф 3 от Митническия кодекс. Доколкото първоначалното уведомяване на длъжника за задължението е оттеглено вследствие на съдебните решения, операторите биха могли да имат оправдани правни очаквания, че след като тригодишният срок, предвиден в член 221, параграф 3 от Митническия кодекс, е изтекъл, евентуалното повторно налагане на задължението е покрито с давност и следователно задължението е „погасено“ (7). След като задължението е погасено съгласно член 221, параграф 3 от Митническия кодекс, повторното му налагане с обратно действие би нарушило оправданите правни очаквания на засегнатите оператори.
В заключение оценката на Съвета е, че прилагането с обратно действие на дерогацията от член 221, параграф 3 от Митническия кодекс не е възможно в този случай, тъй като би нарушило оправданите правни очаквания на засегнатите оператори.
(6)
Без дерогацията с обратно действие от член 221, параграф 3, на практика повторното налагане на митата би имало много ограничени финансови последици, тъй като срокът на действие на първоначалните мерки изтече на 31 март 2011 г.
(7)
Освен това жалбоподателите не са представили елементи, доказващи, че приемането на предлаганата мярка би имало въздействие върху тях.
(8)
Съдът отмени оспорвания регламент в неговата цялост, дотолкова доколкото той се отнася до жалбоподателите. Следователно действието на съдебните решения по отношение на отменената мярка не зависи от допълнителен акт, който да бъде приет от институциите. Във връзка с това Съветът заключава, че член 266 от Договора за функционирането на Европейския съюз не задължава институциите повторно да наложат митата в настоящия случай,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предложението за регламент за изпълнение на Съвета за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и произведени от Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd и Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd, се отхвърля и процедурата по отношение на тези производители се прекратява.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 18 март 2014 година.
PROVEDBENA ODLUKA VIJEĆA
od 18. ožujka 2014.
o odbijanju prijedloga Provedbene uredbe o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe na uvoz određene obuće s gornjištima od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine te koju su proizveli Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd i Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd
(2014/149/EU)
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (1), a posebno njezin članak 9.,
uzimajući u obzir prijedlog koji je podnijela Europska komisija nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom,
budući da:
(1)
Vijeće je 5. listopada 2006. donijelo Uredbu (EZ) br. 1472/2006 (2) („sporna uredba”) koja je uvela konačne antidampinške pristojbe i konačnu naplatu privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjištima od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama. Nakon revizije nakon isteka mjera, mjere su proširene Provedbenom odlukom Vijeća (EU) br. 1294/2009. (3). Te mjere prestale su važiti 31. ožujka 2011.
(2)
Neki proizvođači izvoznici podnijeli su tužbe Općem sudu za poništenje sporne uredbe. Opći sud odbacio je te tužbe (4). Međutim, u žalbenom postupku Sud je, svojim presudama od 2. veljače 2012. u predmetu C-249/10 P (Brosmann i dr. protiv Vijeća) i od 15. studenoga 2012. u predmetu C-247/10 P (Zhejiang Aokang Shoes protiv Vijeća) („presude”), ukinuo presude Općeg suda i poništio Uredbu (EZ) br. 1472/2006 u mjeri u kojoj se odnosila na žalitelje. Posebice, Sud je utvrdio da je Komisija trebala ispitati zahtjeve koje su joj dostavili žalitelji za potrebe zahtijevanja primjene tretmana tržišnog gospodarstva („MET”) na temelju članka 2. stavka 7. točaka (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 1225/2009 i da se ne može isključiti mogućnost da bi posljedica takvog ispitivanja bilo uvođenje niže konačne antidampinške pristojbe za žalitelje.
(3)
Obaviješću objavljenom u Službenom listu Europske unije (5), Komisija je obavijestila proizvođače izvoznike na koje se presude odnose o svojoj namjeri da nastavi postupak zamjene poništenih dijelova sporne uredbe i ispita jesu li za te proizvođače u relevantnom razdoblju prevladavali uvjeti tržišnog gospodarstva.
(4)
Komisija je 19. veljače 2014. usvojila prijedlog Provedbene uredbe Vijeća o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe na uvoz određene obuće s gornjištima od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine te koju su proizveli Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd i Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd („prijedlog”). U prijedlogu se navodi da je ispitivanje zahtjeva za MET pokazalo da za proizvođače izvoznike na koje se presude odnose u relevantnom razdoblju nisu prevladavali uvjeti tržišnog gospodarstva, da se stoga MET mora odbiti tim proizvođačima izvoznicima i da antidampinšku pristojbu koja je prvotno uvedena spornom uredbom slijedom toga treba ponovno uvesti. U tom smislu, prijedlogom bi se uvela konačna antidampinška pristojba za proizvođače izvoznike na koje se presude odnose za razdoblje primjene sporne uredbe.
(5)
Članak 1. stavak 4. prijedloga glasi kako slijedi: „Primjenjuju se odredbe koje su na snazi u vezi s carinskim pristojbama, uz iznimku članka 221. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/1992 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (6). Obavještavanje dužnika o iznosu pristojbe može se izvršiti više od tri godine nakon nastanka carinskog duga, ali ne kasnije od dvije godine nakon stupanja na snagu ove Uredbe.”
Prema članku 221. stavku 3. Uredbe (EEZ) br. 2913/1992 („Carinski zakonik”) obavještavanje dužnika o ponovnom uvođenju antidampinške pristojbe ne provodi se za uvoze koji su se dogodili prije više od tri godine, pod uvjetom da taj rok nije suspendiran do okončanja žalbenog postupka prema članku 243. Carinskog zakonika. Članak 1. stavak 4. sporne uredbe sadržavao je odredbu prema kojoj su se primjenjivale, ako nije navedeno drugačije, odredbe na snazi koje se odnose na carinske pristojbe i nije sadržavao nikakvo odstupanje od članka 221. stavka 3. Carinskog zakonika. U mjeri u kojoj je izvorna obavijest dužniku o dugu povučena nakon presuda, operatori bi mogli legitimno očekivati da je, nakon što istekne trogodišnje razdoblje propisano člankom 221. stavkom 3. Carinskog zakonika, svako ponovno uvođenje duga bilo vremenski ograničeno i stoga je dug bio „ugašen” (7). Nakon što je dug ugašen na temelju članka 221. stavka 3., njegovo retroaktivno ponovno uvođenje stoga bi kršilo legitimna očekivanja dotičnih operatora.
Zaključno, ocjena je Vijeća da retroaktivna primjena odstupanja od članka 221. stavka 3. Carinskog zakonika u ovom slučaju nije moguća, budući da bi kršila legitimna očekivanja dotičnih operatora.
(6)
Bez retroaktivnog odstupanja od članka 221. stavka 3. ponovno uvođenje pristojbi imalo bi vrlo ograničen financijski učinak u praksi budući da su izvorne mjere istekle 31. ožujka 2011.
(7)
Nadalje, žalitelji nisu dostavili elemente koji pokazuju da bi donošenje predložene mjere imalo učinak na njih.
(8)
Sud je poništio spornu uredbu u cijelosti u mjeri u kojoj se odnosi na žalitelje. Kao posljedica toga učinak presuda s obzirom na poništenu mjeru ne ovisi o nekom dodatnom aktu koji institucije trebaju donijeti. Stoga Vijeće zaključuje da članak 266. Ugovora o funkcioniranju Europske unije ne obvezuje institucije da u ovom slučaju ponovno uvedu pristojbe,
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Prijedlog Provedbene uredbe Vijeća o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe na uvoz određene obuće s gornjištima od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine te koju su proizveli Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd i Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd odbacuje se i postupak u vezi s tim proizvođačima se okončava.
Članak 2.
Ova Odluka stupa na snagu dan nakon dana objave u Službenom listu Europske unije.
Sastavljeno u Bruxellesu 18. ožujka 2014.