ДИРЕКТИВА 2014/47/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 3 април 2014 година
относно крайпътната техническа проверка на изправността на търговски превозни средства, които се движат на територията на Съюза, и за отмяна на Директива 2000/30/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 91 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
В своята Бяла книга от 28 март 2011 г., озаглавена „Пътна карта за постигането на Единно европейско транспортно пространство - към конкурентоспособна транспортна система с ефективно използване на ресурсите“ Комисията постави като цел постигането на нулева смъртност при пътния транспорт („zero-vision“), до която Съюзът следва да се доближи до 2050 г. За да се постигне тази цел, от технологиите в автомобилостроенето се очаква съществен принос за подобряването на безопасността на пътния транспорт.
(2)
В съобщението си, озаглавено „Към европейско пространство на пътна безопасност: насоки за политиката в областта на пътната безопасност през периода 2011-2020 г.“, Комисията предложи да се намали още веднъж наполовина броят на жертвите от пътнотранспортни произшествия в Съюза до 2020 г., считано от 2010 г. За да се постигне тази цел, Комисията определи седем стратегически цели и установи действия за подобряване безопасността на превозните средства, стратегия за намаляване на броя на нараняванията и мерки за подобряване на безопасността на уязвимите участници в движението по пътищата, по-специално мотоциклетистите.
(3)
Прегледите за проверка на техническата изправност са част от по-широк режим, създаден, за да гарантира, че превозните средства се поддържат в безопасно и приемливо спрямо околната среда състояние по време на използването им. Този режим следва да обхваща периодични прегледи за проверки на техническата изправност на превозните средства и крайпътни технически проверки на превозни средства, използвани за търговски дейности, както и да предвиди разпоредби относно процедурите за регистрация на превозните средства, позволяващи временно отнемане на разрешението превозното средство да се използва в пътното движение, когато превозното средство представлява непосредствен риск за пътната безопасност. Периодичните прегледи за проверка следва да бъдат основният инструмент за гарантиране на техническата изправност. Крайпътните проверки на търговски превозни средства следва само да допълват периодичните прегледи за проверка.
(4)
В Съюза са приети редица технически стандарти и изисквания по отношение на безопасността на превозните средства и за техните екологични характеристики. Необходимо е посредством режим на внезапни крайпътни технически проверки да се гарантира, че превозните средства все още са технически изправни.
(5)
Крайпътните технически проверки са жизнено важен елемент за постигането на трайно високо ниво на техническа изправност за търговските превозни средства през целия им жизнен цикъл. Такива проверки допринасят не само за пътната безопасност и намаляването на емисиите от превозни средства, но също и за избягването на нелоялната конкуренция в автомобилния транспорт, породена от приемането на различни нива на проверка в различните държави членки.
(6)
Регламент (ЕО) № 1071/2009 на Европейския парламент и на Съвета (3) създаде Европейския регистър на предприятията за автомобилни превози (ЕРПАП). ЕРПАП позволява взаимовръзка между националните електронни регистри на предприятията за автомобилни превози в целия Съюз при спазване на правилата на Съюза за защита на личните данни. Използването на тази система, експлоатирана от компетентния орган на всяка държава членка, улеснява сътрудничеството между държавите членки.
(7)
Настоящата директива следва да се прилага спрямо някои търговски превозни средства с максимална конструктивна скорост над 25 km/h от категориите, определени в Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4). Тя обаче не следва да пречи на държавите членки да провеждат крайпътни технически проверки на превозни средства извън обхвата ѝ или да проверяват други аспекти на автомобилния транспорт, по-специално свързаните с времето за шофиране и почивка или превоза на опасни товари.
(8)
Колесни трактори с максимална конструктивна скорост, надхвърляща 40 km/h, все повече се използват за заместване на товарните автомобили в транспортни дейности на местно равнище и за целите на търговски автомобилен превоз на товари. Техният рисков потенциал е съпоставим с този на товарните автомобили и следователно превозни средства от тази категория, които се използват главно по пътища, отворени за обществено ползване, следва да бъдат третирани по същия начин, както товарните автомобили по отношение на крайпътните технически проверки.
(9)
Докладите за изпълнението на Директива 2000/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5) ясно показват колко са важни крайпътните технически проверки. През периода 2009-2010 г. при повече от 350 000 превозни средства, подложени на крайпътни технически проверки в целия Съюз, е констатирано състояние, изискващо спирането им от движение. Тези доклади показват и значителни разлики между резултатите от проверките, проведени в различни държави членки. За периода 2009-2010 г. процентният дял на разкриване на някои неизправности варира от 2,1 % от всички проверени превозни средства в една държава членка до 48,3 % в друга. Не на последно място, тези доклади показват съществените разлики в броя на проведените крайпътни технически проверки в различните държави членки. С цел постигането на по-балансиран подход, държавите членки следва да се ангажират да провеждат подходящ брой проверки, пропорционален на броя на търговските превозни средства, регистрирани и/или извършващи дейност на тяхна територия.
(10)
Микробусите, например превозните средства от категория N1, и ремаркетата към тях не подлежат на същите изисквания за пътна безопасност на равнището на Съюза като тежкотоварните превозни средства, като например изискванията, свързани с времето на шофиране, обучението за професионални шофьори или инсталирането на устройства за ограничаване на скоростта. Макар превозните средства от категория N1 да не попадат в обхвата на настоящата директива, държавите членки следва да вземат предвид такива преводни средства в стратегиите си за цялостна пътна безопасност и за крайпътни технически проверки.
(11)
За избягването на излишни административни тежести и разходи, както и за подобряването на ефективността на проверките, следва да е възможно компетентните национални органи да изберат като приоритет превозните средства, експлоатирани от предприятия, които не спазват стандартите за пътна безопасност и опазване на околната среда, докато превозни средства, които са експлоатирани и добре поддържани от отговорни и загрижени за безопасността ползватели, следва да се поощряват с по-редки проверки. Подборът на превозните средства за крайпътна проверка, основан на рисковия профил на техните ползватели, би могъл да се окаже подходящ инструмент за целите на проверяването на високорискови предприятия по-внимателно и по-често.
(12)
Крайпътните проверки следва да бъдат подкрепяни от система за оценка на риска. Регламент (ЕО) № 1071/2009 изисква от държавите членки да разширят системата за класифициране на риска, установена с Директива 2006/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6) по отношение на изпълнението на правилата във връзка с времето за шофиране и почивка, за да бъдат обхванати други специфични области, свързани с автомобилния транспорт, включително изправността на търговските превозни средства. Следователно информацията относно броя и сериозността на установените в превозните средства неизправности следва да бъде въвеждана в системата за оценка на риска, установена съгласно член 9 от Директива 2006/22/ЕО. Следва да е възможно за държавите членки да вземат решения за подходящи технически и административни договорености за функционирането на системите за класифициране на риска. Ефективността и хармонизацията на системите за оценка на риска в целия Съюз следва да се анализират допълнително.
(13)
Титулярят на удостоверението за регистрация и - ако е приложимо, ползвателят на превозното средство следва да отговарят за поддържането му в състояние на техническа изправност.
(14)
При извършване на крайпътни технически проверки проверяващите следва да действат по независим начин и тяхната преценка не следва да се влияе от конфликти на интереси, включително такива от икономическо или лично естество, по-специално по отношение на водача, ползвателя или титуляря на свидетелството за регистрация, които биха могли да повлияят по какъвто и да е начин на безпристрастността и обективността на техните решения. Поради това не следва да има пряка връзка между възнаграждението на проверяващите и резултатите от крайпътните технически проверки. Това не следва да пречи на държава членка да разреши на частни образувания да извършват както по-подробни крайпътни технически проверки, така и поправки на превозни средства, дори и на едно и също превозно средство.
(15)
Крайпътните технически проверки следва да се състоят от първоначални и когато е необходимо, по-подробни проверки. И в двата случая те следва да обхващат съществени части и системи на превозните средства. С цел постигане на хармонизация на подробните проверки на равнището на Съюза, следва да се въведат препоръчителни методи за проверка и примери за неизправности и тяхната категоризация според сериозността за всеки подлежащ на проверка елемент.
(16)
Обезопасяването на товара е от решаващо значение за пътната безопасност. Ето защо товарът следва да бъде обезопасен така, че да се справи с ускоряванията, произтичащи от използването на превозното средство на пътя. В името на практичността стойностите на „маса-сили“, произтичащи от такиваускорявания, следва да се използват като гранични стойности на базата на европейските стандарти. Персоналът, участващ в проверките за адекватно обезопасяване на товара, следва да бъде подходящо обучен.
(17)
Всички страни, участващи в логистичния процес, включително опаковчици, товарачи, транспортни дружества, ползватели и шофьори, имат функция за гарантиране, че товарът е правилно опакован и натоварен на подходящо превозно средство.
(18)
В няколко държави членки докладите за крайпътни технически проверки се изготвят в електронен вид. В такива случаи на шофьора следва да се предоставя копие от доклада за проверката. Всички данни и информация, събрани при крайпътни технически проверки, следва да се предават в обща база данни на съответната държава членка, за да може данните да се обработват лесно и съответната информация да бъде прехвърлена без допълнителна административна тежест.
(19)
За да се намали административната тежест върху проверяващите органи, докладите от първоначални крайпътни технически проверки, включително на превозни средства, регистрирани в трети държави, следва да съдържат само съществената информация, за да се регистрира фактът, че на определено превозно средство е извършена подобна проверка, и резултатът от нея. Подробен доклад следва да се изисква само когато се извърши по-подробна проверка след първоначалната.
(20)
Комисията следва да разгледа възможността да обедини формуляра за докладване, съдържащ се в приложение IV, с други доклади.
(21)
Използването на подвижни станции за проверка намалява забавянето и разходите за ползвателите, тъй като на място могат да се провеждат по-подробни проверки. Може да се използват също така най-близките от практична гледна точка контролно-технически пунктове и предназначени за крайпътна проверка съоръжения, за да се извършват по-подробни проверки.
(22)
Служителите, извършващи крайпътни технически проверки, следва да бъдат подходящо обучени или квалифицирани, включително за целите на извършване на визуални проверки по ефективен начин. Проверяващите, които извършват подробните крайпътни технически проверки, следва да имат най-малко същите умения и да удовлетворяват същите изисквания като тези, които извършват прегледи за проверка на техническата изправност съгласно Директива 2014/45/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (7). Държавите членки следва да изискват проверяващите, които извършват проверки в предназначени за крайпътна проверка съоръжения или използват подвижни станции за проверка, да отговарят на тези или на равностойни изисквания, одобрени от компетентния орган.
(23)
За да се намалят разходите от използването на техническо оборудване за по-подробни крайпътни проверки, държавите членки следва да могат да изискват заплащане, когато са открити неизправности. Размерът на това заплащане следва да бъде разумен и пропорционален.
(24)
Сътрудничеството и обменът на най-добри практики между държавите членки е от ключово значение за постигането на по-хармонизирана система за крайпътни технически проверки в целия Съюз. Следователно държавите членки следва да си сътрудничат по-тясно и по време на оперативни действия, когато това е възможно. Такова сътрудничество следва да включва периодичното организиране на координирани крайпътни технически проверки.
(25)
За да се гарантира ефективният обмен на информация между държавите членки, във всяка от тях следва да има точка за контакт при връзката с други съответни компетентни органи. Тази точка за контакт следва също така да събира подходящите статистически данни. Освен това държавите членки следва да използват съгласувана национална стратегия за прилагане на тяхна територия и следва да могат да определят орган, който да координира изпълнението ѝ. Компетентните органи на всяка държава членка следва да въведат процедури, поставящи срокове и определящи съдържанието на препращаната информация.
(26)
При определянето на звена за контакт следва да се спазват конституционните разпоредби и произтичащите от тях равнища на компетентност.
(27)
За да стане възможно режимът за крайпътни проверки, прилаган в Съюза, да бъде предмет на мониторинг, държавите членки следва да съобщават на Комисията преди 31 март 2021 г. и преди 31 март на всяка втора година след това, резултатите от извършените крайпътни технически проверки. Комисията следва да докладва събраните данни на Европейския парламент и на Съвета.
(28)
За да се сведе до минимум загубата на време за предприятията и водачите и да се увеличи цялостната ефективност на крайпътните проверки, следва да се насърчи извършването на крайпътни технически проверки заедно с проверки на спазването на социалното законодателство в сферата на автомобилния транспорт, и по-конкретно Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета (8), Директива 2006/22/ЕО и Регламент (ЕИО) № 3821/85 на Съвета (9).
(29)
Държавите членки следва да предвидят правила относно приложимите санкции при нарушаване на разпоредбите на настоящата директива и следва да осигурят тяхното прилагане. Тези санкции следва да бъдат ефективни, съразмерни, възпиращи и недискриминационни. По-конкретно държавите членки следва да включат подходящи мерки в случай на отказ на водача или ползвателя да сътрудничат с проверяващия и за неразрешено използване на превозно средство с опасни неизправности.
(30)
За да се осигурят еднакви условия за изпълнение на настоящата директива, на Комисията следва да се предоставят изпълнителни правомощия. Изпълнителните правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (10).
(31)
Комисията не следва да приема актовете за изпълнение относно процедурите за уведомяване на точката за контакт на държавата членка на регистрация за превозни средства със значителни или опасни неизправности, както и тези за определяне на формата на данните при предаване по електронен път на Комисията на информацията, събрана от държавите членки относно проверените превозни средства, когато комитетът, установен съгласно настоящата директива, не даде становище относно проекта за акт за изпълнение, представен от Комисията.
(32)
С цел да се актуализира член 2, параграф 1 и приложение IV, точка 6, когато е уместно, без да се засяга обхватът на настоящата директива, да се актуализира приложение II, точка 2 по отношение на методите, и да се адаптира приложение II, точка 2, по отношение на списъка от елементи, подлежащи на проверка, методите, причините за неизправност и оценката на неизправностите, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(33)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно подобряването на безопасността по пътищата чрез създаване на минимални общи изисквания и хармонизирани правила относно крайпътни технически проверки на превозни средства, движещи се на територията на Съюза, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а поради обхвата и последиците на действието може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(34)
Настоящата директива зачита основните права и съблюдава принципите, признати от Хартата на основните права на Европейския съюз, както е посочено в член 6 от Договора за Европейския съюз.
(35)
Настоящата директива развива съществуващия режим на крайпътни технически проверки, актуализира техническите изисквания на Директива 2000/30/ЕО и интегрира правилата, съдържащи се в Препоръка 2010/379/ЕС на Комисията (11). Поради това Директива 2000/30/ЕО следва да бъде отменена,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ, ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ОБХВАТ
Член 1
Предмет
За подобряване на пътната безопасност и на състоянието на околната среда с настоящата директива се установяват минимални изисквания за режим на крайпътни технически проверки на техническата изправност на търговските превозни средства, които се движат на територията на държавите членки.
Член 2
Обхват
1. Настоящата директива се прилага спрямо търговски превозни средства с максимална конструктивна скорост над 25 km/h от следните категории, както са определени в Директива 2003/37/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (12) и Директива 2007/46/ЕО:
а)
моторни превозни средства, проектирани и конструирани основно за превоз на пътници и техния багаж, с повече от осем места за сядане без мястото на водача - превозно средство от категории М2 и М3;
б)
моторни превозни средства, проектирани и конструирани основно за превоз на стоки, с максимална маса над 3,5 тона - превозно средство от категории N2 и N3;
в)
ремаркета и полуремаркета, проектирани и конструирани за превоз на стоки или хора, както и за настаняване на хора, и с максимална допустима маса над 3,5 тона - превозно средство от категории O3 и O4;
г)
колесни трактори от категория T5, използването на които се извършва главно по пътища, отворени за обществено ползване за целите на търговски автомобилен превоз на товари, и чиято максимална конструктивна скорост надвишава 40 km/h.
2. Настоящата директива не засяга правото на държавите членки да извършват крайпътни технически проверки на превозни средства, които не попадат в обхвата на настоящата директива, като например лекотоварните превозни средства от категория N1 с максимална маса, която не надвишава 3,5 тона да проверяват други аспекти на пътния транспорт и безопасност или да извършват проверки на места, различни от пътищата, отворени за обществено ползване. Нито една разпоредба на настоящата директива не възпрепятства държавите членки да ограничат използването на даден вид превозни средства до определени участъци от пътната си мрежа от съображения за пътна безопасност.
Член 3
Определения
Следните определения се прилагат единствено за целите на настоящата директива:
1)
„превозно средство“ означава всяко нерелсово моторно превозно средство или неговото ремарке;
2)
„моторно превозно средство“ означава всяко превозно средство на колела, което се задвижва с двигател и се придвижва на собствен ход, с максимална конструктивна скорост, надвишаваща 25 km/h;
3)
„ремарке“ означава всяко превозно средство на колела, което не се придвижва на собствен ход и което е проектирано и произведено с цел да бъде теглено от моторно превозно средство;
4)
„полуремарке“ означава всяко ремарке, проектирано да бъде прикачено към моторно превозно средство така, че една част от него да лежи върху моторното превозно средство и значителна част от масата му и от теглото на масата му да бъдат носени от моторното превозно средство;
5)
„товар“ означава всички стоки, които обикновено биха се поставили във или върху частта от превозното средство, предназначена за превоз на товари, които не са постоянно прикрепени към него, включително предмети в носители на товари, като касети, подвижни тела или контейнери в превозни средства;
6)
„търговско превозно средство“ означава моторно превозно средство и ремаркето или полуремаркето към него, предназначени за превоз на стоки или пътници с търговска цел, като превоз за чужда сметка или срещу възнаграждение или превоз за собствена сметка, или за друга професионална цел;
7)
„превозно средство, регистрирано в държава членка“ означава превозно средство, регистрирано или въведено в експлоатация в държава членка;
8)
„титуляр на удостоверение за регистрация“ означава юридическо или физическо лице, на чието име е регистрирано превозното средство;
9)
„предприятие“ означава предприятие съгласно определението в член 2, точка 4 от Регламент (ЕО) № 1071/2009;
10)
„крайпътна техническа проверка“ означава неочаквана техническа проверка на техническата изправност на търговско превозно средство, която се извършва от компетентните органи на държава членка или под прекия им надзор;
11)
„път, отворен за обществено ползване“ означава път, който се използва от широката общественост, като местен, регионален или национален път или автомагистрала;
12)
„преглед за проверка на техническата изправност“ означава проверка съгласно член 3, точка 9 от Директива 2014/45/ЕС;
13)
„удостоверение за техническа изправност“ означава доклад от прегледа за проверка на техническата изправност, издаден от компетентния орган или от контролно-технически пункт, който съдържа резултатите от прегледа за проверка на техническата изправност;
14)
„компетентен орган“ означава орган или публична организация, упълномощен от държава членка и носещ отговорност за за управлението на системата за крайпътни технически проверки, включително, когато е целесъобразно, и за извършването на такива проверки;
15)
„проверяващ“ означава лице, оправомощено от държава членка или от неин компетентен орган да извършва първоначални и/или по-подробни крайпътни технически проверки;
16)
„неизправности“ означава технически дефекти или други случаи на несъответствие, установени при крайпътна техническа проверка;
17)
„координирана крайпътна проверка“ означава крайпътна техническа проверка, предприета съвместно от компетентните органи на две или повече държави членки;
18)
„ползвател“ означава физическо или юридическо лице, което експлоатира превозното средство като негов собственик или което е оправомощено от собственика на превозното средство да експлоатира това превозно средство;
19)
„подвижна станция за проверка“ означава транспортируема система с оборудване за проверки, необходима за извършване на по-подробни крайпътни технически проверки, с персонал от проверяващи, които са компетентни да извършват по-подробни крайпътни технически проверки;
20)
„предназначено за крайпътна проверка съоръжение“ означава установена зона за извършване на първоначални и/или по-подробни крайпътни технически проверки, която може също така да бъде оборудвана с постоянно инсталирано оборудване за проверка.
ГЛАВА II
СИСТЕМА ЗА КРАЙПЪТНИ ТЕХНИЧЕСКИ ПРОВЕРКИ И ОБЩИ ЗАДЪЛЖЕНИЯ
Член 4
Система за крайпътни проверки
Системата за крайпътни технически проверки включва първоначални крайпътни технически проверки, както е посочено в член 10, параграф 1, и по-подробни крайпътни технически проверки, както е посочено в член 10, параграф 2.
Член 5
Процентен дял на подлежащите на проверка превозни средства
1. За превозни средства, посочени в член 2, параграф 1, букви а), б) и в), общият брой на първоначалните крайпътни технически проверки в Съюза през всяка календарна година отговаря на поне 5 % от общия брой на тези превозни средства, които са регистрирани в държавите членки.
2. Всяка държава членка полага усилия да извърши подходящ брой първоначални крайпътни технически проверки, пропорционален на общия брой на подобни превозни средства, които са регистрирани на нейна територия.
3. Информацията за проверените превозни средства се съобщава на Комисията в съответствие с член 20, параграф 1.
Член 6
Система за оценка на риска
За превозните средства, посочени в член 2, параграф 1, букви а), б) и в), държавите членки гарантират, че информацията за броя и сериозността на посочените в приложение II и по целесъобразност в приложение III неизправности, установени в експлоатирани от отделни предприятия превозни средства, се въвежда в системата за оценка на риска, установена съгласно член 9 от Директива 2006/22/ЕО. За определяне на рисков профил за дадено предприятие държавите членки могат да използват критериите, посочени в приложение I. Тази информация се използва за извършване на по-задълбочени и по-чести проверки на предприятията, оценени като високорискови. Системата за оценка на риска се прилага от компетентни органи на държавите членки.
За целите на прилагането на първата алинея държавата членка на регистрация използва информацията, получена от други държави членки съгласно член 18, параграф 1.
Държавите членки могат да позволяват допълнителни доброволни прегледи за проверка на техническата изправност. Информацията за съответствието с изискванията за техническа изправност, получена чрез доброволни прегледи, може да се взема предвид за подобряване на рисковия профил на дадено предприятие.
Член 7
Задължения
1. Държавите членки изискват удостоверението за техническа изправност от последния периодичен преглед за проверка на техническата изправност или копие от него, или - в случай на удостоверение за техническа изправност, издадено в електронен формат - заверена или оригинална разпечатка на това удостоверение, както и доклад за последната крайпътна техническа проверка да се съхраняват в превозното средство, ако са налични. Държавите членки могат да разрешат на своите органи да приемат електронни доказателства за такива проверки, когато информация за тях е достъпна.
2. Държавите членки изискват от предприятията и шофьорите на превозните средства, които подлежат на крайпътна техническа проверка, да съдействат на проверяващите и да предоставят достъп до превозното средство, неговите части и цялата необходима документация за целите на проверката.
3. Държавите членки гарантират, че отговорностите на предприятията за поддържане на техните превозни средства в безопасно и технически изправно състояние са определени, без да се засягат отговорностите на водачите на тези превозни средства.
Член 8
Проверяващи
1. Проверяващите се въздържат от всякакви прояви на дискриминация на основание националност на водача, държава на регистрация или въвеждане в експлоатация на превозното средство при избора на превозно средство за крайпътна техническа проверка и при провеждане на проверката.
2. При извършване на крайпътни технически проверки проверяващият не трябва да се намира в положение на каквито и да било конфликти на интереси, които биха могли да повлияят по някакъв начин на безпристрастността и обективността на неговото решение.
3. Възнаграждението на проверяващите не е пряко обвързано от резултатите от първоначалните или от по-подробната крайпътни технически проверки.
4. По-подробните крайпътни технически проверки се провеждат от проверяващи, които изпълняват минималните изисквания за компетентност и обучение, предвидени в член 13 и в приложение IV към Директива 2014/45/ЕС. Държавите членки могат да предвидят задължение за проверяващите, които извършват проверки в предназначени за крайпътна проверка съоръжения или използват подвижни станции за проверка, да отговарят на тези изисквания или на равностойни изисквания, одобрени от компетентния орган.
ГЛАВА III
ПРОЦЕДУРИ ЗА ПРОВЕРКА
Член 9
Избор на превозни средства за първоначална крайпътна проверка
При определянето на превозни средства, които да бъдат подложени на първоначална крайпътна техническа проверка, проверяващите могат да подбират приоритетно превозни средства, експлоатирани от предприятия с високорисков профил, както е посочено в Директива 2006/22/ЕО. Превозните средства може да бъдат подбирани за проверка и произволно, когато е налице подозрение, че те представляват заплаха за пътната безопасност или за околната среда.
Член 10
Съдържание и методи на крайпътните технически проверки
1. Държавите членки гарантират, че избраните съгласно член 9 превозни средства се подлагат на първоначална крайпътна техническа проверка.
При всяка първоначална крайпътна техническа проверка на превозно средство проверяващият:
а)
проверява последното удостоверение за техническа изправност и доклада от крайпътната техническа проверка, ако има такива, които се съхраняват в превозното средство, или електронно доказателство за тях, съгласно член 7, параграф 1;
б)
извършва визуална оценка на техническото състояние на превозното средство;
в)
може да извърши визуална оценка на обезопасяването на товара на превозното средство в съответствие с член 13;
г)
може да извърши технически проверки по всеки метод, сметнат за подходящ. Тези технически проверки могат да се извършват единствено с цел да се обоснове решение за подлагане на превозното средство на по-подробна крайпътна техническа проверка или да се отправи искане за незабавно отстраняване на неизправностите в съответствие с член 14, параграф 1.
Проверяващият проверява дали неизправности, посочени в доклада от предишната крайпътна техническа проверка, са отстранени.
2. Въз основа на резултата от първоначалната проверка проверяващият преценява дали превозното средство или ремаркето му следва да бъдат подложени на по-подробна крайпътна проверка.
3. По-подробната крайпътна техническа проверка обхваща тези елементи, изброени в приложение II, които се считат за необходими и от значение, като взема предвид по-специално безопасността на спирачките, гумите, колелата, шасито и вредното въздействие, както и препоръчителните методи, приложими за проверка на тези елементи.
4. Когато удостоверението за техническа изправност или докладът от крайпътна проверка показват, че на един от изброените в приложение II елементи е извършена проверка в течение на предходните три месеца, проверяващият не проверява този елемент, освен ако такава проверка е оправдана поради очевидна неизправност.
Член 11
Съоръжения за проверка
1. По-подробната крайпътна техническа проверка се извършва чрез подвижна станция за проверка, или предназначено за крайпътна проверка съоръжение, или в контролно-технически пункт, както е посочено в Директива 2014/45/ЕС.
2. Когато по-подробните проверки трябва да се извършват в контролно-технически пункт или предназначено за крайпътна проверка съоръжение, те се извършват възможно най-скоро в един от най-близките от практическа гледна точка пунктове или съоръжения.
3. Подвижните станции за проверка и предназначените за крайпътна проверка съоръжения съдържат подходящо оборудване за извършване на по-подробна крайпътна техническа проверка, което включва оборудването, необходимо за оценяване на състоянието на спирачките и спирачната ефективност, кормилната уредба, окачването и вредното въздействие на превозното средство съгласно изискванията. Когато подвижната станция за проверка или предназначеното за крайпътна проверка съоръжение не включват оборудването, необходимо за проверка на посочен в първоначалната проверка елемент, превозното средство се насочва към пункт или съоръжение за проверка, където може да се извърши подробна проверка на този елемент.
Член 12
Оценка на неизправностите
1. За всеки подлежащ на проверка елемент в приложение II се съдържа списък с възможни неизправности и тяхната степен на сериозност, който да се използва по време на крайпътни технически проверки.
2. Неизправностите, открити по време на крайпътни технически проверки на превозните средства, се категоризират в една от следните групи:
а)
незначителни неизправности без значителни последствия за безопасността на превозното средство или без значително въздействие за околната среда, както и други незначителни несъответствия,
б)
значителни неизправности, които могат да засегнат безопасността на превозното средство или да имат въздействие върху околната среда или да породят риск за други участници в движението по пътищата, или други по-значителни несъответствия;
в)
опасни неизправности, които представляват пряк и непосредствен риск за безопасността на движението по пътищата или имат въздействие върху околната среда.
3. Превозно средство с неизправности в повече от една от посочените в параграф 2 групи неизправности се класифицира в групата, съответстваща на по-сериозната неизправност. Превозно средство, показващо няколко неизправности в рамките на едни и същи области, подлежащи на проверка, както е определено в обхвата на техническата крайпътна проверка, посочена в приложение II, точка 1, може да бъде класифицирано в следващата по сериозност група неизправности, ако се счете, че комбинираното въздействие на тези неизправности води до по-висок риск за безопасността на движението по пътищата.
Член 13
Проверка на обезопасяването на товара
1. По време на крайпътна проверка превозно средство може да бъде подложено на проверка на обезопасяването на товара съгласно приложение III, за да се гарантира, че товарът е обезопасен по начин, който не пречи на безопасното управление на превозното средство, не застрашава живот, здраве или имущество, нито околната среда. Проверките могат да се извършват, за да се провери дали при всички видове експлоатация на превозното средство, включително аварийни ситуации или маневри за потегляне при изкачване по наклон:
-
товарите могат само минимално да променят положението си един спрямо друг, спрямо стените или повърхностите на превозното средство, и
-
товарите не могат да излязат извън товарното отделение или да се придвижат извън площта, определена за товара.
2. Без да се засягат изискванията, приложими към превоза на определени категории стоки, като включените в Европейската спогодба за международен превоз на опасни товари по шосе („ADR“) (13), обезопасяването на товара и проверките на обезопасяването на товара може да се извършват в съответствие с принципите и където е уместно - със стандартите, установени в приложение III, раздел I. Може да се използва последният вариант на стандартите, установени в приложение III, раздел I, точка 5.
3. Последващите процедури, посочени в член 14, се прилагат и в случай на значителни или опасни неизправности във връзка с обезопасяването на товара.
4. Държавите членки правят необходимото, така че персоналът, участващ в проверките на обезопасяването на товара, да получи подходящо обучение за тази цел.
Член 14
Последващи действия при значителни или опасни неизправности
1. Без да се засяга член 14, параграф 3, държавите членки предвиждат разпоредби, съгласно които всяка значителна или опасна неизправност, установена при първоначална или по-подробна проверка, трябва да се отстрани преди превозното средство да се използва отново по пътищата, отворени за обществено ползване.
2. Проверяващият може да реши, че превозното средство трябва да бъде подложено на цялостен преглед за проверка на техническата изправност в определени срокове, ако то е регистрирано в държавата членка, където е извършена крайпътната техническа проверка. Ако превозното средство е регистрирано в друга държава членка, компетентният орган може да се обърне към компетентния орган на тази друга държава членка чрез звената за контакт, посочени в член 17, с искане за провеждане на нов преглед за проверка на техническата изправност на това превозно средство, следвайки процедурата, определена в член 18, параграф 2. При установяването на значителни или опасни неизправности в превозно средство, регистрирано извън Съюза, държавата членка може да реши да информира компетентния орган на държавата на регистрация на превозното средство.
3. В случай на неизправности, налагащи бързо или незабавно поправяне поради пряк и непосредствен риск за пътната безопасност, държавата членка или съответният компетентен орган предвиждат разпоредби, които да ограничат или да забранят използването на въпросното превозно средство, докато тези неизправности не бъдат отстранени. Използването на такова превозно средство може да бъде разрешено за достигане до някой от най-близките сервизи, където тези неизправности могат да бъдат отстранени, при условие че въпросните опасни неизправности са поправени дотолкова, че позволяват превозното средство да достигне сервиза без непосредствен риск за безопасността на пътниците в него или на други участници в движението. В случай на неизправности, които не налагат незабавно поправяне, държавата членка или съответният компетентен орган могат да вземат решение относно условията и разумен срок, в който превозното средство може да бъде използвано преди отстраняването на неизправностите.
Ако превозното средство не може да бъде поправено дотолкова, че да е възможно то да достигне сервиза, превозното средство може да бъде транспортирано до налично място, където то може да бъде ремонтирано.
Член 15
Такси за проверка
При установяването на неизправности след по-подробна проверка държавите членки могат да изискат плащането на разумна и пропорционална такса, която следва да бъде свързана с разходите за извършване на тази проверка.
Член 16
Доклад за проверката и бази данни за крайпътни технически проверки
1. За всяка извършена първоначална крайпътна техническа проверка на компетентния орган се съобщава следната информация:
а)
държава на регистрация на превозното средство;
б)
категория на превозното средство;
в)
резултат от първоначалната крайпътна техническа проверка.
2. При завършването на по-подробна проверка проверяващият съставя доклад съгласно приложение IV. Държавите членки гарантират, че на водача на превозното средство се предоставя копие от доклада за проверката.
3. Проверяващият съобщава на компетентния орган резултатите от по-подробните крайпътни технически проверки в разумен срок след извършването на тази проверка. Компетентният орган съхранява тази информация в съответствие с приложимото право относно защита на данните не по-малко от 36 месеца след датата на получаването ѝ.
ГЛАВА IV
СЪТРУДНИЧЕСТВО И ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ
Член 17
Определяне на точка за контакт
1. Държавите членки определят точка за контакт, която:
-
осигурява координацията със звена за контакт, определени от други държави членки във връзка с действия по член 18,
-
предава данните, посочени в член 20, на Комисията,
-
осигурява, когато е уместно, всеки друг обмен на информация със и предоставяне на подпомагане за звената за контакт на други държави членки.
2. Държавите членки предават на Комисията имената и данните за контакт на своите национални звена за контакт най-късно до 20 май 2015 г. и я информират незабавно за всички промени в тях. Комисията съставя списък с всички звена за контакт и го предава на държавите членки.
Член 18
Сътрудничество между държавите членки
1. В случаи, когато при превозно средство, което не е регистрирано в държавата членка, където се извършва проверката, се установят значителни или опасни неизправности или неизправности, водещи до ограничение или забрана за използване на превозното средство, точката за контакт уведомява за резултатите от проверката точката за контакт на държавата членка на регистрация. Това уведомление съдържа елементите от доклада за крайпътна проверка съгласно посоченото в приложение IV и се предава за предпочитане чрез националния електронен регистър, посочен в член 16 от Регламент (ЕО) № 1071/2009. Комисията приема подробни правила относно процедурите за уведомяване на точката за контакт на държавата членка на регистрация за превозни средства със значителни или опасни неизправности съгласно процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.
2. В случаи на установяването на значителни или опасни неизправности в превозно средство, точката за контакт на държавата членка, където е извършена проверката, може да поиска чрез точката за контакт от компетентния орган на държавата членка на регистрация да предприеме съответните последващи действия, например да подложи превозното средство на още един преглед за проверка на техническата изправност, както е предвидено в член 14.
Член 19
Координирани крайпътни технически проверки
На годишна база държавите членки извършват редовно координирани крайпътни проверки. Държавите членки могат да съчетаят тези действия с предвидените в член 5 от Директива 2006/22/ЕО.
Член 20
Предоставяне на информация на Комисията
1. Преди 31 март 2021 г. и преди 31 март на всяка втора година след това държавите членки предоставят по електронен път на Комисията данните, събрани във връзка с проверените на тяхна територия превозни средства през предходните две календарни години. Тези данни съдържат:
а)
броя на проверените превозни средства;
б)
категорията на проверените превозни средства;
в)
държавата на регистрация на всяко проверено превозно средство;
г)
в случаите на по-подробни проверки, проверените области и неизправните елементи в съответствие с приложение IV, точка 10.
Първият доклад обхваща период от две години, считано от 1 януари 2019 г.
2. Комисията приема подробни правила в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2, относно формата, в който посочените в параграф 1 данни трябва да се предоставят по електронен път. До установяването на такива правила се използва стандартният формуляр за докладване, определен в приложение V.
Комисията докладва събраните данни на Европейския парламент и на Съвета.
ГЛАВА V
ДЕЛЕГИРАНИ АКТОВЕ И АКТОВЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 21
Делегирани актове
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 22 относно:
-
актуализирането на член 2, параграф 1, и приложение IV, точка 6, по целесъобразност, за да се отчетат промените в категориите на превозните средства, произтичащи от изменения в посочените в същия член законодателни актове, без да се засяга обхватът на настоящата директива,
-
актуализирането на приложение II, точка 2, по отношение на методите в случай на наличие на по-ефикасни и ефективни методи за проверка, без да се разширява списъкът на елементите, подлежащи на проверка,
-
адаптирането на приложение II, точка 2, след положителна оценка на разходите и ползите, по отношение на списъка на елементите, подлежащи на проверка, методите, причините за неизправност и оценката на неизправностите в случай на изменение на задължителните изисквания, отнасящи се за одобрение на типа, в законодателството на Съюза в областта на безопасността или на околната среда.
Член 22
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 21, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 19 май 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се удължава с мълчаливо съгласие за срокове със същата продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно удължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 21, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира за него едновременно Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 21, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 23
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета по техническата изправност, посочен в Директива 2014/45/ЕС. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011. Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта за акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 24
Докладване
1. До 20 май 2016 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно прилагането на настоящата директива и последствията от нея. В доклада се анализират по-специално нейното въздействие по отношение на подобряването на безопасността по пътищата, както и разходите и ползите от евентуалното включване на категориите превозни средства N1 и O2 в обхвата на настоящата директива.
2. Не по-късно от 20 май 2022 г. Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета относно прилагането и въздействието от настоящата директива, по-специално по отношение на ефективността и хармонизацията на системите за оценка на риска, по-конкретно при определянето на взаимно сравним рисков профил на различните засегнати предприятия. Този доклад се придружава от подробна оценка на въздействието, в която се анализират разходите и ползите в целия Съюз. Оценката на въздействието се предоставя на Европейския парламент и на Съвета поне шест месеца преди внасянето на законодателно предложение, ако такова е уместно, за включване на нови категории превозни средства в обхвата на настоящата директива.
Член 25
Санкции
Държавите членки установяват система от санкции за нарушаване на разпоредбите на настоящата директива и вземат всички мерки, за да гарантират прилагането им. Тези санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални, възпиращи и недискриминационни.
Член 26
Транспониране
1. Преди 20 май 2017 г. държавите членки приемат и публикуват законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно информират Комисията за това.
Те прилагат тези мерки от 20 май 2018 г.
По отношение на системата за оценка на риска, посочена в член 6 от настоящата директива, те прилагат тези мерки, считано от 20 май 2019 г.
Когато държавите членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът за позоваването се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните мерки от националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 27
Отмяна
Директива 2000/30/ЕО се отменя, считано от 20 май 2018 г.
Член 28
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 29
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 3 април 2014 година.
DIREKTIVA 2014/47/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 3. travnja 2014.
o pregledima tehničke ispravnosti na cesti gospodarskih vozila koja prometuju u Uniji i stavljanju izvan snage Direktive 2000/30/EZ
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 91.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora (1),
nakon savjetovanja s Odborom regija,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Komisija u svojoj Bijeloj knjizi od 28. ožujka 2011. pod naslovom „Plan za jedinstveni europski prometni prostor - ususret konkurentnom prometnom sustavu u kojem se učinkovito gospodari resursima” izlaže „nula viziju” kojom bi se Unija trebala približiti cilju od niti jednog smrtnog slučaja u cestovnom prijevozu do 2050. U pogledu ostvarenja toga cilja, očekuje se da će tehnologija vozila u velikoj mjeri doprinijeti unapređenju sigurnosti cestovnog prijevoza.
(2)
U svojoj Komunikaciji pod naslovom „Ususret europskom području sigurnosti na cestama: smjer politike sigurnosti na cestama za razdoblje 2011. - 2020.”, Komisija je predložila da se ukupan broj nesreća sa smrtnim posljedicama u Uniji prepolovi do 2020., počevši od 2010. Radi postizanja tog cilja Komisija je iznijela sedam strateških ciljeva i utvrdila mjere za sigurnija vozila, strategiju za smanjenje broja ozljeda i mjere za unapređenje sigurnosti nezaštićenih sudionika u cestovnom prometu, posebno motociklista.
(3)
Ispitivanje tehničke ispravnosti dio je opsežnijeg sustava osmišljenog kako bi se osiguralo da se vozila tijekom uporabe održavaju u sigurnom i okolišno prihvatljivom stanju. Taj bi sustav trebao obuhvaćati periodične tehničke preglede vozila i preglede tehničke ispravnosti na cesti vozila koja se koriste za gospodarsku djelatnost cestovnog prijevoza, kao i predvidjeti postupak registracije vozila kojim bi se omogućila suspenzija dozvole korištenja vozila u cestovnom prometu kada vozilo predstavlja neposredan rizik za sigurnost na cestama. Periodični pregledi trebali bi biti glavni alat za osiguranje tehničke ispravnosti. Tehnički pregledi gospodarskih vozila koji se obavljaju na cesti trebali bi biti samo dodatak periodičnim pregledima.
(4)
U Uniji je doneseno nekoliko tehničkih normi i zahtjeva u pogledu sigurnosti vozila i okolišnih karakteristika. Sustavom neočekivanih pregleda tehničke ispravnosti na cesti potrebno je osigurati da vozila ostanu ispravna.
(5)
Pregledi tehničke ispravnosti na cesti ključan su element za postizanje kontinuirane visoke razine tehničke ispravnosti gospodarskih vozila tijekom njihove uporabe. Takvi pregledi ne pridonose samo sigurnosti na cestama i smanjenju emisija vozila već i izbjegavanju nepoštenog tržišnog natjecanja u cestovnom prijevozu zbog prihvaćanja različitih razina pregleda među državama članicama.
(6)
Uredbom (EZ) br. 1071/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (3) uspostavljen je Europski registar cestovnih prijevoznika (ERRU). ERRU omogućuje međusobno povezivanje nacionalnih elektroničkih registara prijevoznika širom Unije u skladu s pravilima Unije o zaštiti osobnih podataka. Korištenje tog sustava, kojim upravlja nadležno tijelo svake države članice, olakšava suradnju među državama članicama.
(7)
Ova Direktiva trebala bi se primjenjivati na određena gospodarska vozila s konstrukcijskom brzinom većom od 25 km/h kategorijâ utvrđenih Direktivom 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (4). Međutim ne bi trebala sprečavati države članice da provode preglede tehničke ispravnosti na cesti vozila koja nisu obuhvaćena ovom Direktivom ili da provjeravaju druge aspekte cestovnog prijevoza, posebno one vezane uz vrijeme vožnje i odmora ili prijevoz opasnog tereta.
(8)
Traktori na kotačima najveće konstrukcijske brzine veće od 40 km/h sve češće zamjenjuju kamione u lokalnom cestovnom prijevozu i u gospodarske svrhe cestovnog prijevoza. Njihov rizični potencijal usporediv je s kamionima i s vozilima iz te kategorije, koja se koriste uglavnom na javnim cestama, trebalo bi stoga postupati na isti način kao s kamionima u pogledu pregleda tehničke ispravnosti na cesti.
(9)
Izvješća o provedbi Direktive 2000/30/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (5) jasno pokazuju važnost pregleda tehničke ispravnosti na cesti. Tijekom razdoblja od 2009. do 2010. prijavljeno je više od 350 000 vozila koja su podvrgnuta pregledima tehničke ispravnosti na cesti širom Unije i bila u stanju koje je zahtijevalo njihovo povlačenje sa ceste. Ta izvješća također pokazuju znatne razlike u rezultatima pregleda provedenih u različitim državama članicama. Tijekom razdoblja od 2009. do 2010., stopa otkrivanja određenih nedostataka bila je u rasponu od 2,1 % svih pregledanih vozila u jednoj državi članici do 48,3 % u drugoj. Konačno, ta izvješća ukazuju na značajne razlike u broju izvršenih pregleda tehničke ispravnosti na cesti među državama članicama. Kako bi postigle uravnoteženiji pristup države članice trebale bi se obvezati na provođenje odgovarajućeg broja pregleda proporcionalnog broju registriranih gospodarskih vozila i/ili broju vozila koja se koriste na njihovom državnom području.
(10)
Kombinirani automobili, poput vozila kategorije N1, i njihova priključna vozila ne podliježu jednakim zahtjevima sigurnosti na cestama na razini Unije kao teška vozila poput onih vezanih za trajanje upravljanja vozilom, usavršavanje profesionalnih vozača ili ugradnje uređaja za ograničavanje brzine. Iako se na vozila N1 ova Direktiva ne primjenjuje, države članice bi u svojim sveukupnim strategijama sigurnosti na cestama i pregleda na cesti trebale uzeti u obzir takva vozila.
(11)
S ciljem izbjegavanja nepotrebnog administrativnog tereta i troškova te radi unapređenja učinkovitosti pregleda, trebalo bi omogućiti nadležnim nacionalnim tijelima da kao prioritet odaberu vozila kojima upravljaju poduzeća i koja nisu u skladu sa standardima sigurnosti na cestama i okolišnim standardima, dok bi uredno održavana vozila kojima upravljaju odgovorni korisnici koji su skloni sigurnom ponašanju trebalo nagraditi rjeđim pregledima. Izbor vozila za preglede na cesti utemeljen na profilu rizika njihovih prijevoznika mogao bi se pokazati korisnim sredstvom u svrhu detaljnijeg i češćeg provjeravanja visokorizičnih poduzeća.
(12)
Sustav stupnjevanja rizika trebao bi podržati preglede na cesti. Uredbom (EZ) br. 1071/2009 od država članica zahtijeva se proširivanje sustava klasifikacije rizika koji je uspostavljen Direktivom 2006/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (6), s obzirom na provedbu pravila o trajanju upravljanja vozilom i vremenu odmora, kako bi obuhvatio druga određena područja povezana s cestovnim prometom, uključujući tehničku ispravnost gospodarskih vozila. Slijedom toga, informacije u vezi s brojem i ozbiljnosti nedostataka pronađenih na vozilima trebale bi biti uključene u sustav stupnjevanja rizika uspostavljen člankom 9. Direktive 2006/22/EZ. Trebalo bi omogućiti državama članicama da odluče koji su tehnički i administrativni uvjeti odgovarajući za funkcioniranje sustava stupnjevanja rizika. Učinkovitost i usklađivanje sustava stupnjevanja rizika širom Unije trebalo bi dodatno analizirati.
(13)
Nositelj potvrde o registraciji i, prema potrebi, korisnik vozila trebao bi biti odgovoran za održavanje vozila u tehnički ispravnom stanju.
(14)
Pri provođenju pregleda tehničke ispravnosti na cesti, inspektori trebali bi djelovati neovisno i na njihovu prosudbu ne bi trebali utjecati konflikti interesa, uključujući one gospodarske ili osobne prirode, posebno u vezi s vozačem, korisnikom ili nositeljem potvrde o registraciji, koji bi na bilo koji način mogli djelovati na nepristranost i objektivnost njihovih odluka. Stoga ne bi trebalo biti izravne povezanosti između naknada inspektora i rezultata pregleda tehničke ispravnosti na cesti. To ne bi trebalo spriječiti države članice da za provedbu detaljnijih pregleda tehničke ispravnosti na cesti i popravaka vozila, čak kad je riječ o istom vozilu, ovlaste privatna tijela.
(15)
Pregledi tehničke ispravnosti na cesti trebali bi sadržavati početne i, prema potrebi, detaljnije preglede. U oba slučaja trebali bi obuhvaćati važne dijelove i sustave vozila. S ciljem usklađivanja detaljnijih pregleda na razini Unije, preporučene metode ispitivanja te primjeri nedostataka i njihove kategorizacije u skladu s njihovom težinom trebali bi biti uvedeni za svaku ispitanu stavku.
(16)
Osiguranje tereta ključno je za sigurnost na cestama. Teret bi stoga trebao biti osiguran tako da dobro podnosi ubrzanja do kojih dolazi tijekom korištenja vozila na cesti. Iz praktičnih razloga, sile mase koje su rezultat takvih ubrzanja trebalo bi koristiti kao granične vrijednosti utemeljene na europskim standardima. Osoblje uključeno u provjeru odgovarajuće sigurnosti tereta trebalo bi biti primjereno osposobljeno.
(17)
Sve strane uključene u postupke logistike, uključujući otpremnike, tovaritelje, prijevoznike, korisnike i vozače, imaju ulogu u osiguravanju ispravnog otpremanja tereta i utovara na primjereno vozilo.
(18)
U više država članica, izvješća o pregledima tehničke ispravnosti na cesti izrađuju se elektroničkim putem. U tom bi se slučaju primjerak izvješća o pregledu trebao dati vozaču. Svi podaci i informacije prikupljeni tijekom pregleda tehničke ispravnosti na cesti trebali bi biti dostavljeni u zajedničku bazu podataka dotične države članice radi lakše obrade podataka i prijenosa relevantnih informacija bez ikakvog dodatnog administrativnog opterećenja.
(19)
Kako bi se smanjilo administrativno opterećenje tijela nadležnih za nadzor, izvješća početnih pregleda tehničke ispravnosti na cesti, uključujući preglede vozila registriranih u trećim zemljama, trebala bi sadržavati samo ključne informacije kojima se bilježi da je provjera izvršena na određenom vozilu i rezultat takve provjere. Iscrpno izvješće trebalo bi se zahtijevati samo ako se nakon početnog pregleda izvrši detaljniji pregled.
(20)
Komisija bi trebala provjeriti mogućnost kombiniranja obrasca izvješća iz Priloga IV. s ostalim izvješćima.
(21)
Korištenje jedinica za mobilni pregled smanjuje kašnjenja i troškove za korisnike jer se detaljniji pregledi mogu provesti izravno na cesti. Detaljniji pregledi mogu se obavljati i u najbližim stanicama za ispitivanje i određenim prostorima za preglede na cesti.
(22)
Osoblje koje vrši preglede tehničke ispravnosti na cesti trebalo bi biti primjereno osposobljeno ili kvalificirano, uključujući u svrhu učinkovitog obavljanja vizualnih pregleda. Inspektori koji provode detaljnije preglede tehničke ispravnosti na cesti trebali bi imati barem jednake vještine i ispunjavati jednake zahtjeve kao oni koji provode tehničke preglede u skladu s Direktivom 2014/45/EU Europskog parlamenta i Vijeća (7). Države članice trebale bi zahtijevati da inspektori koji vrše preglede u za preglede određenim prostorima na cesti ili koji koriste jedinice za mobilni pregled ispunjavaju navedene ili istovjetne obveze koje je odobrilo nadležno tijelo.
(23)
Kako bi se ublažili troškovi koji proizlaze iz uporabe tehničke opreme za detaljniji pregled na cesti, države članice trebale bi moći izvršiti naplatu kada se utvrde nedostaci. Iznos te naplate trebao bi biti razuman i proporcionalan.
(24)
Suradnja i razmjena najboljih praksi među državama članicama ključne su za postizanje usklađenijeg sustava pregleda tehničke ispravnosti na cesti širom Unije. Slijedom toga, države članice i tijekom operativnih aktivnosti, kada je to moguće, trebale bi bliže surađivati. Takva suradnja trebala bi obuhvaćati periodičnu organizaciju usklađenih pregleda tehničke ispravnosti na cesti.
(25)
U svrhu osiguravanja učinkovite razmjene informacija među državama članicama trebalo bi u svakoj državi članici uspostaviti kontaktnu točku za komunikaciju s drugim relevantnim nadležnim tijelima. Ta kontaktna točka trebala bi izrađivati i odgovarajuće statistike. Nadalje, države članice trebale bi primijeniti koherentnu nacionalnu strategiju provođenja na njihovom državnom području i trebale bi moći imenovati tijelo koje koordinira njezinu provedbu. Nadležna tijela u svakoj državi članici trebala bi odrediti postupke kojima se utvrđuju vremenska ograničenja i sadržaji informacija koje se prosljeđuju.
(26)
Pri odabiru kontaktnih točaka, ustavne odredbe i proizašla razina nadležnosti trebali bi se poštovati.
(27)
Kako bi se omogućilo praćenje sustava pregleda na cesti koji se provodi u Uniji, države članice trebale bi prije 31. ožujka 2021. i prije 31. ožujka svake dvije godine nakon toga obavijestiti Komisiju o rezultatima provedenih pregleda tehničke ispravnosti na cesti. Komisija bi prikupljene podatke trebala dostaviti Europskom parlamentu i Vijeću.
(28)
Kako bi se smanjio gubitak vremena za poduzeća i vozače i povećala ukupna učinkovitost pregleda na cesti, trebalo bi poticati provođenje pregleda tehničke ispravnosti na cesti i preglede kojima se provjerava usklađenost sa socijalnim zakonodavstvom na području cestovnog prometa, posebice s Uredbom (EZ) br. 561/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (8), Direktivom 2006/22/EZ i Uredbom Vijeća (EEZ) br. 3821/85 (9).
(29)
Države članice trebale bi utvrditi pravila o sankcijama koje će se primjenjivati u slučaju kršenja odredaba ove Direktive te bi trebale osigurati njihovu provedbu. Te sankcije trebale bi biti učinkovite, proporcionalne, odvraćajuće i nediskriminirajuće. Države članice posebno bi trebale uključiti odgovarajuće mjere za rješavanje slučajeva u kojima vozač ili korisnik odbija surađivati s inspektorom te za nedopušteno korištenje vozila s ozbiljnim nedostacima.
(30)
Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu ove Direktive, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (10).
(31)
Komisija ne bi trebala donositi provedbene akte u vezi s postupcima za prijavljivanje vozila s većim ili ozbiljnim nedostacima kontaktnoj točki države članice u kojoj je vozilo registrirano, kao ni one kojima se određuje oblik u kojem se Komisiji šalju informacije koje su prikupile države članice u vezi s pregledanim vozilima kada odbor osnovan u skladu s ovom Direktivom ne da nikakvo mišljenje o nacrtu provedbenog akta koji je Komisija predstavila.
(32)
U svrhu ažuriranja članka 2. stavka 1. i Priloga IV. točke 6., prema potrebi, bez utjecaja na područje primjene ove Direktive, ažuriranja Priloga II. točke 2. u vezi s metodama i prilagođavanja Priloga II. točke 2. u vezi s popisom stavaka koje je potrebno testirati, metoda, razloga za neispravnost i procjene nedostataka, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.
(33)
S obzirom na to da cilj ove Direktive, to jest poboljšanje sigurnosti na cestama utvrđivanjem minimalnih zajedničkih zahtjeva i usklađenih pravila za obavljanje pregleda tehničke ispravnosti na cesti vozila koja prometuju u Uniji, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se, zbog opsega djelovanja on na bolji način može ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.
(34)
Ova Direktiva poštuje temeljna prava i načela priznata Poveljom Europske unije o temeljnim pravima kako je navedeno u članku 6. Ugovora o Europskoj uniji.
(35)
Ova Direktiva razvija postojeći sustav pregleda tehničke ispravnosti na cesti, ažurira tehničke zahtjeve iz Direktive 2000/30/EZ i objedinjuje pravila koja se nalaze u Preporuci Komisije 2010/379/EU (11). Slijedom toga, Direktivu 2000/30/EZ trebalo bi staviti izvan snage,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
POGLAVLJE I.
PREDMET, DEFINICIJE I PODRUČJE PRIMJENE
Članak 1.
Predmet
Kako bi se poboljšala sigurnost na cestama i zaštitio okoliš, ovom se Direktivom uspostavljaju minimalni zahtjevi za sustav pregleda tehničke ispravnosti na cesti gospodarskih vozila koja prometuju na državnom području država članica.
Članak 2.
Područje primjene
1. Ova se Direktiva primjenjuje na gospodarska vozila čija konstrukcijska brzina prelazi 25 km/h sljedećih kategorija u skladu s Direktivom 2003/37/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (12) i Direktivom 2007/46/EZ:
(a)
motorna vozila oblikovana i konstruirana ponajprije za prijevoz osoba i njihove prtljage i koja osim mjesta za sjedenje za vozača imaju više od osam mjesta za sjedenje - vozila kategorija M2 i M3;
(b)
motorna vozila oblikovana i konstruirana ponajprije za prijevoz robe i čija je najveća dopuštena masa veća od 3,5 tone - vozila kategorija N2 i N3;
(c)
priključna vozila oblikovana i konstruirana za prijevoz roba i osoba, kao i za smještaj osoba, čija je najveća dopuštena masa veća od 3,5 tone - vozila kategorija O3 i O4;
(d)
traktori na kotačima kategorije T5 čija se uporaba za gospodarski cestovni prijevoz uglavnom odvija na javnim cestama, a čija je najveća konstrukcijska brzina veća od 40 km/h.
2. Ovom se Direktivom ne utječe na pravo država članica da provode preglede tehničke ispravnosti na cesti na vozilima koja nisu obuhvaćena ovom Direktivom, poput lakih gospodarskih vozila kategorije N1 čija najveća dopuštena masa nije veća od 3,5 tone te da provjeravaju druge aspekte cestovnog prijevoza i cestovne sigurnosti ili da izvršavaju preglede na drugim mjestima osim javnih cesta. Ništa u ovoj Direktivi ne sprečava državu članicu da zbog sigurnosti na cestama ograniči upotrebu određene vrste vozila na određene dijelove svoje cestovne mreže.
Članak 3.
Definicije
Samo za potrebe ove Direktive primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„vozilo” znači svako motorno vozilo koje se ne kreće po tračnicama ili njegovo priključno vozilo;
2.
„motorno vozilo” znači svako vozilo s vlastitim pogonom na kotačima s najvećom konstrukcijskom brzinom koja prelazi 25 km/h;
3.
„priključno vozilo” znači svako vozilo bez vlastitog pogona na kotačima koje je oblikovano i konstruirano da ga vuče motorno vozilo;
4.
„poluprikolica” znači svako priključno vozilo oblikovano za spajanje s motornim vozilom tako da se jedan njezin dio oslanja na motorno vozilo i da se znatan dio njezine mase i mase njezinog tereta prenosi na motorno vozilo;
5.
„teret” znači sva roba koja bi inače bila stavljena u ili na dio vozila predviđen za prijevoz tereta i koja nije trajno pričvršćena za vozilo, uključujući predmete na nosačima tereta kao što su sanduci, izmjenjive nadogradnje ili kontejneri na vozilima;
6.
„gospodarsko vozilo” znači motorno vozilo i njegovo priključno vozilo ili poluprikolica koji su ponajprije namijenjeni prijevozu robe ili putnika za komercijalne svrhe, poput najma i naknade ili za vlastiti račun ili za druge službene svrhe;
7.
„vozilo registrirano u državi članici” znači vozilo koje je registrirano i stavljeno u uporabu u državi članici;
8.
„nositelj potvrde o registraciji” znači pravna ili fizička osoba na čije je ime vozilo registrirano;
9.
„poduzeće” znači poduzeće u smislu članka 2. točke 4. Uredbe (EZ) 1071/2009;
10.
„pregled tehničke ispravnosti na cesti” znači neočekivani tehnički pregled ispravnosti gospodarskog vozila koji provode nadležna tijela države članice ili se provodi pod njihovim izravnim nadzorom;
11.
„javna cesta” znači cesta koja je od koristi za opću javnost, poput lokalne, regionalne ili nacionalne ceste, magistralne ceste, brze ceste ili autoceste;
12.
„tehnički pregled” znači pregled u skladu s člankom 3. točkom 9. Direktive 2014/45/EU;
13.
„zapisnik o tehničkom pregledu vozila” znači izvješće o tehničkom pregledu vozila koje izdaje nadležno tijelo ili stanica za tehnički pregled, a sadrži rezultate tehničkog pregleda;
14.
„nadležno tijelo” znači tijelo ili javno tijelo kojem je država članica povjerila odgovornost za upravljanje sustavom za preglede tehničke ispravnosti na cesti, uključujući, prema potrebi, provođenje takvih pregleda;
15.
„inspektor” znači osoba koju su država članica ili njezino nadležno tijelo ovlastili za provođenje početnih i/ili detaljnijih pregleda tehničke ispravnosti na cesti;
16.
„nedostaci” znači tehničke manjkavosti i drugi slučajevi neusklađenosti ustanovljeni tijekom pregleda tehničke ispravnosti na cesti;
17.
„usklađeni pregled na cesti” znači pregled tehničke ispravnosti na cesti koji zajedno vrše nadležna tijela dviju ili više država članica;
18.
„korisnik” znači fizička ili pravna osoba koja upravlja vozilom kao njegov vlasnik ili ju je za to ovlastio vlasnik vozila;
19.
„mobilna jedinica za pregled” znači prijenosni sustav opreme za ispitivanje potrebne za obavljanje detaljnijih pregleda tehničke ispravnosti na cesti, na kojoj rade inspektori koji su osposobljeni za obavljanje detaljnijih pregleda tehničke ispravnosti na cesti;
20.
„prostor na cesti određen za preglede” znači određeni prostor za izvršavanje početnih i/ili detaljnijih pregleda tehničke ispravnosti na cesti koji može biti opremljen stalno postavljenom opremom za ispitivanje.
POGLAVLJE II.
SUSTAV PREGLEDA TEHNIČKE ISPRAVNOSTI NA CESTI I OPĆE OBVEZE
Članak 4.
Sustav pregleda na cesti
Sustav pregleda tehničke ispravnosti na cesti obuhvaća početne preglede tehničke ispravnosti na cesti iz članka 10. stavka 1. i detaljnije preglede tehničke ispravnosti na cesti iz članka 10. stavka 2.
Članak 5.
Postotak vozila za pregled
1. Za vozila iz članka 2. stavka 1. točaka (a), (b) i (c) ukupan broj početnih pregleda tehničke ispravnosti na cesti u Uniji, svake kalendarske godine, odgovara iznosu od barem 5 % ukupnog broja tih vozila koja su registrirana u državi članici.
2. Svaka država članica svake godine izvršava odgovarajući broj početnih pregleda tehničke ispravnosti na cesti, proporcionalan ukupnom broju takvih vozila koja su registrirana na njezinom državnom području.
3. Informacije o pregledanim vozilima dostavljaju se Komisiji u skladu s člankom 20. stavkom 1.
Članak 6.
Sustav stupnjevanja rizika
Za vozila iz članka 2. stavka 1. točaka (a), (b) i (c), države članice osiguravaju da se informacija u vezi s brojem i težinom nedostataka iz Priloga II. i, kada je to primjenjivo, Priloga III. pronađenih na vozilima kojima upravljaju pojedinačna poduzeća uvede u sustav stupnjevanja rizika uspostavljen člankom 9. Direktive 2006/22/EZ. Da bi se poduzeću dodijelio profil rizičnosti, država članica može koristiti kriterije određene Prilogom I. Ta se informacija koristi za iscrpnije i češće provjeravanje poduzeća koji se ocijene visokorizičnima. Sustavom stupnjevanja rizika upravljaju nadležna tijela država članica.
Za potrebe provedbe prvog podstavka, država članica u kojoj je vozilo registrirano koristi informacije koje je primila od druge države članice na temelju članka 18. stavka 1.
Države članice mogu omogućiti dodatne dobrovoljne tehničke preglede. Kako bi se poduzećima omogućilo da poboljšaju svoj profil rizičnosti, u obzir se uzimaju informacije o ispunjavanju zahtjeva u pogledu tehničke ispravnosti pribavljene na temelju dobrovoljnih pregleda.
Članak 7.
Odgovornosti
1. Države članice zahtijevaju da se u vozilu čuvaju zapisnik o tehničkom pregledu vozila koji odgovara zadnjem periodičnom tehničkom pregledu ili primjerak tog zapisnika ili, u slučaju elektroničkog zapisnika o tehničkom pregledu, ovjereni ili originalni ispis tog zapisnika i izvješće zadnjeg pregleda tehničke ispravnosti na cesti, ako postoje. Države članice svojim tijelima mogu omogućiti prihvaćanje elektroničkog dokaza takvih pregleda kada su informacije u tom pogledu dostupne.
2. Države članice zahtijevaju da poduzeća i vozači vozila koje je podvrgnuto pregledu tehničke ispravnosti na cesti surađuju s inspektorima te im u svrhu pregleda omoguće pristup vozilu, njegovim dijelovima i svim relevantnim dokumentima.
3. Države članice osiguravaju da se odgovornosti poduzeća za održavanje njihovih vozila u sigurnom i tehnički ispravnom stanju definiraju ne dovodeći u pitanje odgovornosti vozača tih vozila.
Članak 8.
Inspektori
1. Prilikom odabira vozila za pregled tehničke ispravnosti na cesti i prilikom provođenja tog pregleda, inspektori se suzdržavaju od bilo kakve diskriminacije na temelju nacionalnosti vozača, države registracije ili države u kojoj je vozilo stavljeno u uporabu.
2. Prilikom obavljanja pregleda tehničke ispravnosti na cesti, inspektor ne smije biti ni u kakvom sukobu interesa koji bi mogao utjecati na nepristranost i objektivnost njegove odluke.
3. Naknade inspektorâ nisu izravno povezane s rezultatima početnih ili detaljnijih pregleda tehničke ispravnosti na cesti.
4. Detaljnije preglede tehničke ispravnosti na cesti provode samo inspektori koji ispunjavaju minimalne zahtjeve u pogledu stručnosti i osposobljenosti utvrđene člankom 13. i Prilogom IV. Direktivi 2014/45/EU. Države članice mogu predvidjeti da inspektori koji provode preglede u prostorima na cesti određenim za preglede ili koji koriste jedinice za mobilni pregled trebaju ispunjavati te ili istovjetne zahtjeve koje je odobrilo nadležno tijelo.
POGLAVLJE III.
POSTUPCI PREGLEDA
Članak 9.
Odabir vozila za početni pregled tehničke ispravnosti na cesti
Prilikom utvrđivanja koja će vozila biti podvrgnuta početnom pregledu tehničke ispravnosti na cesti inspektori mogu odabrati, kao prioritet, vozila kojima upravljaju poduzeća s visokorizičnim profilom kako je navedeno u Direktivi 2006/22/EZ. Vozila se za pregled također mogu odabrati nasumice ili u slučajevima kada postoji sumnja u to da to vozilo predstavlja opasnost za sigurnost na cestama ili za okoliš.
Članak 10.
Sadržaj i metode pregleda tehničke ispravnosti na cesti
1. Države članice osiguravaju da vozila odabrana u skladu s člankom 9. podliježu početnom pregledu tehničke ispravnosti na cesti.
Prilikom svakog početnog pregleda tehničke ispravnosti na cesti vozila inspektor:
(a)
provjerava najnoviji zapisnik o tehničkom pregledu vozila i, ako postoji, izvješće o pregledu tehničke ispravnosti na cesti, koji se čuvaju u vozilu ili za koje postoji elektronički dokaz u skladu s člankom 7. stavkom 1.;
(b)
provodi vizualnu ocjenu tehničkog stanja vozila;
(c)
može provesti vizualnu ocjenu osiguranja tereta vozila u skladu s člankom 13.;
(d)
može provoditi tehničke provjere primjenom svake metode koja se smatra odgovarajućom. Takve tehničke provjere mogu se provoditi kako bi se potkrijepila odluka o podvrgavanju vozila detaljnijem pregledu tehničke ispravnosti na cesti ili kako bi se tražilo uklanjanje nedostataka bez odgode u skladu s člankom 14. stavkom 1.
Inspektor provjerava jesu li uklonjeni nedostaci utvrđeni prethodnim izvješćem o pregledu tehničke ispravnosti na cesti.
2. Na osnovi rezultata početnog pregleda inspektor odlučuje bi li vozilo ili njegovo priključno vozilo trebalo podvrgnuti detaljnijem pregledu na cesti.
3. Detaljnijim pregledom tehničke ispravnosti na cesti obuhvaćene su stavke popisane u Prilogu II., a koje se smatraju neophodnima i relevantnima, uzimajući u obzir osobito sigurnost kočnica, gume, kotače, šasiju i štetno djelovanje kao i preporučene metode koje se primjenjuju za ispitivanje tih stavki.
4. Kada zapisnik o tehničkom pregledu ili izvješće o pregledu tehničke ispravnosti na cesti pokazuje da je pregled jedne od stavaka navedenih u Prilogu II. proveden tijekom prethodna tri mjeseca, inspektor ne provjerava tu stavku, osim kada je takva provjera opravdana zbog očiglednog nedostatka.
Članak 11.
Objekti za pregled
1. Detaljniji pregled tehničke ispravnosti na cesti provodi se s pomoću mobilne jedinice za pregled, ili u objektu namijenjenom za pregled ili u stanici za tehnički pregled kako je navedeno u Direktivi 2014/45/EU.
2. Ako se detaljniji pregled provodi u stanici za tehnički pregled ili objektu namijenjenom za pregled na cesti, mora ga se provesti što prije u jednoj od najbližih mogućih stanica ili jednom od najbližih mogućih objekata.
3. Mobilne jedinice za pregled i objekti namijenjeni za pregled na cesti uključuju odgovarajuću opremu za provođenje detaljnijeg pregleda tehničke ispravnosti na cesti, te također opremu koja je potrebna za ocjenu stanja i učinkovitosti kočnica, sustava za upravljanje, ovjesa te štetnog djelovanja vozila ako je to potrebno. Ako mobilne jedinice za pregled ili objekti namijenjeni za pregled na cesti ne uključuju opremu potrebnu za provjeru stavke navedene u početnom pregledu, vozilo se upućuje u stanicu za tehnički pregled ili objekt u kojem se može provesti detaljna provjera te stavke.
Članak 12.
Procjena nedostataka
1. Za svaku stavku koju treba pregledati Prilogom II. predviđa se popis mogućih nedostataka i stupanj njihove težine kojime se treba služiti tijekom pregleda tehničke ispravnosti na cesti.
2. Nedostaci utvrđeni tijekom pregleda tehničke ispravnosti na cesti vozila kategoriziraju se u jednu od sljedećih skupina:
(a)
manji nedostaci koji nemaju znatan učinak na sigurnost vozila ili utjecaj na okoliš i ostale manje neusklađenosti;
(b)
veći nedostaci koji mogu ugroziti sigurnost vozila ili utjecati na okoliš ili dovesti druge sudionike prometa u opasnost, ili druge veće neusklađenosti;
(c)
opasni nedostaci koji čine izravan i neposredan rizik za sigurnost na cestama ili utječu na okoliš.
3. Vozilo s nedostacima koji se ubrajaju u više skupina nedostataka prema stavku 2. razvrstava se u skupinu koja odgovara ozbiljnijem nedostatku. Vozilo s nekoliko nedostataka unutar istih područja pregleda definiranih u opsegu pregleda tehničke ispravnosti na cesti iz Priloga II. točke 1. može se razvrstati u sljedeću skupinu najozbiljnijih nedostataka ako se smatra da kombinirani učinak tih nedostataka rezultira većim rizikom za sigurnost na cestama.
Članak 13.
Pregled osiguranja tereta
1. Tijekom pregleda na cesti vozilo se može podvrgnuti pregledu njegova osiguranja tereta u skladu s Prilogom III., kako bi se osiguralo da je teret osiguran na način da ne remeti sigurnu vožnju ili predstavlja opasnost za život, zdravlje, imovinu ili okoliš. Provjere se mogu provesti kako bi se utvrdilo da tijekom svih radnji vozila, također u slučajevima nužde ili manevrima kretanja uzbrdo:
-
teret može samo minimalno promijeniti položaj u odnosu na druge dijelove tereta te u odnosu na zidove ili površine vozila, i
-
da se teret ne smije naći izvan teretnog prostora ili se pomaknuti izvan ukrcajne površine.
2. Ne dovodeći u pitanje zahtjeve koji se primjenjuju na prijevoz određenih kategorija robe, kao što su one obuhvaćene Europskim sporazumom o međunarodnom cestovnom prijevozu opasnih tvari (ADR) (13), osiguranje tereta i pregled osiguranja tereta mogu se provoditi u skladu s načelima i, prema potrebi, standardima utvrđenima u Prilogu III. odjeljku I. Može se primijeniti posljednja verzija standarda utvrđenih u Prilogu III. odjeljku I. točki 5.
3. Također se mogu primijeniti naknadni postupci iz članka 14. u slučaju većih ili opasnih nedostataka u vezi s osiguranjem tereta.
4. Države članice osiguravaju odgovarajuću obuku osoblja koje sudjeluje u provjerama osiguranja tereta.
Članak 14.
Naknadni postupak u slučaju većih ili opasnih nedostataka
1. Ne dovodeći u pitanje članak 14. stavak 3., države članice osiguravaju da se svaki veći ili opasan nedostatak otkriven početnim ili detaljnijim pregledom ukloni prije daljnjeg korištenja vozila na javnim cestama.
2. Ako je vozilo registrirano u državi članici u kojoj se provodi pregled tehničke ispravnosti na cesti, inspektor može donijeti odluku o podvrgavanju vozila potpunom tehničkom pregledu unutar navedenog roka. Ako je vozilo registrirano u drugoj državi članici, nadležno tijelo može od nadležnog tijela te druge države članice preko kontaktnih točaka iz članka 17. zatražiti provođenje novog tehničkog pregleda tog vozila u skladu s postupkom utvrđenim člankom 18. stavkom 2. Ako su na vozilu registriranom izvan Unije utvrđeni veći ili opasni nedostaci, države članice mogu odlučiti da o tome obavijeste nadležno tijelo zemlje u kojoj je vozilo registrirano.
3. U slučaju bilo kojih nedostataka koji iziskuju žurno ili neposredno uklanjanje zbog izravnog i neposrednog rizika za sigurnost na cestama, država članica ili dotično nadležno tijelo osigurava ograničenje ili zabranu korištenja predmetnim vozilom sve dok se takvi nedostaci ne uklone. Može se dopustiti korištenje takvim vozilom kako bi se omogućilo stizanje do neke od najbližih radionica u kojoj se ti nedostaci mogu ukloniti pod uvjetom da su predmetni opasni nedostaci popravljeni na način da omogućuju odlazak u tu radionicu i da ne postoji neposredan rizik za sigurnost putnika ili drugih sudionika u cestovnom prometu. U slučaju nedostataka koji ne iziskuju neposredno uklanjanje, dotična država članica ili nadležno tijelo mogu odlučiti o uvjetima i odrediti razumno razdoblje u skladu s kojima i unutar kojega se vozilo može rabiti prije uklanjanja nedostatka.
Ako se vozilo ne može popraviti na način da je omogućen njegov odlazak u radionicu, vozilo se može odvesti na dostupno mjesto na kojem ga se može popraviti.
Članak 15.
Naknade za pregled
Ako su nakon detaljnijeg pregleda pronađeni nedostaci, države članice mogu tražiti plaćanje razumne i proporcionalne naknade koja bi trebala odgovarati trošku provođenja takvog pregleda.
Članak 16.
Izvješće o pregledu i baze podataka pregleda tehničke ispravnosti na cesti
1. Za svaki provedeni početni pregled tehničke ispravnosti na cesti nadležnom se tijelu dostavljaju sljedeće informacije:
(a)
zemlja u kojoj je vozilo registrirano;
(b)
kategorija vozila;
(c)
rezultat početnog pregleda tehničke ispravnosti na cesti.
2. Po završetku detaljnijeg pregleda nadzornik sastavlja izvješće u skladu s Prilogom IV. Države članice osiguravaju da vozač vozila primi primjerak izvješća o pregledu.
3. Inspektor obavješćuje nadležno tijelo o rezultatima detaljnijeg pregleda tehničke ispravnosti na cesti u razumnom roku nakon provođenja tog pregleda. Nadležno tijelo te informacije čuva u skladu s važećim zakonodavstvom o zaštiti podataka najmanje 36 mjeseci od datuma njihova primitka.
POGLAVLJE IV.
SURADNJA I RAZMJENA INFORMACIJA
Članak 17.
Određivanje kontaktne točke
1. Države članice određuju kontaktnu točku koja:
-
osigurava usklađivanje s kontaktnim točkama određenim u drugim državama članicama u pogledu mjera iz članka 18.,
-
podatke iz članka 20. prosljeđuje Komisiji,
-
prema potrebi osigurava sve ostale razmjene informacija i pružanje pomoći kontaktnim točkama drugih država članica.
2. Države članice Komisiji prosljeđuju imena i kontaktne podatke svojih nacionalnih kontaktnih točaka do 20. svibnja 2015. i bez odgode je obavješćuju o svim promjenama tih podataka. Komisija sastavlja popis svih kontaktnih točaka i prosljeđuje ga državama članicama.
Članak 18.
Suradnja među državama članicama
1. U slučajevima u kojima su na vozilu koje nije registrirano u državi članici pregleda pronađeni veći ili opasni nedostaci ili nedostaci koji za posljedicu imaju ograničenje ili zabranu prometovanja vozilom, kontaktna točka obavještava kontaktnu točku države članice u kojoj je vozilo registrirano o rezultatima pregleda vozila. Ta obavijest sadrži elemente izvješća o pregledu na cesti određene u Prilogu IV. te se po mogućnosti dostavlja preko nacionalnog elektroničkog registra iz članka 16. Uredbe (EZ) br. 1071/2009. Komisija donosi iscrpna pravila u vezi s postupcima za prijavljivanje vozila s većim ili opasnim nedostacima kontaktnoj točki države članice u kojoj je vozilo registrirano u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 23. stavka 2.
2. U slučajevima u kojima su na vozilu pronađeni veći ili opasni nedostaci, kontaktna točka države članice u kojoj je vozilo pregledano može zatražiti nadležno tijelo države članice u kojoj je vozilo registrirano, preko njene kontaktne točke, poduzimanje prikladnih naknadnih mjera, kao što je podvrgavanje vozila dodatnom tehničkom pregledu kako je predviđeno u članku 14.
Članak 19.
Usklađeni pregledi tehničke ispravnosti na cesti
Države članice na godišnjoj osnovi redovito provode aktivnosti usklađenih pregleda na cesti. Države članice te aktivnosti mogu provoditi zajedno s onima predviđenima člankom 5. Direktive 2006/22/EZ.
Članak 20.
Dostava informacija Komisiji
1. Prije 31. ožujka 2021. te prije 31. ožujka svake dvije godine nakon toga države članice elektroničkim putem Komisiji dostavljaju podatke prikupljene u vezi s prošle dvije kalendarske godine i u vezi s vozilima pregledanima na njihovom državnom području. Ti podaci sadrže:
(a)
broj pregledanih vozila;
(b)
kategorije pregledanih vozila;
(c)
zemlju u kojoj je registrirano svako pregledano vozilo;
(d)
u slučaju detaljnijih pregleda, provjerena područja i stavke koje nisu prošle na pregledu, u skladu s točkom 10. Priloga IV.
Prvo izvješće obuhvaća razdoblje od dvije godine koje počinje 1. siječnja 2019.
2. Komisija donosi iscrpna pravila, u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 23. stavka 2., vezi s formatom u kojem se informacije iz stavka 1. dostavljaju elektroničkim putem. Dok se takva pravila ne donesu, koristi se standardi obrazac izvješća određen u Prilogu V.
Komisija prikupljene podatke dostavlja Europskom parlamentu i Vijeću.
POGLAVLJE V.
DELEGIRANI I PROVEDBENI AKTI
Članak 21.
Delegirani akti
Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 22. s ciljem:
-
ažuriranja članka 2. stavka 1. i Priloga IV. točke 6., prema potrebi, da bi se vodilo računa o promjenama kategorija vozila nastalih izmjenama zakona iz tog članka, a da to ne utječe na područje primjene ove Direktive,
-
ažuriranja Priloga II. točke 2. u vezi s metodama u slučaju da postanu dostupne učinkovitije i djelotvornije metoda ispitivanja, a da se pritom ne proširuje popis stavaka koje je potrebno ispitati,
-
prilagodbe Priloga II. točke 2. na temelju pozitivne ocjene povezanih troškova i koristi, u pogledu popisa ispitanih stavki, metoda, razloga za proglašenje neispravnim i procjene nedostataka u slučaju izmjena obveznih zahtjeva koji su važni za homologaciju u zakonodavstvu Unije u području sigurnosti i okoliša.
Članak 22.
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 21. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od pet godina od 19. svibnja 2014. Komisija izrađuje izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije devet mjeseci prije kraja petogodišnjeg razdoblja. Delegiranje ovlasti automatski se produljuje za razdoblja jednakog trajanja, osim ako se Europski parlament ili Vijeće tom produljenju usprotive najkasnije tri mjeseca prije kraja svakog razdoblja.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 21. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 21. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 23.
Postupak odbora
1. Komisiji pomaže Odbor za tehničke preglede iz Direktive 2014/45/EU. Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak, primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011. Ako odbor ne da nikakvo mišljenje, Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta i primjenjuje se članak 5. stavak 4. treći podstavak Uredbe (EU) br. 182/2011.
POGLAVLJE VI.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 24.
Izvješćivanje
1. Komisija do 20. svibnja 2016. podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o provedbi i učincima ove Direktive. U izvješću se osobito analizira njezin učinak u pogledu poboljšanja sigurnosti na cestama te troškova i koristi mogućeg uključivanja vozila kategorija N1 i O2 u područje primjene ove Direktive.
2. Komisija najkasnije 20. svibnja 2022. Europskom parlamentu i Vijeću podnosi izvješće o primjeni i učincima ove Direktive, osobito u pogledu učinkovitosti i usklađivanja sustava stupnjevanja rizika, posebno pri utvrđivanju profila uzajamno usporedivih rizičnosti različitih dotičnih poduzeća. Tom se izvješću prilaže iscrpna procjena učinka u kojoj se analiziraju troškovi i koristi širom Unije. Procjena učinka dostavlja se Europskom parlamentu i Vijeću prema potrebi najmanje šest mjeseci prije podnošenja bilo kojeg zakonskog prijedloga kako bi se u područje primjene ove Direktive uključile nove kategorije vozila.
Članak 25.
Sankcije
Države članice utvrđuju pravila o sankcijama koje se primjenjuju u slučaju povrede odredaba ove Direktive i poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale njihovu provedbu. Te sankcije su učinkovite, proporcionalne, odvraćajuće i nediskriminirajuće.
Članak 26.
Prenošenje
1. Države članice do 20. svibnja 2017. donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
One primjenjuju te mjere od 20. svibnja 2018.
U odnosu na sustav stupnjevanja rizika iz članka 6. ove Direktive, one primjenjuju te mjere od 20. svibnja 2019.
Kad države članice donose ove mjere, te mjere sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se prilikom njihove službene objave uz njih navodi takva uputa. Države članice određuju načine tog upućivanja.
2. Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih mjera nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 27.
Stavljanje izvan snage
Direktiva 2000/30/EZ stavlja se izvan snage s učinkom od 20. svibnja 2018.
Članak 28.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 29.
Adresati
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 3. travnja 2014.