ДИРЕКТИВА 2013/39/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 12 август 2013 година
за изменение на директиви 2000/60/ЕО и 2008/105/ЕО по отношение на приоритетните вещества в областта на политиката за водите
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Химическото замърсяване на повърхностните води представлява заплаха за водната среда с такива последици като остра и хронична токсичност във водните организми, натрупване на замърсители в екосистемата и загуба на местообитания и биологично разнообразие, както и представлява заплаха за човешкото здраве. С приоритет следва да се определят причините за замърсяването и да се предприемат мерки срещу емисиите на замърсители при източника по най-ефективния икономически и екологосъобразен начин.
(2)
Съгласно член 191, параграф 2, второ изречение от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) политиката на Съюза в областта на околната среда се основава на принципите на предпазните мерки и превантивните действия, на принципа на приоритетното отстраняване още при източника на замърсяване на околната среда и на принципа „замърсителят плаща“.
(3)
Третирането на отпадъчните води може да струва много скъпо. За да бъде по-евтино и по-ефективно това третиране, би могло да се стимулира разработването на иновативни водни технологии.
(4)
Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 г. за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (4) определя стратегия срещу замърсяването на водите. Стратегията включва определянето на приоритетни вещества сред тези, които представляват съществен риск за водната среда или посредством нея на равнището на Съюза. В Решение № 2455/2001/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 2001 г. за определяне на списък на приоритетните вещества в областта на политиката за водите (5) се съдържа първият списък на 33 вещества или групи вещества, приоритизирани на равнището на Съюза, който е включен в приложение X към Директива 2000/60/ЕО.
(5)
Директива 2008/105/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. за определяне на стандарти за качество на околната среда в областта на политиката за водите (6) предвижда стандарти за качество на околната среда (СКОС) в съответствие с Директива 2000/60/ЕО за 33-те приоритетни вещества, определени в Решение № 2455/2001/ЕО, и за още осем замърсителя, които вече са регламентирани на равнището на Съюза.
(6)
Съгласно член 191, параграф 3 от ДФЕС при разработването на своята политика в областта на околната среда Съюзът отчита наличните научни и технически данни, природните условия в различните области на Съюза, потенциалните ползи и разходите при действие или бездействие, както и икономическото и социалното развитие на Съюза като цяло и балансираното развитие на неговите региони. При разработването на ефективни от гледна точка на разходите и пропорционални политики по превенция и контрол на химическото замърсяване на повърхностните води, включително в прегледа на списъка на приоритетните вещества в съответствие с член 16, параграф 4 от Директива 2000/60/ЕО, следва да се вземат предвид научните, екологичните и социално-икономическите фактори, включително съображенията, свързани със здравето на човека. За тази цел следва последователно да се прилага основният принцип „замърсителят плаща“ от Директива 2000/60/ЕО.
(7)
Комисията преразгледа списъка на приоритетните вещества в съответствие с член 16, параграф 4 от Директива 2000/60/ЕО и с член 8 от Директива 2008/105/ЕО и стигна до заключението, че е необходимо да бъде изменен списъкът на приоритетни вещества чрез определяне на нови вещества, изискващи приоритетни действия на равнището на Съюза, установяване на СКОС за тези новоидентифицирани вещества, преразглеждане на СКОС за някои съществуващи вещества в съответствие с научния напредък и установяване на СКОС за биота за някои съществуващи и новоидентифицирани приоритетни вещества.
(8)
Преразглеждането на списъка на приоритетните вещества е подкрепено с широкообхватни консултации с експерти от службите на Комисията, държавите-членки, заинтересованите страни и Научния комитет по рисковете за здравето и околната среда.
(9)
Преразгледаните СКОС за съществуващите приоритетни вещества следва за първи път да се вземат под внимание в плановете за управление на речните басейни за периода 2015-2021 г. Новоидентифицираните приоритетни вещества и техните СКОС следва да се вземат под внимание при установяването на допълнителните програми за мониторинг, както и в предварителните програмите от мерки, които трябва да бъдат представени до края на 2018 г. За постигането на добро химично състояние на повърхностните води, преразгледаните СКОС за съществуващите приоритетни вещества следва да бъдат изпълнени до края на 2021 г., а СКОС за новооткритите приоритетни вещества - до края на 2027 г., без да се засягат разпоредбите на член 4, параграфи 4-9 от Директива 2000/60/ЕО, в които, наред с другото, се включват разпоредби за удължаване на крайния срок за постигане на добро химично състояние на повърхностните води или за постигане на не толкова строги екологични цели за конкретни водни тела, поради прекомерни разходи, и/или социално-икономически потребности, при условие че състоянието на засегнатите водни тела няма да се влошава повече. Ето защо определянето на химичното състояние на повърхностните води до крайния срок през 2015 г., установен в член 4, параграф 1 от Директива 2000/60/ЕО, следва да се основава единствено на веществата и на СКОС, определени във версията на Директива 2008/105/ЕО, която е в сила към 13 януари 2009 г., освен ако тези СКОС са по-строги от преразгледаните СКОС по настоящата директива, в който случай следва да се прилагат последните.
(10)
След приемането на Директива 2000/60/ЕО са приети много актове на Съюза в съответствие с член 16, параграф 6 от същата директива, които представляват мерки за контрол на емисиите за отделни приоритетни вещества. Нещо повече, много мерки за опазване на околната среда попадат в обхвата на друг акт от съществуващото право на Съюза. Когато целите, определени в член 16, параграф 1 от Директива 2000/60/ЕО, могат да бъдат постигнати ефективно посредством действащите инструменти, следва да бъде даден приоритет на прилагането и преразглеждането на съществуващите инструменти пред въвеждането на нови мерки. Включването на дадено вещество в приложение X към Директива 2000/60/ЕО не засяга прилагането на Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (7).
(11)
За да се подобри координацията между Директива 2000/60/ЕО, Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г. относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) и за създаване на Европейска агенция по химикали (8) и съответното секторно законодателство, следва да се проучат потенциалните взаимодействия, с цел да се набележат евентуалните области, в които събраните данни вследствие прилагането на Директива 2000/60/ЕО могат да се използват в подкрепа на REACH и други важни процедури за оценка на веществата и, обратно, районите, където са получени данни за целта на оценката на веществата съгласно REACH и съответното секторно законодателство могат да се използват в подкрепа на прилагането на Директива 2000/60/ЕО, включително приоритизирането, предвидено в член 16, параграф 2 от посочената директива.
(12)
Постепенното намаляване на замърсяването, причинено от приоритетни вещества, и пълното или поетапното прекратяване на заустванията, емисиите и загубите от приоритетни опасни вещества, които се изискват по Директива 2000/60/ЕО, често може да се постигне по икономически най-ефективен начин чрез специфичните за съответното вещество мерки на Съюза при източника на замърсяване например съгласно регламенти (ЕО) № 1907/2006, (ЕО) № 1107/2009 и (ЕС) № 528/2012 (9) или директиви 2001/82/ЕО (10), 2001/83/ЕО (11), или 2010/75/ЕС (12). Ето защо следва да се укрепи съгласуваността между тези законодателни актове, Директива 2000/60/ЕО и другото съответно законодателство, с цел да се осигури подходящо прилагане на механизмите за контрол при източника. Когато резултатът от периодичното преразглеждане на приложение X към Директива 2000/60/ЕО и наличните данни от мониторинга покажат, че мерките, предприети в рамките на Съюза или на държава-членка, не са достатъчни, за да се постигнат СКОС за някои приоритетни вещества или целта за пълното или поетапно прекратяване на някои приоритетни опасни вещества на равнището на Съюза или на държавата-членка, следва да се предприемат подходящи действия за постигане на целите на Директива 2000/60/ЕО, като се вземат предвид оценките на риска, анализът на социално-икономическите фактори и на икономическата ефективност съгласно съответното законодателство, както и възможността за алтернативни решения.
(13)
След определянето на СКОС за 33-те приоритетни вещества, включени в приложение X към Директива 2000/60/ЕО, са извършени редица оценки на риска по Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета от 23 март 1993 г. относно оценката и контрола на рисковете от съществуващи вещества (13), по-късно заменен от Регламент (ЕО) № 1907/2006. За да се осигури подходящо ниво на защита и да се актуализират стандартите за качество на околната среда в съответствие с последните научно-технически знания по отношение на рисковете за водната среда или посредством нея, за някои от съществуващите вещества СКОС следва да бъдат преразгледани.
(14)
Чрез методите, посочени в член 16, параграф 2 от Директива 2000/60/ЕО, са определени и приоритизирани допълнителни вещества, представляващи съществен риск за водната среда или посредством нея на равнище Съюз, които следва да бъдат добавени към списъка на приоритетните вещества. При определянето на СКОС за тези вещества е взета предвид последната налична научно-техническа информация.
(15)
Замърсяването на водите и почвите с остатъци от фармацевтични продукти е назряващ проблем за околната среда. При настоящата оценка и контрол на риска от замърсяване с лекарствени продукти за водната среда или посредством нея следва да се обърне необходимото внимание на целите на Съюза в областта на околната среда. За да се преодолее този проблем, Комисията следва да проучи риска от въздействието на лекарствените продукти върху околната среда и да представи анализ на целесъобразността и ефективността на настоящата законодателна рамка за опазването на водната среда и чрез нея - на човешкото здраве.
(16)
Определянето на СКОС за приоритетни опасни вещества обикновено включва по-високи нива на несигурност, отколкото при приоритетните вещества, но СКОС все пак установяват мярка за оценка на съответствието с цел постигане на добро химично състояние на повърхностните води, както е посочено в член 2, точка 24 и в член 4, параграф 1, буква а), подточки ii) и iii) от Директива 2000/60/ЕО. За да се осигури обаче адекватно ниво на защита на околната среда и човешкото здраве, в съответствие с член 4, параграф 1, буква а), подточка iv) от Директива 2000/60/ЕО следва да се цели пълното или поетапно елиминиране на заустванията, емисиите и уврежданията от приоритетни опасни вещества.
(17)
През последните години научните знания за жизнения цикъл на замърсителите и за последиците от тях във водите се развиха значително. Знае се повече за това в кой компонент на водната среда (водата, седимента или биотата, наричани по-нататък „матрица“) може да бъде намерено дадено вещество и съответно къде е най-вероятно да бъде измерена неговата концентрация. Някои силно хидрофобни вещества се натрупват в биотата и са трудно откриваеми във водите дори при използване на най-усъвършенстваните техники за анализ. За тези вещества следва да бъдат определени СКОС за биотата. Въпреки това, за да прилагат пълноценно своята мониторингова стратегия и да я адаптират към местните условия, държавите-членки следва да имат гъвкавостта да прилагат СКОС за алтернативни матрици или, при необходимост, алтернативен биота-таксон, например подтип ракообразни, парафилетична група „риби“, клас главоноги или клас двучерупчести мекотели (миди и мерценария), при условие че нивото на защита, осигурено от СКОС и системата за мониторинг, прилагана от държавите-членки, е толкова добро, колкото предоставеното от СКОС и матрицата, предвидени в настоящата директива.
(18)
Новаторски мониторингови методи, например пасивното вземане на проби и други средства, обещават възможности за бъдещо прилагане, поради което разработването им следва да продължи.
(19)
Директива 2009/90/ЕО на Комисията от 31 юли 2009 г. за определяне, съгласно Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, на технически спецификации за химически анализ и мониторинг на състоянието на водите (14) установява минимални критерии за методите за анализ, използвани за мониторинг на състоянието на водите. Тези критерии гарантират съществена и подходяща информация, като изискват използването на аналитични методи, достатъчно чувствителни, за да гарантират, че всяко надвишаване на СКОС може да бъде надеждно установено и измерено. На държавите-членки следва да се даде възможност да извършват мониторинг на матрици или на биота-таксони, различни от посочените в настоящата директива, само ако използваният аналитичен метод отговаря на минималните критерии, определени в член 4 от Директива 2009/90/ЕО за съответните СКОС и матрица или биота-таксон или ако работи поне толкова добре, колкото наличния метод за СКОС и матрица или биота-таксон, определени в настоящата директива.
(20)
Изпълнението на настоящата директива включва предизвикателства, които включват многообразието от възможни решения на научни, технически и практически въпроси и недостатъчното развитие на методите за мониторинг, както и ограничените човешки и финансови ресурси. С цел да се подпомогне посрещането на някои от тези предизвикателства, развитието на мониторинговите стратегии и методите за анализ следва да се подкрепи от техническата работа на експертните групи в рамките на Общата стратегия за прилагане на Директива 2000/60/ЕО.
(21)
Дори и да има предприети мащабни мерки за намаляване или елиминиране на емисиите, на веществата, които са токсични, устойчиви и биоакумулативни (PBT), и на другите реагиращи като PBT, такива вещества могат да бъдат откривани в продължение на десетилетия във водната среда на нива, представляващи съществен риск. Някои вещества са способни също да се пренасят на далечни разстояния и присъстват до голяма степен навсякъде в околната среда. Няколко такива вещества са сред съществуващите и новоидентифицираните приоритетни опасни вещества. За някои от тези вещества съществуват доказателства за дългосрочната им повсеместна разпространеност във водната среда в рамките на Съюза, поради което тези особени вещества се нуждаят от специално разглеждане що се отнася до въздействието им върху представянето на химичното състояние съгласно Директива 2000/60/ЕО и до изискванията за мониторинг.
(22)
Що се отнася до представянето на химичното състояние съгласно раздел 1.4.3 от приложение V към Директива 2000/60/ЕО, държавите-членки следва да могат да представят отделно въздействието на вещества, реагиращите като повсеместно разпространени PBT, така че постигнатите във връзка с други вещества подобрения в качеството на водите да не бъдат засенчени. В допълнение към задължително изискваната карта, съдържаща данни за всички вещества, би могло да бъдат предвидени допълнителни карти, на които да бъдат отбелязани веществата, реагиращи като повсеместно разпространени PBT, и отделно да бъдат отбелязани останалите вещества.
(23)
Мониторингът следва да се адаптира към пространствената и времева скала на очакваното колебание в концентрациите. Предвид очакваното широко разпространение и дългите периоди на възстановяване, свързани с реагиращите като повсеместно разпространени PBT вещества, държавите-членки следва да могат да намаляват броя на пунктовете за мониторинг и/или честотата на мониторинга за тези вещества до минималното равнище, достатъчно за надежден анализ на дългосрочните тенденции, при условие че са налице солидни статистически базови данни от мониторинг.
(24)
Специалното внимание към реагиращите като повсеместно разпространени PBT вещества не освобождава Съюза или държавите-членки от задължението да предприемат допълнителни мерки към вече предприетите, включително на международно равнище, за намаляване или елиминиране на заустванията, емисиите и уврежданията от тези вещества с оглед постигането на целите, определени в член 4, параграф 1, буква а) от Директива 2000/60/ЕО.
(25)
Според член 10, параграф 3 от Директива 2000/60/ЕО ако дадена цел или стандарт за качество, определени съгласно същата директива, директивите, изброени в приложение IX към Директива 2000/60/ЕО, или друго законодателство на Съюза изискват спазването на по-строги условия от произтичащите от прилагането на член 10, параграф 2 от посочената директива, трябва да бъде установен съответно по-строг контрол на емисиите. Подобна разпоредба е включена и в член 18 от Директива 2010/75/ЕС. Съгласно тези членове контролът на емисиите, определен от законодателните актове, изброени в член 10, параграф 2 от Директива 2000/60/ЕО, следва да бъде минималният контрол, който се прилага. Ако този контрол не може да осигури постигането на СКОС, например по отношение на вещество, реагиращо като повсеместно разпространени PBT вещества, но същевременно и по-строги условия не могат да осигурят това, дори в съчетание с по-строги условия за други зауствания, емисии и увреждания, засягащи водното тяло, тези по-строги условия не могат да се смятат за „изискуеми“ за постигането на СКОС.
(26)
За оценките на риска в помощ на подбора на нови приоритетни вещества са необходими висококачествени данни от мониторинг на екотоксикологичните и токсикологичните последици. Въпреки че през последните години данните от мониторинг, събирани от държавите-членки, значително се подобриха, те не винаги са подходящи по отношение на качеството и на покритието на Съюза. По-специално липсват данни от мониторинг за много новопоявили се замърсители, които могат да бъда дефинирани като замърсители, понастоящем невключени в програми за редовен мониторинг на равнището на Съюза, но биха могли да представляват съществен риск, изискващ нормативно уреждане, в зависимост от техните потенциални екотоксикологични и токсикологични последици и от нивата им във водната околна среда.
(27)
Необходим е нов механизъм, който да осигурява на Комисията целева висококачествена мониторингова информация за концентрацията на вещества във водната среда с внимание, насочено към новопоявилите се замърсители и веществата, за които наличните данни от мониторинг не са достатъчно качествени за целите на оценката на риска. Новият механизъм следва да улесни събирането на такава информация от речните басейни в целия Съюз и да допълни данните от мониторинга по програмите съгласно членове 5 и 8 от Директива 2000/60/ЕО и други надеждни източници. За да поддържа разходите за мониторинг в разумни нива, механизмът следва да е насочен към ограничен брой вещества, включени временно в списък за наблюдение, и към ограничен брой места за мониторинг, но следва да дава представителни данни, подходящи за целите на процеса на приоритизиране в Съюза. Списъкът следва да е динамичен и валидността му следва да бъде ограничена във времето, с цел да се отразява новата информация за потенциалните рискове, причинени от новопоявилите се замърсители, и да се избягва по-дълъг от необходимия мониторинг на съответните вещества.
(28)
С цел опростяване и уреждане на задълженията за докладване от страна на държавите-членки и за увеличаване на съгласуваността с други свързани аспекти от управлението на водите, изискванията за нотифициране в член 3 от Директива 2008/105/ЕО следва да станат част от общите задължения за докладване по член 15 от Директива 2000/60/ЕО.
(29)
По отношение на представянето на химичното състояние съгласно раздел 1.4.3 от приложение V към Директива 2000/60/ЕО, за целите на актуализацията на програмите от мерки и на плановете за управление на речните басейни, която трябва да бъде извършена в съответствие съответно с член 11, параграф 8 и член 13, параграф 7 от Директива 2000/60/ЕО, на държавите-членки следва да бъде позволено да представят поотделно въздействието на новооткритите приоритетни вещества и въздействието на съществуващите приоритетни вещества върху химичното състояние с преразгледаните СКОС, така че въвеждането на нови изисквания да не се възприема погрешно като индикация за влошаване на химичното състояние на повърхностните води. В допълнение към задължително изискваната карта, съдържаща данни за всички вещества, би могло да бъдат предвидени допълнителни карти, на които да бъдат отбелязани новооткритите вещества и съществуващите вещества с преразгледани СКОС и отделно да бъдат отбелязани останалите вещества.
(30)
Предоставянето на достъп на широката общественост до своевременна информация за околната среда относно състоянието на повърхностните води в Европейския съюз и постиженията на стратегиите за борба с химическото замърсяване има важно значение. С оглед подобряването на достъпа и прозрачността във всяка държава-членка следва да се създаде централен портал, който да предоставя информация на обществеността в електронна форма относно плановете за управление на речните басейни, техните прегледи и актуализации.
(31)
С приемането на настоящото предложение и с внасянето на доклада си в Европейския парламент и Съвета Комисията приключи първото преразглеждане на списъка на приоритетните вещества, осъществено от нея, съгласно член 8 от Директива 2008/105/ЕО. Това включва преразглеждане на веществата, изброени в приложение III към същата директива, някои от които са определени за приоритизиране. В момента няма достатъчно доказателства за приоритизиране на другите вещества, изброени в приложение III. Възможността да се появи нова информация относно тези вещества означава, че те не са изключени от бъдещо преразглеждане, което се отнася и за другите разгледани вещества, които не са определени като приоритетни в настоящото преразглеждане. Следователно приложение III към Директива 2008/105/ЕО вече не е актуално и следва да бъде заличено. Член 8 от същата директива следва да бъде съответно изменен, както и по отношение на датата за докладване на Европейския парламент и на Съвета.
(32)
За да се реагира своевременно на съответния технически и научен напредък в областта, обхваната от настоящата директива, на Комисията следва да бъдат делегирани правомощия за приемане на актове в съответствие с член 290 от ДФЕС, във връзка с актуализирането на методите за прилагане на СКОС, предвидени в същата директива. От особена важност е Комисията да провежда съответните консултации по време на подготвителната си работа, включително на експертно равнище. При подготовката и съставянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и Съвета.
(33)
С цел подобряване на информационната основа за бъдещо определяне на приоритетни вещества, по-специално по отношение на новопоявили се замърсители, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия за съставянето и актуализирането на списък за наблюдение. Освен това, за да осигури еднакви условия на прилагане на настоящата директива и на форматите на докладване пред Комисията на данни и информация от мониторинга, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (15).
(34)
В съответствие със Съвместната политическа декларация от 28 септември 2011 г. на държавите-членки и Комисията относно обяснителните документи (16) държавите-членки са поели задължение уведомяването за мерките им за транспониране в обосновани случаи да бъде придружавано от един или повече документи, в които се обяснява връзката между елементите на директивата и съответстващите им части от националните инструменти за транспониране. По отношение на настоящата директива законодателят счита, че предоставянето на такива документи е обосновано.
(35)
Тъй като целта на настоящата директива, а именно постигането на добро химично състояние на повърхностните води чрез установяване на СКОС за приоритетни вещества и за някои други замърсители, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, от гледна точка на необходимостта за поддържане на еднакво ниво на защита на повърхностните води в целия Съюз, може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, определен в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, определен в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(36)
Поради това Директива 2000/60/ЕО и Директива 2008/105/ЕО следва да бъдат съответно изменени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 2000/60/ЕО се изменя, както следва:
1.
Член 16, параграф 4 се заменя със следното:
„4. Комисията преразглежда приетия списък на приоритетните вещества най-късно четири години след датата на влизане в сила на настоящата директива и най-малко на всеки шест години след това и при необходимост излиза с предложения.“
2.
Приложение X се заменя с текста на приложение I към настоящата директива;
Член 2
Директива 2008/105/ЕО се изменя, както следва:
1.
Член 2 се заменя със следното:
„Член 2
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат определенията, установени в член 2 от Директива 2000/60/ЕО и в член 2 от Директива 2009/90/ЕО на Комисията от 31 юли 2009 г. за определяне, съгласно Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, на технически спецификации за химически анализ и мониторинг на състоянието на водите (17).
Освен това се прилагат следните определения:
1)
„матрица“ означава компонент на водната среда, който е вода, седимент или биота;
2)
„биота-таксон“ означава конкретен воден таксон в рамките на таксономичната категория „подтип“, „клас“ или еквивалентна на тях категория.
2.
Член 3 се заменя със следното:
„Член 3
Стандарти за качество на околната среда
1. Без да се засяга параграф 1а, държавите-членки прилагат СКОС, определени в приложение I, част А, за повърхностни водни тела, както и прилагат тези СКОС в съответствие с изискванията, уредени в приложение I, част Б.
1а. Без да се засягат задълженията по настоящата директива във версията ѝ, която е в сила към 13 януари 2009 г., и по-специално постигането на добро химично състояние на повърхностните води по отношение на изброените в нея вещества и СКОС, държавите-членки прилагат СКОС, определени в приложение I, част А по отношение на:
i)
веществата, обозначени с номера 2, 5, 15, 20, 22, 23, 28 в приложение I, част А, за които са определени преразгледани СКОС, влизат в сила от 22 декември 2015 г. с цел постигане на добро химично състояние на повърхностните води по отношение на тези вещества до 22 декември 2021 г. чрез програми от мерки, включени в плановете за управление на речните басейни за 2015 г., изготвени в съответствие с член 13, параграф 7 от Директива 2000/60/ЕО, както и
ii)
новоидентифицираните вещества, обозначени с номера 34-45 в приложение I, част А, които влизат в сила от 22 декември 2018 г., с цел постигането на добро химично състояние на повърхностните води по отношение на тези вещества до 22 декември 2027 г. и предотвратяването на влошаването на химичното състояние на повърхностните водни тела по отношение на тези вещества. За тази цел до 22 декември 2018 г. държавите-членки изготвят и представят на Комисията допълнителна програма за мониторинг и предварителна програма от мерки, предназначени за тези вещества. До 22 декември 2021 г. се изготвя окончателна програма от мерки в съответствие с член 11 от Директива 2000/60/ЕО, която се прилага и започва да действа пълноценно възможно най-скоро след тази дата, но най-късно до 22 декември 2024 г.
Член 4, параграфи 4-9 от Директива 2000/60/ЕО се прилагат mutatis mutandis по отношение на веществата, посочени в подточки i) и ii) от първа алинея.
2. За веществата, обозначени с номера 5, 15, 16, 17, 21, 28, 34, 35, 37, 43 и 44 в част А на приложение I държавите-членки прилагат СКОС за биота, определени в приложение I, част А.
За вещества, различни от посочените в първа алинея, държавите-членки прилагат СКОС за повърхностните води, определени в приложение I, част А.
3. При една или повече категории повърхностни води държавите-членки могат да изберат да приложат СКОС за матрица, различна от посочената в параграф 2, или, според случая, за биота-таксони, различни от посочените в приложение I, част А.
Държавите-членки, които се възползват от възможността, посочено в първа алинея, прилагат съответния СКОС, определен в приложение I, част А, или, ако няма включен стандарт за матрицата или биота-таксона, определят СКОС, който предлага най-малко същото ниво на защита като СКОС, предвидено в приложение I, част А.
Държавите-членки могат да използват възможността, посочена в първа алинея, само когато методът за анализ, използван за избраната матрица или таксон от биотата, изпълнява минималните критерии, определени в член 4 от Директива 2009/90/ЕО. Когато тези критерии не са изпълнени по отношение на нито една матрица, държавите-членки гарантират, че мониторингът се провежда при използването на най-добрата налична техника, която не води до прекомерни разходи, и че методът за анализ работи поне толкова добре, колкото наличният метод за матрицата, посочена в параграф 2 за съответното вещество.
3а. Когато вследствие измерени или прогнозни концентрации или емисии при прилагане на СКОС за биота или седимент е открит потенциален риск от силно излагане на вредни въздействия за водната околна среда или посредством нея, държавите-членки гарантират, че се извършва и мониторинг на повърхностната вода и се прилагат стандартите за максимално допустима концентрация (МДК-СКОС), установени в приложение I, част А към настоящата директива, ако са установени такива СКОС.
3б. Ако съгласно член 5 от Директива 2009/90/ЕО изчислената средна стойност от измерването, когато то е проведено посредством най-добрата налична техника, която не води до прекомерни разходи, е определена като „по-ниска от прага на количествено определяне“, а „прагът на количествено определяне“ дори на тази техника е над СКОС, резултатът за измереното вещество не се взема предвид при оценяването на общото химично състояние на въпросното водно тяло.
4. За веществата, спрямо които се прилага СКОС за седимент и/или биота, държавите-членки извършват мониторинг на веществото в съответната матрица поне веднъж годишно, освен ако техническите знания и експертната преценка оправдават друг интервал.
5. Държавите-членки включват следната информация в актуализираните планове за управление на речни басейни, изготвени в съответствие с член 13, параграф 7 от Директива 2000/60/ЕО:
а)
таблица, представяща границите на количествено определяна на прилаганите методи за анализ и информация за изпълнението на тези методи във връзка с минималните критерии, предвидени в член 4 от Директива 2009/90/ЕО;
б)
за веществата, за които е използвана възможността, предвидена в параграф 3 от настоящия член:
i)
причините и основанията за използването на тази възможност;
ii)
където е необходимо, установените алтернативни СКОС, доказателства, че тези СКОС предоставят същото равнище на защита като СКОС, уредени в приложение I, част А, включително данните и методиката, използвани за определянето им, и категориите повърхностни води, за които се прилагат;
iii)
за сравнение с информацията, посочена в буква а) от настоящия параграф, границите на количествено определяне на аналитичните методи за матриците, определени в част А от приложение I към настоящата директива, включително информация за изпълнението на тези методи във връзка с минималните критерии, предвидени в член 4 от Директива 2009/90/ЕО;
в)
обосновка за честотата на мониторинга в съответствие с параграф 4, в случай че мониторинговите интервали са по-големи от 1 година.
5а. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че актуализираните планове за управление на речните басейни, изготвени в съответствие с член 13, параграф 7 от Директива 2000/60/ЕО, които съдържат резултатите и въздействието на мерките, предприети с оглед предотвратяване на химическото замърсяване на повърхностните води, както и междинният доклад за напредъка в прилагането на планираните програми от мерки в съответствие с член 15, параграф 3 от Директива 2000/60/ЕО, се предоставят чрез централен портал, осигуряващ публичен достъп в електронна форма в съответствие член 7, параграф 1 от Директива 2003/4/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно публичния достъп до екологична информация (18).
6. Държавите-членки подготвят анализ на дългосрочните тенденции в концентрациите на приоритетните вещества, изброени в приложение I, част А, които са склонни към натрупване в седимент и/или биота, като обръщат специално внимание на веществата, обозначени с номера 2, 5, 6, 7, 12, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 26, 28, 30, 34, 35, 36, 37, 43 и 44, изброени в приложение I, част А, на основата на мониторинг на състоянието на повърхностните води, извършван в съответствие с член 8 от Директива 2000/60/ЕО. Държавите-членки вземат мерки с цел да се гарантира, при условията на член 4 от Директива 2000/60/ЕО, че такива концентрации не се повишават в значителна степен в съответния седимент и/или биота.
Държавите-членки определят честотата на мониторинга на седимента и/или биота, така че да предоставят достатъчно данни за надежден анализ на дългосрочните тенденции. Като правило мониторингът следва да се извършва на всеки три години, освен ако техническите знания и експертната преценка оправдават друг интервал.
7. Комисията проучва научно-техническия напредък, в това число заключенията от оценките на риска, посочени в член 16, параграф 2, букви а) и б) от Директива 2000/60/ЕО, както и информацията от регистрацията на вещества, публично достъпна в съответствие с член 119 от Регламент (ЕО) № 1907/2006, и, ако е необходимо, предлага преразглеждане на СКОС, предвидени в част А от приложение I към настоящата директива в съответствие с процедурата, определена в член 294 от ДФЕС, предвиден в член 16, параграф 4 от Директива 2000/60/ЕО.
8. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 10, когато е уместно, за адаптирането на приложение I, част Б, точка 3 към настоящата директива към научно-техническото развитие.
8а. С цел да се улесни прилагането на настоящия член, в рамките на възможната степен до 22 декември 2014 г., се разработват технически указания или стратегии за мониторинг и методи за анализ на веществата, включително вземане на проби и мониторинг на биота, като част от съществуващата процедура за прилагане на Директива 2000/60/ЕО.
Указанията се отнасят по-специално до:
а)
мониторинга на веществата в биота в съответствие с параграфи 2 и 3 от настоящия член;
б)
при новоидентифицирани вещества (обозначени с номера 34-45 в приложение I, част А) и вещества, за които са определени по-строги СКОС (обозначени с номера 2, 5, 15, 20, 22, 23 и 28 в приложение I, част А), методи за анализ, отговарящи на минималните критерии, определени в член 4 от Директива 2009/90/ЕО.
8б. В случай че за определени вещества не са приети технически указания до 22 декември 2014 г., крайният срок 22 декември 2015 г., посочен в параграф 1а, подточка i), се удължават съответно до 22 декември 2018 г. и крайният срок 22 декември 2021 г., посочен в тази подточка, се удължава до 22 декември 2027 г.
3.
Член 4, параграф 4 и член 5, параграф 6 се заличават.
4.
Вмъква се следният член:
„Член 7а
Координация
1. За приоритетните вещества, които попадат в обхвата на регламенти (ЕО) № 1907/2006, (ЕО) № 1107/2009 (19), (ЕС) № 528/2012 (20) или на Директива 2010/75/ЕС (21), като част от предвидения в член 16, параграф 4 от Директива 2000/60/ЕО редовен преглед на приложение Х към същата директива, Комисията оценява дали мерките, предприети на равнището на Съюза и на държавите-членки, са достатъчни за постигане на СКОС за приоритетните вещества и на целта за пълно или поетапно елиминиране на заустванията, емисиите и уврежданията от приоритетни опасни вещества в съответствие с член 4, параграф 1, буква а) и член 16, параграф 6 от Директива 2000/60/ЕО.
2. Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета резултатите от оценката по параграф 1 от настоящия член съгласно графика, определен в член 16, параграф 4 от Директива 2000/60/ЕО, и придружава доклада с всички подходящи предложения, включително за контролни мерки.
3. Когато резултатите от доклада покажат, че може да се наложи предприемането на допълнителни мерки на равнището на Съюза или в дадени държави-членки, за да се осигури спазването на Директива 2000/60/ЕО по отношение на конкретно вещество, одобрено съгласно Регламент (ЕО) № 1107/2009 или Регламент (ЕС) № 528/2012, държавите-членки или Комисията прилагат член 21 или член 44 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 или член 15 или член 48 от Регламент (ЕС) № 528/2012 към въпросното вещество или към продуктите, съдържащи това вещество.
Когато става дума за вещества, попадащи в обхвата на Регламент (ЕО) № 1907/2006, Комисията стартира, според случая, процедурата, предвидена в член 59, член 61 или член 69 от същия регламент.
При прилагането на регламентите, посочени в първа и втора алинея, държавите-членки и Комисията вземат под внимание оценките на риска и анализите на социално-икономическите фактори и на икономическата ефективност, които се изискват съгласно тези регламенти, включително възможността за алтернативни решения.
5.
Членове 8 и 9 се заменят със следното:
„Член 8
Преразглеждане на приложение X към Директива 2000/60/ЕО
Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета за резултатите от периодичното преразглеждане на приложение X към Директива 2000/60/ЕО, предвидено в член 16, параграф 4 от същата директива. Когато е уместно, докладът се придружава от законодателни предложения за изменение на приложение Х, включващи по-специално предложения за определяне на нови приоритетни вещества или приоритетни опасни вещества, или за определяне на дадени приоритетни вещества като приоритетни опасни вещества, както и за установяване на съответните СКОС за повърхностна вода, седимент или биота, според случая.
Член 8а
Специални разпоредби относно определени вещества
1. В плановете за управление на речните басейни в съответствие с член 13 от Директива 2000/60/ЕО, без да се засягат изискванията на раздел 1.4.3 от приложение V към нея относно представянето на общото химично състояние и целите и задълженията, определени в член 4, параграф 1, буква а), член 11, параграф 3, буква к) и член 16, параграф 6 от посочената директива, държавите-членки могат да съставят допълнителни карти, представящи информация за химичното състояние за едно или повече от следните вещества отделно от информацията за останалите вещества, включени в приложение I, част А към настоящата директива:
а)
веществата, обозначени с номера 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 и 44 (вещества, реагиращи като повсеместно разпространени PBT вещества);
б)
веществата, обозначени с номера 34-45 (новоидентифицирани вещества);
в)
веществата, обозначени с номера 2, 5, 15, 20, 22, 23 и 28 (вещества, за които са определени по-строги преразгледани СКОС).
Държавите-членки могат също да представят степента на отклоненията от стойността на СКОС за веществата, посочени в първа алинея, букви а) до в), в плановете за управление на речните басейни. Държавите-членки, които предоставят подобни допълнителни карти, се стремят да осигурят взаимната им съпоставимост в рамките на речен басейн и на равнището на Съюза.
2. По отношение на веществата, обозначени с номера 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 и 44 в приложение I, част А, държавите-членки могат да извършват не толкова интензивен мониторинг, колкото се изисква за приоритетните вещества в съответствие с член 3, параграф 4 от настоящата директива и приложение V към Директива 2000/60/ЕО, при условие че мониторингът е представителен и съществуват солидни статистически базови данни по отношение на наличието на тези вещества във водната среда. Като правило, в съответствие с член 3, параграф 6, втора алинея от настоящата директива, мониторингът следва да се извършва на всеки три години, освен ако въз основа на техническите знания и експертната преценка не бъде обоснован друг интервал.
Член 8б
Списък за наблюдение
1. Комисията изготвя списък за наблюдение на вещества, за които се събират данни от мониторинг на територията на целия Съюз, с цел подпомагане на бъдещите дейности по приоритизиране в съответствие с член 16, параграф 2 от Директива 2000/60/ЕО, който се допълва, inter alia, с данни от анализите и прегледите по член 5 и с програмите за мониторинг по член 8 от същата директива.
Първият списъкът за наблюдение съдържа най-много 10 вещества или групи вещества и посочва матриците за мониторинг и възможните методи за анализ за всяко вещество, които не водят до прекомерни разходи за всяко вещество. При наличието на методи за анализи, които не водят до прекомерни разходи, максималният брой вещества или групи от вещества, за които Комисията е допуснала да бъдат включени в списъка, се увеличават с един брой при всяка актуализация на списъка съгласно параграф 2 от настоящия член, като общият брой не може да надхвърля 14. Веществата, които подлежат на включване в списъка за наблюдение, се избират сред онези, за които наличната информация сочи, че могат да представляват съществен риск на равнището на Съюза за водната среда или посредством нея, и за които данните от мониторинга не са достатъчни.
Диклофенак (CAS 15307-79-6), 17-бета-естрадиол (E2) (CAS 50-28-2) и 17-алфа-етинилестрадиол (EE2) (CAS 57-63-6) се включват в първия списък за наблюдение с оглед събирането на данни от мониторинг, за да се улесни определянето на подходящи мерки за преодоляване на риска, породен от тези вещества.
При избора на веществата за списъка за наблюдение Комисията взема предвид цялата налична информация, включително относно:
а)
резултатите от последното периодично преразглеждане на приложение X към Директива 2000/60/ЕО съгласно член 16, параграф 4 от същата директива;
б)
научно-изследователските проекти;
в)
препоръките от заинтересованите страни, посочени в член 16, параграф 5 от Директива 2000/60/ЕО;
г)
програмите за анализ на характеристиките на районите на речните басейни и резултатите на мониторинга от държавите-членки съгласно член 5 и член 8 от Директива 2000/60/ЕО;
д)
производствените обеми, моделите на употреба, характерните свойства (включително, според случая, размера на частиците), концентрациите в околната среда и въздействията, включително информацията, събрана в съответствие с директиви 98/8/ЕО, 2001/82/ЕО (22) и 2001/83/ЕО (23) и с регламенти (ЕО) № 1907/2006 и (ЕО) № 1107/2009.
2. Комисията изготвя първия списък за наблюдение, посочен в параграф 1, до 14 септември 2014 г. и го актуализира на всеки 24 месеца след това. При актуализирането на списъка за наблюдение Комисията изключва от него всяко вещество, за което оценката на риска, посочена в член 16, параграф 2 от Директива 2000/60/ЕО може да се извърши без допълнителни данни от мониторинг. Продължителността на периода на постоянен мониторинг за всяко отделно вещество от списъка за наблюдение не надвишава четири години.
3. Държавите-членки извършват мониторинг на всяко вещество от списъка за наблюдение в избрани представителни станции за мониторинг за период от най-малко 12 месеца. По първия списък за наблюдение периодът на мониторинг започва до 14 септември 2015 г. или в срок от 6 месеца от изготвянето на списъка за наблюдение, като се взема предвид по-късната дата. Държавите-членки започват мониторинг на всяко вещество от последващите списъци в срок от 6 месеца от включването му в списъка.
Всяка държава-членка избира поне една станция за мониторинг плюс една, ако има повече от един милион жители, плюс брой станции, получен като се раздели географската ѝ площ в km2 на 60 000 km2 (закръгля се до най-близкото цяло число), плюс броя станции, получен като се раздели броят на населението ѝ на пет милиона (закръглява се до най-близкото цяло число).
При избора на представителните станции, честотата и времето за извършване на мониторинга за всяко вещество, държавите-членки вземат под внимание моделите на употреба и възможната поява на веществото. Честотата на извършване на мониторинг е не по-малка от веднъж годишно.
Когато дадена държава-членка представи достатъчни, представителни и актуални данни от мониторинга на конкретно вещество, получени по линия на съществуващи програми за мониторинг или проучвания, тя може да реши да не предприема допълнителен мониторинг на това вещество в съответствие с механизма на списъка за наблюдение, при условие че мониторингът на въпросното вещество е проведен по методология, която отговаря на изискванията на техническите насоки, разработени от Комисията в съответствие с член 8б, параграф 5.
4. Държавите-членки докладват на Комисията резултатите от извършения мониторинг съгласно параграф 3. За първия списък за наблюдение докладът за резултатите от мониторинга се представя в срок до 15 месеца от 14 септември 2015 г., или от 21 месеца от изготвянето на списъка за наблюдение, като се взема предвид по-късната дата и на всеки 12 месеца след това, докато веществото е в списъка. За всяко вещество, включено в последващите списъци, държавите-членки докладват на Комисията резултатите от мониторинга в срок от 21 месеца от включването на веществото в списъка за наблюдение и на всеки 12 месеца след това, докато веществото е в списъка. Докладът включва информация за представителността на станциите и стратегията за мониторинг.
5. Комисията приема актове за изпълнение за изготвянето и актуализирането на списъка за наблюдение съгласно параграфи 1 и 2. Тя може също да приема технически формати за докладване на Комисията на резултатите от мониторинга и свързаната с тях информация. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 9, параграф 2.
Комисията разработва насоки, включително технически спецификации, с цел да улесни мониторинга на веществата от списъка за наблюдение и се приканва да насърчава координацията на този мониторинг.
Член 8в
Специални разпоредби относно фармацевтичните вещества
Съгласно член 16, параграф 9 от Директива 2000/60/ЕО и, когато е уместно, въз основа на резултатите от проучването си от 2013 г. по отношение на рисковете, породени от лекарствените продукти в околната среда, и на други проучвания и доклади по тези въпроси, в срок от две години от 13 септември 2013 г. Комисията разработва в рамките на възможното стратегически подход по отношение на замърсяването на водата от фармацевтични вещества. Този стратегически подход, когато е целесъобразно, съдържа предложения за по-ефективно вземане под внимание, в необходимата степен, на въздействията на лекарствените продукти върху околната среда в рамките на процедурата за пускане на пазара на лекарствени продукти. В рамките на стратегическия подход Комисията, когато е целесъобразно, в срок до 14 септември 2017 г. предлага мерки, които да бъдат взети на равнището на Съюза или на държавите-членки, както е уместно, за да се овладее евентуалното въздействие на фармацевтичните вещества върху околната среда, по-специално на веществата, посочени в член 8б, параграф 1, с цел да се намалят заустванията, емисиите и уврежданията от тези вещества за водната среда, като се отчитат нуждите, свързани с общественото здравеопазване и икономическата ефективност на предложените мерки.
Член 9
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитета по член 21, параграф 1 от Директива 2000/60/ЕО. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (24).
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта за акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 9а
Упражняване на делегираните правомощия
1. Правомощията да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в настоящия член.
2. Правомощията за приемане на делегирани актове, предвидени в член 3, параграф 8, се дават на Комисията за срок от шест години от 13 септември 2013 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на шестгодишния период. Делегирането на правомощия се продължава с мълчаливо съгласие за срокове със същото времетраене, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на праоамощията, посочени в член 3, параграф 8, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейският парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощията, посочени в същото решение. То влиза в сила в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегирани актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията уведомява за това едновременно Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 3, параграф 8, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок до два месеца от уведомяването на Европейския парламент и Съвета за акта, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са информирали Комисията, че няма да повдигнат възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
6.
Приложение I се изменя, както следва:
а)
част А се заменя с текста, изложен в приложение II към настоящата директива;
б)
в част Б точки 2 и 3 се заменят със следното:
„2.
Колони 6 и 7 от таблицата: За всяко определено повърхностно водно тяло прилагането на МДК-СКОС означава, че измерената концентрация в който и да било представителен пункт за мониторинг в границите на водното тяло не надвишава стандарта.
В съответствие с раздел 1.3.4 от приложение V към Директива 2000/60/ЕО обаче, държавите-членки могат да въведат статистически методи, като например изчисляване на персентила, за да осигурят приемливо ниво на надеждност и точност при определяне на съответствието с МДК-СКОС. Ако държавите-членки направят това, тези статистически методи трябва да отговарят на подробни правила, установени в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 9, параграф 2 от настоящата директива.
3.
СКОС за водите, установени в настоящото приложение, се изразяват като общи концентрации в цялата водна проба.
Чрез дерогация от първа алинея, в случаите на кадмий, олово, живак и никел (наричани по-долу „метали“) СКОС за водите се отнасят за концентрацията на разтворените вещества, т.е. разтворената фаза на водната проба, получена чрез филтриране през филтър с диаметър на порите 0,45 μm или чрез всяка друга еквивалентна предварителна обработка, или, когато специално е посочено - на бионаличната концентрация.
При оценка на резултатите от мониторинга спрямо съответните СКОС държавите-членки могат да вземат предвид:
а)
естествените фонови концентрации на металите и техните съединения, ако тези концентрации пречат за постигането на съответствие със стойностите на съответните СКОС;
б)
твърдостта, pH, разтворения органичен въглерод или други параметри за качество на водата, които оказват влияние върху бионаличността на металите, при което бионаличните концентрации се определят с помощта на подходящо моделиране.“
7.
Приложения II и III се заличават.
Член 3
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за постигане на съответствие с настоящата директива, в срок до 14 септември 2015 г. Те незабавно предават на Комисията текстовете на тези разпоредби.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 4
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 5
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 12 август 2013 година.
DIREKTIVA 2013/39/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 12. kolovoza 2013.
o izmjeni direktiva 2000/60/EZ i 2008/105/EZ u odnosu na prioritetne tvari u području vodne politike
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
Uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 192. stavak 1.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Kemijsko onečišćenje površinskih voda predstavlja prijetnju za vodni okoliš zbog učinaka kao što su akutna i kronična toksičnost u vodnim organizmima, akumuliranje onečišćujućih tvari u ekosustavima i gubitak staništa i bioraznolikosti te predstavlja prijetnju za ljudsko zdravlje. Prvenstveno bi trebalo utvrditi uzroke onečišćenja, a emisije onečišćujućih tvari trebalo bi rješavati na izvoru, na najekonomičniji način i najučinkovitije za okoliš.
(2)
Na temelju druge rečenice članka 191. stavka 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), politika Unije vezana uz zaštitu okoliša trebala bi se temeljiti na načelu opreznosti te na načelu preventivnog djelovanja, načelu da se šteta nanesena okolišu popravlja ponajprije na samom izvoru te na načelu da onečišćivač plaća.
(3)
Pročišćavanje otpadnih voda može biti vrlo skupo: kako bi se olakšalo jeftinije i isplativije pročišćavanje, mogao bi se potaknuti razvoj inovativnih tehnologija za pročišćavanje vode.
(4)
Direktivom 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2000. o uspostavi okvira za djelovanje Zajednice u području vodne politike (4) utvrđuje se strategija protiv onečišćenja vode. Ta strategija uključuje utvrđivanje prioritetnih tvari među onima koje predstavljaju značajnu opasnost za vodni okoliš ili opasnost koja se putem njega prenosi, na razini Unije. Odlukom br. 2455/2001/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. studenog 2001. o popisu prioritetnih tvari u području vodne politike (5) utvrđen je prvi popis 33 tvari ili skupina tvari koje su označene kao prioritetne na razini Unije i koje su trenutno navedene u Prilogu X. Direktivi 2000/60/EZ.
(5)
Direktivom 2008/105/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o standardima kvalitete okoliša u području vodne politike (6) utvrđeni su standardi kvalitete okoliša (SKO) za 33 prioritetne tvari navedene u Odluci br. 2455/2001/EZ i osam drugih onečišćujućih tvari koje su već bile regulirane na razini Unije, u skladu s odredbama i ciljevima Direktive 2000/60/EZ.
(6)
U skladu s člankom 191. stavkom 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, tijekom pripreme svoje politike vezane uz zaštitu okoliša Unija treba uzeti u obzir sve raspoložive znanstvene i tehničke podatke, okolišne uvjete u različitim regijama Unije, potencijalne dobrobiti i troškove poduzimanja ili nepoduzimanja mjera te gospodarski i socijalni razvoj Unije u cjelini i uravnotežen razvoj njezinih regija. Trebalo bi uzeti u obzir znanstvene, okolišne i društvenogospodarske činitelje, uključujući brigu o ljudskom zdravlju pri razvoju isplative i razmjerne politike o kemijskom onečišćenju površinskih voda te pri reviziji popisa prioritetnih tvari u skladu s člankom 16. stavkom 4. Direktive 2000/60/EZ. Uzimajući u obzir taj cilj, načelo u skladu s kojim onečišćivač plaća nastalu štetu, utvrđeno Direktivom 2000/60/EZ, trebalo bi se dosljedno primjenjivati.
(7)
Komisija je izvršila preispitivanje popisa prioritetnih tvari u skladu s člankom 16. stavkom 4. Direktive 2000/60/EZ i člankom 8. Direktive 2008/105/EZ te zaključila da popis prioritetnih tvari treba izmijeniti tako da se utvrde nove tvari u vezi s kojima bi trebalo prioritetno djelovati na razini Unije, da se za te novoutvrđene tvari odrede SKO-i, preispitaju SKO-i za neke postojeće tvari u skladu sa znanstvenim napretkom, te utvrde SKO-i za biotu za neke postojeće i novoutvrđene prioritetne tvari.
(8)
Preispitivanje popisa prioritetnih tvari provedeno je uz pomoć opsežnog savjetovanja sa stručnjacima iz službi Komisije, država članica, dionika i Znanstvenog odbora za procjenu rizika za zdravlje ljudi i okoliš.
(9)
Revidirane SKO-e za postojeće prioritetne tvari trebalo bi najprije uzeti u obzir u planovima upravljanja riječnim slivovima za razdoblje od 2015. do 2021. Novoutvrđene prioritetne tvari i njihove SKO-e trebalo bi uzeti u obzir pri utvrđivanju dodatnih programa praćenja te u preliminarnim programima mjera koje je potrebno podnijeti do kraja 2018. S ciljem postizanja dobrog kemijskog stanja površinskih voda, revidirane SKO-e za postojeće prioritetne tvari bi trebalo ostvariti do kraja 2021., a SKO-e za novoutvrđene prioritetne tvari do kraja 2027., ne dovodeći u pitanje članak 4. stavke od 4. do 9. Direktive 2000/60/EZ, u kojima su među ostalim navedene odredbe za produljenje roka za postizanje dobrog kemijskog stanja površinskih voda ili postizanje manje strogih okolišnih ciljeva vezanih uz određena vodna tijela na temelju nerazmjernih troškova i/ili društvenogospodarskih potreba, pod uvjetom da ne dolazi do daljnjeg pogoršanja stanja dotičnih vodnih tijela. Određivanje kemijskog stanja površinskih voda do roka 2015. utvrđenog u članku 4. Direktive 2000/60/EZ trebalo bi, stoga, temeljiti samo na tvarima i SKO-ima određenima Direktivom 2008/105/EZ, odnosno njezinom verzijom koja je na snazi 13. siječnja 2009. osim ako su ti SKO-i stroži od SKO-a revidiranih ovom Direktivom, u kojem bi se slučaju trebali primjenjivati se potonji.
(10)
Od donošenja Direktive 2000/60/EZ doneseni su brojni akti Unije kojima se u skladu s člankom 16. stavkom 6. te Direktive kojima se uspostavljaju mjere za kontrolu emisija za pojedinačne prioritetne tvari. Štoviše, mnoge mjere za zaštitu okoliša obuhvaćene su postojećim pravom Unije koje se odnosi na druga područja. Ako se ciljevi utvrđeni člankom 16. stavkom 1. Direktive 2000/60/EZ mogu učinkovito ostvariti putem postojećih instrumenata, prednost bi trebalo dati provedbi i preispitivanju postojećih instrumenata pred uvođenjem novih mjera. Uključivanje neke tvari u Prilog X. Direktivi 2000/60/EZ ne dovodi u pitanje primjenu Uredbe (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju sredstava za zaštitu bilja na tržište (7).
(11)
Kako bi se poboljšala koordinacija između Direktive 2000/60/EZ, Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. studenog 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije (8) te relevantnog sektorskog zakonodavstva, trebalo bi istražiti moguće sinergije s ciljem utvrđivanja mogućih područja u kojima se podaci sakupljeni pri provedbi Direktive 2000/60/EZ mogu koristiti za pružanje podrške REACH-u i ostalim relevantnim postupcima za ocjenjivanje tvari te, s druge strane, područja u kojima bi se podaci generirani za potrebe ocjenjivanja tvari u okviru REACH-a i relevantnog sektorskog zakonodavstva mogli koristiti pri provedbi Direktive 2000/60/EZ, uključujući prioritizaciju navedenu u članku 16. stavku 2. te Direktive.
(12)
Postupno smanjenje onečišćenja prioritetnim tvarima te prestanak ili postupno eliminiranje ispuštanja, emisija, i rasipanja prioritetnih opasnih tvari, kako je propisano Direktivom 2000/60/EZ, može se često na najisplativiji način postići putem mjera Unije za uklanjanje određenih tvari na izvoru, na primjer u skladu s uredbama (EZ) br. 1907/2006, (EZ) br. 1107/2009, (EU) br. 528/2012 (9) 2001/82/EZ (10), 2001/83/EZ (11) ili 2010/75/EU (12). Usklađenost između tih pravnih akata, Direktive 2000/60/EZ i ostalog relevantnog zakonodavstva trebalo bi stoga ojačati kako bi se osiguralo da se mehanizmi kontrole izvora primjenjuju na odgovarajući način. Ako ishod redovitog preispitivanja Priloga X. Direktivi 2000/60/EZ i dostupni podaci o praćenju ukazuju da postojeće mjere na razini Unije ili razini država članica nisu dovoljne za postizanje SKO-a za određene prioritetne tvari ili cilja uklanjanja ili postupnog eliminiranja određenih prioritetnih opasnih tvari, trebalo bi poduzeti odgovarajuće mjere na razini Unije ili na razini država članica u svrhu postizanja ciljeva Direktive 2000/60/EZ, uzimajući u obzir ocjene rizika te društvenogospodarsku analizu i analize troškova i koristi izvršene na temelju relevantnog zakonodavstva te također uzimajući u obzir dostupnost alternativnih rješenja.
(13)
Nakon određivanja SKO-a za 33 prioritetne tvari iz Priloga X. Direktivi 2000/60/EZ, provedene su brojne procjene rizika na temelju Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 od 23. ožujka 1993. o ocjeni i kontroli rizika od postojećih tvari (13), kasnije zamijenjene Uredbom (EZ) br. 1907/2006. Kako bi se osigurala odgovarajuća razina zaštite i ažurirali SKO-i u skladu s najnovijim znanstvenim i tehničkim saznanjima vezanima uz rizike za vodni okoliš, ili rizike koje se putem njega prenose, trebalo bi revidirati SKO-e za neke od postojećih tvari.
(14)
Dodatne tvari koje predstavljaju značajan rizik za vodni okoliš, ili značajan rizik koji se putem njega prenosi, na razini Unije utvrđene su i označene kao prioritetne primjenom pristupa iz članka 16. stavka 2. Direktive 2000/60/EZ te bi ih trebalo dodati na popis prioritetnih tvari. Pri utvrđivanju SKO-a za te tvari uzeti su u obzir najnoviji dostupni znanstveni i tehnički podaci.
(15)
Zagađenje vode i tla farmaceutskim ostacima rastući je problem okoliša. U postojećoj ocjeni i kontroli rizika za vodni okoliš, ili rizika koji se putem njega prenosi, vezanog uz lijekove trebalo bi obratiti odgovarajuću pozornost na okolišne ciljeve Unije. Kako bi se pristupilo rješavanju tog problema, Komisija bi trebala istražiti rizike utjecaja lijekova na okoliš i izvršiti analizu važnosti i učinkovitosti postojećeg zakonodavnog okvira u pogledu zaštite vodnog okoliša i ljudskog zdravlja putem vodnog okoliša.
(16)
Određivanje SKO-a za prioritetne opasne tvari obično uključuje veću razinu nesigurnosti nego kad se radi o prioritetnim tvarima, ali takvi SKO-i još uvijek utvrđuju mjerilo za procjenu sukladnosti s ciljem dobrog kemijskog stanja površinskih voda iz članka 2. točke 24. i članka 4. stavka 1. točke (a) podtočaka ii. i iii. Direktive 2000/60/EZ. Međutim, kako bi se osigurala prikladna razina zaštite okoliša i ljudskog zdravlja, također je potrebno ciljati prestanak ili postupno eliminiranje ispuštanja, emisija i rasipanja prioritetnih opasnih tvari u skladu s člankom 4. stavkom 1. točkom (a) podtočkom iv. Direktive 2000/60/EZ.
(17)
Znanstvena saznanja o sudbini i učincima onečišćujućih tvari u vodi posljednjih su se godina značajno razvila. Više je toga poznato o tome u kojem je dijelu vodnog okoliša (vodi, sedimentu ili bioti, dalje u tekstu „medij”) tvar najvjerojatnije prisutna i prema tome gdje se najvjerojatnije može izmjeriti njezina koncentracija. Neke se izrazito hidrofobne tvari nakupljaju u bioti i teško ih je otkriti u vodi čak i uz pomoć najnaprednijih analitičkih tehnika. Za takve je tvari potrebno odrediti SKO-e za biotu. Međutim, kako bi iskoristile svoju strategiju praćenja i prilagodile je svojim lokalnim uvjetima, države članice trebaju imati mogućnost primjene SKO-a za alternativni medij ili, ako je potrebno, alternativne taksone biote, na primjer potkoljeno Crustacea, parafiletičnu skupinu „ribe”, razred Cephalopoda ili razred Bivalvia (dagnje i školjke), pod uvjetom da su razina zaštite koju omogućuju SKO-i te sustav praćenja koji primjenjuju države članice jednako dobri kao oni predviđeni SKO-ima i medijem iz ove Direktive.
(18)
Nove metode praćenja, poput pasivnog uzorkovanja i ostalih alata, obećavaju po pitanju buduće primjene, stoga bi trebalo poticati njihovo razvijanje.
(19)
Direktivom Komisije 2009/90/EZ od 31. srpnja 2009., kojom se u skladu s Direktivom 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća utvrđuju tehničke specifikacije za kemijsku analizu i praćenje stanja voda uspostavljeni su minimalni kriteriji učinkovitosti za analitičke metode koje se koriste pri praćenju stanja (14) vode. Ti kriteriji zahtijevaju uporabu analitičkih metoda dovoljno osjetljivih da se bilo koje prekoračenje SKO-a može pouzdano zamijetiti i izmjeriti i time jamče smislene i relevantne informacije o praćenju. Državama članicama trebalo bi omogućiti uporabu drugih medija za praćenje ili taksona biote, osim onih koji su utvrđeni ovom Direktivom, samo ako analitička metoda koja se koristi zadovoljava minimalne kriterije učinkovitosti određene člankom 4. Direktive 2009/90/EZ za relevantne SKO-e i medij ili takson biote ili je učinkovita barem u mjeri u kojoj je učinkovita metoda koja se koristi za SKO-e i medij ili taksone biote iz ove Direktive.
(20)
Provedba ove Direktive uključuje izazove u odnosu na pitanja različitosti mogućih rješenja znanstvenih, tehničkih i praktičnih pitanja te nepotpunog razvoja metoda praćenja, kao i ograničenja vezanih uz ljudske i financijske resurse. Kako bi se doprinijelo rješavanju tih izazova, razvoj strategija praćenja i analitičkih metoda trebalo bi poduprijeti tehničkim radom od strane stručnih skupina u okviru zajedničke provedbene strategije za Direktivu 2000/60/EC.
(21)
Postojane, bioakumulativne i toksične tvari (PBT-i) i druge tvari koje se ponašaju kao PBT-i mogu se još desetljećima nalaziti u vodnom okolišu u razinama koje predstavljaju značajan rizik, čak i ako su već bile poduzete opsežne mjere za smanjenje ili ukidanje emisija takvih tvari. Neke se od njih također mogu prenositi na velike udaljenosti te su uglavnom sveprisutne u okolišu. Neke od tih tvari spadaju među postojeće ili predložene prioritetne opasne tvari. Za neke od tih tvari postoje dokazi o njihovoj dugoročnoj sveprisutnosti u vodnom okolišu na razini Unije, te je stoga te određene tvari potrebno posebno razmotriti u pogledu njihovog učinka na prikaz kemijskog stanja u okviru Direktive 2000/60/EZ te u pogledu zahtjeva vezanih uz praćenje.
(22)
U pogledu prikaza kemijskog stanja u skladu s odjeljkom 1.4.3. Priloga V. Direktivi 2000/60/EZ, državama članicama trebalo bi omogućiti da odvojeno prikažu učinak tvari koje se ponašaju kao sveprisutni PBT-i na kemijsko stanje tako da se mogu vidjeti postignuta poboljšanja u kvaliteti vode u odnosu na druge tvari. Osim obvezne karte koja obuhvaća sve tvari, mogle bi se priložiti dodatne karte koje obuhvaćaju tvari koje se ponašaju kao sveprisutni PBT-i te koje odvojeno obuhvaćaju druge tvari.
(23)
Praćenje bi trebalo prilagoditi vremenskoj i prostornoj skali očekivane varijacije u koncentracijama. Uzimajući u obzir široku rasprostranjenost i dugo vrijeme oporavka očekivano za tvari koje se ponašaju kao sveprisutni PBT-i, državama članicama trebalo bi omogućiti smanjenje broja mjesta za praćenje i/ili učestalosti praćenja tih tvari na minimalnu razinu dovoljnu za izvršavanje pouzdane analize dugoročnih trendova, pod uvjetom da je dostupna statistički robusna osnova za praćenje.
(24)
Posebna pažnja koja se posvećuje tvarima koje se ponašaju kao sveprisutni PBT-i ne oslobađa Uniju ili države članice od poduzimanja dodatnih mjera pored onih koje su već poduzete, uključujući na međunarodnoj razini, za smanjenje ili ukidanje ispuštanja, emisija i rasipanja tih tvari kako bi se postigli ciljevi iz članka 4. stavka 1. točke (a) Direktive 2000/60/EZ.
(25)
Sukladno s člankom 10. stavkom 3. Direktive 2000/60/EZ potrebno je odrediti strože kontrole emisija ako ciljevi ili standardi kvalitete, uspostavljeni na temelju te Direktive, u direktivama navedenima u Prilogu IX. Direktivi 2000/60/EZ ili na temelju ostalih propisa Unije, zahtijevaju strože uvjete od onih koji proizlaze iz primjene članka 10. stavka 2. te Direktive. Slična je odredba također obuhvaćena člankom 18. Direktive 2010/75/EU. Iz tih članaka proizlazi da bi kontrole emisija određene propisima navedenima u članku 10. stavku 2. Direktive 2000/60/EZ trebale biti minimalne primijenjene kontrole. Ako te kontrole ne osiguravaju ostvarenje SKO-a, na primjer u slučaju kada se tvar koja se ponaša kao sveprisutni PBT, no to ne bi osigurali ni stroži uvjeti, čak ni uz primjenu strožih uvjeta za ostale oblike ispuštanja, emisija i rasipanja koji utječu na vodno tijelo, takvi stroži uvjeti ne mogu se smatrati neophodnima za ostvarenje SKO-a.
(26)
Za procjene rizika na temelju kojih se odabiru nove prioritetne tvari potrebni su visokokvalitetni podaci o praćenju i podaci o ekotoksikološkim i toksikološkim učincima. Premda su se podaci o praćenju koji se prikupljaju u državama članicama značajno poboljšali tijekom zadnjih godina, oni nisu uvijek prikladni u pogledu kvalitete i pokrivenosti Unije. Podaci o praćenju posebice ne uključuju mnogo novih onečišćujućih tvari, koje se mogu definirati kao onečišćujuće tvari koje trenutno nisu uključene u rutinske programe praćenja na razini Unije, ali koje bi mogle predstavljati značajan rizik koji je potrebno regulirati, ovisno o njihovim mogućim ekotoksikološkim i toksikološkim učincima i učincima na zdravlje te o njihovim razinama u vodnom okolišu.
(27)
Potreban je novi mehanizam kojim bi se Komisiji osigurale ciljane visokokvalitetne informacije o praćenju koncentracije tvari u vodnom okolišu, s time da bi se posebna pažnja posvetila novim onečišćujućim tvarima i tvarima za koje ne postoje podaci o praćenju koji su dovoljno kvalitetni za potrebe procjene rizika. Novi mehanizam trebao bi olakšati prikupljanje podataka diljem riječnih slivova Unije te nadopunjavati podatke o praćenju iz programa na temelju članaka 5. i 8. Direktive 2000/60/EZ i ostale pouzdane izvore. Kako bi se troškovi praćenja zadržali na razumnoj razini, mehanizam bi se trebao usmjeriti na ograničeni broj tvari koje su privremeno uključene na popis praćenja i ograničeni broj mjesta praćenja, ali bi trebao pružiti reprezentativne podatke koji su prikladni za potrebe postupka utvrđivanja prioriteta Unije. Popis bi trebao biti dinamičan, a njegov bi rok valjanosti trebao biti ograničen, kako bi se mogao prilagoditi novim informacijama o mogućim rizicima koje predstavljaju nove onečišćujuće tvari i kako bi se izbjeglo praćenje tvari duže nego što je to potrebno.
(28)
Kako bi se pojednostavile i racionalizirale obveze izvješćivanja za države članice te poboljšala usklađenost s drugim srodnim aspektima gospodarenja vodama, zahtjevi vezani uz obavješćivanje iz članka 3. Direktive 2008/105/EZ trebali bi se spojiti s općenitim obvezama izvješćivanja iz članka 15. Direktive 2000/60/EZ.
(29)
Vezano uz prikaz kemijskog stanja u skladu s odjeljkom 1.4.3. Priloga V. Direktivi 2000/60/EZ, za potrebe ažuriranja programa mjera i planova upravljanja riječnim slivom koje je potrebno provesti u skladu s člankom 11. stavkom 8. i člankom 13. stavkom 7. Direktive 2000/60/EZ, države članice trebale bi biti u mogućnosti zasebno predstaviti utjecaj novoutvrđenih prioritetnih tvari i postojećih prioritetnih tvari s revidiranim SKO-ima na kemijsko stanje kako se uvođenje novih zahtjeva ne bi pogrešno shvatilo kao indikacija da je kemijsko stanje površinskih voda pogoršano. Osim obvezne karte koja obuhvaća sve tvari, mogle bi se priložiti dodatne karte koje obuhvaćaju novoutvrđene tvari i postojeće tvari s revidiranim SKO ima te karte koje odvojeno obuhvaćaju druge tvari.
(30)
Važno je da su informacije o stanju površinskih voda u Uniji te postignuća strategija za borbu protiv kemijskog onečišćenja pravovremeno dostupne javnosti. S ciljem poboljšanja pristupa i transparentnosti, u svakoj bi državi članici elektroničkim putem trebao biti dostupan javnosti središnji portal s informacijama o planovima upravljanja riječnim slivovima i njihovim preispitivanjima i ažuriranjima.
(31)
Donošenjem ovog prijedloga i podnošenjem izvješća Europskom parlamentu i Vijeću, Komisija je dovršila prvo preispitivanje popisa prioritetnih tvari u skladu sa zahtjevima iz članka 8. Direktive 2008/105/EZ. To je uključivalo preispitivanje tvari navedenih u Prilogu III. toj Direktivi, od kojih su neke označene kao prioritetne. Trenutno nema dovoljno dokaza da bi se druge tvari navedene u Prilogu III. mogle označiti kao prioritetne. Mogućnost raspoloživosti novih informacija vezanih za takve tvari znači da one nisu isključene iz budućeg preispitivanja, što također vrijedi za druge tvari koje su razmatrane, ali nisu označene kao prioritetne u aktualnom preispitivanju. Prilog III. Direktivi 2008/105/EZ stoga je time postao suvišan i trebalo bi ga izbrisati. Članak 8. te Direktive trebalo bi na odgovarajući način izmijeniti, također u pogledu datuma izvješćivanja Europskom parlamentu i Vijeću.
(32)
Kako bi se pravovremeno reagiralo na relevantan tehnički i znanstveni napredak u području obuhvaćenom ovom Direktivom, ovlast donošenja akata sukladno članku 290. UFEU-a trebalo bi delegirati Komisiji u odnosu na ažuriranje metoda za primjenu SKO-a iz ove Direktive. Od posebne je važnosti da Komisija u okviru svog pripremnog rada provodi odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na stručnoj razini. Komisija bi u pripremi i izradi delegiranih akata trebala osigurati istodobno, pravovremeno i odgovarajuće prosljeđivanje relevantnih dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću.
(33)
Kako bi se poboljšao informacijski temelj za buduće utvrđivanje prioritetnih tvari, pogotovo vezano uz nove onečišćujuće tvari, provedbene ovlasti trebale bi biti dodijeljene Komisiji s obzirom na utvrđivanje i ažuriranje popisa praćenja. Nadalje, kako bi se osigurali ujednačeni uvjeti za provedbu ove Direktive i za obrasce za podnošenje izvješća Komisiji o podacima i informacijama o praćenju, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji. Te bi ovlasti trebalo izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije. (15)
(34)
U skladu sa Zajedničkom političkom izjavom država članica i Komisije od 28. rujna 2011. o dokumentima s objašnjenjima (16) države članice obvezale su se da će, u opravdanim slučajevima, uz obavijest o svojim mjerama za prenošenje priložiti dokument ili više dokumenata u kojima će objasniti odnos između elemenata direktive i odgovarajućih dijelova nacionalnih instrumenata za prenošenje. U pogledu ove Direktive, zakonodavac smatra da je dostava tih dokumenata opravdana.
(35)
Budući da ciljeve ove Direktive ne mogu dostatno ostvariti države članice, odnosno, postići dobro kemijsko stanje površinskih voda utvrđivanjem SKO-a za prioritetne i neke druge onečišćujuće tvari i budući da se oni zbog potrebe održavanja jednake razine zaštite površinskih voda u cijeloj Uniji mogu bolje ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti, kako je određeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je određeno u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarenje tog cilja.
(36)
Direktive 2000/60/EZ i 2008/105/EZ stoga bi trebalo na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Direktiva 2000/60/EZ mijenja se kako slijedi:
1.
Članak 16. stavak 4. zamjenjuje se sljedećim:
„4. Komisija preispituje usvojeni popis prioritetnih tvari najkasnije četiri godine od datuma stupanja na snagu ove Direktive, a nakon toga najmanje svakih šest godina te prema potrebi sastavlja nove prijedloge.”
2.
Prilog X. zamjenjuje se tekstom iz Priloga I. ovoj Direktivi.
Članak 2.
Direktiva 2008/105/EZ mijenja se kako slijedi:
1.
Članak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Direktive primjenjuju se definicije utvrđene u članku 2. Direktive 2000/60/EZ i u članku 2. Direktive Komisije 2009/90/EZ od 31. srpnja 2009. kojom se u skladu s Direktivom 2006/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća utvrđuju tehničke specifikacije za kemijsku analizu i praćenje stanja voda (17).
Osim toga, primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
‚medij’ znači dio vodnog okoliša koji može biti voda, sediment ili biota;
2.
‚takson biote’ znači određeni vodeni takson koji može spadati u sljedeće taksonomske kategorije: ‚potkoljeno’‚razred’ ili njihov ekvivalent.
2.
Članak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 3.
Standardi kvalitete okoliša
1. Ne dovodeći u pitanje stavak 1.a, države članice primjenjuju SKO-e utvrđene u dijelu A Priloga I. za tijela površinskih voda i primjenjuju te SKO-e u skladu sa zahtjevima utvrđenima u dijelu B Priloga I.
1.a Ne dovodeći u pitanje obveze koje proizlaze temeljem verzije ove Direktive koja je na snazi na dan 13. siječnja 2009. te pogotovo postizanje dobrog kemijskog stanja površinske vode u odnosu na tvari i SKO-e koje su u njoj navedeni, države članice provode SKO-e utvrđene u dijelu A Priloga I. vezane za:
i.
tvari 2, 5, 15, 20, 22, 23, 28 iz dijela A Priloga I, za koje revidirani SKO-i vrijede od 22. prosinca 2015. s ciljem postizanja dobrog kemijskog stanja površinskih voda s obzirom na te tvari do 22. prosinca 2021. putem programa mjera u planovima upravljanja riječnim slivom 2015. te
ii.
nove utvrđene tvari od 34 do 45 koje vrijede od 22. prosinca 2018. s ciljem postizanja dobrog kemijskog stanja površinskih voda s obzirom na te tvari do 22. prosinca 2027. te s ciljem sprječavanja pogoršanja kemijskog stanja tijela površinskih voda s obzirom na te tvari. U tu svrhu države članice dužne su do 22. prosinca 2018. uspostaviti i podnijeti Komisiji dodatni program praćenja te preliminarni program mjera koji obuhvaća te tvari. Konačni program mjera u skladu s člankom 11. Direktive 2000/60/EZ utvrđuje se najkasnije do 22. prosinca 2021., a nakon tog datuma mora biti proveden i u cijelosti funkcionalan bez odlaganja i najkasnije do 22. prosinca 2024.
Članak 4. stavci 4. do 9. Direktive 2000/60/EZ primjenjuju se mutatis mutandis s obzirom na tvari navedene u podstavcima i. te ii.
2. Države članice za tvari označene brojevima 5, 15, 16, 17, 21, 28, 34, 35, 37, 43 i 44 u dijelu A Priloga I. primjenjuju SKO-e za biotu utvrđene u dijelu A Priloga I.
Za druge tvari koje nisu navedene u prvom podstavku države članice primjenjuju SKO-e za vode utvrđene u dijelu A Priloga I.
3. U odnosu na jednu ili više kategorija površinskih voda države članice mogu se odlučiti za primjenu SKO-a za medij koji je različit od medija određenog u stavku 2. ili, ako je potrebno, za takson biotu koja je različita od onih određenih u dijelu A Priloga I.
Države članice koje se odluče za mogućnost iz prvog podstavka primjenjuju relevantne SKO-e utvrđene u dijelu A Priloga I. ili, ako on ne obuhvaća SKO za relevantni medij ili takson biote, utvrđuju SKO koji omogućuje najmanje istu razinu zaštite kao SKO-i utvrđeni u dijelu A Priloga I.
Države članice mogu koristiti tu mogućnost iz prvog podstavka samo u slučaju da metoda analize koja se koristi za odabrani medij ili takson biote ispunjava minimalne kriterije učinkovitosti utvrđene člankom 4. Direktive 2009/90/EZ. Ako ti kriteriji nisu ispunjeni za nijedan medij, države članice osiguravaju da se praćenje provodi korištenjem najboljih dostupnih tehnika bez stvaranja prekomjernih troškova te da je metoda analize učinkovita barem u jednakoj mjeri kao metoda dostupna za medij određen u stavku 2. ovog članka za dotičnu tvar.
3.a Ako je na temelju izmjerenih ili procijenjenih koncentracija ili emisija utvrđen moguć rizik zbog akutne izloženosti za vodni okoliš, ili takav rizik koji se putem njega prenosi, i ako se primjenjuju SKO-i za biotu ili sediment, države članice osiguravaju da se također provodi praćenje u površinskim vodama te primjenjuju MDK-SKO-e iz dijela A Priloga I. ovoj Direktivi ako su takvi SKO-i utvrđeni.
3.b Ako se, prema članku 5. Direktive 2009/90/EZ, izračunata srednja vrijednost izmjerene vrijednosti, dobivene korištenjem najbolje dostupne tehnike bez stvaranja prekomjernih troškova, kategorizira kao ‚manja od granice kvantifikacije’, a granica kvantifikacije za tu tehniku veća je od SKO-a, rezultat mjerenja za tu tvar ne uzima se u obzir za potrebe procjene općeg kemijskog stanja tog vodnog tijela.
4. Tvari za koje se primjenjuju SKO-i za sediment i/ili biotu države članice prate u relevantnom mediju barem jednom godišnje, osim ako je na temelju tehničkih znanja i stručne procjene opravdan neki drugi interval.
5. Države članice u ažurirane planove upravljanja riječnim slivovima izrađene u skladu s člankom 13. stavkom 7. Direktive 2000/60/EZ uključuju sljedeće podatke:
(a)
tabelu koja prikazuje granice kvantifikacije za upotrijebljene metode analize i informacije o učinkovitosti tih metoda u odnosu na kriterije minimalne učinkovitosti utvrđene u članku 4. Direktive 2009/90/EZ;
(b)
za tvari za koje je iskorištena mogućnost iz stavka 3. ovog članka:
i.
razloge i osnovu za korištenje te mogućnosti,
ii.
prema potrebi, utvrđene alternativne SKO-e, dokaz da ti SKO-i omogućuju barem jednaku razinu zaštite kao i SKO-i utvrđeni u dijelu A Priloga I., uključujući podatke i metodologiju koji su korišteni za utvrđivanje tih SKO-eva, te kategorije površinskih voda za koje bi se oni primjenjivali,
iii.
za usporedbu s informacijama iz točke (a) ovog članka, granice kvantifikacije za metode analize za medije utvrđene u dijelu A Priloga I. ovoj Direktivi, uključujući informacije o učinkovitosti tih metoda u odnosu na kriterije minimalne učinkovitosti iz članka 4. Direktive 2009/90/EZ;
(c)
obrazloženje za učestalost praćenja koje se obavlja u skladu sa stavkom 4., ako su intervali praćenja dulji od jedne godine.
5.a Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da su planovi upravljanja riječnim slivom, izrađeni u skladu s člankom 13. stavkom 7. Direktive 2000/60/EZ, koji sadrže rezultate i učinke mjera poduzetih u svrhu sprječavanja kemijskog onečišćenja površinskih voda te privremeno izvješće u kojemu se opisuje napredak u provedbi planiranog programa mjera, u skladu s člankom 15. stavkom 3. Direktive 2000/60/EZ, dostupni putem središnjeg portala koji je dostupan javnosti elektroničkim putem u skladu s člankom 7. stavkom 1. Direktive 2003/4/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o javnom pristupu informacijama o okolišu (18).
6. Države članice organiziraju analize dugoročnih kretanja koncentracija prioritetnih tvari navedenih u dijelu A Priloga I. koje pokazuju tendenciju akumuliranja u sedimentima i/ili bioti, posvećujući posebnu pozornost tvarima označenim brojevima 2, 5, 6, 7, 12, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 26, 28, 30, 34, 35, 36, 37, 43 i 44 navedenima u dijelu A Priloga I., na temelju praćenja stanja površinskih voda u skladu s člankom 8. Direktive 2000/60/EZ. Države članice poduzimaju mjere kako bi osigurale, podložno članku 4. Direktive 2000/60/EZ, da se te koncentracije znatno ne povećavaju u sedimentima i/ili relevantnoj bioti.
Države članice utvrđuju učestalost praćenja stanja sedimenata i/ili biote kako bi osigurale dovoljno podataka za pouzdane analize dugoročnih trendova. U načelu, praćenje bi se trebalo obavljati svake tri godine, ako se na temelju tehničkih znanja i stručne procjene ne utvrdi neki drugi interval.
7. Komisija pregledava podatke o tehničkom i znanstvenom napretku, uključujući zaključke procjena rizika iz članka 16. stavka 2. točaka (a) i (b) Direktive 2000/60/EZ i informacije iz registracije tvari javno dostupne u skladu s člankom 119. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 i, prema potrebi, predlaže revidiranje SKO-a utvrđenih u dijelu A Priloga I. ovoj Direktivi u skladu s postupkom utvrđenim u članku 294. UFEU-a i vremenskim rasporedom predviđenim u članku 16. stavku 4. Direktive 2000/60/EZ.
8. U skladu s člankom 10. Komisija je ovlaštena za donošenje delegiranih akata, ako je to potrebno radi prilagođavanja točke 3. dijela B Priloga I. ovoj Direktivi s obzirom na znanstvene ili tehničke napretke.
8.a Kako bi se olakšala provedba ovog članka, tehničke smjernice o strategijama praćenja i analitičkim metodama za tvari, uključujući prikupljanje uzoraka i praćenje biote, sastavljaju se u okviru postojećeg postupka provedbe Direktive 2000/60/EZ, u mjeri u kojoj je to moguće, do 22. prosinca 2014.
Te smjernice posebno obuhvaćaju:
(a)
praćenje tvari u bioti kako je predviđeno stavcima 2. i 3. ovog članka;
(b)
u slučaju novoutvrđenih tvari (označene brojevima od 34 do 45 u dijelu A Priloga I.) i tvari za koje su utvrđeni novi, stroži SKO-i (označene brojevima 2, 5, 15, 20, 22, 23 i 28 u dijelu A Priloga I.), analitičke metode koje ispunjavaju minimalne kriterije učinkovitosti utvrđene člankom 4. Direktive 2009/90/EZ.
8.b U slučaju tvari za koje do 22. prosinca 2014. nisu donesene tehničke smjernice, rok 22. prosinca 2015. naveden u stavku 1.a točki i. produljuje se do 22. prosinca 2018., a rok 22. prosinca 2021. naveden u toj točki produljuje se do 22. prosinca 2027.
3.
Članak 4. stavak 4. i članak 5. stavak 6. brišu se.
4.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 7.a
Koordinacija
1. Za prioritetne tvari koje su obuhvaćene uredbama (EZ) br. 1907/2006, (EZ) br. 1107/2009 (19), (EU) br. 528/2012 (20) ili Direktivom 2010/75/EU (21) Komisija, u okviru redovitog preispitivanja Priloga X. Direktivi 2000/60/EZ na temelju članka 16. stavka 4. te Direktive, procjenjuje jesu li postojeće mjere na razini Unije te na razini država članica dovoljne kako bi se postigli SKO-i za prioritetne tvari i ostvario cilj prestanka ili postupnog eliminiranja ispuštanja, emisija ili rasipanja prioritetnih opasnih tvari u skladu s člankom 4. stavkom 1. točkom (a) i člankom 16. stavkom 6. Direktive 2000/60/EZ.
2. Komisija obavješćuje Europski parlament i Vijeće o rezultatima procjene iz stavka 1. ovog članka u skladu s vremenskim rasporedom utvrđenim u članku 16. stavku 4. Direktive 2000/60/EZ te prilaže tom izvješću odgovarajuće prijedloge, uključujući prijedloge vezane za mjere kontrole.
3. Ako rezultati izvješća ukazuju da bi mogle biti potrebne dodatne mjere na razini Unije ili razini država članica kako bi se olakšala sukladnost s Direktivom 2000/60/EZ u odnosu na određenu tvar odobrenu u skladu s Uredbom (EZ) br. 1107/2009 ili Uredbom (EU) br. 528/2012, države članice ili Komisija na odgovarajući način primjenjuju odredbe članka 21. ili 44. Uredbe (EZ) br. 1107/2009 ili članka 15. ili 48. Uredbe (EU) br. 528/2012 na tu tvar ili proizvode koji sadrže tu tvar.
U slučaju tvari obuhvaćenih Uredbom (EZ) br. 1907/2006, Komisija prema potrebi pokreće postupak iz članaka 59., 61. ili 69. te Uredbe.
Pri primjeni odredaba uredaba iz prvog i drugog podstavka, države članice i Komisija uzimaju u obzir sve ocjene rizika i društvenogospodarske analize ili analize troškova i koristi propisane tim uredbama, uključujući i u pogledu dostupnosti alternativnih rješenja.
5.
Članci 8. i 9. zamjenjuju se sljedećim:
„Članak 8.
Preispitivanje Priloga X. Direktivi 2000/60/EZ
Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o ishodu redovitog preispitivanja Priloga X. Direktivi 2000/60/EZ predviđenog člankom 16. stavkom 4. te Direktive. Uz to izvješće Komisija prema potrebi dostavlja zakonodavne prijedloge za izmjenu Priloga X., posebno uključujući prijedloge za utvrđivanje novih prioritetnih tvari ili prioritetnih opasnih tvari ili za utvrđivanje određenih prioritetnih tvari kao prioritetnih opasnih tvari i za utvrđivanje odgovarajućih SKO-a za površinske vode, sedimente ili biotu, ovisno o slučaju.
Članak 8.a
Posebne odredbe za određene tvari
1. U planovima upravljanja riječnim slivom izrađenima u skladu s člankom 13. Direktive 2000/60/EZ, ne dovodeći u pitanje zahtjeve iz odjeljka 1.4.3. Priloga V. toj Direktivi vezane za prikaz općeg kemijskog stanja te ciljeve i obveze utvrđene člankom 4. stavkom 1. točkom (a), člankom 11. stavkom 3. točkom (k) i člankom 16. stavkom 6. te Direktive, države članice mogu priložiti dodatne karte na kojima su prikazani podaci o kemijskom stanju za jednu ili više sljedećih tvari odvojeno od podataka o drugim tvarima utvrđenim u dijelu A Priloga I. ovoj Direktivi:
(a)
tvari označene brojevima 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 i 44 (tvari koje se ponašaju kao sveprisutni PBT-i),
(b)
tvari označene brojevima od 34 do 45 (novoutvrđene tvari)
(c)
tvari označene brojevima 2, 5, 15, 20, 22, 23 i 28 (tvari za koje su utvrđeni revidirani, stroži SKO-i)
Države članice također mogu prikazati stupanj bilo kakvog odstupanja od vrijednosti SKO-a za tvari iz točaka od (a) do (c) prvog podstavka u planovima upravljanja riječnim slivovima. Države članice koje prilažu takve dodatne karte nastoje osigurati njihovu usporedivost na razini riječnog sliva i na razini Unije.
2. Države članice mogu tvari označene brojevima 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 i 44 u dijelu A Priloga I. pratiti manje intenzivno nego što se zahtijeva za prioritetne tvari u skladu s člankom 3. stavkom 4. ove Direktive te Prilogom V. Direktivi 2000/60/EZ, pod uvjetom da je praćenje reprezentativno i da je dostupna statistički robusna osnova za prisutnost tih tvari u vodnom okolišu. U načelu, u skladu s člankom 3. stavkom 6 drugim podstavkom ove Direktive, praćenje bi se trebalo obavljati svake tri godine osim ako se na temelju tehničkog znanja i stručne procjene utvrdi neki drugi interval.
Članak 8.b
Popis praćenja
1. Komisija utvrđuje popis praćenja za tvari za koji se trebaju prikupljati podaci o praćenju diljem Unije u svrhu podupiranja budućeg određivanja prioriteta u skladu s člankom 16. stavkom 2. Direktive 2000/60/EZ, kako bi nadopunila podatke, među ostalim, podacima dobivenim analizama i preispitivanjima na temelju članka 5. te programima praćenja na temelju članka 8. te Direktive..
Prvi popis praćenja uvijek sadrži najviše 10 tvari ili skupina tvari u bilo kojem trenutku i u njemu su navedeni mediji praćenja te moguće metode analize bez stvaranja prekomjernih troškova za svaku tvar. Podložno dostupnosti metoda analize bez stvaranja prekomjernih troškova, najveći broj tvari ili skupina tvari koji Komisija može dodati na popis povećava se za jedan pri svakom ažuriranju popisa u skladu sa stavkom 2. ovog članka, do najviše 14 tvari u bilo kojem trenutku. Tvari koje treba uključiti u popis praćenja odabiru se među onima za koje dostupne informacije ukazuju da bi mogle predstavljati značajan rizik za vodni okoliš, ili značajan rizik koji se putem njega prenosi, na razini Unije te za koje podaci o praćenju nisu dostatni.
Diklofenak (CAS 15307-79-6), estradiol 17-beta (E2) (CAS 50-28-2) i etinilestradiol 17-alfa (EE2) (CAS 57-63-6) obuhvaćeni su prvim popisom praćenja kako bi se prikupili podaci o praćenju za potrebe olakšavanja određivanja odgovarajućih mjera za uklanjanje rizika koji te tvari predstavljaju.
Pri odabiru tvari za popis praćenja Komisija uzima u obzir sve raspoložive informacije, uključujući:
(a)
rezultate najnovijeg redovitog preispitivanja Priloga X. Direktivi 2000/60/EZ predviđenog člankom 16. stavkom 4. te Direktive,
(b)
istraživačke projekte,
(c)
preporuke dionika iz članka 16. stavka 5. Direktive 2000/60/EZ,
(d)
programe značajki područja riječnih slivova i rezultata praćenja država članica, na temelju članaka 5. i 8. Direktive 2000/60/EZ,
(e)
informacije o proizvodnim količinama, načinima korištenja, bitnim svojstvima (uključujući, ako je potrebno, veličinu čestica), koncentracijama u okolišu i učincima, uključujući informacije prikupljene u skladu s direktivama 98/8/EZ, 2001/82/EZ (22) i 2001/83/EZ (23) Europskog parlamenta i Vijeća te u skladu s uredbama (EZ) br. 1907/2006 i (EZ) br. 1107/2009.
2. Komisija utvrđuje prvi popis praćenja kako je navedeno u stavku 1. do 14 rujna 2014. te ažurira taj popis svaka 24 mjeseca nakon tog datuma. Pri ažuriranju popisa praćenja Komisija uklanja s popisa sve tvari za koje se procjena na temelju rizika iz članka 16. stavka 2. Direktive 2000/60/EZ može izvršiti bez dodatnih podataka o praćenju. Trajanje razdoblja praćenja trajnog popisa praćenja za bilo koju pojedinačnu tvar ne prelazi četiri godine.
3. Države članice prate sve tvari s popisa praćenja na odabranim reprezentativnim postajama za praćenje tijekom razdoblja od najmanje 12 mjeseci. Za prvi popis praćenja razdoblje praćenja započinje 14. rujna 2015. ili unutar šest mjeseci od datuma utvrđivanja popisa praćenja, koji je god datum kasniji. Za svaku tvar dodanu na naknadne popise, države članice započinju s praćenjem unutar šest mjeseci nakon njezina dodavanja na popis.
Svaka država članica odabire najmanje jednu postaju za praćenje, plus još jedna postaja ako ima više od milijun stanovnika, plus broj postaja jednak broju njezinog zemljopisnog područja u km2 podijeljenog sa 60 000 (zaokruženo na najbliži cijeli broj), plus broj postaja jednak broju njezinih stanovnika u milijunima podijeljenom s pet milijuna (zaokruženo na najbliži cijeli broj).
Pri odabiru reprezentativnih postaja za praćenje, učestalosti i vremena praćenja za svaku tvar države članice uzimaju u obzir načine korištenja tvari i mogućnost pojave tvari. Učestalost praćenja ne smije biti manja od jednom godišnje.
Ako država članica pruža dovoljne, usporedive, reprezentativne i najnovije podatke o praćenju za određenu tvar uzete iz postojećih programa ili studija praćenja, država članica može odlučiti da neće izvršavati dodatno praćenje na temelju mehanizma popisa praćenja za tu tvar, uz uvjet da je praćenje te tvari izvršeno korištenjem metodologije koja udovoljava zahtjevima tehničkih smjernica koje je sastavila Komisija u skladu s člankom 8.b stavkom 5.
4. Države članice izvješćuju Komisiju o rezultatima praćenja provedenog na temelju stavka 3. Za prvi popis praćenja, rezultati praćenja izvješćuju se unutar 15 mjeseci od 14. rujna 2015. ili unutar 21 mjeseca od utvrđivanja popisa, koji je god datum kasniji, te svakih 12 mjeseci nakon tog datuma sve dok se tvar nalazi na popisu. Za svaku tvar dodanu na naknadne popise, države članice izvješćuju Komisiju o rezultatima praćenja unutar 21 mjeseca od dodavanja tvari na popis praćenja i svakih 12 mjeseci nakon tog datuma sve dok se tvar nalazi na popisu. Izvješće uključuje informacije o reprezentativnosti postaja za praćenje i strategiji praćenja.
5. Komisija donosi provedbene akte o utvrđivanju i ažuriranju popisa praćenja kako je navedeno u stavcima 1. i 2. Ona također može donijeti tehničke obrasce za izvješćivanje Komisije o rezultatima praćenja i povezanim informacijama. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 9. stavka 2.
Komisija sastavlja smjernice, uključujući tehničke specifikacije, u svrhu olakšavanja praćenju tvari na popisu praćenja te je se potiče na promicanje koordinacije takvog praćenja.
Članak 8.c
Posebne odredbe za farmaceutske tvari
U skladu s člankom 16. stavkom 9. Direktive 2000/60/EZ te ako je to prikladno na temelju rezultata njezine studije provedene 2013. o rizicima koje lijekovi predstavljaju za okoliš te ostalih relevantnih studija i izvješća, Komisija u najvećoj mogućoj mjeri u roku od dvije godine od 13. rujna 2013. razvija strateški pristup onečišćenju voda farmaceutskim tvarima. Taj strateški pristup prema potrebi uključuje prijedloge kojima se omogućuje da se u mjeri koja je potrebna učinkovitije uzimaju u obzir učinci lijekova na okoliš u postupku stavljanja lijekova na tržište. U okviru tog strateškog pristupa, Komisija prema potrebi do 14. rujna 2017. predlaže prema potrebi mjere koje je potrebno poduzeti na razini Unije i/ili na razini država članica kako bi se pristupilo rješavanju mogućih učinaka farmaceutskih tvari na okoliš, pogotovo onih iz članka 8.b stavka 1. u svrhu smanjenja ispuštanja, emisija i ispuštanja takvih tvari u vodni okoliš, uzimajući u obzir potrebe javnog zdravlja i isplativost predloženih mjera.
Članak 9.
Odborski postupak
1. Komisiji pomaže odbor osnovan prema članku 21. stavku 1. Direktive 2000/60/EZ. Taj odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (24).
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Ako odbor ne da nikakvo mišljenje, Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta i primjenjuje se članak 5. stavak 4. treći podstavak Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 9.a
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 3. stavka 8. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od šest godina od 13. rujna 2013. Komisija izrađuje izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije devet mjeseci prije kraja razdoblja od šest godina. Delegiranje ovlasti automatski se produljuje za razdoblja jednakog trajanja, osim ako se Europski parlament ili Vijeće tom produljenju usprotive najkasnije tri mjeseca prije isteka svakog razdoblja.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 3. stavka 8. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi. 4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 3. stavka 8. stupa na snagu samo ako Europski parlament ni Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
6.
Prilog I. mijenja se kako slijedi:
(a)
dio A zamjenjuje se tekstom iz Priloga II. ovoj Direktivi:
(b)
točke 2. i 3. dijela B zamjenjuju se sljedećim:
„2.
Stupci 6. i 7. u tablici: za bilo koje vodno tijelo površinskih voda primjena MDK-SKO znači da koncentracije izmjerene u bilo kojoj reprezentativnoj točki praćenja u vodnom tijelu ne prelaze standard.
Međutim, u skladu s odjeljkom 1.3.4. Priloga V. Direktivi 2000/60 EZ, države članice mogu uvesti statističke metode, kao što je izračun percentila, kako bi osigurale prihvatljivu razinu pouzdanosti i preciznosti za određivanje usklađenosti s MDK-SKO-ima. Kada države članice to učine, te statističke metode moraju biti u skladu s detaljnim pravilima utvrđenima u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 9. stavka 2. ove Direktive.
3.
SKO-i za površinske vode utvrđeni u ovom Prilogu izražavaju se kao ukupne koncentracije u cijelom uzorku vode.
Odstupajući od prvog podstavka, u slučaju kadmija, olova, žive i nikla (dalje u tekstu ‚metali’), SKO-i za vode odnose se na otopljene koncentracije, tj. otopljenu fazu uzorka vode dobivenu filtriranjem kroz filtar od 0,45 μm ili nekom drugom ekvivalentnom predobradom ili, ako je izričito naznačeno, na biološki raspoloživu koncentraciju.
Pri ocjenjivanju rezultata praćenja u odnosu na relevantne SKO-e države članice mogu uzeti u obzir:
(a)
prirodne pozadinske koncentracije za metale i njihove spojeve kada takve koncentracije sprečavaju sukladnost s relevantnim SKO-ima.
(b)
tvrdoću, pH-vrijednost, otopljeni organski ugljik ili ostale parametre kvalitete vode koji utječu na biološku raspoloživost metala, biološki raspoložive koncentracije utvrđene korištenjem odgovarajućeg modeliranja biološke raspoloživosti.”
7.
Prilozi II. i III. brišu se.
Članak 3.
1. Države članice donose zakone, uredbe i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 14. rujna 2015. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih propisa.
Kada države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
2. Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 4.
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 5.
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 12. kolovoza 2013.