ДИРЕКТИВА 2012/35/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 21 ноември 2012 година
за изменение на Директива 2008/106/ЕО относно минималното ниво на обучение на морските лица
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 100, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Обучението и освидетелстването на морските лица се регламентира от Конвенцията на Международната морска организация (ИМО) за вахтената служба и нормите за подготовка и освидетелстване на моряците, 1978 г. („Конвенцията STCW“), която влезе в сила през 1984 г. и беше значително изменена през 1995 г.
(2)
Конвенцията STCW беше интегрирана в правото на Съюза за първи път с Директива 94/58/ЕО на Съвета от 22 ноември 1994 г. относно минималното ниво на обучение на морските лица (3). Правилата на Съюза за обучение и освидетелстване на морски лица бяха адаптирани по-късно към последващите изменения на Конвенцията STCW и беше създаден общ механизъм на Съюза за признаване на системите за обучение и освидетелстване на морските лица в трети държави. Посочените правила, в резултат от преработка, се съдържат в Директива 2008/106/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4).
(3)
По време на проведената в Манила през 2010 г. Конференция на страните по Конвенцията STCW във въпросната конвенция бяха въведени няколко значителни промени („измененията от Манила“), а именно по отношение на предотвратяването на практиките на измама при издаването на свидетелства, в областта на нормите за здравословна годност, по въпроса за обучението по сигурност, включително по отношение на пиратството и въоръжените грабежи, както и по отношение на обучението по технологични въпроси. С измененията от Манила бяха въведени и изисквания за квалифицираните морски лица и бяха създадени нови професионални профили, като например на електромеханиците.
(4)
Всички държави членки са страни по Конвенцията STCW и никоя от тях не е изразила възражения по измененията от Манила чрез предвидената за тази цел процедура. Следователно държавите членки следва да приведат националните си правила в съответствие с измененията от Манила. Всякакъв конфликт между международните ангажименти на държавите членки и техните ангажименти към Съюза следва да бъде избягван. Нещо повече, като се има предвид глобалният характер на корабоплаването, правилата на Съюза за обучение и освидетелстване на морските лица следва да се поддържат в съответствие с международните правила. Ето защо няколко разпоредби на Директива 2008/106/ЕО следва да бъдат изменени, за да бъдат отразени измененията от Манила.
(5)
По-доброто обучение на морските лица следва да включва подходящо теоретично и практическо обучение, за да се гарантира, че морските лица са квалифицирани да спазват нормите за сигурност и безопасност и са способни да предприемат ответни действия при опасност и в извънредни ситуации.
(6)
Нормите за качество и системите за управление на качеството следва да бъдат разработени и приложени, като се вземе предвид, където е приложимо, препоръката на Европейския парламент и на Съвета от 18 юни 2009 г. относно създаването на Европейска референтна рамка за осигуряване на качество в професионалното образование и обучение (5) и съответните мерки, приети от държавите членки.
(7)
Европейските социални партньори постигнаха споразумение относно минималното време за почивка, приложимо за морските лица, и Директива 1999/63/ЕО (6) беше приета с оглед на изпълнението на посоченото споразумение. Същата директива дава възможност също така да се разрешат изключения по отношение на минималното време за почивка на морските лица. Възможността обаче за разрешаване на изключения следва да бъде ограничена по отношение на максималната им продължителност, честота и обхват. Измененията от Манила имаха за цел, наред с други въпроси, да определят обективни граници на изключенията за минимално изискуемите часове за почивка на вахтения персонал и морските лица, на които са възложени задачи, свързани с безопасността, сигурността и предотвратяването на замърсяване, с оглед да бъде избегната умората. Измененията от Манила следва да бъдат включени в Директива 2008/106/ЕО по начин, който гарантира съответствие с Директива 1999/63/ЕО, изменена с Директива 2009/13/ЕО (7).
(8)
Освен това, като се признава значението на определянето на минимални изисквания по отношение на условията на живот и труд на всички морски лица, Директива 2009/13/ЕО ще породи действие, както е посочено в нея, когато влезе в сила Морската трудова конвенция от 2006 г.
(9)
Директива 2008/106/ЕО съдържа също механизъм за признаването на системите за обучение и освидетелстване на морски лица от трети държави. Признаването се предоставя от Комисията в съответствие с процедура, при която която Комисията се подпомага от Европейската агенция по морска безопасност („Агенцията“), създадена с Регламент (ЕО) № 1406/2002 на Европейския парламент и на Съвета (8), и от Комитета по морската безопасност и предотвратяването на замърсяването от кораби (КМБПЗК), създаден с Регламент (ЕО) № 2099/2002 на Европейския парламент и на Съвета (9). Придобитият опит в прилагането на посочената процедура предполага, че тя следва да бъде променена, а именно по отношение на срока за вземане на решение от Комисията. Тъй като признаването изисква извършването на проверка от Агенцията, която трябва да бъде планирана и проведена, и в повечето случаи изисква и значително адаптиране към изискванията на Конвенцията STCW от съответната трета държава, целият процес не може да бъде приключен в рамките на три месеца. Въз основа на опита изглежда, че един по-реалистичен срок в това отношение е срок от 18 месеца. Крайният срок за решението на Комисията следва да бъде съответно изменен, а възможността за държавата членка, отправила искането, временно да признае системата по STCW на трета държава следва да бъде запазена с цел да се запази гъвкавост. Освен това разпоредбите за признаването на професионалната квалификация съгласно Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 г. относно признаването на професионалните квалификации (10) не са приложими по отношение на признаването на свидетелствата на морски лица съгласно Директива 2008/106/ЕО.
(10)
Наличните статистически данни за морските лица от Съюза са непълни и често неточни, което прави по-трудно изготвянето на политики в този сектор. Подробни данни относно освидетелстването на морски лица не могат изцяло да решат този проблем, но те очевидно биха спомогнали. Съгласно Конвенцията STCW страните по нея са задължени да поддържат регистри на всички свидетелства и потвърждения, както и на съответното продължаване на валидността или на други мерки, които ги засягат. Държавите членки имат задължението да поддържат регистър на издадените свидетелства и потвърждения. За да се придобие възможно най-пълна информация относно положението с трудовата заетост в Съюза и изключително с оглед да се улесни изготвянето на политики от държавите членки и Комисията, от държавите членки следва да се изисква да изпратят на Комисията подбрана информация, която вече се съдържа в техните регистри на свидетелствата за правоспособност на морските лица. Тази информация следва да бъде съобщавана единствено за целите на статистическия анализ и не трябва да се използва за административни и правни цели или за проверка. Посочената информация трябва да отговаря на изискванията на Съюза за защита на данните и следователно в Директива 2008/106/ЕО следва да бъде въведена разпоредба във връзка с това.
(11)
Резултатите от анализа на тази информация следва да се използват за прогнозиране на тенденциите на пазара на труда с оглед подобряване на възможностите за морските лица по отношение на планирането на професионалното развитие и възползването от наличните възможности за професионално образование и обучение. Тези резултати следва да допринесат и за подобряване на професионалното образование и обучение.
(12)
С цел събиране на данни относно морската професия в съответствие с нейното развитие и развитието на технологиите, правомощието за приемане на актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз следва да бъде делегирано на Комисията по отношение на адаптациите на приложение V към Директива 2008/106/ЕО. Използването на такива делегирани актове следва да е ограничено до тези случаи, в които измененията на Конвенцията STCW и на кодекса изискват промени на посоченото приложение. Освен това такива делегирани актове следва да не изменят разпоредбите относно предоставянето в анонимен формат на данните, споменати в посоченото приложение. От особено значение е Комисията да провежда подходящи консултации по време на подготвителната работа, включително на експертно равнище. По време на разработването и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да гарантира едновременно предаване на съответните документи на Европейския парламент и на Съвета в срок и по подходящ начин.
(13)
Корабоплаването на Съюза разполага с високо качество на морските познания и опит, което допринася за засилване на неговата конкурентоспособност. Качеството на обучението на морските лица е важно за конкурентоспособността на този сектор и за привличането на европейските граждани, по-специално на младите хора, към морските професии.
(14)
За да се поддържат нормите за качество по отношение на обучението на морските лица, е необходимо да се подобрят мерките за предотвратяване на практиките на измама, свързани със свидетелствата за правоспособност и свидетелствата за професионална компетентност.
(15)
С цел да се гарантират еднакви условия за прилагането на Директива 2008/106/ЕО изпълнителните правомощия в областта на обучението и освидетелстването на морските лица са предоставени на Комисията. По същата причина на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия и във връзка със статистическите данни относно морските лица, които държавите членки следва да предоставят на Комисията. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (11).
(16)
За приемането на техническите изисквания, необходими за осигуряване на подходящото управление на статистическите данни, посочени в приложение V към Директива 2008/106/ЕО, както и за приемането на решения за изпълнение относно признаването и оттеглянето на признаването на системите по STCW на трети държави следва да се използва процедурата по разглеждане.
(17)
Измененията от Манила влязоха в сила на 1 януари 2012 г., докато преходните разпоредби могат да се прилагат до 1 януари 2017 г. За да се даде възможност за гладък преход към новите правила, в настоящата директива следва да се предвидят същите преходни разпоредби като предвидените в измененията от Манила.
(18)
На 89-ото си заседание Комитетът по морска безопасност на ИМО отбеляза необходимостта от разяснение относно прилагането на измененията от Манила, като се вземат предвид преходните разпоредби, посочени в тях и Резолюция 4 на Конференцията по STCW, в която се отчита необходимостта от постигане на пълно съответствие до 1 януари 2017 г. Това разяснение беше осигурено чрез STCW.7/Circ.16 и STCW.7/Circ.17. По-специално в STCW.7/Circ.16 се посочва, че валидността на никое подновено свидетелство не следва да продължава след 1 януари 2017 г. за морски лица, които притежават свидетелства, издадени в съответствие с разпоредбите на Конвенцията STCW, които са се прилагали непосредствено преди 1 януари 2012 г., и които не са отговорили на изискванията на измененията от Манила, както и за морски лица, които са започнали одобрен плавателен стаж, одобрена програма за образование и обучение или одобрен курс за обучение преди 1 юли 2013 г.
(19)
Следва да се избягва допълнително забавяне при въвеждането в законодателството на Съюза на приетите в Манила изменения, за да се запази конкурентоспособността на морските лица от Съюза, както и да се поддържа безопасността на борда на корабите чрез съвременно обучение.
(20)
За целите на единното прилагане на измененията от Манила в рамките на Съюза, се препоръчва при транспонирането на настоящата директива държавите членки да вземат предвид насоките, съдържащи се в циркулярните писма на ИМО STCW.7/Circ.16 и STCW.7/Circ.17.
(21)
Тъй като целта на настоящата директива, а именно хармонизирането на действащите правила на Съюза относно обучението и освидетелстването на морските лица, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки и следователно поради обхвата и последиците от действието може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(22)
Директива 2008/106/ЕО следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Изменения в директива 2008/106/ЕО
Директива 2008/106/ЕО се изменя, както следва:
1)
Член 1 се изменя, както следва:
а)
точки 18 и 19 се заменят със следното:
„18)
„правилник за радиосъобщенията“ означава правилникът за радиосъобщенията, приложен или считан за приложен към международната конвенция за телекомуникациите, така както е изменена;
19)
„пътнически кораб“ означава кораб, както е определен в Международната конвенция за безопасност на човешкия живот на море, 1974 г. (SOLAS 74), така както е изменена;“
б)
точка 24 се заменя със следното:
„24)
„Кодекс STCW“ означава Кодекс за подготовка и освидетелстване на моряците и носене на вахта (Кодекс STCW), както е приет с Резолюция 2 на Конференцията от 1995 г., в най-новата ѝ версия;“
в)
точка 27 се заличава;
г)
точка 28 се заменя със следното:
„28)
„плавателен стаж“ означава стаж на борда на кораб във връзка с издаването или подновяването на свидетелство за правоспособност, свидетелство за професионална компетентност или свидетелство за друга квалификация;“
д)
добавят се следните точки:
„32)
„радиооператор за СМСББ“ означава лице, квалифицирано в съответствие с глава IV от приложение I;
33)
„Кодексът ISPS“ означава Международният кодекс за сигурност на корабите и пристанищните съоръжения, приет на 12 декември 2002 г. с Резолюция 2 на Конференцията на договарящите се правителства по SOLAS 74, в най-новата ѝ версия;
34)
„офицер по сигурността на кораба“ означава лицето на борда на кораба, отговорно пред капитана, назначено от компанията като отговорно по сигурността на кораба, включително изпълнението и поддръжката на плана за сигурността на кораба и на връзката със служителя по сигурността на компанията и със служителите по сигурността на пристанищните съоръжения;
35)
„задълженията, свързани със сигурността“ включват всички задачи и задължения на борда на корабите, както са определени в глава XI/2 от SOLAS 74, така както е изменена и в Кодекса ISPS;
36)
„свидетелство за правоспособност“ означава свидетелство, издадено и потвърдено за капитаните, лицата от командния състав и радиооператорите в съответствие с глави II, III, IV или VII от приложение I, което дава право на своя законен притежател да заема длъжност и да изпълнява предвидените функции с нивото на отговорност, посочени в свидетелството;
37)
„свидетелство за професионална компетентност“ означава свидетелство, различно от свидетелството за правоспособност, издадено на морско лице, в което се посочва, че са изпълнени съответните изисквания за обучение, компетенции или плавателен стаж, предвидени в настоящата директива;
38)
„удостоверение“ означават документ, различен от свидетелството за правоспособност или от свидетелство за професионална компетентност, използван, за да се установи, че са изпълнени съответните изисквания в настоящата директива;
39)
„електромеханик“ означава лице от командния състав, квалифицирано в съответствие с приложение I, глава III;
40)
„палубен боцман“ означава лице от редовия състав, квалифицирано в съответствие с приложение I, глава II;
41)
„машинен боцман“ означава лице от редовия състав, квалифицирано в съответствие с приложение I, глава III.
42)
„електротехник“ означава лице от редовия състав, квалифицирано в съответствие с приложение I, глава III.“
2)
В член 3 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите членки вземат необходимите мерки, за да гарантират, че морските лица, които служат на борда на кораби, посочени в член 2, са получили обучение, което най-малкото отговаря на изискванията на Конвенцията STCW, установени в приложение I към настоящата директива, и притежават свидетелства, така както са определени в член 1, точки 36 и 37, и/или удостоверение съгласно определението в член 1, точка 38.“
3)
Член 4 се заличава.
4)
Член 5 се изменя, както следва:
а)
заглавието се заменя със следното:
„Свидетелства за правоспособност, свидетелства за професионална компетентност и потвърждения“;
б)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите членки следят свидетелствата за правоспособност и свидетелствата за професионална компетентност да бъдат издавани само на кандидати, които отговарят на изискванията по настоящия член.“;
в)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Свидетелствата за правоспособност и свидетелствата за професионална компетентност се издават в съответствие с правило I/2, параграф 3 от приложението към Конвенцията STCW.“;
г)
вмъква се следният параграф:
„3а. Свидетелствата за правоспособност се издават само от държавите членки след проверка на достоверността и валидността на всички необходими удостоверения и в съответствие с разпоредбите, предвидени в настоящия член.“;
д)
в края на параграф 5 се прибавя следното изречение:
„Потвържденията, удостоверяващи издаването на свидетелства за правоспособност, и потвърждения, удостоверяващи свидетелство за професионална компетентност, издадени на капитани и лица от командния състав в съответствие с правила V/1-1 и V/1-2 от приложение I, се издават само ако са изпълнени всички изисквания на Конвенцията STCW и на настоящата директива.“;
е)
параграфи 6 и 7 се заменят със следното:
„6. Държава членка, която признава свидетелство за правоспособност или свидетелство за професионална компетентност, издадено на капитани и лица от командния състав в съответствие с правила V/1-1 и V/1-2 от приложението към Конвенцията STCW съгласно процедурата, предвидена в член 19, параграф 2 от настоящата директива, издава потвърждение на това свидетелство, за да удостовери признаването му само след като се увери в истинността и валидността на свидетелството. Използваният образец на потвърждение съответства на този, предвиден в раздел А-I/2, параграф 3 от Кодекса STCW.
7. Потвържденията, посочени в параграфи 5 и 6:
а)
могат да бъдат издавани като отделни документи;
б)
се издават само от държави членки;
в)
всички имат уникален номер, с изключение на потвържденията, удостоверяващи издаването на свидетелство за правоспособност, които могат да имат същия номер като съответното свидетелство за правоспособност, при условие че този номер е уникален; както и
г)
престават да са валидни, когато срокът на действие на потвърденото свидетелство за правоспособност или свидетелство за професионална компетентност, издадено на капитани и лица от командния състав в съответствие с правила V/1-1 и V/1-2 от приложението към Конвенцията STCW, изтече или свидетелството бъде отнето, действието му бъде спряно или то бъде отменено от държавата членка или третата държава, която го е издала, и във всички случаи с изтичане на петгодишен срок от датата на издаването им.“;
ж)
добавят се следните параграфи:
„11. Кандидатите за свидетелство доказват по задоволителен начин:
а)
своята самоличност;
б)
че са на възраст, не по-малка от предвидената в правилата, изброени в приложение I, приложими за исканото свидетелство за правоспособност или свидетелство за професионална компетентност;
в)
че отговарят на нормите за здравословна годност, посочени в раздел A-I/9 от Кодекса STCW;
г)
че са преминали предвидените в правилата в приложение I плавателен стаж и всяко друго задължително обучение, свързано с исканото свидетелство за правоспособност или свидетелство за професионална компетентност; както и
д)
че отговарят на нормите за правоспособност, предвидени в правилата в приложение I за длъжностите, функциите и нивата, които трябва да бъдат посочени в потвърждението на свидетелството за правоспособност.
Настоящият параграф не се прилага за признаването на потвърждения съгласно правило I/10 от Конвенцията STCW.
12. Всяка държава членка се задължава:
а)
да поддържа един или повече регистри за всички свидетелства за правоспособност и свидетелства за професионална компетентност и потвърждения за капитани и лица от командния състав и, в зависимост от случая, за лица от редовия състав, които са издадени, които са с изтекъл срок на действие или които са с продължена валидност, със спряно действие, отнети или обявени за изгубени или унищожени, както и за издадените привилегировани разрешения;
б)
да предоставя информация за статуса на свидетелствата за правоспособност, потвържденията и привилегированитe разрешения на другите държави членки или на другите страни по Конвенцията STCW и на компаниите, които искат да проверят истинността и валидността на свидетелствата за правоспособност и/или на свидетелствата, издадени на капитани и лица от командния състав в съответствие с правила V/1-1 и V/1-2 от приложение I, представени им от морските лица с оглед получаване на признаване съгласно правило I/10 от Конвенцията STCW или с цел получаване на работа на борда на кораб.
13. Считано от 1 януари 2017 г., информацията, която се изисква да бъде на разположение в съответствие с параграф 12, буква б), се предоставя чрез електронни средства.“
5)
Вмъква се следния член:
„Член 5а
Информиране на Комисията
За целите на статистическия анализ единствено и изключително за използване от държавите членки и Комисията за формулирането на политиката всяка държава членка ежегодно предоставя на Комисията информацията, посочена в приложение V към настоящата директива, относно свидетелствата за правоспособност, относно потвържденията, удостоверяващи признаването на свидетелствата за правоспособност, както и, на доброволна основа, относно свидетелства за професионална компетентност, издадени на лица от редовия състав в съответствие с глави II, III и VII от приложението към Конвенцията STCW.“
6)
Член 7 се изменя, както следва:
а)
вмъква се следният параграф:
„1а. За кораби, на които е разрешено да се ползват от разпоредбите на Конвенцията STCW относно крайбрежното плаване, включващо плаване край бреговете на други държави членки или на други страни по Конвенцията STCW в границите на тяхното определение на крайбрежно плаване, държавата членка сключва споразумение със съответните държави членки или страни по Конвенцията, в което се посочват подробностите относно съответните търговски зони, както и други съответни разпоредби.“;
б)
вмъкват се следните параграфи:
„3а. Свидетелствата за правоспособност на морски лица, издадени от държава членка или страна по Конвенцията STCW за определените ѝ граници на крайбрежно плаване, могат да бъдат признати от други държави членки за служба в техните определени граници на крайбрежно плаване, при условие че съответните държави членки или страни по Конвенцията сключат споразумение, в което се посочват подробностите относно съответните търговски зони и други съответни условия.
3б. Държавите членки, даващи определение на крайбрежно плаване, в съответствие с изискванията на настоящия член:
а)
спазват принципите, уреждащи крайбрежното плаване, посочени в раздел A-I/3 от Кодекса STCW;
б)
включват границите на крайбрежното плаване в потвържденията, издадени съгласно член 5.“
7)
В член 8 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите членки вземат и налагат подходящи мерки за предотвратяване на измами и други незаконни практики във връзка с издадените свидетелства и потвърждения, и предвиждат санкции, които са ефективни, съразмерни и възпиращи.“
8)
Член 9 се изменя, както следва:
а)
параграфи 1 и 2 се заменят със следното:
„1. Държавите членки установяват необходимите ред и процедури за безпристрастно разследване на всякакви случаи на некомпетентност, действие, бездействие или създаване на опасност за сигурността, които биха могли да застрашат пряко безопасността на човешкия живот или на имуществото на море или морската среда, от страна на притежатели на свидетелства за правоспособност и свидетелства за професионална компетентност или потвърждения, издадени от тази държава членка във връзка с изпълнение на задължения, свързани с тези свидетелства за правоспособност и свидетелства за професионална компетентност, както и за отнемане, спиране на действието или отмяна на тези свидетелства за правоспособност и свидетелства за професионална компетентност по такава причина и за предотвратяване на измами.
2. Държавите членки вземат и налагат подходящи мерки за предотвратяване на измами и други незаконни практики във връзка със свидетелствата за правоспособност и свидетелствата за професионална компетентност и издадените потвърждения.“;
б)
в параграф 3 уводните думи се заменят със следното:
„Санкции или дисциплинарни мерки се предвиждат и прилагат, когато:“.
9)
Член 10 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се изменя, както следва:
i)
буква а) се заменя със следното:
„а)
всички дейности по обучението, оценяването на правоспособността, освидетелстването, включително издаването на медицински свидетелства, на потвърждения и подновяването на свидетелства, осъществявани от упълномощени от тях неправителствени агенции или образувания, са предмет на непрекъснат контрол в рамките на система за управление на качеството, за да може да се осигури постигането на определените цели, включително и тези, отнасящи се до квалификацията и опита на инструкторите и на оценителите, в съответствие с раздел A-I/8 от Кодекса STCW;“
ii)
буква б) се заменя със следното:
„б)
когато държавни агенции или образувания изпълняват такива дейности, съществува система за управление на качеството в съответствие с раздел A-I/8 от Кодекса STCW;“
iii)
буква в) се заменя със следното:
„в)
целите на образованието и обучението и свързаните с тях норми за правоспособност, които следва да бъдат постигнати, са ясно определени, както и че са определени нивото на знанията, на разбирането и на уменията, съответстващи на изпитите и оценяването, изисквани съгласно Конвенцията STCW;“
б)
в параграф 2 се добавя следната буква:
„г)
всички приложими разпоредби на Конвенцията STCW и Кодекса STCW, включително измененията им, са обхванати от системата за управление на качеството. Държавите членки могат да включат в тази система и другите приложими разпоредби на настоящата директива.“;
в)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Доклад за всяко оценяване, извършено съгласно параграф 2, се съобщава от държавата членка на Комисията в съответствие с образеца, посочен в раздел A-I/7 от Кодекса STCW, в шестмесечен срок от датата на извършване на оценяването.“
10)
Член 11 се заменя със следното:
„Член 11
Норми за здравословна годност
1. Всяка държава членка определя нормите за здравословна годност за морските лица и процедурите за издаването на медицинско свидетелство в съответствие с настоящия член и на раздел A-I/9 от Кодекса STCW, като отчита, когато е приложимо, раздел Б-I/9 от Кодекса STCW.
2. Всяка държава членка гарантира, че лицата, отговарящи за оценката на здравословната годност на морските лица, са лекари, признати от тази държава членка за целите на медицинските прегледи на морски лица, в съответствие с раздел A-I/9 от Кодекса STCW.
3. Всяко морско лице, притежаващо свидетелство за правоспособност или свидетелство за професионална компетентност, издадено съгласно разпоредбите на Конвенцията STCW, което е на морска служба, притежава също и валидно медицинско свидетелство, издадено в съответствие с настоящия член и на раздел А-I/9 от Кодекса STCW.
4. Кандидатите за медицинско свидетелство:
а)
са навършили най-малко 16 години;
б)
доказват по задоволителен начин своята самоличност; както и
в)
отговарят на приложимите норми за здравословна годност, установени от съответната държава членка.
5. Медицинските свидетелства важат за максимален срок от две години, освен ако морското лице е на възраст под осемнадесет години, като в този случай максималният срок на валидност е една година.
6. Ако срокът на валидност на медицинско свидетелство изтече по време на рейса, се прилага правило I/9 от приложението към Конвенцията STCW.
7. В неотложни случаи държава членка може да разреши на дадено морско лице да работи без валидно медицинско свидетелство. В този случай се прилага правило I/9 от приложението към Конвенцията STCW.“
11)
Член 12 се изменя, както следва:
а)
заглавието се заменя със следното:
„Продължаване на валидността на свидетелствата за правоспособност и свидетелствата за професионална компетентност“;
б)
вмъква се следният параграф:
„2а. Всеки капитан или лице от командния състав, за да продължи да служи на борда на танкери, трябва да отговаря на изискванията на параграф 1 от настоящия член и от него се изисква през интервали, ненадвишаващи пет години, да доказва продължаваща професионална правоспособност за танкери в съответствие с раздел A-I/11, параграф 3 от Кодекса STCW.“;
в)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Всяка държава членка сравнява нормите за правоспособност, изисквани по отношение на кандидатите за свидетелства за правоспособност, издадени до 1 януари 2017 г., с тези, които са посочени в част А от Кодекса STCW за съответното свидетелство за правоспособност, и решава дали е необходимо да изисква притежателите на тези свидетелства за правоспособност да преминат през подходящо обучение за опресняване и осъвременяване на знанията или оценяване.“;
г)
параграф 5 се заменя със следното:
„5. С оглед осъвременяване на знанията на капитаните, лицата от командния състав и радиооператорите всяка държава членка прави необходимото текстовете на последните изменения на националните и международните правила относно безопасността на човешкия живот на море, сигурността и опазването на морската среда да бъдат на разположение на корабите, на които е разрешено да плават под нейно знаме, при спазване на член 14, параграф 3, буква б) и на член 18.“
12)
Член 13, параграф 2 се заличава.
13)
Член 14 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 се добавят следните букви:
„е)
морските лица, назначени на който и да е от нейните кораби, са получили обучение за опресняване и осъвременяване на знанията, както се изисква от Конвенцията STCW;
ж)
по всяко време на борда на нейните кораби има ефективна речева комуникация в съответствие с глава V, правило 14, параграфи 3 и 4 от изменената SOLAS 74.“;
б)
добавя се следният параграф:
„4. Компаниите гарантират, че капитаните, лицата от командния състав и другите членове на екипажа, на които са възложени специфични задължения и отговорности на техните ро-ро пътнически кораби, са преминали обучението за запознаване, за да добият уменията, подходящи за длъжността, която ще заемат, и задълженията и отговорностите, които ще поемат, като се вземат предвид насоките, посочени в раздел Б-I/14 от Кодекса STCW.“
14)
Член 15 се заменя със следното:
„Член 15
Годност за носене на вахта
1. С цел предотвратяване на умората държавите членки:
а)
установяват и налагат периоди за почивка на вахтения персонал и на онези, чиито задължения включват възложени задължения, свързани с безопасността, сигурността и предотвратяването на замърсяване в съответствие с параграфи 3-13;
б)
изискват системите за вахта да са уредени по такъв начин, че ефикасността на вахтения персонал да не се намалява от умора, а задачите да са организирани по такъв начин, че участниците в първата вахта в началото на плаването и в следващите вахти да са достатъчно отпочинали и годни за служба във всяко едно отношение.
2. Държавите членки, с цел предотвратяване на злоупотребата с наркотици и алкохол, гарантират, че са определени подходящи мерки в съответствие с разпоредбите, предвидени в настоящия член.
3. Държавите членки вземат предвид опасността, предизвикана от умората на морските лица, и особено на онези, в чиито задължения се включва безопасното и сигурно функциониране на кораба.
4. На всички лица, които са определени за вахтени офицери или моряци, и на онези, чиито задължения включват възложени задължения, свързани с безопасността, сигурността и предотвратяването на замърсяване, се осигурява време за почивка от не по-малко от:
а)
10 часа почивка на всеки период от 24 часа; както и
б)
77 часа на всеки период от седем дни.
5. Почивката може да се разделя на не повече от два периода, единият от които е с продължителност най-малко шест часа, а интервалът между два последователни периода за почивка не надвишава 14 часа.
6. Изискванията относно периодите за почивка, определени в параграфи 4 и 5, не е необходимо да се спазват при извънредни ситуации или при други извънредни работни условия. Учебните тревоги, ученията за противопожарна безопасност и ползване на спасителните лодки, и ученията, предписани от националното законодателство и международните актове, се провеждат по начин, който в максимална степен предотвратява нарушаването на периодите за почивка и не води до умора.
7. Държавите членки изискват разписанията за вахтата да бъдат обявени на леснодостъпно място. Разписанията се изготвят в стандартен формат на работния език или езици на кораба и на английски език.
8. Когато морско лице е на разположение, например когато в машинното отделение не присъстват хора, той получава съответен период за почивка като компенсация, ако нормалната продължителност на неговата почивка е била нарушена от повиквания на работа.
9. Държавите членки изискват записите на всекидневните часове за почивка на морските лица да се поддържат в стандартизиран формат, на работния език или езици на кораба и на английски език, за да се позволи наблюдението и проверката на спазването на настоящия член. Морските лица получават копие от записите, които се отнасят за тях, което копие е заверено от капитана или от упълномощено от капитана лице, както и от морските лица.
10. Независимо от правилата, определени в параграфи 3-9, капитанът на кораба има право да изиска от морското лице да положи неограничен брой часове труд, необходими за непосредствената безопасност на кораба, на лицата на борда или на товара, или за да се окаже помощ на други кораби или на лица, търпящи бедствие в морето. Съответно, капитанът може да отмени разписанието за почивка и да изиска морското лице да работи неограничен брой часове до възстановяване на нормалното положение. Веднага след като това стане практически възможно след възстановяване на нормалното положение, капитанът гарантира, че на всички морски лица, извършвали работа във време, предвидено за почивка според разписанието, се осигурява адекватен период за почивка.
11. Като надлежно вземат предвид общите принципи за опазване на здравето и безопасността на работниците и в съответствие с Директива 1999/63/ЕО, държавите членки могат, посредством законови, подзаконови нормативни актове или процедури на национално равнище за компетентния орган, да разрешават или регистрират колективни споразумения, които позволяват изключения от изискваните часове за почивка, установени в параграф 4, буква б) и в параграф 5 от настоящия член, при условие че периодът за почивка е не по-малък от 70 часа за всеки период от седем дни и се спазват ограниченията, изложени в параграфи 12 и 13 от настоящия член. Тези изключения съответстват, доколкото е възможно, на определените норми, но при тях могат да се отчитат по-чести или по-продължителни периоди на отпуск или предоставянето на компенсационен отпуск на морските лица, даващи вахта, или на морските лица, работещи на борда на кораби, предназначени за кратки пътувания. Доколкото е възможно, при изключенията се вземат предвид насоките по отношение на предотвратяване на умората, определени в раздел Б-VIII/1 от Кодекса STCW. Не се разрешават изключения от минималните часове за почивка, предвидени в параграф 4, буква а) от настоящия член.
12. Посочените в параграф 11 изключения от седмичния период за почивка, предвиден в параграф 4, буква б), не се разрешават за повече от две последователни седмици. Интервалите между два периода на изключения на борда не са по-къси от удвоената продължителност на изключението.
13. В рамките на възможните изключения от параграф 5, посочени в параграф 11, минималните часове за почивка през всеки период от 24 часа, предвидени в параграф 4, буква а), могат да бъдат разделени на не повече от три периода на почивка, единият от които трае поне шест часа, а никой от другите два периода не е по-къс от един час. Интервалите между два последователни периода за почивка не превишават 14 часа. Изключенията не надхвърлят два периода от 24 часа за всеки период от седем дни.
14. Държавите членки определят, с цел предотвратяване на злоупотребата с алкохол, ограничение от не повече от 0,05 % концентрация на алкохол в кръвта или 0,25 mg/l алкохол в дъха или количество алкохол, водещо до такава алкохолна концентрация, за капитани, офицери и други морски лица, когато се изпълняват възложени задължения, свързани с безопасността, сигурността и опазването на морската среда.“
15)
В член 17 параграф 1, буква в) се заменя със следното:
„в)
издават свидетелствата за правоспособност, посочени в член 5;“.
16)
Член 19 се изменя, както следва:
а)
заглавието се заменя със следното:
„Признаване на свидетелствата за правоспособност и на свидетелствата за професионална компетентност“;
б)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. На морските лица, които не притежават свидетелства за правоспособност, издадени от държавите членки, и/или свидетелства за професионална компетентност, издадени от държавите членки, на капитани и лица от командния състав в съответствие с правила V/1-1 и V/1-2 от Конвенцията STCW, може да бъде разрешено да служат на кораби, плаващи под знамето на държава членка, при условие че е взето решение за признаване на техните свидетелства за правоспособност и свидетелства за професионална компетентност съгласно процедурите, определени в параграфи 2-6 от настоящия член.“;
в)
в параграф 2 първата алинея се заменя със следното:
„2. Държава членка, която възнамерява да признае чрез потвърждение посочените в параграф 1 свидетелства за правоспособност и/или свидетелства за професионална компетентност, издадени от трета държава на капитан, лице от командния състав или радиооператор, за да служат на кораби, плаващи под нейно знаме, представя мотивирано искане до Комисията за признаване на тази трета държава.“;
г)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Комисията взема решението за признаване на трета държава. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 28, параграф 2, в срок от 18 месеца от датата на искането за признаване. Държавата членка, която е представила искането, може да вземе решение за едностранно признаване на третата държава до вземането на решение в съответствие с настоящия параграф.“
17)
В член 20 параграф 6 се заменя със следното:
„6. Решението за оттегляне на признаването се взема от Комисията. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 28, параграф 2. Съответните държави членки предприемат подходящи мерки за изпълнение на решението.“
18)
В член 22 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Всеки кораб, без оглед на неговото знаме, освен видовете кораби, посочени в член 2, когато се намира в пристанище на държава членка, подлежи на държавен пристанищен контрол, осъществяван от надлежно оправомощени от тази държава членка служители, за да се провери дали всички морски лица, служещи на борда, от които се изисква да притежават свидетелство за правоспособност, и/или свидетелство за професионална компетентност и/или удостоверение в съответствие с Конвенцията STCW, притежават такова свидетелство за правоспособност или валидно привилегировано разрешение, и/или свидетелство за професионална компетентност и/или удостоверение.“
19)
В член 23 параграф 1, буква а) се заменя със следното:
„а)
проверка дали всички морски лица, служещи на борда, които са длъжни да притежават свидетелство за правоспособност и/или свидетелство за професионална компетентност в съответствие с Конвенцията STCW, притежават такова свидетелство за правоспособност или валидно привилегировано разрешение и/или свидетелство за професионална компетентност, или представят документ, доказващ, че е била подадена молба за потвърждение, удостоверяващо признаването на свидетелството за правоспособност, до органите на държавата на знамето;“.
20)
В член 23 параграф 2 се изменя, както следва:
а)
уводното изречение се заменя със следното:
„2. Способността на морските лица на кораба да спазват съответните норми за вахтена служба и за сигурност, установени от Конвенцията STCW, се оценява в съответствие с част А от Кодекса STCW, ако има основателни причини да се смята, че тези норми не се спазват, тъй като е настъпило някое от следните събития:“;
б)
буква г) се заменя със следното:
„г)
корабът в други отношения се експлоатира по начин, който представлява опасност за хора, имущество или за околната среда или по начин, който създава риск за сигурността;“.
21)
Вмъква се следният член:
„Член 25а
Информация за статистически цели
1. Държавите членки съобщават на Комисията информацията, посочена в приложение V, единствено за целите на статистическия анализ. Тази информация не може да бъде използвана за административни, правни или контролни цели и е предназначена изключително за използване от държавите членки и Комисията при формулирането на политиката.
2. Тази информация се предоставя от държавите членки на Комисията ежегодно в електронен формат и включва информацията, регистрирана до 31 декември на предходната година. Държавите членки си запазват всички права на собственост по отношение на тази информация, която е под формата на необработени данни. Обработените статистически данни, които се изготвят въз основа на такава информация, стават обществено достъпни в съответствие с разпоредбите относно прозрачността и защитата на информацията, установени в член 4 от Регламент (ЕО) № 1406/2002.
3. За да се гарантира защитата на личните данни, държавите членки правят анонимна всяка лична информация, посочена в приложение V, преди да я предадат на Комисията, като използват осигурен или одобрен от Комисията софтуер. Комисията използва единствено информацията, която е направена анонимна.
4. Държавите членки и Комисията гарантират, че мерките за събиране, предаване, съхранение, анализ и разпространение на такава информация са формулирани така, че да позволяват извършването на статистически анализ.
За целите на първа алинея Комисията приема подробни мерки във връзка с техническите изисквания, необходими, за да се гарантира подходящото управление на статистическите данни. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 28, параграф 2.“
22)
Член 27 се заменя със следното:
„Член 27
Изменение
Комисията се оправомощава да приема в съответствие с член 27а делегирани актове за изменение на приложение V към настоящата директива по отношение на специфичните и съответни детайли и съдържание на информацията, която трябва да се докладва от държавите членки, при условие че тези актове са ограничени до това да се вземат предвид измененията на Конвенцията STWC и Кодекса STWC и зачитат предпазните мерки за защита на данните. Тези делегирани актове не изменят разпоредбите за анонимността на данните, изисквана съгласно член 25а, параграф 3.“
23)
Вмъква се следният член:
„Член 27а
Упражняване на делегираните правомощия
1. Правомощията да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Делегирането на правомощия, посочено в член 27, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано 3 януари 2013 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от 4 април 2017 г. Делегираните правомощия се продължават с мълчаливо съгласие за периоди със същата продължителност освен ако Европейският парламент или Съветът не се противопоставят на такова продължение не по-късно от три месеца преди края на всеки период.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 27, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на никой от делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 27, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на Европейския парламент и Съвета относно акта или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.“
24)
Член 28 се заменя със следното:
„Член 28
Процедура на комитета
1. Комисията се подпомага от Комитета по морската безопасност и предотвратяването на замърсяването от кораби (КМБПЗК), създаден с Регламент (ЕО) № 2099/2002 на Европейския парламент и на Съвета (12). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (13).
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011. Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта на акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
25)
Член 29 се заменя със следното:
„Член 29
Санкции
Държавите членки установяват система от санкции за нарушения на националните разпоредби, приети съгласно членове 3, 5, 7, 9-15, 17, 18, 19, 22, 23, 24 и приложение I, и вземат всички необходими мерки, за да гарантират прилагането на тези санкции. Предвидените санкции трябва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи.“
26)
Член 30 се заменя със следното:
„Член 30
Преходни разпоредби
По отношение на тези морски лица, които са започнали одобрен плавателен стаж, одобрена програма за образование и обучение или одобрен курс за обучение преди 1 юли 2013 г., държавите членки могат да продължат да издават, признават и потвърждават свидетелства за правоспособност до 1 януари 2017 г. в съответствие с изискванията по настоящата директива, във вида им от преди 3 януари 2013 г.
До 1 януари 2017 г. държавите членки могат да продължат да подновяват и да продължават валидността на свидетелства за правоспособност и потвържденията в съответствие с изискванията на настоящата директива, във вида им от преди 3 януари 2013 г.“
27)
Член 33 се заличава.
28)
Този параграф не се отнася за версията на текста на български език.
29)
Приложенията се изменят, както следва:
а)
приложение I към Директива 2008/106/ЕО се заменя с приложение I към настоящата директива;
б)
приложение II към Директива 2008/106/ЕО се изменя съгласно предвиденото в приложение II към настоящата директива;
в)
текстът, изложен в приложение III към настоящата директива, се добавя като приложение V към Директива 2008/106/ЕО.
Член 2
Транспониране
1. Без да се засяга член 30 от Директива 2008/106/ЕО, изменена с член 1, точка 26 от настоящата директива, държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за спазването на настоящата директива, до 4 юли 2014 г. и по отношение на член 1, точка 5 от настоящата директива - до 4 януари 2015 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 3
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Страсбург на 21 ноември 2012 година.
32012L0035
L 343/78
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
21.11.2012.
DIREKTIVA 2012/35/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 21. studenoga 2012.
o izmjeni Direktive 2008/106/EZ o minimalnoj razini osposobljavanja pomoraca
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 100. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon dostave nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
nakon savjetovanja s Odborom regija,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Osposobljavanje i izdavanje svjedodžbi pomorcima uređuje Konvencija Međunarodne pomorske organizacije (IMO) o standardima za osposobljavanje, izdavanje svjedodžbi i držanju straže za pomorce iz 1978. („Konvencija STCW”), koja je stupila na snagu 1984. i koja je značajno izmijenjena 1995.
(2)
Konvencija STCW uključena je u pravo Unije prvi put Direktivom Vijeća 94/58/EZ od 22. studenoga 1994. o minimalnoj razini osposobljavanja pomoraca (3). Pravila Unije o osposobljavanju i izdavanju svjedodžbi pomorcima su kasnije prilagođena naknadnim izmjenama Konvencije STCW, a uspostavljeni su i zajedničkih mehanizmi Unije za priznavanje sustava osposobljavanja i izdavanja svjedodžbi pomorcima u trećim zemljama. Ta su pravila, kao rezultat preinake, sadržana u Direktivi 2008/106/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (4).
(3)
Konferencija stranaka Konvencije STCW održana u Manili 2010. uvela je znatne izmjene Konvencije STCW („Manila izmjene”), posebno o prevenciji prijevara u pogledu izdavanja svjedodžbi, u području medicinskih normi, u području osposobljavanja o sigurnosnoj zaštiti, uključujući piratstvo i oružanu pljačku, te vezano uz osposobljavanje u pogledu tehnoloških pitanja. Manila izmjene su također uvele zahtjeve za osposobljene pomorce i ustanovile nove stručne profile kao što su časnici elektrotehnike.
(4)
Sve su države članice stranke Konvencije STCW i ni jedna nije uložila primjedbe na Manila izmjene na temelju postupka predviđenog u tu svrhu. Države članice trebale bi uskladiti svoje nacionalne propise s Manila izmjenama. Trebalo bi izbjegavati koliziju između međunarodnih obveza država članica i njihovih obveza prema Uniji. Štoviše, s obzirom na globalnu prirodu pomorskog prijevoza, propise Unije o osposobljavanju i izdavanju svjedodžbi pomorcima trebalo bi uskladiti s međunarodnim propisima. Stoga bi nekoliko odredaba Direktive 2008/106/EZ trebalo izmijeniti tako da odražavaju Manila izmjene.
(5)
Poboljšano osposobljavanja za pomorce trebalo bi obuhvatiti primjereno teoretsko i praktično osposobljavanje kako bi se osiguralo da su pomorci kvalificirati zadovoljiti norme sigurnosne zaštite i sigurnosti te da su sposobni reagirati u opasnim i hitnim situacijama.
(6)
Norme kakvoće i sustavi normi kakvoće trebali bi se razviti i provesti uzimajući u obzir, prema potrebi, Preporuke Europskog parlamenta i Vijeća od 18. lipnja 2009. o uspostavljanju Referentnog okvira za osiguranje kakvoće za strukovno obrazovanje i osposobljavanje (5) te s njim povezane mjere koje su usvojile države članice.
(7)
Europski socijalni partneri sporazumjeli su se o minimalnom vremenu odmora za pomorce i Direktiva 1999/63/EZ (6) je donesena s ciljem provedbe tog sporazuma. Ta Direktiva također dopušta mogućnost odobravanja iznimki u vezi s minimalnim vremenom odmora za pomorce. Mogućnost odobravanja iznimki, međutim, trebala bi se ograničiti s obzirom na maksimalno trajanje, učestalost i primjenu. Cilj je Manila izmjena, između ostalog, utvrđivanje objektivnih ograničenja za iznimke u pogledu minimalnog vremena odmora za osoblje na brodskoj straži i pomorce kojima su dodijeljeni zadaci u pogledu sigurnosti, sigurnosne zaštite i sprečavanja onečišćenja s ciljem sprečavanja premorenosti. Manila izmjene bi trebalo uključiti u Direktivu 2008/106/EZ tako da osigura usklađenost s Direktivom 1999/63/EZ, kako je izmijenjena Direktivom 2009/13/EZ (7).
(8)
Direktiva 2009/13/EZ, koja dodatno priznaje važnost utvrđivanja minimalnih zahtjeva kojima se uređuju uvjeti života i rada pomoraca, proizvodit će pravne učinke kako je u njoj određeno, dok Konvencija o radu pomoraca iz 2006. stupi na snagu.
(9)
Direktiva 2008/106/EZ sadrži i mehanizam za priznavanje sustava osposobljavanja i izdavanja svjedodžbi pomorcima u trećim zemljama. Komisija odobrava priznavanje sukladno postupku na temelju kojeg Komisiji pomaže Europska agencija za pomorsku sigurnost („Agencija”) osnovana Uredbom (EZ) br. 1406/2002 Europskog parlamenta i Vijeća (8) te Odbor za sigurnost na moru i sprečavanje onečišćenja s brodova (COSS) osnovan Uredbom (EZ) br. 2099/2002 Europskog parlamenta i Vijeća (9). S obzirom na iskustvo stečeno primjenom tog postupka trebalo bi ga promijeniti, posebno s obzirom na rok za odluku Komisije. Budući da priznavanje zahtijeva da Agencija provede inspekciju, koja se mora planirati i provesti, i u većini slučajeva dotična treća zemlja treba provesti znatne prilagodbe zahtjevima Konvencije STCW, cijeli se proces ne može izvršiti u roku od tri mjeseca. Temeljem iskustva, čini se da je realističniji vremenski okviru za navedeno 18 mjeseci. Sukladno tome trebalo bi promijeniti i rok u kojem Komisija donosi odluku, dok bi, zbog prilagodljivosti, trebalo zadržati mogućnost da država članica koja zahtijeva priznanje privremeno prizna sustav STCW-a treće zemlje. Nadalje, odredbe za priznavanje stručnih kvalifikacija na temelju Direktive 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o priznavanju stručnih kvalifikacija (10) ne primjenjuju se za priznavanje svjedodžbi pomoraca na temelju Direktive 2008/106/EZ.
(10)
Dostupna statistika o pomorcima u Uniji je nekompletna i često netočna, što otežava donošenje politike u ovom sektoru. Detaljni podaci o izdavanju svjedodžbi pomorcima ne mogu u potpunosti riješiti ovaj problem, ali bi svakako pomogli. Temeljem Konvencije STCW stranke su obvezne voditi registre svih svjedodžbi i ovjera te relevantnih ponovnih potvrda ili drugih mjera koje na njih utječu. Države članice su dužne voditi registar izdanih svjedodžbi i ovjera. S ciljem dobivanja što je moguće potpunijih informacija o situaciji o zapošljavanju u Uniji te isključivo s ciljem olakšavanja donošenja politika državama članicama i Komisiji, trebalo bi se zahtijevati da države članice Komisiji šalju odabrane informacije koje već postoje u njihovom registru svjedodžbi o osposobljenosti pomoraca. Te bi se informacije trebale dostaviti samo u svrhe statističke analize, te se ne smiju koristiti u upravne, pravne ili verifikacijske svrhe. Te informacije moraju biti sukladne zahtjevima Unije s obzirom na zaštitu podataka te bi, stoga, odgovarajuću odredbu s tim ciljem trebalo uključiti u Direktivu 2008/106/EZ.
(11)
Rezultati analize tih informacija trebali bi se koristiti za predviđanje trendova na tržištu rada s ciljem poboljšanja izbora za pomorce u pogledu planiranja karijere te korištenja mogućnosti dostupnog strukovnog obrazovanja i osposobljavanja. Takvi bi rezultati također trebali doprinijeti poboljšanju strukovnog obrazovanja i osposobljavanja.
(12)
Kako bi prikupili podatke o pomorskoj struci sukladno njenom razvoju te razvoju tehnologije, trebalo bi Komisiji dodijeliti ovlasti da, sukladno članku 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, donese akte u vezi s prilagodbama Priloga V. Direktivi 2008/106/EZ. Uporabu takvih delegiranih akata trebalo bi ograničiti na slučajeve u kojima izmjene Konvencije i Kodeksa STCW zahtijevaju promjene tog Priloga. Nadalje, takvi delegirani akti ne bi trebali zahtijevati promjenu odredbe o anonimnom obliku podataka iz tog Priloga. Od posebne je važnosti da Komisija u okviru svog rada na pripremama održava odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na stručnoj razini. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata Komisija bi trebala osigurati istovremenu, pravovremenu i odgovarajuću dostavu relevantnih dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću.
(13)
Značajka je pomorskog sektora Unije visoka kakvoća pomorskog znanja koje doprinosi njegovoj konkurentnosti. Kakvoća osposobljavanja pomoraca je važna za konkurentnost ovog sektora te za privlačenje građana Unije, posebno mladih ljudi, pomorskoj struci.
(14)
S ciljem održavanja normi kakvoće u pogledu osposobljavanja pomoraca, trebalo bi poboljšati mjere za sprječavanje krivotvorenja svjedodžbi o osposobljenosti i stručnoj osposobljenosti.
(15)
Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedbu Direktive 2008/106/EZ, Komisiji treba dodijeliti provedbene ovlasti u području osposobljavanja i izdavanja svjedodžbi pomorcima. Iz istog razloga Komisiji bi trebalo dodijeliti provedbene ovlasti u pogledu statističkih podataka o pomorcima koje države članice dostavljaju Komisiji. Navedene se ovlasti trebaju izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela koja u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (11).
(16)
Postupak ispitivanja trebao bi se koristiti za usvajanje tehničkih zahtjeva potrebnih da se osigura ogovarajuće upravljanje statističkim podacima iz Priloga V. Direktivi 2008/106/EZ te za donošenje provedbenih odluka o priznavanju i opozivu priznavanja sustava STCW trećih zemalja.
(17)
Manila izmjene stupile su na snagu 1. siječnja 2012., dok se prijelazni dogovori mogu primjenjivati do 1. siječnja 2017. Radi nesmetanog prijelaza na nova pravila, ova bi Direktiva trebala osigurati prijelazne dogovore jednake onima utvrđenima u Manila izmjenama.
(18)
Odbor za sigurnost u pomorskom prometu pri IMO-u na svojoj 89. sjednici primijetio je potrebu za pojašnjavanjem s obzirom na primjenu Manila izmjena, uzimajući u obzir prijelazne dogovore u njima utvrđene te Rezoluciju 4. Konferencije STCW koja priznaje potrebu postizanja potpune usklađenosti do 1. siječnja 2017. To su pojašnjenje osigurale okružnice IMO-a STCW.7/Circ.16 i STCW.7/Circ.17. Posebno STCW.7/Circ.16 navodi da valjanost svih ponovno potvrđenih svjedodžbi ne bi trebala biti duža od 1. siječnja 2017. za pomorce koji imaju svjedodžbe izdane sukladno odredbama Konvencije STCW koje su se primjenjivale neposredno prije 1. siječnja 2012., te koji nisu ispunili zahtjeve Manila izmjena, te za pomorce koji su započeli odobrenu pomorsku službu, odobreno obrazovanje i osposobljavanje ili odobreni tečaj osposobljavanja prije 1. srpnja 2013.
(19)
Daljnje odgode uključivanja Manila izmjena u pravo Unije trebalo bi se izbjegavati, s ciljem održavanja konkurentnosti pomoraca iz Unije kao i sigurnosti na brodovima pomoću suvremenog osposobljavanja.
(20)
Zbog jedinstvene provedbe Manila izmjena u Uniji, preporučljivo je da kod prenošenja ove Direktive, države članice uzmu u obzir smjernice iz okružnica IMO-a STCW.7/Circ.16 i STCW.7/Circ.17.
(21)
Budući da cilj ove Direktive, posebno usklađivanje trenutnih pravila Unije s međunarodnim pravilima za osposobljavanje i izdavanje svjedodžbi pomorcima, države članice ne mogu dostatno ostvariti, nego ga se može, zbog opsega ili učinaka djelovanja, na bolji način ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je određeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti navedenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.
(22)
Direktivu 2008/106/EZ treba stoga na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Izmjene Direktive 2008/106/EZ
Direktiva 2008/106/EZ mijenja se kako slijedi:
(1)
Članak 1. mijenja se kako slijedi:
(a)
točke (18) i (19) zamjenjuju se sljedećim:
„(18)
‚Pravilnik o radiokomunikacijama’ znači Pravilnik o radiokomunikacijama u prilogu ili za koji se smatra da je u prilogu Međunarodnoj konvenciji o telekomunikacijama, kako je izmijenjena;
(19)
‚putnički brod’ znači brod kako je definiran u Međunarodnoj konvenciji o zaštiti ljudskog života na moru, 1974. (SOLAS 74) kako je izmijenjena”;
(b)
točka (24) zamjenjuje se sljedećim:
„(24)
‚Kodeks STCW’ znači najnovija verzija Kodeksa o osposobljavanju, izdavanju svjedodžbi i straži pomoraca (STCW), kako je usvojen Rezolucijom 2. Konferencije iz 1995”;
(c)
točka (27) briše se;
(d)
točka (28) zamjenjuje se sljedećim:
„(28)
‚pomorska služba’ znači rad na brodu za koji je potrebno izdavanje ili ponovna potvrda svjedodžbe o osposobljenosti, svjedodžbe o stručnoj osposobljenosti ili druga kvalifikacija”;
(e)
dodaju se sljedeće točke:
„(32)
radio operater GMDSS’ znači osoba koja je kvalificirana sukladno poglavlju IV. Priloga I.;
(33)
‚Pravilnik ISPS’ znači Međunarodni pravilnik IMO-a o sigurnosnoj zaštiti brodova i lučkih prostora, u ažuriranoj verziji, donesen 12. prosinca 2002. Rezolucijom 2. Konferencije vlada ugovornih stranaka SOLAS 74;
(34)
‚časnik sigurnosne zaštite broda’ znači osoba na brodu odgovorna zapovjedniku koju kompanija zaduži za sigurnosnu zaštitu broda uključujući provedbu i održavanje plana sigurnosne zaštite broda te za vezu s časnikom sigurnosne zaštite kompanije i lučkim časnicima sigurnosne zaštite;
(35)
‚dužnosti sigurnosne zaštite’ uključuju sve zadatke i dužnosti vezane uz sigurnosnu zaštitu na brodu kako je utvrđeno u poglavlju XI/2 SOLAS 74, kako je izmijenjen Pravilnikom ISPS;
(36)
‚svjedodžba o osposobljenosti’ znači svjedodžba izdana i ovjerena za kapetane, časnike i radio operatere GMDSS sukladno poglavljima II., III., IV., ili VII. Priloga I. koja zakonitom vlasniku daje pravo obavljanja posla i funkcija na brodu, na razini odgovornosti koje su u njoj navedene;
(37)
‚svjedodžba o stručnoj osposobljenosti’ znači svjedodžba koja nije svjedodžba o osposobljenosti, koja je izdana pomorcu te navodi koji su relevantni zahtjevi u pogledu osposobljavanja, vještina ili pomorske službe zadovoljeni;
(38)
‚dokumentirani dokazi’ znači dokumentacija, koja nije svjedodžba o osposobljenosti ili svjedodžba o stručnoj osposobljenosti, koji se koriste kako bi se utvrdilo da su relevantni zahtjevi iz ove Direktive ispunjeni;
(39)
‚časnik elektrotehničar’ znači časnik koji je osposobljen sukladno poglavlju III. Priloga I.;
(40)
‚pomorac osposobljen za rad na palubi’ znači mornar koji je osposobljen sukladno poglavlju II. Priloga I.;
(41)
‚pomorac osposobljen za rad sa strojem’ znači mornar koji je osposobljen sukladno poglavlju III. Priloga I.;
(42)
‚mornar elektrotehničar’ znači mornar koji je osposobljen sukladno poglavlju III. Priloga I.”
(2)
Prvi stavak članka 3. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da pomorci koji rade na brodovima iz članka 2. budu osposobljeni najmanje u skladu sa zahtjevima Konvencije STCW, kako je utvrđeno u Prilogu I. ovoj Direktivi te da posjeduju svjedodžbe utvrđene u točkama (36) i (37) članka 1. i/ili dokumentirane dokaze utvrđene u točki (38) članka 1.”
(3)
Članak 4. briše se.
(4)
Članak 5. mijenja se kako slijedi:
(a)
naslov se mijenja i glasi:
„Svjedodžba o osposobljavanju, svjedodžba o stručnoj osposobljenosti i ovjere”;
(b)
stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Države članice osiguravaju da se svjedodžbe o osposobljenosti i svjedodžbe o stručnoj osposobljenosti izdaju samo kandidatima koji ispunjavaju zahtjeve iz ovog članka.”;
(c)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Svjedodžbe o osposobljenosti i svjedodžbe o stručnoj osposobljenosti izdaju se sukladno Uredbi I/2, stavku 3. Priloga Konvenciji STCW.”;
(d)
umeće se sljedeći stavak:
„3a. Svjedodžbe o osposobljenosti izdaju samo države članice, nakon provjere vjerodostojnosti i valjanosti svih potrebnih dokumentiranih dokaza te sukladno s odredbama utvrđenima u ovom članku.”;
(e)
na kraju stavka 5. dodaje se sljedeća rečenica:
„Ovjere kojima se potvrđuje izdavanje svjedodžbe o osposobljenosti i ovjere kojima se potvrđuje svjedodžba o stručnoj osposobljenosti izdana kapetanima i časnicima sukladno Uredbi V/1-1 i V/1-2 Priloga I. izdaje se samo ako su zahtjevi Konvencije STCW i ove Direktive ispunjeni.”;
(f)
stavci 6. i 7. zamjenjuju se sljedećim:
„6. Država članica koja priznaje svjedodžbu o osposobljenosti ili svjedodžbu o stručnoj osposobljenosti koja je izdana kapetanima i časnicima sukladno Uredbama V/1-1 i V/1-2 Priloga Konvenciji STCW na temelju postupka utvrđenog u članku 19. stavku 2. ove Direktive ovjeravaju tu svjedodžbu kako bi potvrdili njeno priznavanje samo nakon što su se uvjerili u vjerodostojnost i valjanost svjedodžbe. Obrazac koji se koristi za ovjeru utvrđuje se u stavku 3. odjeljka A-I/2 Kodeksa STCW-a.
7. Ovjere iz stavaka 5. i 6.:
(a)
mogu se izdati kao zasebne isprave;
(b)
izdaju samo države članice;
(c)
svaka dobiva jedinstveni broj, osim ovjera kojima se potvrđuje izdavanje svjedodžbe o osposobljenosti, kojima se može dodijeliti broj isti broju dotične svjedodžbe o osposobljenosti, pod uvjetom da je taj broj jedinstven; i
(d)
prestaju važiti čim ovjerena svjedodžba o osposobljenosti ili svjedodžba o stručnoj osposobljenosti izdana kapetanima ili časnicima sukladno pravilima V/1-1 i V/1-2 Priloga Konvenciji STCW prestaje biti valjana ili je povuče, privremeno oduzme ili ukine država članica ili treća zemlja koja ju je izdala, a u svakom slučaju u roku od pet godina od datuma njihovog izdavanja.”;
(g)
dodaju se sljedeći stavci:
„11. Kandidati za izdavanje svjedodžbe moraju dostaviti zadovoljavajući dokaz:
(a)
o svojem identitetu;
(b)
o svojoj dobi koja ne smije biti manja od propisane u pravilima u Prilogu I. za svjedodžbu o osposobljavanju ili za svjedodžbu o stručnoj osposobljenosti za koju je podnio zahtjev;
(c)
da zadovoljavaju norme zdravstvenog stanja navedenog u odjeljku A-I/9 Kodeksa STCW;
(d)
o završetku pomorske službe i s tim povezane obvezne obuke, koji za dobivanje svjedodžbe o osposobljenosti ili svjedodžbe o stručnosti za koju su podnijeli zahtjev propisuju pravila iz Priloga I.; i
(e)
o zadovoljavanju normi stručne osposobljenost propisane pravilima iz Priloga I. za radna mjesta, funkcije i razine koje je potrebno navesti na ovjeri svjedodžbe o osposobljenosti.
Ovaj se stavak ne primjenjuje na priznavanje ovjera na temelju pravila I/10 Konvencije STCW.
12. Svaka se država članica obvezuje:
(a)
voditi registar ili registre svih svjedodžbi o osposobljenosti i svjedodžbi o stručnoj osposobljenosti te ovjera koje su izdane, zapovjednicima, časnicima i, prema potrebi, mornarima koje su izdane, kojima je istekao rok valjanosti ili su ponovno potvrđene, privremeno oduzete, otkazane ili prijavljene kao izgubljene ili uništene, kao i izdanih dozvola;
(b)
staviti na raspolaganje informacije o statusu svjedodžbi o osposobljenosti, ovjera i dozvola drugim državama članicama ili drugim strankama Konvencije STCW te brodarskim društvima koji zahtijevaju provjeru vjerodostojnosti i valjanosti svjedodžbi o osposobljenosti i/ili svjedodžbi izdanih kapetanima i časnicima sukladno pravilima V/1-1 i V/1-2 Priloga I. koje su im dostavili pomorci radi priznavanja svojih svjedodžbi, na temelju pravila I/10 Konvencije STCW, ili zasnivanja radnog odnosa na brodu.
13. Od 1. siječnja 2017., informacije koje moraju biti na raspolaganju sukladno točki (b) stavka 12. dostupne su elektronskim putem.”
(5)
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 5.a
Podaci koji se dostavljaju Komisiji
Svaka država članica jednom godišnje daje Komisiji na raspolaganje podatke navedene u Prilogu V. Direktivi o svjedodžbama o osposobljenosti, ovjere kojima se potvrđuje priznavanje svjedodžbi o osposobljenosti, kao i, na dragovoljnoj osnovi, potvrde o stručnoj osposobljenosti izdane mornarima sukladno poglavlju II., III. i VII. Priloga Konvenciji STCW, u svrhe statističke analize samo i isključivo na korištenje državama članicama i Komisiji za kreiranje politika.”
(6)
Članak 7. mijenja se kako slijedi:
(a)
dodaje se sljedeći stavak:
„1.a Država članica, za brodove koji koriste odredbe Konvencije STCW koje se odnose na povlastice obalne plovidbe, koje uključuju plovidbu uz obalu druge države članice ili stranaka Konvencije STCW u granicama njihove utvrđene obalne plovidbe, sklapaju dogovor s državama članicama ili dotičnim strankama određujući i podatke o uključenim trgovačkim područjima i drugim relevantnim odredbama.”;
(b)
umeću se sljedeći stavci:
„3.a Druge države članice mogu prihvatiti svjedodžbe o osposobljenosti pomoraca koju je izdala država članica ili stranka Konvencije STC za svoje utvrđene granice obalne plovidbe za službu u njihovim utvrđenim granicama obalne plovidbe, pod uvjetom da dotične države članice ili stranke sklope dogovor utvrđujući podatke o uključenim trgovačkim područjima i drugim relevantnim uvjetima.
3.b Države članice koje utvrđuju obalnu plovidbu, sukladno zahtjevima ovog članka:
(a)
zadovoljavaju načela kojima se uređuje obalna plovidba navedena u odjeljku A-I/3 Kodeksa STCW;
(b)
uključuju granice obalne plovidbe u ovjere koje izdaju sukladno članku 5.”
(7)
Prvi stavak članka 8. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Države članice poduzimaju i provode odgovarajuće mjere za sprečavanje krivotvorenja i drugih nezakonitih radnji u pogledu postupka izdavanja svjedodžbi i ovjera te predviđaju sankcije koje su učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.’
(8)
Članak 9. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavci 1. i 2. zamjenjuju se sljedećim:
„1. Države članice utvrđuju procese i postupke za nepristranu istragu o svakom prijavljenom slučaju nestručnosti, djelovanju ili propustu u vezi sa sigurnosnom zaštitom koji može predstavljati izravnu prijetnju za sigurnost ljudskih života ili imovine na moru ili morskome okolišu koji su počinili vlasnici svjedodžbi o osposobljenosti i svjedodžbi o stručnoj osposobljenosti ili ovjera koje je izdala ta država članica tijekom izvršavanja dužnosti navedenih u njihovim svjedodžbama, kao i za povlačenje, privremeno oduzimanje i ukidanje tih svjedodžbi o osposobljavanju i svjedodžbi o stručnoj osposobljenosti zbog navedenih razloga i radi sprečavanja prijevara.
2. Države članice poduzimaju i provode odgovarajuće mjere za sprečavanje prijevare i drugih nezakonitih radnji u vezi s postupkom izdavanja svjedodžbi o osposobljavanju i svjedodžbi o stručnoj osposobljenosti te ovjera.”;
(b)
u stavku 3. uvodna se rečenica zamjenjuje sljedećim:
„Takve se disciplinske mjere propisuju i provode u slučajevima kada:”.
(9)
Članak 10. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 1. mijenja se kako slijedi:
i.
točka (a) zamjenjuje se sljedećim:
„(a)
sve se djelatnosti osposobljavanja, ocjene osposobljenosti, izdavanja svjedodžbi, uključujući izdavanje zdravstvenih svjedodžbi, ovjeravanja i ponovnog potvrđivanja, koje obavljaju nevladine agencije ili tijela u njihovoj nadležnosti, neprekidno nadgledaju pomoću sustava normi kakvoće, kako bi se osiguralo postizanje utvrđenih ciljeva, uključujući one koji se odnose na kvalifikacije i iskustvo instruktora i ocjenjivača sukladno odjeljku A-I/8 Kodeksa STCW;”;
ii.
točka (b) zamjenjuje se sljedećim:
„(b)
kada vladine agencije ili tijela provode takve radnje, postoji sustav normi kakvoće, sukladno odjeljku A-I/8 Kodeksa STCW;”;
iii.
točka (c) zamjenjuje se sljedećim:
„(c)
ciljevi obrazovanja i osposobljavanja, te s njima povezane norme kakvoće stručne osposobljenosti koje treba postići, jasno se određuju te se utvrđuju razine znanja, razumijevanja i vještina koje odgovaraju provjerama znanja i ocjenjivanju na temelju Konvencije STCW;”;
(b)
u stavku 2., dodaje se sljedeća točka:
„(d)
sve odredbe Konvencije i Kodeksa STCW koje se primjenjuju, uključujući izmjene obuhvaćene su sustavom normi kakvoće. Države članice također mogu u svoj sustav uključiti druge odredbe koje se primjenjuju iz ove Direktive.”;
(c)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Dotična država članica dostavlja Komisiji izvješće o svakoj ocjeni izvršenoj na temelju stavka 2., pomoću obrasca navedenog u odjeljku A-I/Kodeksa STCW, u roku od šest mjeseci od datuma ocjene.”
(10)
Članak 11. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 11.
Medicinske norme
1. Svaka država članica utvrđuje norme zdravstvenog stanja pomoraca i postupke za izdavanje svjedodžbe o zdravstvenoj sposobnosti sukladno ovom članku i odjeljku A-I/9 Kodeksa STCW, uzimajući u obzir, prema potrebi, odjeljak B-I/9 Kodeksa STCW.
2. Svaka država članica osigurava da su osobe odgovorne za procjenu zdravstvenog stanja pomoraca liječnici koje priznaje ta država članica za obavljanje zdravstvenih pregleda pomoraca, sukladno odjeljku A-I/9 Kodeksa STCW.
3. Svaki pomorac koji posjeduje svjedodžbu o osposobljenosti ili svjedodžbu o stručnoj osposobljenosti izdanu na temelju odredbi Konvencije STCW koji radi na brodu također posjeduje valjanu svjedodžbu o zdravstvenoj sposobnosti koja je izdana sukladno članku i odjeljku A-I/9 Kodeksa STCW.
4. Kandidati za izdavanje svjedodžbe o zdravstvenoj sposobnosti:
(a)
nisu mlađi od 16. godina;
(b)
dostavljaju zadovoljavajući dokaz o svojem identitetu; i
(c)
zadovoljavaju primjenjive norme o zdravstvenom stanju koje je utvrdila dotična država članica.
5. Svjedodžba o zdravstvenoj sposobnosti važeća je najduže dvije godine, osim u slučaju pomoraca mlađih od 18 godina, kada je važeća najdulje jednu godinu;
6. Ako rok valjanosti svjedodžbe istekne tijekom plovidbe, primjenjuje se pravilo I/9 Priloga Konvenciji STCW.
7. U hitnim slučajevima država članica može dopustiti pomorcu da radi bez valjane svjedodžbe o zdravstvenoj sposobnosti. U takvim slučajevima, primjenjuje se pravilo I/9 Priloga Konvenciji STCW.”
(11)
Članak 12. mijenja se kako slijedi:
(a)
naslov se mijenja i glasi:
„Ponovno potvrđivanje valjanosti svjedodžbi o osposobljenosti i svjedodžbi o stručnoj osposobljenosti”;
(b)
dodaje se sljedeći stavak:
„2.a Svaki kapetan i časnik, za nastavak službe na tankerima, zadovoljava uvjete stavka 1. ovog članka i od njega se zahtijeva da u razmacima koji nisu duži od pet godina, dokaže stalnu stručnost za tankere sukladno stavku 3. odjeljak A-I/11 Kodeksa STCW.”;
(c)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Svaka država članica uspoređuje norme osposobljenosti koje se zahtijevaju od kandidata za svjedodžbe o osposobljenosti izdane prije 1. siječnja 2017. s onima koji se za dobivanje odgovarajuće svjedodžbe navode u dijelu A Kodeksa STCW i određuju treba li od vlasnika takvih svjedodžbi o osposobljenosti zahtijevati odgovarajuću dopunu ili obnavljanje osposobljavanja ili ponovnu procjenu njihove osposobljenosti.”;
(d)
stavak 5. zamjenjuje se sljedećim:
„5. Za potrebe stalnog dopunjavanja znanja zapovjednika, časnika i radiooperatera, svaka država članica osigurava da su tekstovi najnovijih promjena nacionalnih i međunarodnih propisa o sigurnosti ljudskih života na moru, sigurnosnoj zaštiti i zaštiti morskog okoliša dostupni brodovima koji plove pod njezinom zastavom poštujući točku (b) članka 14. stavka 3. i članak 18.”
(12)
U članku 13. stavak 2. se briše.
(13)
Članak 14. mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 1. dodaju se sljedeće točke:
„(f)
pomorci zaposleni na bilo kojem brodu prošli su dopuni i obnovu osposobljavanja kako se zahtijeva Konvencijom STCW;
(g)
u svakom trenutku na brodu se odvija učinkovita usmena komunikacija sukladno stavcima 3. i 4. Poglavlja V. pravila 14. SOLAS 74, kako je izmijenjena.”;
(b)
dodaje se sljedeći stavak:
„4. Brodske kompanije osiguravaju da su zapovjednici, časnici i drugo osoblje kojem su dodijeljena posebna zaduženja i odgovornosti na ro-ro putničkim brodovima završili obuku upoznavanja kako bi stekli sposobnost potrebnu za radno mjesto, dužnosti i odgovornosti koje će preuzeti, uzimajući u obzir smjernice iz odjeljka B-I/14 Kodeksa STCW.”
(14)
Članak 15. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 15.
Radna sposobnost
1. S ciljem sprečavanja umora, države članice:
(a)
utvrđuju i provode vrijeme za odmor osoblja na brodskoj straži i onog čije dužnosti uključuju dužnosti sigurnosti, sigurnosne zaštite i sprečavanja onečišćenja sukladno stavcima od 3. do 13.;
(b)
i zahtijevaju da sustavi straže budu tako uređeni da učinkovitost osoba na straži ne bude umanjena zbog umora te da su dužnosti tako raspoređene da prvi sastav straže na početku plovidbe kao i sljedeće smjene straže budu dovoljno odmorne i u svakom pogledu radno sposobne.
2. Države članice, s ciljem sprečavanja zloporabe droga i alkohola, osiguravaju da su sukladno odredbama iz ovog članka utvrđene odgovarajuće mjere.
3. Države članice uzimaju u obzir opasnost koju predstavlja umor pomoraca, posebno onih čije dužnosti uključuju sigurno upravljanje broda sukladno sigurnosnim mjerama.
4. Sve osobe kojima je dodijeljena dužnost odgovornog časnika na straži ili mornara koji je dio sastava straže, te one osobe kojima su dodijeljene dužnosti vezane uz sigurnost, sigurnosnu zaštitu, sprečavanje onečišćenja i sigurnosne dužnosti imaju pravo na vrijeme za odmor:
(a)
najmanje 10 sati u svakom 24-satnom razdoblju; i
(b)
77 sati u svakom sedmodnevnom razdoblju.
5. Vrijeme za odmor može se podijeliti u najviše dva dijela, jedan u trajanju od najmanje šest sati, dok vremensko razdoblje između dva uzastopna odmora ne smije trajati dulje od 14 sati.
6. U slučaju opasnosti ili u drugim iznimnim radnim uvjetima, ne treba se pridržavati zahtjeva o vremenu za odmor utvrđenih u stavcima 4. i 5. Vježbe okupljanja, protupožarne vježbe i vježbe s čamcima za spašavanje te vježbe koje propisuju nacionalni zakoni i drugi propisi te međunarodni akti, izvode se tako da u najmanjoj mogućoj mjeri remete vrijeme za odmor i ne uzrokuju umaranje.
7. Države članice zahtijevaju da se rasporedi straže postave na lako dostupnim mjestima. Taj je raspored na standardiziranom obrascu i na radnom jeziku ili jezicima koji se koriste na brodu te na engleskom jeziku.
8. U situacijama kada je pomorac u pripravnosti, kao na primjer kada prostor strojarnice nije pod nadzorom, mora mu se nadoknaditi primjereno vrijeme za odmor, ako pozivi na rad ometaju redovno vrijeme za odmor.
9. Države članice zahtijevaju da se o vremenu za dnevni odmor pomoraca vodi zapisnik na standardiziranom obrascu, na radnom jeziku, jezicima broda i na engleskom, kako bi se omogućio nadzor i provjera sukladnosti s ovim člankom. Pomorci dobivaju svoju presliku obrasca o vremenu za odmor koju potvrđuje zapovjednik ili osoba koju je zapovjednik ovlastio te pomorci.
10. Iznimno od propisa utvrđenih u stavcima od 3. do 9., zapovjednik broda ima pravo od pomorca zahtijevati da obavlja rad toliko dugo koliko je potrebno radi osiguranja neposredne sigurnosti broda, osoba na brodu ili tereta ili radi pružanja pomoći drugim brodovima ili osobama u nevolji na moru. U skladu s tim, zapovjednik može privremeno ukinuti raspored vremena za odmor i zahtijevati od pomorca da radi koliko god je potrebno dok se ne uspostavi redovno stanje. Čim to bude izvedivo nakon ponovnog uspostavljanja redovnog stanja, zapovjednik broda svakom pomorcu koji je radio tijekom predviđenog vremena za odmor osigurava odgovarajuće vrijeme za odmor.
11. Uzimajući u obzir opća načela o zaštiti zdravlja i sigurnosti radnika sukladno Direktivi 1999/63/EZ države članice mogu imati nacionalne zakone i druge propise ili postupke kojima nadležno tijelo odobrava ili registrira kolektivne ugovore koji dopuštaju izuzetke u pogledu propisanog vremena za odmor iz točke (b) stavka 4. i stavka 5. ovog članka, pod uvjetom da vrijeme za odmor nije manje od 70 sati u sedmodnevnom razdoblju te se poštuju ograničenja u stavcima 12. i 13. ovog članka. Takvi izuzeci trebaju u najvećoj mogućoj mjeri poštivati utvrđene norme, ali mogu uzeti u obzir češća ili dulja razdoblja dopusta ili odobriti kompenzacijski dopust za pomorce na straži ili pomorce koji rade na brodovima za kratke plovidbe. Iznimke, u najvećoj mogućoj mjeri, uzimaju u obzir smjernice u pogledu sprečavanja umora iz odjeljka B-VIII/1 Kodeksa STCW. Ne dopuštaju se iznimke od minimalnog vremena za odmor iz točke (a) stavka 4. ovog članka.
12. Iznimke iz stavka 11. u pogledu tjednog vremena za odmor iz točke (b) stavka 4. ne dopuštaju se za više od dva uzastopna tjedna. Razmaci između dvaju razdoblja iznimaka na brodu ne smiju biti kraći od dvostrukog trajanja iznimke.
13. U okviru mogućih iznimaka od stavka 5. navedenih u stavku 11., minimalno vrijeme za odmor u bilo kojem 24-satnom razdoblju iz točke (a) stavka 4. može se podijeliti u najviše tri vremena za odmor, koji traju najmanje šest sati i ni jedno ne traje kraće od sata. Razmaci između uzastopnih vremena za odmor nisu veći od 14 sati. Iznimke nisu duže od 24-satnih razdoblja u bilo kojem sedmodnevnom razdoblju.
14. Države članice utvrđuju, s ciljem sprečavanja zloporabe alkohola, ograničenje od 0,05 % promila u krvi (BAC) ili 0,25 mg/l alkohola u dahu ili količinu alkohola koja dovodi do takve koncentracije alkohola za zapovjednike, časnike i druge pomorce dok obavljaju dodijeljene dužnosti u vezi sa sigurnošću, sigurnosne zaštite i zaštite pomorskog okoliša.”
(15)
U članku 17. stavku 1. točka (c) zamjenjuje se sljedećim:
„(c)
izdaju se svjedodžbe iz članka 5.;”.
(16)
Članak 19. mijenja se kako slijedi:
(a)
naslov se mijenja i glasi:
„Priznavanje svjedodžbi o osposobljenosti i svjedodžbi o stručnoj osposobljenosti”;
(b)
stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Pomorcima koji ne posjeduju svjedodžbe o osposobljenosti koje izdaje država članica i/ili svjedodžbe o stručnoj osposobljenosti koje države članice izdaju zapovjednicima ili časnicima sukladno pravilima V/1-1 i V/1-2 Konvencije STCW, može se dozvoliti zapošljavanje na brodovima koji plove pod zastavom države članice, pod uvjetom da je odluka o priznavanju njihovih svjedodžbi o osposobljenosti i svjedodžbi o stručnoj osposobljenosti donesena u skladu s postupkom određenim u stavcima od 2. do 6. ovog članka.”;
(c)
u stavku 2. prvi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„2. Država članica koja ovjerom namjerava priznati odgovarajuće svjedodžbe o osposobljenosti i/ili svjedodžbe o stručnoj osposobljenosti iz stavka 1. koje je treća zemlja izdala zapovjedniku, časniku ili radiooperateru za rad na brodovima koji plove pod njezinom zastavom, Komisiji podnosi zahtjev za priznavanjem te treće zemlje, uz navođenje svojih razloga.”;
(d)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Komisija donosi odluku o priznavanju treće države. Ti se provedbeni akti donose u skladu postupkom ispitivanja iz članka 28. stavka 2. u roku od 18 mjeseci od datuma podnošenja zahtjeva za priznavanje. Država članica koja podnosi zahtjev može odlučiti jednostrano priznati treću zemlju sve dok ne bude donesena odluka iz ovog stavka.”
(17)
Stavak 6. članka 20. zamjenjuje se sljedećim:
„6. Komisija donosi odluku o povlačenju priznavanja. Navedeni se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 28. stavka 2. Dotične države članice poduzimaju odgovarajuće mjere za provedbu te odluke.”
(18)
prvi stavak članka 22. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Neovisno o zastavi pod kojom plovi, svaki brod, osim onih tipova brodova koji su izuzeti člankom 2., dok je u lukama države članice, podliježe nadzoru države luke koji provode službenici na odgovarajući način ovlašteni od strane te države članice, kako bi se provjerilo imaju li svi pomorci zaposleni na brodu i od kojih se to zahtijeva svjedodžbu o osposobljenosti i/ili svjedodžbu o stručnoj osposobljenosti i/ili dokumentirane dokaze u skladu s Konvencijom STCW.”
(19)
U članku 23. stavku 1. točka (a) zamjenjuje se sljedećim:
„(a)
provjeru posjeduje li svaki pomorac zaposlen na brodu, od kojeg se zahtijeva da ima odgovarajuću svjedodžbu o osposobljenosti i/ili svjedodžbu o stručnoj osposobljenosti u skladu s Konvencijom STCW, takvu svjedodžbu o osposobljenosti ili valjanu posebnu dozvolu ili dokumentirani dokaz da je zahtjev za ovjerom, kojom se potvrđuje priznavanje svjedodžbe o osposobljenosti, podnesem tijelima države zastave;”.
(20)
U članku 23. stavak 2. mijenja se kako slijedi:
(a)
uvodni se tekst zamjenjuje sljedećim:
„2. Sposobnost pomoraca na brodu da poštuju norme u pogledu straže, prema potrebi, propisane Konvencijom STCW procjenjuje se u skladu s dijelom A Kodeksa STCW, ako postoje utemeljeni razlozi za vjerovanje da se te norme ne poštuju iz nekog od sljedećih razloga:”;
(b)
točka (d) zamjenjuje se sljedećim:
„(d)
brodom se upravljalo na način koji predstavlja opasnost za osobe, imovinu ili okoliš ili ugrožava sigurnosnu zaštitu;”.
(21)
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 25.a
Informacije u statističke svrhe
1. Države članice dostavljaju Komisiji informacije navedene u Prilogu V. isključivo u svrhu statističke analize. Te se informacije ne mogu koristiti u upravne, pravne ili u svrhe provjere, te ih isključivo koriste države članice i Komisija za kreiranje politika.
2. Te informacije države članice stavljaju na raspolaganje Komisiji jednom godišnje u elektronskom obliku te obuhvaćaju informacije registrirane do 31. prosinca prethodne godine. Države članice zadržavaju pravo vlasništva nad informacijama u izvornom obliku. Obrađeni statistički podaci na temelju takvih informacija javno su dostupni sukladno odredbama o transparentnosti i zaštiti informacija iz članka 4. Uredbe (EZ) br. 1406/2002.
3. S ciljem osiguravanja zaštite osobnih podataka, države članice osiguravaju da su svi osobni podaci u anonimnom obliku kako je utvrđeno u Prilogu V. koristeći programsku podršku koju osigurava i prihvaća Komisija prije dostavljanja tih podataka Komisiji. Komisija koristi samo informacije u anonimnom obliku.
4. Države članice i Komisija osiguravaju korištenje mjera za prikupljanje, dostavljanje, pohranjivanje, analizu i distribuciju tih informacija koje omogućuju statističku analizu.
U svrhe prvog podstavka, Komisija usvaja detaljne mjere u pogledu potrebnih tehničkih zahtjeva kako bi osigurala odgovarajuće upravljanje statističkim podacima. Ti se provedbeni akti donose sukladno postupku ispitivanja iz članka 28. stavka 2.”
(22)
Članak 27. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 27.
Izmjena
Komisiji su dodijeljene ovlasti za donošenje delegiranih akta, sukladno članku 27a, kojim se izmjenjuje Prilog V. ovoj Direktivi u pogledu posebnog i relevantnog sadržaja i detalja informacija o kojima države članice trebaju izvješćivati pod uvjetom da su ti akti ograničeni na uzimanje u obzir izmjena Konvencije i Kodeksa STCW te poštuju mjere za zaštitu podataka. Ti delegirani akti ne izmjenjuju odredbe o anonimnom obliku podataka kako se zahtijeva u članku 25.a stavku 3.”
(23)
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 27.a
Delegiranje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji u skladu s uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Komisiji se dodjeljuje ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 27. na razdoblje od pet godina, počevši od 3. siječnja 2013. Komisija sastavlja izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije do 4. travnja 2017. Delegiranje ovlasti prešutno se produljuje za razdoblja jednakog trajanja, osim ako se Europski parlament ili Vijeće tom produljenju usprotive najkasnije tri mjeseca prije kraja svakog razdoblja.
3. Europski parlament ili Vijeće mogu u svakom trenutku opozvati delegiranje ovlasti iz članka 27. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 27. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.”
(24)
Članak 28. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 28.
Odborski postupak
1. Komisiji pomaže Odbor za sigurnost na moru i sprečavanje onečišćenja s brodova (COSS) osnovan Uredbom (EZ) br. 2099/2002 Europskog parlamenta i Vijeća (12). Taj je Odbor odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela koja se odnose na mehanizme kojima države članice kontroliraju izvršavanje provedbenih ovlasti Komisije (13).
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011. Ako odbor ne dostavi mišljenje, Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta i primjenjuje se treći podstavak članka 5. stavka 4. Uredbe (EU) br. 182/2011.
(25)
Članak 29. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 29.
Sankcije
Države članice utvrđuju sustave sankcija za kršenja nacionalnih odredaba donesenih na temelju članaka 3., 5., 7., od 9. do 15., 17., 18., 19., 22., 23., 24. te Priloga I. i poduzimaju sve potrebne mjere za osiguranje njihove provedbe. Predviđene sankcije moraju biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.”
(26)
Članak 30. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 30.
Prijelazne odredbe
S obzirom na one pomorce koji su započeli odobrenu službu na brodu, odobreni program obrazovanja ili osposobljavanje ili odobreni tečaj osposobljavanja prije 1. srpnja 2013., države članice mogu nastaviti izdavati, priznavati i ovjeravati, do 1. siječnja 2017., svjedodžbe o osposobljenosti sukladno zahtjevima ove Direktive kao i prije 3. siječnja 2013.
Do 1. siječnja 2017., države članice mogu nastaviti obnavljati i ponovno potvrđivati valjanost svjedodžbi o osposobljenosti i ovjere sukladno zahtjevima ove Direktive kao i prije 3. siječnja 2013.”
(27)
Članak 33. se briše.
(28)
Ova se točka ne odnosi na englesku verziju.
(29)
Prilozi se mijenjaju kako slijedi:
(a)
Prilog I. Direktivi 2008/106/EZ zamjenjuje se Prilogom I. ovoj Direktivi;
(b)
Prilog II. Direktivi 2008/106/EZ izmjenjuje se kako je utvrđeno u Prilogu II. ovoj Direktivi;
(c)
tekst Priloga III. ovoj Direktivi dodaje se Prilogu V. Direktivi 2008/106/EZ.
Članak 2.
Prenošenje
1. Ne dovodeći u pitanje članak 30. Direktive 2008/106/EZ, kako je izmijenjena točkom (26) članka 1. ove Direktive, države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 4. srpnja 2014., a posebno u pogledu točke (5) članka 1. ove Direktive do 4. siječnja 2015. Države članice Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba.
Kad države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
2. Države članice dostavljaju Komisiji tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području koje obuhvaća ova Direktiva.
Članak 3.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 4.
Adresati
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 21. studenoga 2012.