РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1307/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 17 декември 2013 година
за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за отмяна на Регламент (ЕО) № 637/2008 на Съвета и Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 42 и член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид Акта за присъединяване от 1979 г., и по-специално параграф 6 от Протокол № 4 относно памука, приложен към него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Сметната палата (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (3),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (4),
като имат предвид, че:
(1)
В съобщението на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите, озаглавено „Общата селскостопанска политика през 2020 г.: подготовка за бъдещи предизвикателства в областта на хранителното снабдяване, природните ресурси и териториалния баланс“, са очертани потенциални предизвикателства, цели и насоки за общата селскостопанска политика ("ОСП") след 2013 г. С оглед на дебата по това съобщение ОСП следва да бъде реформирана, считано от 1 януари 2014 г. Реформата следва да обхваща всички основни инструменти на ОСП, включително Регламент (ЕО) № 73/2009 (5). С оглед на обхвата на реформата е целесъобразно да бъде отменен Регламент (ЕО) № 73/2009 и да бъде заменен с нов текст. Реформата следва също да рационализира и да опрости съответните разпоредби.
(2)
Една от основните цели и едно от ключовите изисквания на реформата на ОСП е намаляването на административната тежест. Това следва да бъде взето категорично предвид при изготвянето на съответните разпоредби относно схемата за директно подпомагане.
(3)
Всички основни елементи, свързани с плащането на подпомагане от Съюза за земеделски стопани, следва да се съдържат в настоящия регламент, като той следва да определя и условията за достъп до плащанията, които са неразривно свързани с тези основни елементи.
(4)
Необходимо е да се изясни, че Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета (6) и приетите съгласно него разпоредби трябва да се прилагат по отношение на мерките, посочени в настоящия регламент. С оглед на съответствието с други правни инструменти, свързани с ОСП, определени правила, които понастоящем са предвидени в Регламент (ЕО) № 73/2009, сега са определени в Регламент (ЕС) № 1306/2013, по-специално правилата за гарантиране на съответствието със задълженията, определени с разпоредбите за директно плащане, включително проверките и прилагането на административни мерки и административни санкции в случай на неспазване, правилата, свързани с кръстосаното съответствие, като задължителните изисквания за управление, доброто земеделско и екологично състояние, наблюдението и оценката на съответните мерки, както и правилата, свързани с авансовите плащания и с възстановяването на неправомерните плащания.
(5)
С цел допълване или изменяне на определени несъществени елементи от настоящия регламент на Комисията следва да се делегира правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз ("ДФЕС"). От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(6)
Настоящият регламент следва да съдържа списък със схемите за подпомагане с директни плащания, които са обхванати от него. С цел да се вземе предвид новото законодателство относно схемите за подпомагане, което може да бъде прието след влизането в сила на настоящия регламент, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове по отношение на изменението на посочения списък.
(7)
С цел да се гарантира правната сигурност на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове по отношение на установяването на рамка, в която държавите членки трябва да определят критериите, които трябва да изпълнят земеделските стопани, за да спазят задължението да поддържат земеделската площ в състояние, подходящо за паша или обработване, и минималните дейности, които следва да се осъществяват на площи, естествено поддържани в състояние, подходящо за паша или обработване, както и критериите за определяне на превеса на тревите и другите тревни фуражи, както и за определяне на установените местни практики по отношение на постоянно затревените площи и постоянните пасища („постоянно затревени площи“).
(8)
С цел да се осигури съответствие на средствата за финансиране на ОСП с годишните тавани, посочени в член 16, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, следва да се извършва коригиране на нивото на директното подпомагане за всяка календарна година, както е предвидено в член 25 от посочения регламент. За да се осигури, че коригирането допринася за постигането на по-балансирано разпределение на плащанията между малки и големи бенефициери, коригирането на директните плащания следва да се прилага само за плащания над 2 000 EUR, които ще се отпускат на земеделски стопани през съответната календарна година. Като се вземат предвид равнищата на директните плащания за земеделски стопани в България, Хърватия и Румъния, получени в резултат на прилагането на механизма за постепенно въвеждане на директните плащания към всички директни плащания, които се отпускат в тези държави членки, този инструмент на финансова дисциплина следва да се прилага само в България и Румъния, считано от 1 януари 2016 г., и в Хърватия, считано от 1 януари 2022 г. Следва да се предвидят конкретни правила относно посочения инструмент на финансова дисциплина и относно някои други разпоредби за юридически лица или група физически или юридически лица, когато националното право предвижда правата и задълженията на индивидуални членове да са сравними с тези на индивидуалните земеделски стопани със статут на ръководител на стопанство, за да се укрепят селскостопанските структури и насърчи учредяването на съответните юридически лица или групи.
(9)
С цел да се осигури правилното прилагане на корекциите на директните плащания във връзка с финансовата дисциплина, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове по отношение на правилата за изчисляване на намаленията, които да се прилагат от държавите членки към земеделските стопани съгласно прилагането на финансовата дисциплина.
(10)
Опитът, придобит при прилагането на различните схеми за подпомагане за земеделски стопани показа, че подпомагането в редица случаи е било извършвано в полза на физически или юридически лица, чиято основна дейност не включва упражняване на селскостопанска дейност или е насочена само в незначителна степен към такава дейност. С цел да се гарантира, че подпомагането е по-целенасочено, държавите членки следва да се въздържат от отпускане на директни плащания на някои физически и юридически лица освен в случаите, когато те могат да докажат, че степента на упражняваната от тях селскостопанска дейност не е незначителна. Освен това държавите членки следва също така да имат възможността да не отпускат директни плащания на други физически или юридически лица, които упражняват селскостопанска дейност в незначителна степен. Държавите членки обаче следва да имат право да отпускат директни плащания на по-дребни земеделски стопани на непълно работно време, тъй като тези земеделски стопани допринасят пряко за жизнеспособността на селските райони. Държавите членки следва също да се въздържат от отпускане на директни плащания на физически или юридически лица, чиито земеделски площи са предимно площи, които естествено се поддържат в състояние, подходящо за паша или обработване, и които не осъществяват определена минимална дейност.
(11)
С цел да се гарантира защитата на правата на земеделските стопани, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове по отношение на приемането на критерии за определяне на случаите, когато земеделската площ на даден земеделски стопанин следва да се счита за площ, която предимно естествено се поддържа в състояние, подходящо за паша или обработване, на критериите за разграничаване между плащания, получени в резултат от селскостопанска и от неселскостопанска дейност, и размера на директните плащания, отнасящи се до прилагането на теста за степента на значителност на селскостопанска дейност, и на критериите, които трябва да изпълнят земеделските стопани, за да докажат, че степента на упражняваната от тях селскостопанска дейност не е незначителна.
(12)
С цел избягване на прекомерната административна тежест, дължаща се на управлението на плащания с малки размери, държавите членки следва като цяло да се въздържат от отпускането на директни плащания в случаите, когато размерът на плащането би бил по-малък от 100 EUR, или когато отговарящата на условията за подпомагане площ на стопанството, за която е заявена помощ, е по-малка от един хектар. Въпреки това, тъй като структурата на стопанствата на държавите членки е изключително разнообразна и може да се различава значително от средната структура на стопанствата в Съюза, държавите членки следва да имат право да прилагат минимални прагове, които отразяват характерните особености на всяка една от тях. Поради изключително специфичната структура на стопанствата в най-отдалечените региони и малките острови в Егейско море, държавите членки следва да могат да решават дали в тези региони следва да се прилага някакъв минимален праг. Освен това държавите членки следва да избират относно прилагането на един от двата вида минимален праг, като отчитат особеностите на структурите на своите селскостопански сектори. Поради това че на земеделски стопани с тъй наречените стопанства „без земя“ може да бъдат отпускани плащания, прилагането на прага, изчисляван на база хектар, би било неефективно. Следователно за такива земеделски стопани следва да се прилага минималната сума, съобразена с подпомагането. С цел да се гарантира еднаквото третиране на земеделските стопани в България, Румъния и Хърватия, чиито директни плащания подлежат на постепенно въвеждане, минималният праг в посочените държави членки следва да се основава на окончателния размер, който се отпуска в края на процеса на постепенно въвеждане.
(13)
Разпределянето на директното подпомагане на доходите сред земеделските стопани се характеризира с отпускане на непропорционални суми за плащания на твърде малко на брой големи бенефициери. Големите бенефициери, поради тяхната възможност да извличат икономии от мащаба, не се нуждаят от същото ниво на подпомагане на единица, за да се постигне ефективно целта за подпомагане на доходите. Освен това, потенциалът за адаптиране на големите бенефициери ги улеснява в работата им при по-ниски равнища на подпомагане на единица. Ето защо държавите членки следва да намалят най-малко с 5 % дела на основното плащане, отпускано на земеделски стопани, което надхвърля 150 000 EUR. За да се избегне несъразмерното въздействие върху големи стопанства с голям брой заети лица, при прилагане на механизма държавите членки могат да решат да вземат предвид броя на заетите на работна заплата. За да бъде това намаляване на равнището на подпомагането ефективно, не следва да се облагодетелстват земеделски стопани, които изкуствено създават условия да избегнат последствията от него. Постъпленията от намаляването на плащанията за големите бенефициери следва да остават за държавите членки, в които са генерирани и следва да се предоставят като мерки за подкрепа от Съюза, финансирани от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР).
(14)
Следва да се определят нетни тавани за всяка държава членка, за да се ограничат плащанията за земеделските стопани след прилагането на намаляването на плащанията. За да се вземат предвид специфичните характеристики на подпомагането по ОСП, отпускано в съответствие с Регламент (ЕС) № 228/2013 на Европейския парламент и на Съвета (7) и с Регламент (ЕС) № 229/2013 на Европейския парламент и на Съвета (8), както и фактът, че тези директни плащания не подлежат на намаляване на плащанията, нетният таван за въпросните държави членки не следва да включва тези директни плащания.
(15)
С цел да се вземат предвид промените, свързани с общите максимални суми на директните плащания, които могат да бъдат отпуснати, включително тези, произтичащи от решенията, които трябва да бъдат взети от държавите членки във връзка с прехвърляния между първия и втория стълб, и прилагането на намаляване и където е приложимо - определянето на горна граница на плащанията, както и тези, произтичащи от уведомленията, които трябва да направи Хърватия по отношение на разминираната земя, която е възстановена за ползване за селскостопански дейности, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове по отношение на адаптирането на националните и нетните тавани, определени в настоящия регламент.
(16)
Следва да се уточни, че тези разпоредби на настоящия регламент, които биха могли да породят поведение от страна на дадена държава членка, което евентуално представлява отпускане на държавна помощ, са изключени от прилагането на правилата за държавни помощи, ако въпросните разпоредби включват подходящи условия за отпускане на подпомагането или предвиждат приемането на такива условия от Комисията, за да се избегне всяко ненужно нарушаване на конкуренцията.
(17)
С оглед на утвърждаването на тяхната политика в областта на развитието на селските райони на държавите членки следва да бъде дадена възможност да прехвърлят средства от своя таван за директни плащания към подпомагането, определено за развитие на селските райони. На държавите членки следва да се даде и възможност да прехвърлят средства от своето подпомагане, предназначено за развитие на селските райони, към тавана си за директни плащания. За да се осигури ефективността на този инструмент, на държавите членки следва да бъде дадена възможност да преразгледат първоначалното си решение веднъж, което да влезе в сила от референтната 2018 г., при условие че всяко решение, основаващо се на такъв преглед не води до намаляване на сумите, предназначени за развитие на селските райони.
(18)
С цел да се постигнат целите на ОСП може да се наложи схемите за подпомагане да бъдат адаптирани към променящите се тенденции в кратки срокове, ако е необходимо. Следователно е необходимо да се предвиди евентуално преразглеждане на схемите за подпомагане, по-специално с оглед на икономическите промени или на състоянието на бюджета, с резултат на което бенефициерите да не могат да приемат, че условията за подпомагане ще останат същите.
(19)
Земеделските стопани от държавите членки, които са се присъединили към Съюза на 1 май 2004 г. или след това, получават директни плащания съгласно механизъм за постепенното им въвеждане, предвиден в съответните актове за присъединяване. За България и Румъния този механизъм все още ще бъде в сила през 2015 г., а за Хърватия - ще бъде в сила до 2021 г. Освен това на тези държави членки беше позволено да отпускат допълнителни национални директни плащания. Следва да бъде запазена възможността за отпускане на такива плащания за Хърватия и като допълнение към схемата за основно плащане за България и Румъния, докато приключи постепенното въвеждане.П о отношение на разрешаването на Хърватия да отпуска допълнителни национални директни плащания, на Комисията следва да се предостави правомощието да приема актове за изпълнение без да прилага Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и Съвета (9).
(20)
В Регламент (ЕО) № 73/2009, изменен с Акта за присъединяване от 2011 г., се предвижда специален национален резерв за разминирана земя за Хърватия, с цел финансиране за десетгодишен период след нейното присъединяване към Съюза на разпределянето на правата на плащане за земята, която е разминирана и възстановена за ползване за селскостопански дейности всяка година. Уместно е да се определят правилата за определяне на сумите, предназначени за финансиране на подкрепа за посочената земя по схемите за подпомагане, предвидени в настоящия регламент, както и правилата за управлението на този резерв. С цел да се вземат предвид сумите, получени в резултат на уведомленията, които трябва да бъдат направени от Хърватия по отношение на разминираната земя, която е възстановена за ползване за селскостопански дейности, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове по отношение на преразглеждането на някои финансови разпоредби, приложими за Хърватия.
(21)
С цел да се осигури по-добро разпределение на подпомагането по отношение на земеделската земя в Съюза, включително в онези държави членки, които са приложили схемата за единно плащане на площ, установена съгласно Регламент (ЕО) № 73/2009, нова схема за основно плащане следва да замени схемата за единно плащане, установена съгласно Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета (10) и продължена съгласно Регламент (ЕО) № 73/2009, която комбинира съществуващите преди това механизми за подпомагане в единна схема на необвързани с производството директни плащания. Подобна промяна следва по принцип да доведе до изтичане на правата на плащане, които са получени по посочените регламенти, и до разпределянето на нови такива. Това разпределяне на нови права на плащане следва да се основава по правило на броя отговарящи на условията хектари, които са на разположение на земеделските стопани през първата година на прилагане на схемата. Въпреки това държавите членки, които понастоящем прилагат схемата за единно плащане на регионална или на смесена основа, следва да имат възможността да запазят съществуващите в тях права на плащане. С цел да се избегне положение, при което в дадена държава членка увеличаването на отговарящата на условията площ да разреди непропорционално сумата на директните плащания на хектар и по този начин да се засегне вътрешният процес на сближаване, държавите членки следва да имат право, когато първоначално разпределят правата на плащане, да приложат определени ограничения с цел установяване на броя на правата за плащане.
(22)
Поради последователното интегриране на различни сектори в схемата за единно плащане и последващия период за коригиране, предоставен на земеделските стопани, става все по-трудно да се обоснове наличието на значителни индивидуални разлики в равнището на подпомагане на хектар в резултат на използването на исторически референтни данни. Поради това директното подпомагане на доходите следва да бъде разпределено между държавите членки по един по-справедлив начин, като се намали връзката с историческите референтни данни и се има предвид общият контекст на бюджета на Съюза. С цел да се осигури по-справедливо разпределение на директното подпомагане, като същевременно се вземат предвид разликите, които все още съществуват в равнищата на работните заплати и разходите за влаганите ресурси, равнищата на директното подпомагане на хектар следва да бъдат коригирани постепенно. Държавите членки, които имат директни плащания под 90 % от средната стойност за Съюза, следва да намалят с една трета разликата между сега даваните в тях директни плащания и средната стойност, като всички държави членки достигнат минимално равнище до финансовата 2020 г. Това сближаване следва да се финансира пропорционално от всички държави членки, които имат равнища на директни плащания над средното равнище за Съюза.
(23)
В допълнение, по правило всички права на плащане, активирани през 2019 г. в дадена държава членка или регион, следва да имат еднаква единична стойност. С цел да бъдат избегнати обаче неблагоприятни финансови последици за земеделските стопани, държавите членки следва да имат право да вземат предвид историческите фактори, когато изчисляват стойността на правата за плащане, които трябват да имат земеделските стопани през 2019 г., при условие че никое право на плащане през 2019 г. няма да има стойност, която да е по-ниска с 60 % от средната. Държавите членки следва да финансират това сближаване въз основа на обективни и недискриминационни критерии, които те трябва да определят, като намалят стойността на правата за плащане, които надхвърлят средната стойност за 2019 г. В този контекст и за да се избегнат неприемливо тежки загуби за определени земеделски стопани, държавите членки могат да ограничат това намаляване до 30 % от първоначалната стойност на въпросните права дори ако това ограничаване не дава възможност всички права да достигнат 60 % от средната стойност за 2019 г. Това сближаване следва да се осъществява на равномерни стъпки с изключение за онези държави членки, които изберат еднаква единична стойност от първата година на прилагане на схемата. При сближаването на правата на плащане със стойност над средната следва да се отчитат и наличните за правата на плащане прогнозни средства. За онези държави членки обаче, които запазват съществуващите в тях права на плащане и които вече са избрали стъпки за сближаване в съответствие с член 63, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, посочените стъпки за сближаване следва да бъдат изпълнени, когато е приложимо, и стойността на всички права на плащане следва да бъде адаптирана, за да се отчетат наличните за правата на плащане прогнозни средства.
(24)
Опитът, натрупан при прилагането на схемата за единно плащане, показа, че следва да бъдат запазени някои от основните ѝ елементи, включително определянето на национални тавани, за да се осигури, че общото равнище на подпомагането не превишава настоящите бюджетни ограничения. Освен това държавите членки следва да продължат да поддържат национален резерв или следва да имат право да създават регионални резерви. Тези национални или регионални резерви следва да бъдат използвани приоритетно за улесняване на участието на млади земеделски стопани и на земеделски стопани, които току-що започват селскостопанска дейност в схемата, и използването им следва да се допуска за отчитане на някои други специфични ситуации. Правилата относно прехвърлянето и използването на правата на плащане следва да бъдат запазени.
(25)
Опитът, придобит при прилагането на Регламент (ЕО) № 73/2009, показа, че държавите членки не използваха цялата налична сума, отпусната в рамките на националните тавани, установени с посочения регламент. Макар и в сравнения със системата съгласно посочения регламент с настоящия регламент да се намалява рискът от неизползвани средства, независимо от това държавите членки следва да имат възможност да разпределят права на плащане на по-висока стойност от наличната сума по тяхната схема за основно плащане, за да се улесни по-ефикасното използване на средствата. Ето защо държавите членки следва да имат право, в определени общи граници и при спазване на нетните тавани за директни плащания, да изчислят необходимата сума, с която може да бъде увеличен таванът за тяхното основно плащане.
(26)
По правило, на условията за подпомагане чрез основно плащане отговаря всяка земеделска площ от стопанството, която се използва за селскостопанска дейност, включително площи, които не са били в добро земеделско състояние на 30 юни 2003 г. в държавите членки, присъединили се към Съюза на 1 май 2004 г., които са избрали да прилагат схемата за единно плащане на площ. Предвид възможността неселскостопанските дейности да могат да допринесат за разнообразяването на приходите на земеделските стопанства и за жизнеспособността на селските райони, земеделска площ от стопанство, която се използва и за неселскостопански дейности, се счита, че отговаря на условията, ако се използва преобладаващо за селскостопански дейности. За всички държави членки следва да се определят общи критерии за целите на оценяване на преобладаващото естество. В този контекст и с цел да се осигури по-добро насочване на директните плащания, държавите членки следва да могат да изготвят, в интерес на правната сигурност и яснота, списък на площите, които се използват преобладаващо за неселскостопански дейности и по тази причина не отговарят на условията. Освен това, за да се запази допустимостта на подпомагането на площите, които са отговаряли на условията за активиране на права за земи под угар преди премахването на задължителното оставяне на земя под угар, следва да се предвиди, че определени залесени площи, включително залесените съгласно национални схеми, отговарящи на съответните правила от Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета (11) или Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета (12), или площи, подлежащи на определени екологични задължения, отговарят на условията за подпомагане чрез основно плащане.
(27)
С цел да се избегне положение, при което в дадена държава членка увеличаването на отговарящата на условията площ разрежда непропорционално сумата на директните плащания на хектар и по този начин се засяга вътрешният процес на сближаване, държавите членки следва да имат право да използват коефициент за намаление с цел определяне на отговарящата на условията площ на постоянно затревените площи, където тревите и другите тревни фуражи традиционно не са преобладаващи в зоните на паша, а са част от установените местни практики.
(28)
Следва да се запазят специалните мерки за конопа, за да се избегне възможността нелегални култури да бъдат скрити сред тези, които отговарят на условията за основно плащане, като по този начин се отразяват неблагоприятно върху пазара на коноп. Следователно трябва да продължи отпускането на плащания само за площи, засети с видовете коноп, които дават известна гаранция по отношение на съдържанието на психотропни вещества.
(29)
С цел да се осигури правна сигурност и с цел да се изяснят конкретните положения, които могат да възникнат в хода на прилагането на схемата за основно плащане, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове по отношение на правилата за допустимост и достъп по отношение на схемата за основно плащане на земеделските стопани, в случай на действително или бъдещо наследяване, наследяване под аренда, промяна на правния статут или на наименованието, прехвърляне на права на плащане, както и в случай на сливане или разделяне на стопанството и в случай на клауза от договор, засягаща правото да се получат права на плащане през първата година на разпределяне на права за плащане; Освен това делегирането на права следва да обхваща правилата за изчисляване на стойността и броя или правилата за промяната на стойността на правата на плащане във връзка с разпределението на права на плащане, включително правила относно възможността за временна стойност и брой или за временно увеличаване на правата на плащане, разпределени въз основа на заявление от страна на земеделския стопанин, относно условията за установяване на временна и окончателна стойност и брой на правата на плащане и относно случаите, в които договор за продажба или отдаване под аренда би могъл да засегне разпределението на права на плащане. Освен това делегирането на правомощие следва да обхваща правилата за установяване и изчисляване на стойността и броя на правата на плащане, получени от националния резерв или регионалните резерви; правилата за изменението на единичната стойност на правата на плащане в случай на права на плащане, разделени на части, и прехвърлянето на права за плащане без земя. В допълнение това делегиранена правомощие следва да обхваща критериите за разпределянето на правата на плащане на земеделски стопани, които не са получили директни плащания през 2013 г., или съгласно използването на националния или регионалния резерв; критериите за налагане на ограничения върху броя на правата на плащане, които ще се разпределят; както и критериите за определяне на коефициента за намаление за преобразуването на определени постоянно затревени площи в хектари, отговарящи на условията.
(30)
С цел да се осигури правилното управление на правата на плащане, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове по отношение на правилата за съдържанието на декларацията и изискванията за активиране на права на плащане.
(31)
С цел опазване на общественото здраве на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове, предвиждащи правилата, обвързващи отпускането на плащания с използването на сертифицирани семена от някои сортове коноп и формулирането на процедура за определяне на сортовете коноп и проверката на тяхното съдържание на тетрахидроканабинол
(32)
С оглед на значителните административни, технически и логистични трудности, с които е свързано преминаването към схемата за основно плащане за държавите членки, прилагащи схемата за единно плащане на площ съгласно Регламент (ЕО) № 73/2009, държавите членки следва да имат право да прилагат схемата за единно плащане на площ с цел предоставяне на основно плащане за допълнителен преходен период най-късно до края на 2020 г. Ако дадена държава членка реши да въведе схемата за основно плащане до 2018 г., тя може да избере да разграничи плащанията по схемата за единно плащане на площ според равнището на определени плащания, отпуснати през 2014 г. по режимите за специално подпомагане, и да раздели плащанията, предвидени в Регламент (ЕО) № 73/2009, а в случая с Кипър - по специфичните за сектора пакети за преходна национална помощ.
(33)
С цел да се гарантира защитата на правата на бенефициерите и да се изяснят конкретните положения, които могат да възникнат в хода на прилагането на схемата за единно плащане на площ, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове, предвиждащи правилата за допустимост и достъп на земеделските стопани до схемата за единно плащане на площ.
(34)
В държавите членки, прилагащи схемата за единно плащане на площ, които са имали правото да отпускат преходна национална помощ, тази помощ е важно средство за подпомагане на доходите на земеделските стопани в определени сектори. По тази причина и с цел да се избегне внезапно и значително намаляване от 2015 г. на подпомагането в тези сектори, които до 2014 г. са се възползвали от преходна национална помощ, уместно е в тези държави членки да се предвиди възможността тази помощ да се отпуска в допълнение към схемата за единно плащане на площ. С цел да се осигури непрекъснатостта на подпомагането предвид отпусканата до момента преходна национална помощ, уместно е да се ограничат условията до приложимите през 2013 г. за този вид помощ, или в случая с България и Румъния - до допълнителни национални директни плащания, разрешени от Комисията след искания от държавите членки. Освен това е уместно да се ограничат максималните суми на помощта по сектори в сравнение с равнището от 2013 г., за да се осигури плавно намаляване на равнището на помощта и да се осигури съвместимостта му с механизма за сближаване.
(35)
Следва да се предвидят специфични правила за първоначалното разпределение и изчисление на стойността на правата на плащане, когато държавите членки, които са приложили схемата за единно плащане на площ съгласно настоящия регламент, въведат схемата за основно плащане. С цел да се осигури плавен преход между тези две схеми, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове по отношение на по-нататъшните правила за въвеждане на схемата за основно плащане в държави членки, които са прилагали схемата за единно плащане на площ.
(36)
Като се има предвид необходимостта подпомагането на единица за земеделски стопани с по-малки стопанства да е достатъчно, за да се постигне ефективно целта за подпомагане на доходите, държавите членки следва да могат да преразпределят директното подпомагане между земеделските стопани, като им предоставят допълнително плащане за първите хектари.
(37)
Една от целите на новата ОСП е подобряването на екологичните параметри чрез задължителен компонент за „екологизиране“ на директните плащания, които ще подкрепят селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда, приложими в целия Съюз. За тази цел държавите членки следва да използват част от своите национални тавани за директни плащания, за да отпускат, в допълнение към основното плащане, годишно плащане в което може да бъде взето предвид вътрешното сближаване в държавата членка или в региона, за задължителни практики, които следва да се прилагат от земеделските стопани с приоритетна насоченост и към двете цели на политиката - климат и околна среда. Тези практики следва да бъдат под формата на обикновени, обобщени, недоговорни и годишни действия, които надхвърлят изискванията за кръстосано съответствие и са свързани със земеделието, като диверсификация на културите, поддържане на постоянно затревени площи, включително традиционни овощни градини, където овошките се отглеждат с малка гъстота върху пасища, както и създаването на екологично насочени площи. С цел да се постигнат в по-голяма степен целите на екологизирането и да се осигури неговото ефективно администриране и контрол, тези практики следва да се прилагат върху цялата площ на стопанството, която отговаря на условията. Задължителният характер на тези практики следва да се отнася също за земеделските стопани, чиито стопанства са изцяло или частично разположени в зони по „Натура 2000“, включени в обхвата на Директива 92/43/ЕИО на Съвета (13) и на Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (14), или в зони, обхванати от Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (15), доколкото тези практики са съвместими с целите на посочените директиви.
(38)
Предвид признатите ползи за околната среда от системите за биологично земеделие, земеделските стопани следва да имат право на компонента за „екологизиране“, без да е необходимо да изпълняват никакви други задължения,по отношение на онези части от своите стопанства, които изпълнят условията, определени в Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета (16),.
(39)
Несъобразяването с компонента за „екологизиране“ следва да води до санкции съгласно Регламент (ЕС) № 1306/2013
(40)
С цел да се отчете разнообразието на селскостопанските системи и различното състояние на околната среда в Съюза, оправдано е, в допълнение към трите практики по отношение на екологизирането, установени в настоящия регламент, да се признават практики, обхванати от мерки за агроекология и климат, или схеми за сертифициране, които са сходни с екологизирането и които осигуряват равностойни или по-големи ползи за климата и околната среда. С оглед на правната яснота тези практики следва да бъдат установени в приложение към настоящия регламент. Държавите членки следва да решат дали да предложат на земеделските стопани възможността да използват еквивалентни практики и практиките по отношение на екологизирането, установени в настоящия регламент, за да изискват от земеделските стопани да следват практиките, които са пригодени в най-голяма степен за постигането на целите на мярката, като те следва да уведомят Комисията за решенията си. С оглед на правната сигурност Комисията следва да оцени дали практиките, обхванати от равностойните мерки, за които е била уведомена, са обхванати в приложението. Ако Комисията прецени, че това не е спазено, тя трябва да уведоми държавите членки съответно чрез акт за изпълнение, приет без да се прилага Регламент (ЕС) № 182/2011. За да се осигури по-просто въвеждане на принципите на равностойност и за целите на осъществяването на контрол, следва да бъдат предвидени правила по отношение на териториалния обхват на равностойните мерки, като се отчетат специфичните характеристики на мерките за агроекология и климат и схемите за сертифициране. За да се осигури правилното прилагане на равностойните мерки и да се избегне двойното финансиране, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове с цел добавяне на практики към списъка на еквивалентни практики, установяване на изисквания за национални и регионални схеми за сертифициране и където е необходимо - установяване на подробни правила за изчисляване на свързани суми.
(41)
Задълженията, свързани с диверсификацията на културите, следва да се прилагат по такъв начин, че да отчитат трудностите за по-малките стопанства да постигнат тази диверсификация, като продържават да напредват към постигане на по-големи ползи за околната среда, и по-специално повишено качество на почвата. Следва да се предвидят изключения за стопанства, които вече изпълняват целите за разнообразяване на културите, тъй като в значителна степен са покрити с пасища или са под угар, за специализирани стопанства, които всяка година редуват културите на парцелите си, или за стопанства, които поради географското си разположение биха изпитали изключителни трудности да въведат трета култура. С цел да се гарантира пропорционалното и недискриминационно прилагане на задълженията, посочени в мярката за диверсификация на културите, както и че те водят до подобрено опазване на околната среда, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове по отношение на признаването на други родове и видове и с определянето на правила за прилагане на точното изчисляване на дяловете на различните култури.
(42)
За целите на постигане на ползи за околната среда по отношение на постоянно затревените площи, и по-специално задържането на въглерод, следва да се предвиди разпоредба за поддържането на постоянно затревени площи. Тази защита следва да обхваща забрана за оран и преобразуване на екологично най-чувствителните зони по „Натура 2000“, включени в обхвата на директиви 92/43/ЕИО и 2009/147/ЕО, както и по-обща предпазна мярка, основана на съотношение на постоянно затревените площи, срещу пренасочването за друго ползване. Държавите членки следва да бъдат оправомощение да определят екологично чувствителните зони, които не са обхванати от тези директиви. Освен това, те следва да изберат на какво териториално равнище да се прилага съотношението. С цел да се осигури ефикасна защита на постоянно затревените площи, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове с цел задаване на рамка за определяне от държавите членки на постоянно затревени площи, които не са обхванати от Директива 92/43/ЕИО или от Директива 2009/147/ЕО.
(43)
С цел да се гарантира, че съотношението на постоянно затревените площи спрямо общата земеделска площ е определено правилно и че се поддържа, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове по отношение на установяването на подробни методи за определяне на съотношението, подробни правила относно поддържането на постоянно затревени площи и сроковете, засягащи задължението на отделните земеделски стопани да преобразуват земята.
(44)
Следва да се установят екологично насочени площи, по-специално за да се опазва и подобрява биологичното разнообразие в стопанствата. Ето защо екологично насочените площи следва да включват площи, които пряко засягат биологичното разнообразие, като земя, оставена под угар, особености на ландшафта, тераси, буферни ивици, залесени площи и агролесовъдни площи, или площи, които непряко засягат биологичното разнообразие чрез намалено използване на ресурсите на стопанството, като площи с междинни култури или зимна зелена покривка. Задълженията, установени по отношение на екологично насочените площи, следва да се прилагат по такъв начин, че да се избегне налагането на несъразмерна тежест на по-малките стопанства, в сравнение с допълнително повишените ползи за околната среда. Следва да се предвидят изключения за стопанства, които вече изпълняват целите за екологично насочени площи, тъй като в значителна степен са покрити с пасища или са под угар. Следва да се предвидят изключения в предимно гористи държави членки за земеделски стопани, които извършват селскостопанска дейност в райони с природни ограничения в определени преобладаващо гористи местности, където съществува значителен риск от запустяване на земи. Освен това следва да се предвиди разпоредба за възможността държавите членки и земеделските стопани да изпълняват на регионално или колективно равнище задължението, с цел да се получат съседни екологично насочени площи, които са по-благоприятни за околната среда. С цел опростяване държавите членки следва да имат възможността да стандартизират измерването на екологично насочените площи.
(45)
С цел да се гарантира, че екологично насочените площи са установени по ефективен и последователен начин, като същевременно се вземат предвид специфичните характеристики на държавите членки, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове по отношение на установяването на допълнителни критерии за определянето на площи като екологично насочени площи; признаването на други видове екологично насочени площи; определянето на коефициенти за преобразуване и тегловни коефициенти за някои видове екологично насочени площи; установяването на правила, по които държавите членки да прилагат част от екологично насочените площи на регионално равнище; определянето на правила за колективно изпълнение на задължението екологично насочените площи да бъдат в непосредствена близост до стопанствата; установяването на рамката за критериите, които да бъдат зададени от държавите членки за определяне на тази непосредствена близост; и установяването на методи за определяне на съотношението между горите и земеделската земя. Когато добавя други видове екологично насочени площи, Комисията следва да гарантира, че с това се цели подобряване на общите екологични параметри на стопанството, по-специално по отношение на биологичното разнообразие, повишаването на качеството на почвите и водите, опазването на ландшафта и изпълнението на целите за смекчаване на изменението на климата и за адаптация към него.
(46)
С цел да се насърчи устойчивото развитие на земеделието в райони с определени природни ограничения, държавите членки следва да могат да използват част от своите тавани за директни плащания за отпускането на годишно плащане за площ в допълнение към основното плащане на всички земеделски стопани, които работят в тези райони или в някои от тези райони, когато бъде решено от държавата членка. Това плащане не следва да замества подпомагането, което се отпуска по програмите за развитие на селските райони, и не следва да се отпуска на земеделски стопани в райони, които са били определени в съответствие с Регламент (ЕО) № 1698/2005, но не са били определени в съответствие с Регламент (ЕС) № 1305/2013.
(47)
Създаването и развитието на нова икономическа дейност в селскостопанския сектор от млади земеделски стопани е предизвикателство от финансова гледна точка и представлява елемент, който следва да се вземе предвид при разпределянето и насочването на директните плащания. Това развитие е от съществена важност за конкурентоспособността на селскостопанския сектор в Съюза и по тази причина следва да се въведе подпомагане на доходите на младите земеделски стопани, които започват своите селскостопански дейности, за да се улесни първоначалното установяване на младите земеделски стопани и структурното приспособяване на техните предприятия след първоначалното учредяване. За тази цел държавите членки следва да използват част от своите национални тавани за директни плащания, за да предоставят на млади земеделски стопани годишно плащане в допълнение към основното плащане. Държавите членки следва да могат да определят метод за изчисляване на това плащане и ако този метод предполага задължение за определяне на горна граница за плащането на земеделски стопанин, тази граница се определя при спазване на общите принципи на правото на Съюза. Тъй като следва да обхваща само първоначалния период след създаването на предприятието и да не се превръща в оперативна помощ, това плащане следва да се отпуска единствено за максимален срок от пет години. То следва да се отпуска на млади земеделски стопани, започващи селскостопанската си дейност, които са на не повече от 40 г. в годината на първото подаване на заявлението по схемата за основно плащане или по схемата за единно плащане на площ.
(48)
С цел да се гарантира защитата на правата на бенефициерите и да се избегне дискриминацията между тях, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове по отношение на определянето на условията, при които може да се счита, че дадено юридическо лице отговаря на изисквания за получаване на плащането за млад стопанин.
(49)
На държавите членки следва да се даде възможност да използват част от своите национални тавани за директни плащания за обвързано с производството подпомагане в някои сектори или региони в ясно определени случаи. Ресурсите, които могат да се използват за всяко обвързано с производството подпомагане, следва да бъдат ограничени до подходящо равнище, като същевременно се дава възможност това подпомагане да се отпуска в държави членки или в конкретни техни сектори или региони, изправени пред особени ситуации, когато конкретните видове земеделие или конкретните селскостопански сектори са от особено значение по икономически, екологични и/или социални причини. На държавите членки следва да се даде възможност да използват до 8 % от своите национални тавани за такова подпомагане или 13 %, ако тяхното равнище на обвързано с производството подпомагане надвишава 5 % за поне една година от периода 2010-2014 г. или до 31 декември 2014 г., ако те прилагат схемата за единно плащане на площ. Освен това, с цел да се запази автономията на животновъдството по отношение на режим на хранене, богат на протеини, на държавите членки, които решат да използват най-малко 2 % от националните си тавани за подпомагане на производството на протеинови култури, следва да се даде възможност да увеличат тези проценти с до два процентни пункта. В надлежно обосновани случаи, когато в даден сектор или регион са доказани определени чувствителни потребности, и при одобрение от Комисията, на държавите членки следва да се даде възможност да използват повече от 13 % от националния си таван. Като алтернатива на тези проценти държавите членки могат да предпочетат да използват до 3 милиона евро на година за финансиране на обвързано с производството подпомагане. Обвързаното с производството подпомагане следва да се отпуска само в размера, който е необходим, за да се създаде стимул за поддържане на настоящите равнища на производство в съответните сектори или региони. Това подпомагане следва да е на разположение също на земеделски стопани, които към 31 декември 2013 г. притежават специални права на плащане, които са им разпределени съгласно Регламент (ЕО) № 1782/2003 и Регламент (ЕО) № 73/2009 и които не разполагат с отговарящи на условията хектари за активиране на правата на плащане. По отношение на одобрението на доброволното обвързано с производството подпомагане, надвишаващо 13 % от годишния национален таван, определен на държава членка, на Комисията следва допълнително да се предостави правомощие да приема актове за изпълнение, без да се прилага Регламент (ЕС) № 182/2011.
(50)
С цел да се гарантира ефективното и целенасочено използване на средствата на Съюза и да се избегне двойно финансиране по други подобни инструменти за подпомагане, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове по отношение на установяването на условията за отпускане на доброволно обвързано с производството подпомагане, както и на правила относно неговото съответствие с другите мерки на Съюза и относно натрупването на различни видове подпомагане.
(51)
С цел да се осигури срещу всеки риск от нарушаване на производството в произвеждащите памук региони, част от подпомагането за сектора на памука съгласно Регламент (ЕО) № 73/2009 продължи да бъде свързано с отглеждането на памук посредством специално плащане за култура на хектар, отговарящ на условията за подпомагане, като се вземат предвид всички относими фактори. Това положение следва да се запази в съответствие с целите, определени в Протокол № 4 относно памука, приложен към Акта за присъединяване от 1979 г.
(52)
С цел да се осигури ефективно прилагане и управление на специалното плащане за култура - памук, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове по отношение на установяването на правилата и условията за даване на разрешение относно земята и сортовете за целите на специалното плащане за култура - памук; правилата относно условията за отпускане на това плащане, относно изискванията за допустимост и агрономските практики; критериите за одобряване на междубраншови организации; задълженията на производителите; както и правилата, регламентиращи случаите, когато одобрената междубраншова организация не отговаря на тези критерии.
(53)
В глава 2 от Регламент (ЕО) № 637/2008 на Съвета (17) се изисква от всяка държава членка, която е производител на памук, да представя на Комисията на всеки четири години и за първи път на 1 януари 2009 г. проект за четиригодишна програма за преструктуриране или до 31 декември 2009 г. представя на Комисията единен проект за изменена осемгодишна програма за преструктуриране. Опитът е показал, че преструктурирането на сектора на памука ще бъде осигурено по по-подходящ начин посредством други мерки, включително мерките по програмите за развитие на селските райони, финансирани по Регламент (ЕС) № 1305/2013. Такива мерки биха дали възможност също така за засилена координация с мерките в други сектори. Придобитите права и оправданите правни очаквания на предприятията, които вече са обвързани в програми за преструктуриране, следва обаче да бъдат спазени. Поради това следва да се позволи продължаване на текущите четири- или осемгодишни програми до техния край без възможност за удължаване. След това средствата, налични по четиригодишните програми, могат да се интегрират в наличните фондове на Съюза за мерки за развитие на селските райони, считано от 2014 г. Поради програмния период средствата, налични след края на осемгодишните програми, не биха били полезни в програмите за развитие на селските райони през 2018 г. и следователно могат с по-голяма полза да бъдат прехвърлени към схеми за подпомагане по силата на настоящия регламент, както вече е предвидено в Регламент (ЕО) № 637/2008. От 1 януари 2014 г. или от 1 януари 2018 г. Регламент (ЕО) № 637/2008 няма да е актуален вече по отношение на държавите членки, които имат съответно четири- или осемгодишни програми, и поради това следва да бъде отменен.
(54)
Държавите членки следва да имат право да установят проста специална схема за дребни земеделски стопани, за да се намалят административните разходи, свързани с управлението и контрола на директното подпомагане. За тази цел държавите членки следва да имат право да установят еднократно плащане, което да замества всички директни плащания, или плащане, основано на сумата, дължима на земеделските стопани всяка година. Следва да бъдат въведени правила за опростяване на формалностите чрез облекчаване, наред с другото, на задълженията на дребните земеделски стопани, като свързаните с подаването на заявление за подпомагане, със селскостопанските практики благоприятни за климата и околната среда, с кръстосаното съответствие и с проверките съгласно предвиденото в Регламент (ЕС) № 1306/2013, без да се излага на риск постигането на общите цели на реформата, което означава, че законодателството на Съюза, посочено в приложение II към Регламент (ЕС) № 1306/2013 се прилага за дребни земеделски стопани. Целта на посочената схема следва да бъде подпомагането на съществуващата селскостопанска структура на дребни стопанства в Съюза, без да се противодейства на развитие в посока на по-конкурентоспособни структури. По тази причина достъпът до схемата следва по принцип да бъде ограничен до съществуващите стопанства. Участието на земеделските стопани в схемата следва да е по желание. За да се увеличи обаче още повече въздействието от схемата по отношение на опростяването ѝ, държавите членки следва да имат право да включват автоматично в схемата определени земеделски стопани при осигуряване на възможност те да се откажат.
(55)
С цел гарантиране на правна сигурност на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове по отношение на установяване на условията за участие в схемата за дребни земеделски стопани, ако има промяна в положението на участващия земеделски стопанин.
(56)
В интерес на опростяването и за да се вземе предвид специфичното положение в най-отдалечените региони, директните плащания в тези региони следва да се управляват в рамките на програмите за подпомагане, установени с Регламент (ЕС) № 228/2013. В резултат на това към тези региони не следва да се прилагат разпоредбите в настоящия регламент по отношение на основното плащане и свързаните с него плащания, обвързаното с производството подпомагане, както и по отношение на схемата за дребни земеделски стопани.
(57)
За целите на прилагането на настоящия регламент и за целите на наблюдението, анализирането и управлението на директните плащания е необходимо държавите членки да изпращат уведомления. За да се осигури правилното прилагане на правилата, установени в настоящия регламент, и тези уведомления да станат бързи, ефикасни, точни, рентабилни и съвместими със защитата на личните данни, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема определени актове по отношение на установяването на необходимите мерки, свързани с уведомленията, които трябва да изпращат държавите членки на Комисията, или с цел проверка, контрол, наблюдение, оценяване или одит на директните плащания, както и да се спазят изискванията, предвидени в международни споразумения, включително изискванията за уведомяване съгласно тези споразумения, както и по отношение на допълнителните правила за естеството и вида на информацията, подлежаща на съобщаване, категориите данни, които трябва да се обработват, и максималните срокове за съхранението им, правилата, свързани с правата за достъп до информация или до информационните системи, както и условията за публикуване на информацията.
(58)
Личните данни, събирани за целите на прилагането на директните плащания, следва да бъдат обработвани по начин, който съответства на тези цели. Те следва да бъдат подавани в анонимен и обобщен вид, когато се обработват за целите на наблюдението или оценяването, и следва да бъдат защитени в съответствие с правото на Съюза за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни, по-специално Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (18) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (19). Субектите на данните следва да бъдат информирани за тази обработка на данни и за техните права за защита на данни.
(59)
Беше проведена консултация с Европейския надзорен орган за защита на данните, който даде становището си на 14 декември 2011 г. (20)
(60)
С цел да се осигури плавен преход от разпоредбите, предвидени в Регламент (ЕО) № 73/2009, към установените в настоящия регламент, на Комисията следва се делегира правомощието да приема определени актове по отношение на установяването на необходимите мерки за защита на всички придобити права и оправдани правни очаквания на земеделските стопани.
(61)
С цел да се осигурят еднакви условия за прилагането на настоящия регламент и да се избегне нелоялна конкуренция или дискриминация между земеделските стопани, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия по отношение на: определянето на сумата, която да бъде включена в специалния национален резерв за разминирана земя за Хърватия; определянето на годишните национални тавани за схемата за основно плащане; приемането на правила относно заявленията за предоставяне на права на плащане; приемането на мерки по отношение на връщането на неактивирани права на плащане в националния резерв; приемането на реда и условията за уведомяването за прехвърляне на права на плащане на националните органи и сроковете, в рамките на които трябва да се извършат тези уведомления,; определянето на годишните национални тавани за схемата за единно плащане на площ; приемането на правила относно заявленията за предоставяне на права на плащане, подадени през годината на разпределяне на правата на плащане, когато държавите членки преминават към схемата за основно плащане; определянето на годишните тавани за преразпределителното плащане. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011.
(62)
С цел да се осигурят еднакви условия за прилагането на настоящия регламент и да се избегне нелоялна конкуренция или дискриминация между земеделските стопани, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия и по отношение на: приемането на правила относно процедурата, включително относно графиците за тяхното представяне, за уведомленията на държавите членки и оценката на Комисията по отношение на еквивалентните практики; приемането на определени граници, в рамките на които задължението за поддържане на постоянно затревени площи се смята за изпълнено; определянето на годишния таван на плащането за селскостопански практики, които са благоприятни за климата и за околната среда; определянето на годишния таван на плащането за райони с природни ограничения; определянето на годишния таван на плащането за млади земеделски стопани. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011.
(63)
С цел да се осигурят еднакви условия за прилагането на настоящия регламент и да се избегне нелоялна конкуренция или дискриминация между земеделските стопани, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия и по отношение на:определянето на годишните тавани на доброволното обвързано с производството подпомагане; приемането на правила за процедурата за оценка и одобряване на решения в рамките на доброволното обвързано с производството подпомагане; приемането на правила за процедурата по разрешаване и за уведомленията до производителите, свързани с разрешенията относно земята и сортовете за целите на специалното плащане за култура - памук; определянето на правила за изчисляване намалението на размера на специалното плащане за култура - памук; приемането на правила за общите изисквания за уведомяване и методите; и приемането на необходими и обосновани мерки за разрешаване на определени проблеми при спешни случаи. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011.
(64)
За разрешаването на спешни проблеми, настъпили в една или повече държави членки, като същевременно се осигури непрекъснатостта на системата за директни плащания, Комисията следва да приема актове за изпълнение с незабавно приложение, когато в надлежно обосновани случаи извънредни обстоятелства засягат отпускането на помощ и застрашават ефективното извършване на плащанията по схемите за подпомагане, изброени в настоящия регламент.
(65)
Доколкото целите на настоящия регламент не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а поради връзките между настоящия регламент и другите инструменти на ОСП, различията между отделните селски райони и ограничените финансови ресурси на държавите членки в един разширен Съюз, могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза чрез многогодишната гаранция за финансиране от Съюза и чрез съсредоточаване върху ясно определени приоритети, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз ("ДЕС"). В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(66)
Като се има предвид, че Регламент (ЕО) № 73/2009 ще остане в сила и през 2014 г., настоящият регламент следва да се прилага по принцип от 1 януари 2015 г. Разпоредбите на настоящия регламент относно гъвкавостта между стълбовете предвиждат възможност за държавите членки да приемат решения и да уведомяват Комисията за тях до 31 декември 2013 г. В допълнение, някои други разпоредби на настоящия регламент изискват да се предприеме действие през 2014 г. Следователно тези разпоредби следва да се прилагат от влизането в сила на настоящия регламент.
(67)
Поради спешността за подготвяне на гладко изпълнение на предвидените мерки, настоящият регламент следва да влезе в сила в деня на неговото публикуване в Официален вестник на Европейския съюз,
ПРИЕXA НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Обхват
Настоящият регламент установява:
а)
общи правила за плащания, отпускани директно на земеделски стопани по схемите за подпомагане, изброени в приложение I („директни плащания“);
б)
специални правила относно:
i)
основно плащане за земеделски стопани („схема за основно плащане“ и преходна опростена схема - „схема за единно плащане на площ“);
ii)
доброволна преходна национална помощ за земеделски стопани;
iii)
доброволно преразпределително плащане;
iv)
плащане за земеделски стопани, които спазват селскостопански практики благоприятни за климата и околната среда;
v)
доброволно плащане за земеделски стопани в райони с природни ограничения;
vi)
плащане за млади земеделски стопани, които започват своята селскостопанска дейност;
vii)
схема за доброволно обвързано с производството подпомагане;
viii)
специално плащане за култура - памук;
ix)
доброволна опростена схема за дребни земеделски стопани;
x)
рамка, осигуряваща възможност на България, Хърватия и Румъния да допълват директните плащания.
Член 2
Изменение на приложение I
С цел гарантиране на правна сигурност на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 за изменение на списъка на схемите за подпомагане, предвиден в приложение I, в степента, необходима за съобразяване с всякакви нови законодателни актове относно схемите за подпомагане, които може да бъдат приети след приемането на настоящия регламент.
Член 3
Прилагане към най-отдалечените региони и малките острови в Егейско море
Член 11 не се прилага към регионите на Съюза, определени в член 349 от ДФЕС („най-отдалечените региони“), и към директните плащания, отпускани в малките острови в Егейско море в съответствие с Регламент (ЕС) № 229/2013.
Дялове III, IV и V от настоящия регламент не се прилагат към най-отдалечените региони.
Член 4
Определения и свързани разпоредби
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„земеделски стопанин“ означава физическо или юридическо лице, или група физически или юридическа лица, независимо какъв е правният статут на тази група и на нейните членове съгласно националното право, чието стопанство се намира в териториалния обхват на Договорите, определен в член 52 от ДЕС във връзка с членове 349 и 355 от ДФЕС, и което осъществява селскостопанска дейност;
б)
„стопанство“ означава всички използвани за селскостопански дейности и управлявани от земеделски стопанин единици, които се намират на територията на една и съща държава членка;
в)
„селскостопанска дейност“ означава:
i)
производството, отглеждането или култивирането на селскостопански продукти, включително прибирането на реколтата, доенето, развъждането на животни и отглеждането на животни за селскостопански цели,
ii)
поддържането на земеделска площ в състояние, което да я прави подходяща за паша или обработване без подготвителни действия, които са извън рамките на обичайните земеделски методи и машини, съгласно определени от държавите членки критерии въз основа на установена от Комисията рамка, или
iii)
извършване на минимална дейност, която се определя от държавите членки, в земеделски площи, които естествено се поддържат в състояние, подходящо за паша или обработване;
г)
„селскостопански продукти“ означава продуктите, с изключение на рибните продукти, изброени в приложение I към Договорите, както и памук;
д)
„земеделска площ“ означава площ, която е заета от обработваема земя, постоянно затревени площи и постоянни пасища или трайни насаждения;
е)
„обработваема земя“ означава земя, която се обработва за производството на култури, или площи, които са на разположение за производството на култури, но оставени под угар, включително площи, оставени под угар в съответствие с членове 22, 23 и 24 от Регламент (ЕО) № 1257/1999, с член 39 от Регламент (ЕО) № 1698/2005 и с член 28 от Регламент (ЕС) № 1305/2013, независимо от това дали на тази земя са разположени оранжерии или подвижни или неподвижни навеси;
ж)
„трайни насаждения“ означава култури, за които не се прилага сеитбооборот, различни от постоянно затревени площи и постоянни пасища, които заемат земята в продължение на пет или повече години и дават реколта многократно, включително разсадници и дървесни култури с кратък цикъл на ротация;
з)
„постоянно затревена площ и постоянно пасище“ (наричани заедно „постоянно затревени площи“) означава земя, използвана за отглеждане на трева или други тревни фуражи, естествено растящи (саморазсадени) или чрез култивиране (изкуствено засети), които не са били включени в сеитбооборота на стопанството в продължение на пет години или повече; то може да включва други подходящи за паша видове, като храсти и/или дървета, при условие че тревата или другите фуражи остават преобладаващи, както и, когато държавите членки вземат такова решение, подходяща за паша земя, по отношение на която се прилагат установени местни практики, при които тревите и другите тревни фуражи традиционно не са преобладаващи в зоните на паша;
и)
„треви или други тревни фуражи“ означава всички тревни растения, които традиционно се срещат на естествените пасища или обикновено са включени в смесите от семена за пасища или ливади в държавата членка, независимо дали се използват за паша или не;
й)
„разсадници“ означава следните площи с млади фиданки на (дървесни) видове, отглеждани на открито за по-късно разсаждане:
-
лозови разсадници и разсадници за подложки за присаждане;
-
разсадници за овошки и ягодови плодове;
-
разсадници за декоративни растения;
-
търговски разсадници за горски дървесни видове, без тези за задоволяване нуждите на самото стопанство в рамките на залесени площи;
-
разсадници за дървета и храсти за засаждане в градини, паркове, край пътя и върху насипи (например растения за жив плет, розови и други декоративни храсти, декоративни иглолистни растения), включително при всички случаи техните подложки за присаждане и фиданки;
к)
„дървесни култури с кратък цикъл на ротация“ означава площите, засадени с дървесни видове с код по КН 0602 90 41, определени от държавите членки, които се състоят от дървесни многогодишни култури, чиито корени или дънери остават в почвата след прибиране на реколтата, като през следващия сезон се появяват нови издънки и с максимален цикъл на реколтиране, определян от държавите членки;
л)
„продажба“ означава продажба или всякакво друго окончателно прехвърляне на собственост върху земя или права на плащане; определението не включва продажбата на земя, когато земята се прехвърля на публични органи или за използване в обществен интерес и когато прехвърлянето се извършва с неземеделски цели;
м)
„отдаване под аренда“ означава споразумение за отдаване под наем или друг подобен вид временно прехвърляне;
н)
„прехвърляне“ означава отдаването под аренда, продаването, действителното или бъдещото наследяване на земя или права на плащане или всякакво друго окончателно прехвърляне; то не включва връщането на права на плащане след изтичането на срока на аренда.
2. Държавите членки:
а)
определят критериите, които да се спазват от земеделските стопани, за да се счита, че са изпълнили задължението да поддържат земеделска площ в състояние, подходящо за паша или обработване съгласно посоченото в параграф 1, буква в), подточка ii);
б)
когато е приложимо в дадена държава членка, определят минималните дейности, които да се извършват на площи, естествено поддържани в състояние, подходящо за паша или обработване, съгласно посоченото в параграф 1, буква в), подточка iii);
в)
определят дървесните видове, които могат да бъдат включени в категорията на дървесните култури с кратък цикъл на ротация, и максималния цикъл на реколтиране на въпросните дървесни видове, съгласно параграф 1, буква к).
Държавите членки могат да решат да считат за постоянно затревена площ съгласно параграф 1, буква з), подходящата за паша земя, по отношение на която се прилагат установени местни практики, когато в зоните на паша по традиция не преобладават треви и други тревни фуражи.
3. С цел осигуряване на правна сигурност на Комисията се предоставят правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 за установяване на:
а)
рамката, според която държавите членки да установят критериите, които да се спазват от земеделските стопани, за да се счита, че са изпълнили задължението да поддържат земеделска площ в състояние, подходящо за паша или обработване съгласно посоченото в параграф 1, буква в), подточка ii);
б)
рамката, в която държавите членки определят минималните дейности, които да се осъществяват на земеделски площи, естествено поддържани в състояние, подходящо за паша или обработване, съгласно параграф 1, буква в), подточка iii);
в)
критериите за определяне на превеса на тревите и другите тревни фуражи и критериите за определяне на установените местни практики по смисъла на параграф 1, буква з).
ДЯЛ II
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ ЗА ДИРЕКТНИТЕ ПЛАЩАНИЯ
ГЛАВА 1
Общи правила за директни плащания
Член 5
Общи разпоредби относно общата селскостопанска политика
За схемите, предвидени в настоящия регламент, се прилагат Регламент (ЕС) № 1306/2013 и приетите в съответствие с него разпоредби.
Член 6
Национални тавани
1. За всяка държава членка и за всяка година в приложение II се определя национален таван, който се състои от общата стойност на всички разпределени права на плащане, на националния резерв или на регионалните резерви и на таваните, определени в съответствие с членове 42, 47, 49, 51 и 53.
Когато държава членка се възползва от възможността, предвидена в член 22, параграф 2, таванът, посочен в приложение II за тази държава членка за съответната година, може да бъде надвишен със сумата, изчислена съгласно посочения параграф.
2. Чрез дерогация от параграф 1 за всяка държава членка, която прилага схемата за единно плащане на площ, и за всяка година националният таван, който включва определените в съответствие с членове 36, 42, 47, 49, 51 и 53 тавани, се определя в приложение II.
3. С цел да се вземат предвид промените, свързани с общите максимални суми на директните плащания, които могат да бъдат отпуснати, включително тези, произтичащи от решенията, които трябва да бъдат взети от държавите членки в съответствие с член 14, и тези, произтичащи от прилагането на член 20, параграф 2, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70, за адаптиране на националните тавани, посочени в приложение II.
Член 7
Нетни тавани
1. Без да се засягат разпоредбите на член 8, общият размер на директните плащания, които могат да бъдат предоставени в дадена държава членка съгласно дялове III, IV и V за календарна година след прилагане на член 11, не надвишава съответните тавани, посочени в приложение III.
Когато общият размер на директните плащания, които предстои да се предоставят в държава членка, е по-висок от тавана, посочен в приложение III, посочената държава членка прилага линейно намаление на размера на всички директни плащания, с изключение на директните плащания, отпуснати съгласно Регламент (ЕС) № 228/2013 и Регламент (ЕС) № 229/2013.
2. За всяка държава членка и за всяка календарна година полученият резултат от намалението на плащанията, посочено в член 11 (който се изразява в разликата между националните тавани, посочени в приложение II, към които е добавена наличната сума в съответствие с член 58, и нетния таван, посочен в приложение III) се предоставя под формата на подпомагане от Съюза за мерки по програмите за развитие на селските райони, финансирани от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) съгласно предвиденото в Регламент (ЕС) № 1305/2013.
3. С цел да се вземат предвид промените, свързани с общите максимални суми на директните плащания, които могат да бъдат отпуснати, включително тези, произтичащи от решенията, вземани от държавите членки в съответствие с член 14, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 за адаптиране на таваните, посочени в приложение III.
Член 8
Финансова дисциплина
1. Ставката на корекцията, определена в съответствие с член 26 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се прилага само за директни плащания, надвишаващи 2 000 EUR, които се отпускат на земеделски стопани през съответната календарна година.
2. Вследствие на предвиденото в член 16 постепенно въвеждане на директните плащания, параграф 1 от настоящия член се прилага за България и Румъния от 1 януари 2016 г.
Вследствие на предвиденото в член 17 постепенно въвеждане на директните плащания, параграф 1 от настоящия член се прилага за Хърватия от 1 януари 2022 г.
3. С цел да се гарантира правилното прилагане на корекциите на директните плащания във връзка с финансовата дисциплина, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 за определяне на правилата за изчисляване на намаленията, които да се прилагат от държавите членки към земеделските стопани съгласно параграф 1 от настоящия член.
4. В случай на юридическо лице или група физически или юридически лица държавите членки могат да прилагат ставката на корекцията, посочена в параграф 1, на равнището на членовете на тези юридически лица или групи, когато националното право предвижда отделните членове да поемат права и задължения, сравними с тези на отделните земеделски стопани, които имат статут на ръководител на стопанство, по-специално по отношение на техния икономически, социален и данъчен статут, при условие че те са допринесли за укрепването на селскостопанските структури на съответните юридически лица или групи.
Член 9
Активен земеделски стопанин
1. Не се отпускат директни плащания на физически или юридически лица, или групи физически или юридическа лица, чиито земеделски площи са основно площи, естествено поддържани в състояние, подходящо за паша или обработване, и които не извършват върху тези площи минималните дейности, определени от държавите членки в съответствие с член 4, параграф 2, буква б).
2. Не се отпускат директни плащания на физически или юридически лица, или групи физически или юридическа лица, които експлоатират летища, железопътни услуги, водни съоръжения, услуги в сферата на недвижимите имоти, спортни игрища и места за отдих.
По целесъобразност държавите членки могат да добавят, въз основа на обективни и недискриминационни критерии, всякакви други подобни неселскостопански предприятия или дейности към изброените в първата алинея, като могат впоследствие да вземат решение да оттеглят тези добавяния.
Въпреки това, лице или група лица, попадащи в обхвата на първата или втората алинея, се считат за активни земеделски стопани, ако представят проверими доказателства в изисквания от държавите членки формат, които да удостоверяват, че:
а)
годишният размер на директните плащания е най-малко 5 % от общия размер на постъпленията, които са получили от неселскостопански дейности през най-близката данъчна година, за която са налични такива доказателства;
б)
техните селскостопански дейности не са незначителни;
в)
тяхната основна дейност или предмета на дейността на предприятието е упражняване на селскостопанска дейност.
3. В допълнение към параграфи 1 и 2 държавите членки могат да решат, въз основа на обективни и недискриминационни критерии, да не се отпускат директни плащания на физически или юридически лица или на групи физически или юридическа лица:
а)
чиито селскостопански дейности представляват само незначителна част от цялостната им икономическа дейност, и/или
б)
чиито основна дейност или предмета на дейността на предприятието не се изразяват в упражняване на селскостопанска дейност.
4. Параграфи 2 и 3 не се прилагат за земеделски стопани, които за предходната година са получили директни плащания само в размер, който не превишава определена сума. Тази сума се определя от държавите членки въз основа на обективни критерии, свързани с националната или регионалната им специфика, и не е по-голяма от 5 000 EUR.
5. С цел да се гарантира защитата на правата на земеделските стопани, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 относно:
а)
критериите за определяне на случаите, когато земеделската площ на даден земеделски стопанин трябва да се счита основно за площ, която по естествен път се поддържа в състояние, подходящо за паша или обработване;
б)
критериите за разграничаване между плащания, получени в резултат от селскостопанска и неселскостопанска дейност;
в)
критериите за установяване на размера на директните плащания, посочени в параграфи 2 и 4, особено относно директни плащания през първата година на разпределяне на права на плащане, когато стойността на правата на плащане все още не е окончателно установена, както и относно директните плащания за нови земеделски стопани;
г)
критериите, на които трябва да отговарят земеделските стопани, за да докажат за целите на параграфи 2 и 3, че техните селскостопански дейности не са незначителни и че тяхната основна дейност или предмета на дейност на предприятието представляват упражняване на селскостопанска дейност.
6. Държавите членки уведомяват Комисията до 1 август 2014 г. за всяко решение по параграфи 2, 3 или 4 и, в случай на изменения в тях, в рамките на две седмици от датата, на която е взето всяко решение за изменение.
Член 10
Минимални изисквания за получаване на директни плащания
1. Държавите членки решават в кой от следните случаи да не отпускат директни плащания на земеделски стопани:
а)
когато през дадена календарна година общата сума на директните плащания, заявени или дължими преди прилагането на член 63 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, е по-малка от 100 EUR;
б)
когато отговарящата на условията площ на стопанството, за която са заявени или дължими директни плащания преди прилагането на член 63 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, е под един хектар.
2. С цел да отчетат структурата на селскостопанските си сектори, държавите членки могат да адаптират праговете, посочени в параграф 1, букви а) и б), в границите, определени в приложение IV.
3. Държава членка, която е решила да приложи праг за площ съгласно параграф 1, буква б), независимо от това прилага буква а) от посочения параграф към тези земеделските стопани, получаващи обвързано с производството подпомагане за животни съгласно дял IV, които притежават по-малко хектари от прага за площ.
4. Засегнатите държави членки могат да решат да не прилагат параграф 1 спрямо най-отдалечените региони и спрямо малките острови в Егейско море.
5. За 2015 г. в България и Румъния заявената или дължима сума, която следва да се предостави съгласно параграф 1, буква а), се изчислява въз основа на съответната сума, посочена в приложение V, точка А.
За периода 2015-2021 г. в Хърватия заявената или дължима сума съгласно параграф 1, буква а), се изчислява въз основа на сумата, посочена в приложение VI, точка А.
Член 11
Намаление на плащанията
1. Държавите членки намаляват размера на директните плащания, които се отпускат на земеделски стопанин съгласно дял III, глава 1 за дадена календарна година най-малко с 5 % за онази част от сумата, която надвишава 150 000 EUR.
2. Преди да се приложи параграф 1, държавите могат да извадят свързаните със селскостопанска дейност заплати, които действително са заплатени и са декларирани от земеделския стопанин през предходната календарна година, включително данъците и вноските за социално осигуряване, свързани с трудовата заетост, от размера на директните плащания, които се предоставят на земеделски стопанин съгласно дял III, глава 1 през дадена календарна година. Когато няма на разположение данни за заплатите, които действително са заплатени и са декларирани от земеделския стопанин през предходната календарна година, се използват последните налични данни.
3. Когато дадена държава членка реши да предостави преразпределително плащане на земеделските стопани съгласно дял III, глава 2 и да използва повече от 5 % от годишния национален таван, определен в приложение II за тази цел, тя може да реши да не прилага настоящия член.
Когато държава членка реши да предостави преразпределително плащане на земеделските стопани съгласно дял III, глава 1а и прилагането на максимално допустимите граници, определени в член 41, параграф 4, й пречи да използва повече от 5 % от годишния национален таван, определен в приложение II за тази цел, същата държава членка може да реши да не прилага настоящия член.
4. Никакви предимства, получени посредством избягване на намаляване на плащането, не се дават в полза на земеделски стопани, по отношение на които е установено, че след 18 октомври 2011 г., изкуствено са създали условията за избягване на последиците от настоящия член.
5. В случай на юридическо лице или група физически или юридически лица държавите членки могат да прилагат намалението, посочено в параграф 1, на равнището на членовете на тези юридически лица или групи, когато националното право предвижда отделните членове да поемат права и задължения, сравними с тези на отделните земеделски стопани, които имат статут на ръководител на стопанство, по-специално по отношение на техния икономически, социален и данъчен статут, при условие че те са допринесли за укрепването на селскостопанските структури на съответните юридически лица или групи.
6. Държавите членки уведомяват Комисията до 1 август 2014 г. за решенията, взети в съответствие с настоящия член, и за очаквания резултат от намаленията за периода от 2015 до 2019г.
Член 12
Множество заявления
Площта, съответстваща на броя на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, за която е подадено заявление от земеделски стопанин за основно плащане съгласно дял III, глава 1, може да бъде предмет на заявление за всякакво друго директно плащане, както и за всякаква друга помощ, която не попада в обхвата на настоящия регламент, освен ако изрично не е предвидено друго в настоящия регламент.
Член 13
Държавна помощ
Чрез дерогация от член 211, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета (21), членове 107, 108 и 109 от ДФЕС не се прилагат за плащания, извършени от държавите членки съгласно настоящия регламент.
Член 14
Гъвкавост между стълбовете
1. До 31 декември 2013 г. държавите членки могат да решат да предоставят допълнително подпомагане до 15 % от годишните си национални тавани за календарната 2014 г., предвидени в приложение VIII към Регламент (ЕО) № 73/2009 и от годишните си национални тавани за календарните 2015-2019 г., предвидени в приложение II към настоящия регламент, за мерки по програми за развитие на селските райони, финансирани от ЕЗФРСР, съгласно предвиденото в Регламент (ЕС) № 1305/2013. В резултат на това съответната сума вече няма да е на разположение за отпускане на директни плащания.
Решението, посочено в първа алинея, се съобщава на Комисията до 31 декември 2013 г. В това решение се определя процентът, посочен в тази алинея, който може да е различен за всяка календарна година.
Държавите членки, които не вземат решението, посочено в първа алинея по отношение на календарната 2014 г., могат до 1 август 2014 г. да вземат това решение по отношение на календарните 2015-2019 г. г. До тази дата те уведомяват Комисията за всяко такова решение.
Държавите членки могат да решат да преразгледат решенията, посочени в настоящия параграф, с действие от календарната 2018 г. Всяко решение, което се основава на такова преразглеждане не води до намаляване на съобщения на Комисията процент в съответствие с първа, втора и трета алинея. Държавите членки уведомяват Комисията за всяко решение, което се основава на такова преразглеждане до 1 август 2017 г.
2. До 31 декември 2013 г., държавите членки, които не вземат решението, посочено в параграф 1, могат да решат да предоставят като директни плащания до 15 % или в случая на България, Естония, Испания, Латвия, Литва, Полша, Португалия, Румъния, Словакия, Финландия, Швеция и Обединеното кралство - до 25 % от сумата, отпусната за подпомагане на мерки по програми за развитие на селските райони, финансирани по ЕЗФРСР през периода 2015-2020 г., съгласно предвиденото в Регламент (ЕС) № 1305/2013. В резултат на това съответната сума вече няма да е на разположение за мерки за подпомагане по програми за развитие на селските райони.
Решението, посочено в първа алинея, се съобщава на Комисията до 31 декември 2013 г. В това решение се определя процентът, посочен в тази алинея, който може да е различен за всяка календарна година.
Държавите членки, които не вземат решението, посочено в на първа алинея, по отношение на финансовата 2015 г., могат до 1 август 2014 г. да вземат това решение по отношение на финансовите 2016-2020 г. До тази дата те уведомяват Комисията за всяко такова решение.
Държавите членки могат да решат да преразгледат решенията, посочени в настоящия параграф, с действие за финансовата 2019 г. и финансовата 2020 г. Всяко решение, което се основава на такова преразглеждане, не води до увеличаване на съобщения на Комисията процент в съответствие с първа, втора и трета алинея. Държавите членки уведомяват Комисията за всяко решение, което се основава на такова преразглеждане до 1 август 2017 г.
Член 15
Преразглеждане
Изброените в приложение I схеми за подпомагане се прилагат, без да се засяга възможността за преразглеждането им по всяко време, в зависимост от икономическите процеси и състоянието на бюджета. Това преразглеждане може да доведе до приемането на законодателни актове, делегирани актове съгласно член 290 от ДФЕС, или актове за изпълнение съгласно член 291 от ДФЕС.
ГЛАВА 2
Разпоредби, които се прилагат за България, Румъния и Хърватия
Член 16
Постепенно въвеждане на директните плащания в България и Румъния
За България и Румъния таваните за плащания, определени в съответствие с членове 42, 47, 49, 51, 53 и 65, за 2015 г. се установяват въз основа на размера, посочен в приложение V, точка А.
Член 17
Постепенно въвеждане на директните плащания в Хърватия
В Хърватия директните плащания се въвеждат в съответствие със следния график на нарастване, изразено в проценти от съответното равнище на директните плащания, прилагано от 2022 г.:
25 % през 2013 г.,
30 % през 2014 г.,
35 % през 2015 г.,
40 % през 2016 г.,
50 % през 2017 г.,
60 % през 2018 г.,
70 % през 2019 г.,
80 % през 2020 г.,
90 % през 2021 г.,
100 % от 2022 г.
Член 18
Допълнителни национални директни плащания и директни плащания в България и Румъния
1. През 2015 г. България и Румъния могат да използват национални директни плащания с цел допълване на плащанията, предоставени по схемата за основно плащане, посочена в дял III, глава 1, раздели 1, 2 и 3. Общият размер на тези плащания не превишава съответния размер, посочен в приложение V, точка Б.
2. През 2015 г. България и Румъния могат да използват национални директни плащания с цел допълване на плащанията, предоставени по схемата за специално плащане за култура - памук, посочено в дял IV, глава 2. Общият размер на тези плащания не превишава размера, посочен в приложение V, точка В.
3. Допълнителните национални директни плащания се отпускат в съответствие с обективни критерии и по такъв начин, че да се осигури равнопоставеното третиране на земеделските стопани и да се избегне нарушения на пазарните условия и на конкуренцията.
Член 19
Допълнителни национални директни плащания за Хърватия
1. При условие че Комисията разреши, Хърватия може да допълни, когато е уместно, всяка от схемите за подпомагане, изброени в приложение I.
2. Сумата на допълнителните национални директни плащания, която може да бъде предоставена за определена година и за определена схема за подпомагане, е ограничена от специален финансов пакет. Този пакет е равен на разликата между:
а)
размера на наличното директно подпомагане за съответната схема за подпомагане след пълното въвеждане на директните плащания в съответствие с член 17 за календарната 2022 г., и
б)
размера на наличното директно подпомагане за съответната схема за подпомагане след прилагането на графика на нарастване в съответствие с член 17 за съответната календарна година.
3. Общият размер на предоставените допълнителни национални директни плащания не надвишава тавана, посочен в приложение VI, точка Б за съответната календарна година.
4. Хърватия може да вземе решение, въз основа на обективни критерии и след разрешение от Комисията, за размерите на допълнителните национални директни плащания, които да бъдат предоставени.
5. Комисията приема актове за изпълнение за разрешаване на плащанията съгласно настоящия член, в които се посочват съответните схеми за подпомагане и се определя равнището, до което могат да се плащат допълнителните национални директни плащания.
По отношение на допълнителните национални директни плащания, предназначени за допълване на доброволното обвързано с производството подпомагане, посочени в дял IV, глава 1, в разрешението се посочват и отделните видове селскостопанска дейност или отделният селскостопански сектор, посочени в член 52, параграф 3, за които може да се отнасят допълнителните национални директни плащания.
Тези актове за изпълнение се приемат без да се прилага процедурата, посочена в член 71, параграф 2 или параграф 3.
6. Условията за допустимост за допълнителни национални директни плащания за Хърватия са същите като условията за подпомагане по съответните схеми за подпомагане, предвидени в настоящия регламент.
7. Допълнителните национални директни плащания за Хърватия са предмет на всички корекции, които може да се наложат от промените в ОСП. Те се предоставят в съответствие с обективни критерии и по такъв начин, че да се гарантира равнопоставено третиране на земеделските стопани и да се избегнат нарушения на пазарните условия и на конкуренцията.
8. Хърватия представя доклад с информация относно мерките за прилагане на допълнителните национални директни плащания до 30 юни на годината след прилагането им. Докладът включва най-малко следното:
а)
всички промени в ситуацията, които дават отражение върху допълнителните национални директни плащания;
б)
за всяко едно от допълнителните национални директни плащания - броя на бенефициерите и общия размер на допълнителни национални директни плащания, които са предоставени, както и хектарите и броя на животните или другите единици, за които са предоставени допълнителни национални директни плащания;
в)
доклад за мерките за контрол, прилагани във връзка с предоставените допълнителни национални директни плащания.
Член 20
Специален национален резерв за разминирана земя за Хърватия
1. Считано от 2015 г., Хърватия уведомява Комисията не по-късно от 31 януари всяка година за площите, които са били идентифицирани в съответствие с член 57а, параграф 10 от Регламент (ЕО) № 73/2009 и които са били възстановени за ползване за селскостопански дейности през предходната календарна година.
Хърватия уведомява също така Комисията за броя на правата на плащане за земеделски стопани, налични към 31 декември от предходната календарна година, както и за неизползваните суми от специалния национален резерв за разминирана земя на същата дата.
Когато е приложимо, предвидените в първа и втора алинея уведомления се правят по региони, както е определено в съответствие с член 23, параграф 1 от настоящия регламент.
2. При адаптирането на приложение II, съгласно член 6, параграф 3, Комисията изчислява ежегодно размера на увеличението, приложимо към сумите, определени за Хърватия в посоченото приложение, с цел финансиране на подпомагането, което се предоставя в рамките на схеми, изброени в приложение I, за площите, посочени в параграф 1 от настоящия член. Тази сума се изчислява въз основа на данните, предоставени от Хърватия в съответствие с параграф 1 от настоящия член, както и на прогнозните средни директни плащания на хектар в Хърватия за съответната година.
Максималната сума, която се добавя в съответствие с първа алинея въз основа на всички площи, за които Хърватия е уведомила в съответствие с параграф 1 от настоящия член до 2022 г., възлиза на 9 600 000 EUR и зависи от графика за въвеждане на директните плащания в съответствие с член 17. Произтичащите от това максимални годишни суми са предвидени в приложение VII.
3. Комисията приема актове за изпълнение за определяне дела на сумата, която се добавя в съответствие с параграф 2, която Хърватия включва в специалния национален резерв за разминирана земя, за да разпредели права на плащане за площите, посочени в параграф 1. Този дял се изчислява въз основа на съотношението между тавана на схемата за основно плащане и националния таван, посочен в приложение II, преди увеличението на националния таван в съответствие с параграф 2. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 71, параграф 2.
4. За 2015-2022 г. Хърватия използва специалния национален резерв за разминирана земя за разпределяне на права на плащане на земеделски стопани въз основа на разминираната земя, обявена от тях през въпросната година, когато:
а)
тази земя се състои от хектари, които отговарят на условията за подпомагане по смисъла на член 32, параграфи 2- 5;
б)
въпросната земя е възстановена за ползване за селскостопански дейности през предходната календарна година; и
в)
Комисията е уведомена за земята в съответствие с параграф 1 от настоящия член.
5. Стойността на правата на плащане, определена с настоящия член, се установява въз основа на националната или регионалната средна стойност на правата на плащане в годината на разпределяне в рамките на наличните средства в специалния национален резерв за разминирана земя.
6. За да се отчетат последствията от възстановяването на разминираната земя за ползване за селскостопански дейности, както е съобщено от Хърватия в съответствие с настоящия член, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 70, за адаптиране на сумите, посочени в приложение VI.
ДЯЛ III
СХЕМА ЗА ОСНОВНО ПЛАЩАНЕ, СХЕМА ЗА ЕДИННО ПЛАЩАНЕ НА ПЛОЩ И СВЪРЗАНИ С ТЯХ ПЛАЩАНИЯ
ГЛАВА 1
Схема за основно плащане и схема за единно плащане на площ
Раздел 1
Създаване на схемата за основно плащане
Член 21
Права на плащане
1. Подпомагането по схемата за основно плащане се предоставя на земеделски стопани:
а)
които придобиват права на плащане съгласно настоящия регламент чрез разпределение съгласно член 20, параграф 4, чрез първоначално разпределение съгласно член 24 или член 39, чрез разпределение от националния резерв или регионалните резерви съгласно член 30 или чрез прехвърляне съгласно член 34; или
б)
които отговарят на условията по член 9 и имат притежавани или взети под аренда права на плащане в държава членка, която е взела решение съгласно параграф 3 да запази съществуващите в нея права на плащане.
2. Правата на плащане, получени по схемата за единно плащане в съответствие с Регламент (ЕО) № 1782/2003 и с Регламент (ЕО) № 73/2009, изтичат на 31 декември 2014 г.
3. Чрез дерогация от параграф 2 държавите членки, които са въвели схемата за единно плащане в съответствие с дял III, глава 5, раздел I или дял III, глава 6 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 или дял III, глава 3 от Регламент (ЕО) № 73/2009, могат до 1 август 2014 г. да решат да запазят съществуващите права на плащане. Те уведомяват Комисията за всяко такова решение до посочената дата.
4. По отношение на държавите членки, които вземат решението, посочено в параграф 3, когато броят на притежаваните или взети под аренда права на плащане, определен съгласно Регламент (ЕО) № 1782/2003 и Регламент (ЕО) № 73/2009, които земеделският стопанин притежава в последния ден за представяне на заявления, определен в съответствие с член 78, първа алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, надхвърля броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, декларирани от земеделския стопанин в заявлението му за подпомагане в съответствие с член 72, параграф 1, буква а), първа алинея от Регламент (ЕС) № 1306/2013 за 2015 г., и които са на негово разположение към датата, определена от държавата членка, която е не по-късно от датата, определена в тази държава членка за изменение на такова заявление за подпомагане, правата на плащане, чийто брой надхвърля броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, изтичат на последната дата.
Член 22
Таван на схемата за основно плащане
1. Комисията приема актове за изпълнение за определяне на годишния национален таван за всяка държава членка за схемата за основно плащане, като от годишния национален таван, посочен в приложение II, изважда таваните, определени в съответствие с членове 42, 47, 49, 51 и 53. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 71, параграф 2.
2. За всяка държава членка сумата, изчислена в съответствие с параграф 1 от настоящия член, може да се увеличи най-много с 3 % от съответния годишен национален таван, определен в приложение II, след като се извади сумата, получена от прилагането на член 47, параграф 1 за съответната година. Когато дадена държава членка прилага такова увеличение, Комисията взема предвид това увеличение при определянето на годишния национален таван за схемата за основно плащане съгласно параграф 1 от настоящия член. За целта до 1 август 2014 г. държавите членки уведомяват Комисията за годишните проценти, с които изчислената по параграф 1 от настоящия член сума ще бъде увеличена.
3. Държавите членки могат да преразглеждат решението си, посочено в параграф 2, всяка година, като уведомяват Комисията за всяко решение, което се основава на такова преразглеждане до 1 август на годината, предхождаща неговото прилагане.
4. За всяка държава членка и всяка година общата стойност на всички права на плащане и националния резерв или регионалните резерви са равни на съответния годишен национален таван, определен от Комисията съгласно параграф 1.
5. Ако таванът за държава членка, определен от Комисията в съответствие с параграф 1, е различен от този за предходната година в резултат на решение, взето от същата държава членка в съответствие с параграф 3 от настоящия член, член 14, параграф 1, трета и четвърта алинея, член 14, параграф 2, трета и четвърта алинея, член 42, параграф 1, член 49, параграф 1, втора алинея, член 51, параграф 1, втора алинея или член 53, съответната държава членка линейно намалява или увеличава стойността на всички права на плащане, за да се гарантира съответствие с параграф 4 от настоящия член.
Член 23
Регионално разпределение на националните тавани
1. Държавите членки могат да решат, до 1 август 2014 г., да прилагат схемата за основно плащане на регионално равнище. В тези случаи те определят регионите в съответствие с обективни и недискриминационни критерии, като например техните агрономски и социално-икономически характеристики и техния регионален селскостопански потенциал или тяхната институционална или административна структура.
Държавите членки, които прилагат член 36, могат да вземат решението съгласно първа алинея до 1 август на годината, предхождаща първата година на прилагане на схемата за основно плащане.
2. Държавите членки разделят годишния национален таван за схемата за основно плащане, посочен в член 22, параграф 1, между регионите в съответствие с обективни и недискриминационни критерии.
Държавите членки, които не прилагат член 30, параграф 2, извършват това разделяне след прилагането на линейното намаление, предвидено в член 30, параграф 1.
3. Държавите членки могат да решат регионалните тавани да подлежат на годишни прогресивни изменения в съответствие с предварително определени годишни стъпки и с обективни и недискриминационни критерии, като например селскостопански потенциал или екологични критерии.
4. Доколкото това е необходимо за спазване на приложимите регионални тавани, определени в съответствие с параграф 2 или 3, държавите членки извършват линейно намаление или увеличение на стойността на правата на плащане във всеки от съответните региони.
5. Държавите членки, които прилагат параграф 1, могат да вземат решение да преустановят прилагането на схемата за основно плащане на регионално равнище от дата, която се определя от тях.
6. Държавите членки, които прилагат параграф 1, първа алинея, уведомяват Комисията до 1 август 2014 г. за решението. посочено в същата алинея, и за мерките, предприети в изпълнение на параграфи 2 и 3.
Държавите членки, които прилагат параграф 1, втора алинея, уведомяват Комисията до 1 август на съответната година за всяко решение, посочено във въпросната алинея, и за мерките, предприети в изпълнение на параграфи 2 и 3.
Държавите членки, които прилагат параграф 1, уведомяват Комисията за решението, посочено в параграф 5, до 1 август на годината, предхождаща първата година на прилагане на това решение.
Член 24
Първоначално разпределяне на правата на плащане
1. Права на плащане се разпределят на земеделските стопани, които имат право да получават директни плащания в съответствие с член 9 от настоящия регламент, при условие че:
а)
земеделските стопани кандидатстват за разпределение на права на плащане по схемата за основно плащане до последната дата за подаване на заявления през 2015 г., която се определя в съответствие с член 78, първа алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, освен в случай на непреодолима сила или извънредни обстоятелства; и
б)
те са имали право да получат плащания, преди каквито и да било намаления или изключвания, предвидени в дял II, глава 4 от Регламент (ЕО) № 73/2009, във връзка със заявление за подпомагане за директни плащания или за преходна национална помощ или за допълнителни национални директни плащания в съответствие с Регламент (ЕО) № 73/2009, за 2013 г.
Първата алинея не се прилага в държавите членки, които прилагат член 21, параграф 3 от настоящия регламент.
Държавите членки могат да разпределят права на плащане на земеделски стопани, които имат право да получат директни плащания в съответствие с член 9 от настоящия регламент, които отговарят на условието, предвидено в първа алинея, буква а), и които:
а)
не са получили за 2013 г. плащания във връзка със заявление за подпомагане съгласно посоченото в първа алинея от настоящия параграф, и които към датата, определена от съответната държава членка в съответствие с член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1122/2009 на Комисията (22) за референтната 2013 г.:
i)
в държавите членки, които прилагат схемата за единно плащане:
-
са произвеждали плодове, зеленчуци, картофи за консумация, посадъчен материал от картофи или декоративни растения, на минимална площ, изразена в хектари, ако съответната държава членка реши да приеме такова решение, или
-
са отглеждали лозя; или
ii)
в държавите членки, които прилагат схемата за единно плащане на площ, са притежавали само земеделска площ, която към 30 юни 2003 г. не е била в добро земеделско състояние, както се предвижда в член 124, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 73/2009;
б)
през 2014 г. са им били разпределени права на плащане от националния резерв по схемата за единно плащане съгласно член 41 или член 57 от Регламент (ЕО) № 73/2009; или
в)
никога не са разполагали с притежавани или взети под аренда права на плащане по Регламент (ЕО) № 73/2009 или Регламент (ЕО) № 1782/2003, и които подадат проверими доказателства, че към датата, определена от държавата членка в съответствие с член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1122/2009 за референтната 2013 г., са произвеждали, отглеждали или култивирали селскостопански продукти, включително чрез прибиране на реколта, доене, развъждане и отглеждане на животни за селскостопански цели. Държавите членки могат да установят свои собствени допълнителни обективни и недискриминационни критерии за допустимост за тази категория земеделски стопани по отношение на подходящи умения, опит или образование.
2. Освен в случаите на непреодолима сила или извънредни обстоятелства броят на правата на плащане, разпределени за отделните земеделски стопани през 2015 г., е равен на броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, които земеделският стопанин декларира в заявлението си за подпомагане в съответствие с член72, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 за 2015 г. и с които той разполага към дата, определена от държавата членка. Тази дата е не по-късна от определената в тази държава членка дата за изменение на такова заявление за подпомагане.
3. Държавите членки могат да прилагат едно или повече от ограниченията, предвидени в параграфи 4-7, спрямо броя права на плащане, които трябва да се разпределят по параграф 2.
4. Държавите членки могат да решат броят на правата на плащане, които подлежат на разпределение, да бъде равен или на броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, които земеделският стопанин е декларирал в съответствие с член 34, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 73/2009 през 2013 г., или на броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, посочени в параграф 2 от настоящия член, в зависимост от това кой от двата е по-малък. За Хърватия при използването на тази възможност не се засяга разпределението на права на плащане за хектарите разминирана земя в съответствие с член 20, параграф 4 от настоящия регламент;
5. Когато общият брой отговарящи на условията за подпомагане хектари, посочен в параграф 2 от настоящия член, деклариран в държава членка, би довел до увеличаване с повече от 35 % от общия брой отговарящи на условията за подпомагане хектари, декларирани в съответствие с член 35 от Регламент (ЕО) № 73/2009 през 2009 г., или в случая на Хърватия - през 2013 г., държавите членки могат да ограничават броя на правата на плащане, които трябва да се разпределят през 2015 г., до най-малко 135 % или 145 % от общия брой на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, декларирани през 2009 г., или в случая на Хърватия - общия брой отговарящи на условията за подпомагане хектари, декларирани през 2013 г., в съответствие с член 35 от Регламент (ЕО) № 73/2009.
Когато използват тази възможност, държавите членки разпределят на земеделските стопани намален брой права на плащане. Този брой се изчислява чрез прилагане на пропорционално намаление към допълнителния брой хектари, отговарящи на условията за подпомагане, декларирани от всеки земеделски стопанин през 2015 г., в сравнение с броя хектари, отговарящи на условията за подпомагане по смисъла на член 34, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 73/2009, които земеделският стопанин е декларирал в заявлението за подпомагане през 2011 г., или в случая на Хърватия - през 2013 г., без да се засягат хектарите разминирана земя, за които трябва да се разпределят права на плащане в съответствие с член 20, параграф 4 от настоящия регламент.
6. За целите на установяването на броя права на плащане, които да се разпределят на земеделски стопанин, държавите членки могат да решат да приложат коефициент за намаление спрямо посочените в параграф 2 хектари, отговарящи на условията за подпомагане, които представляват постоянно затревени площи, разположени в региони с неблагоприятни климатични условия, дължащи се предимно на надморската височина и други природни ограничения, свързани с лошото качество на почвата, стръмността на терена и водоснабдяването.
7. Държавите членки могат да решат, че броят на правата на плащане, които да се разпределят на земеделски стопанин, е равен на броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, посочени параграф 2 от настоящия член, които не са били хектари лозя към датата, определена от държавата членка в съответствие с член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1122/2009 за референтната 2013 г., или хектари обработваема земя с постоянни оранжерии.
8. В случай на продажба или отдаване под аренда на тяхното стопанство или на част от него, физическите или юридическите лица, които отговарят на условията от параграф 1 от настоящия член, с договор, подписан преди последната дата за подаване на заявления през 2015 г., която се определя в съответствие с член 78, първа алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, могат да прехвърлят правото да получат права на плащане в съответствие с параграф 1 от настоящия член на един или повече земеделски стопани, при условие че последните отговарят на условията, предвидени в член 9 от настоящия регламент.
9. Дадена държава членка може да вземе решение да определи минимален размер на стопанството, изразен в отговарящи на условията за подпомагане хектари, за който земеделският стопанин може да подаде заявление за разпределение на права на плащане. Този минимален размер не надвишава прага, определен в член 10, параграф 1, буква б),във връзка с параграф 2 от същия член.
10. Когато е приложимо, държавите членки уведомяват Комисията за посочените в настоящия член решения до 1 август 2014 г.
11 Комисията приема актове за изпълнение за установяване на правила за заявленията за разпределяне на права на плащане, подадени през годината на разпределяне на правата на плащане, когато въпросните права на плащане все още не могат да бъдат категорично установени и когато разпределянето е засегнато от специфични обстоятелства. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 71, параграф 2.
Член 25
Стойност на правата на плащане и сближаване
1. През 2015 г. държавите членки изчисляват единичната стойност на правата на плащане, като фиксиран процент от националния таван, посочен в приложение II, се раздели за всяка съответна година на броя на правата на плащане през 2015 г. на национално или регионално равнище, с изключение на разпределените от националния резерв или от регионалните резерви през 2015 г.
Посоченият в първа алинея фиксиран процент се изчислява, като националният или регионалният таван за схемата за основно плащане, който се определя за 2015 г. в съответствие с член 22, параграф 1 или съответно член 23, параграф 2 от настоящия регламент, след прилагане на линейното намаление, предвидено в член 30, параграф 1 или, когато е приложимо, в член 30, параграф 2, се раздели на националния таван за 2015 г., посочен в приложение II. Правата на плащане се изразяват в брой, съответстващ на броя на хектарите.
2. Чрез дерогация от посочения в параграф 1 метод на изчисляване държавите членки могат да решат да разграничават стойността на правата на плащане през 2015 г., с изключение на разпределените от националния резерв или регионалните резерви през 2015 г., за всяка конкретна година въз основа на първоначалната им единична стойност, изчислена в съответствие с член 26.
3. Най-късно от референтната 2019 година, всички права на плащане в дадена държава членка или, когато се прилага член 23 - в даден регион, имат еднаква единична стойност.
4. Чрез дерогация от параграф 3 дадена държава членка може да реши единичната стойност на правата на плащане, чиято първоначална единична стойност, изчислена в съответствие с член 26, е по-ниска от 90 % от националната или регионалната единична стойност през 2019 г., най-късно за референтната 2019 година, да се увеличи най-малко с една трета от разликата между първоначалната им единична стойност и 90 % от националната или регионалната единична стойност през 2019 г.
Държавите членки могат да решат да установят процента, посочен в първа алинея, на равнище, което е по-високо от 90 %, но не надвишава 100 %.
В допълнение държавите членки предвиждат, най-късно за референтната 2019 г., че никое право на плащане няма единична стойност, по-ниска от 60 % от националната или регионалната единична стойност през 2019 г., освен ако това би довело в държави членки, прилагащи прага, посочен в параграф 7, до максимално намаление над този праг. В тези случаи минималната единична стойност се определя на равнище, което е необходимо за зачитането на този праг.
5. Националната или регионалната единична стойност през 2019 г., посочена в параграф 4, се изчислява, като фиксиран процент от националния таван, определен в приложение II, или от регионалния таван за календарната 2019 година се раздели на броя на правата на плащане за 2015 г. в съответната държава членка или регион, с изключение на разпределените от националния резерв или регионалните резерви през 2015 г. Този фиксиран процент се изчислява, като националният или регионалният таван на схемата за основно плащане, който следва да бъде определен съгласно член 22, параграф 1 или съответно член 23, параграф 2 за 2015 г., след прилагане на линейното намаление, предвидено в член 30, параграф 1 или, когато е приложимо, в член 30, параграф 2, се раздели на националния таван, посочен в приложение II, или на регионалния таван, за 2015 г.
6. Регионалните тавани, посочени в параграф 5, се изчисляват посредством прилагането на фиксиран процент от националния таван, определен в приложение II за 2019 г. Този фиксиран процент се изчислява, като съответните регионални тавани, установени в съответствие с член 23, параграф 2 за 2015 г., се разделят на националния таван, който се определя в съответствие с член 22, параграф 1 за 2015 г., след прилагане на линейното намаление, предвидено в член 30, параграф 1, когато се прилага член 23, параграф 2, втора алинея.
7. За да се финансира повишаването на стойността на правата на плащане по параграф 4, когато правата на плащане имат първоначална единична стойност, по-висока от средната национална или регионална стойност през 2019 г., разликата между първоначалната им единична стойност и националната или регионалната единична стойност през 2019 г. се намалява въз основа на обективни и недискриминационни критерии, които се определят от държавите членки. Тези критерии могат да включват установяването на максимално намаление на първоначалната единична стойност в размер на 30 %.
8. При прилагането на параграф 2 от настоящия член преходът от първоначалната единична стойност на правата на плащане, изчислена в съответствие с член 26, към окончателната им единична стойност през 2019 г., установена в съответствие с параграф 3 или параграфи 4 - 7 от настоящия член, се прави на равни етапи, считано от 2015 г.
За да се осигури спазването на фиксирания процент, посочен в параграф 1 от настоящия член, за всяка година, стойността на правата на плащане с първоначална единична стойност, по-висока от националната или регионалната единична стойност за 2019 г. се коригира.
9. Чрез дерогация от параграф 8 от настоящия член, когато държави членки, които в съответствие с член 21, параграф 3 решат да запазят своите съществуващи права на плащане, прилагат параграф 2 от настоящия член, преходът от първоначалната единична стойност на правата на плащане, установена в съответствие с член 26, параграф 5, към тяхната окончателна единична стойност през 2019 г., установена в съответствие с параграф 3 или параграфи 4 - 7 от настоящия член, се прави на равни етапи, когато е приложимо, които са определени на национално равнище в съответствие с член 63, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1782/2003.
За да се осигури спазването на фиксирания процент, посочен в параграф 1 от настоящия член, за всяка година, стойността на всички права на плащане се коригира линейно.
10. През 2015 г. държавите членки уведомяват земеделските стопани за стойността на техните права на плащане, изчислени в съответствие с настоящия член и членове 26 и 27 за всяка година от периода, обхванат от настоящия регламент.
Член 26
Изчисляване на единичната стойност на правата на плащане
1. Първоначалната единична стойност на правата на плащане, посочена в член 25, параграф 2в държавите членки, които прилагат схемата за единно плащане през календарната 2014 г. и които не са решили да запазят съществуващите в тях права на плащане в съотвествие с член 21, параграф 3, се определя по един от методите, определени в параграфи 2 или 3:
2. Фиксиран процент на плащанията, които земеделският стопанин е получил за 2014 г. по схемата за единно плащане в съответствие с Регламент (ЕО) № 73/2009 преди намаленията и изключванията, предвидени в дял II, глава 4 от същия регламент, се разделя на броя на правата на плащане, които му се отпускат за 2015 г., с изключение на разпределените от националния резерв или регионалните резерви през 2015 г.
Този фиксиран процент се изчислява, като националният или регионалният таван на схемата за основно плащане, който се определя в съответствие с член 22, параграф 1 или съответно член 23, параграф 2 от настоящия регламент за 2015 г., след прилагане на линейното намаление, предвидено в член 30, параграф 1 или, когато е приложимо, в член 30, параграф 2 от настоящия регламент, се раздели на сумата на плащанията за 2014 г. по схемата за единно плащане в съответната държава членка или регион преди намаленията или изключванията, предвидени в дял II, глава 4 от Регламент (ЕО) № 73/2009.
3. Фиксиран процент на стойността на правата, включително специалните права, които земеделският стопанин е притежавал към датата на подаване на заявлението за 2014 г. по схемата за единно плащане в съответствие с Регламент (ЕО) № 73/2009, се разделя на броя на правата на плащане, които му се отпускат за 2015 г., с изключение на разпределените от националния резерв или регионалните резерви през 2015 г.
Този фиксиран процент се изчислява, като националният или регионалният таван на схемата за основно плащане, който се определя в съответствие с член 22, параграф 1 или съответно член 23, параграф 2 от настоящия регламент за 2015 г., след прилагане на линейното намаление, предвидено в член 30, параграф 1 или, когато е приложимо, в член 30, параграф 2 от настоящия регламент, се раздели на общата стойност на всички права, включително специалните права, в съответната държава членка или регион за 2014 г. по схемата за единно плащане.
За целите на настоящия параграф се счита, че земеделският стопанин притежава права на плащане към датата на подаване на заявлението за 2014 г., когато до тази дата са му разпределени или окончателно прехвърлени права на плащане.
4. Държавите членки, които прилагат схемата за единно плащане на площ през календарната 2014 г., изчисляват първоначалната единична стойност на правата на плащане, посочена в член 25, параграф 2 от настоящия регламент, като разделят фиксиран процент от общата стойност на подпомагането, което земеделският стопанин е получил за 2014 г. по схемата за единно плащане на площ в съответствие с Регламент (ЕО) № 73/2009 и съгласно членове 132 и 133a от посочения регламент преди намаленията и изключванията, предвидени в дял II, глава 4 от посочения регламент, на броя на разпределените му през 2015 г. права на плащане, с изключение на разпределените от националния резерв или от регионалните резерви през 2015 г.
Този фиксиран процент се изчислява, като националният или регионалният таван на схемата за основно плащане, който се определя в съответствие с член 22, параграф 1 или съответно член 23, параграф 2 от настоящия регламент за 2015 г., след прилагане на линейното намаление, предвидено в член 30, параграф 1 или, когато е приложимо, в член 30, параграф 2 от настоящия регламент, се раздели на общия размер на подпомагането, отпуснато по схемата за единно плащане на площ в съответствие с Регламент (ЕО) № 73/2009 и съгласно членове 132 и 133a от посочения регламент за 2014 г. в съответната държава членка или регион преди намаленията или изключванията, предвидени в дял II, глава 4 от посочения регламент.
5 Държавите членки, които прилагат схемата за единно плащане през 2014 г. и които в съответствие с член 21, параграф 3 от настоящия регламент решат да запазят съществуващите в тях права на плащане, изчисляват първоначалната единична стойност на правата на плащане, посочена в член 25, параграф 2 от настоящия регламент, като умножат единичната стойност на правата по фиксиран процент. Този фиксиран процент се изчислява, като националният или регионален таван на схемата за основно плащане, който се определя в съответствие с член 22, параграф 1 или съответночлен 23, параграф 2 от настоящия регламент за 2015 г., след прилагане на линейното намаление, предвидено в член 30, параграф 1 или, когато е приложимо, в член 30, параграф 2 от настоящия регламент, се раздели на сумата на плащанията за 2014 г. по схемата за единно плащане в съответната държава членка или регион, преди намаленията или изключванията, предвидени в дял II, глава 4 от Регламент (ЕО) № 73/2009.
6. За целите на методите за изчисление, предвидени в настоящия член, при условие че съответните сектори не получават доброволното обвързано с производството подпомагане съгласно дял IV от настоящия регламент, държавите членки могат да вземат предвид и подпомагането, отпуснато за календарната 2014 година по една или няколко от схемите за плащане съгласно член 52, член 53, параграф 1 и член 68, параграф 1, букви а) и б) от Регламент (ЕО) № 73/2009, и по отношение на държавите членки, приложили схемата за единно плащане на площ, в съответствие с Регламент (ЕО) № 73/2009, съгласно член 68, параграф 1, буква в) и членове 126, 127 и 129 от посочения регламент.
Държавите членки, които решат да приложат доброволното обвързано с производството подпомагане в съответствие с дял IV от настоящия регламент, могат да вземат под внимание различията между равнището на подпомагането, отпуснато за календарната 2014 година, и равнището на подпомагането, което ще бъде отпуснато в съответствие с дял IV от настоящия регламент, когато прилагат метода на изчисляване, предвиден в настоящия член, при условие че:
а)
доброволното обвързано с производството подпомагане в съответствие с дял IV от настоящия регламент се предоставя за сектор, за който е предоставено подпомагане през календарната 2014 година съгласно член 52, член 53, параграф 1, член 68, параграф 1, букви a) и б) за държавите членки, приложили схемата за единно плащане на площ - съгласно член 68, параграф 1, буква в) и членове 126, 127 и 129 от Регламент (ЕО) № 73/2009; и
б)
сумата за единица от доброволното обрвързано с производството подпомагане е по-малка от сумата за единица от подпомагането през 2014 г.
Член 27
Включване на специалния национален резерв за разминиране
Хърватия всяко позоваване в членове 25 и 26 на националния резерв се приема, че включва специалния национален резерв за разминиране, посочен в член 20.
Освен това сумата, произтичаща от специалния национален резерв за разминиране, се приспада от таваните на схемата за основно плащане, посочени в член 25, параграф 1, втора алинея,в параграфи 5 и 6 от настоящия член, и в член 26.
Член 28
Неочаквани облаги
За целите на член 25, параграф 4 - 7 и член 26 въз основа на обективни критерии дадена държава членка може да предвиди, в случаите на продажба, отпускане или изтичане на цялата или на част от арендата на земеделски площи след датата, определена съгласно член 35 или член 124, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 73/2009, и преди датата, определена в съответствие с член 33, параграф 1 от настоящия регламент, увеличението на стойността на правата на плащане, които биха били разпределени на въпросния земеделски стопанин, или част от него, да трябва да бъде върнато в националния резерв или в регионалните резерви, когато увеличението би довело до неочаквани облаги за съответния земеделски стопанин.
Тези обективни критерии се установяват по такъв начин, че да се осигури равнопоставеното третиране на земеделските стопани и да се избегнат нарушения на пазарните условия и на конкуренцията, като те включват най-малко следното:
а)
минималната продължителност на арендата; и
б)
дела от полученото плащане, който се връща в националния резерв или в регионалните резерви.
Член 29
Уведомяване относно стойността на правата на плащане и сближаването
Държавите членки уведомяват Комисията за всяко решение, посочено в членове,25, 26 и 28, до 1 август 2014 г.
Раздел 2
Национален резерв и регионални резерви
Член 30
Създаване и използване на националния резерв или регионалните резерви
1. Всяка държава членка създава национален резерв. За тази цел през първата година на прилагане на схемата за основно плащане държавите членки извършват линейно процентно намаление на тавана на схемата за основно плащане на национално равнище.
2. Чрез дерогация от параграф 1 държавите членки, които се възползват от възможността по член 23, параграф 1, могат да създадат регионални резерви. За тази цел през първата година на прилагане на схемата за основно плащане държавите членки извършват линейно процентно намаление на тавана на съответната схема за основно плащане на регионално равнище, посочен в член 23, параграф 2, първа алинея.
3. Намалението, посочено в параграфи 1 и 2, не надхвърля 3 %, освен ако по-голям процент не е необходим за покриване на нуждие за разпределението по параграф 6 или параграф 7, букви а) и б) за 2015 г. или, за държавите членки, които прилагат член 36 - за първата година на прилагане на схемата за основно плащане.
4. Държавите членки разпределят права на плащане от своите национални или регионални резерви в съответствие с обективни критерии и по такъв начин, че да се осигури равнопоставеното третиране на земеделските стопани и да се избегнат нарушения на пазарните условия и на конкуренцията.
5. Посочените в параграф 4 права на плащане се разпределят само за земеделски стопани, които имат право да им се отпуснат директни плащания съгласно член 9.
6. Държавите членки използват своите национални или регионални резерви, за да разпределят приоритетно права на плащане на млади земеделски стопани и на земеделски стопани, които започват своята селскостопанска дейност.
7. Държавите членки могат да използват своите национални или регионални резерви, за да:
а)
разпределят правата на плащане на земеделски стопани, с цел да предотвратят изоставянето на земя, включително в райони, които са обект на програми за преструктуриране или за развитие във връзка с форма на публична интервенция,;
б)
разпределят правата на плащане на земеделски стопани, с цел да ги компенсират за специфични неблагоприятни условия;
в)
разпределят права на плащане на земеделски стопани, на които не са разпределени права на плащане съгласно настоящата глава, поради непреодолима сила или извънредни обстоятелства;
г)
разпределят, в случаите когато прилагат член 21, параграф 3 от настоящия регламент, правата на плащане на земеделски стопани, чийто брой отговарящи на условията хектари, които те са декларирали през 2015 г. в съответствие с член 72, параграф 1, първа алинея, буква а)от Регламент (ЕС) № 1306/2013 и с които те разполагат към дата, определена от държавата членка, която не е по-късна от датата, определена от тази държава членка за изменение на заявленията за помощ, е по-висок от броя на притежаваните или взети под аренда права на плащане, установени в съответствие с Регламент (ЕО) № 1782/2003 и с Регламент (ЕО) № 73/2009, които те притежават към последната дата за подаване на заявления, която се определя в съответствие с член 78, първа алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
д)
увеличават линейно на постоянна основа стойността на всички права на плащане по схемата за основно плащане на национално или регионално равнище, ако съответният национален или регионален резерв надвиша 0,5 % от годишния национален или регионален таван по схемата за основно плащане, при условие че на разположение остават достатъчни суми за разпределения по параграф 6, по букви а) и б) от настоящия параграф и по параграф 9 от настоящия член;
е)
покриват годишните нужди за плащания, които да бъдат предоставени в съответствие с член 51, параграф 2 и член 65, параграф 1, 2 и 3 от настоящия регламент.
За целите на настоящия параграф държавите членки решават какви са приоритетите между различните посочени употреби.
8. Когато се прилагат параграф 6 и параграф 7, букви а), б) и в), държавите членки определят стойността на правата на плащане, разпределени на земеделските стопани, на националната или регионалната средна стойност на правата на плащане през годината на разпределение.
Националната или регионалната средна стойност се изчислява, като националният или регионалният таван за схемата за основно плащане, установен в съответствие с член 22, параграф 1 или съответно член 23, параграф 2 за годината на разпределение, с изключение на размера на националния резерв или регионалните резерви, а за Хърватия - специалния резерв за разминиране, се раздели на броя на разпределените права на плащане.
Държавите членки определят стъпките за годишните прогресивни изменения на стойността на правата на плащане, разпределени от националния резерв или регионалните резерви, като отчитат промените в националния или регионалния таван за схемата за основно плащане, установен в съответствие с член 22, параграф 1 и съответно член 23, параграф 2, които произтичат от вариации в равнището на националните тавани, определени в приложение II.
9. Когато земеделският стопанин има право да получи права на плащане или увеличение на стойността на съществуващите права по силата на окончателно съдебно решение или по силата на окончателен административен акт на компетентен орган на държава членка, земеделският стопанин получава броя и стойността на правата на плащане, посочени във въпросното решение или акт на дата, която се определя от държавата членка. Тази дата обаче не е по-късна от последната дата за представяне на заявление по схемата за основно плащане след датата на съдебното решение или административния акт, като се вземе предвид прилагането на членове 32 и 33.
10. При прилагането на параграф 6, параграф 7, букви а) и б) и параграф 9 държавите членки могат или да разпределят нови права, или да увеличат единичната стойност на всички съществуващи права на даден земеделски стопанин до националната или регионалната средна стойност.
11. За целите на настоящия член се прилагат следните определения:
а)
„млади земеделски стопани“ означава земеделските стопани, които отговарят на условията по член 50, параграф 2 и, когато е приложимо - на условията по член 50, параграф 3) и параграф 11;
б)
„земеделски стопани, които започват своята селскостопанска дейност“ означава физически или юридически лица, които през петте години, предшестващи началото на селскостопанската дейност, не са се занимавали със селскостопанска дейност от свое име и за своя сметка или които не са имали контрол върху юридическо лице, което се е занимавало със селскостопанска дейност. Когато става дума за юридическо лице, физическото лице или лица, които контролират това юридическо лице, не трябва да са се занимавали със селскостопанска дейност от свое име и за своя сметка или не трябва да са имали контрол върху юридическо лице, което се е занимавало със селскостопанска дейност през петте години, предхождащи началото на селскостопанската дейност на юридическото лице. Държавите членки могат да установят собствени допълнителни обективни и недискриминационни критерии за подбор за тази категория земеделски стопани по отношение на подходящи умения, опит или образование.
Член 31
Попълване на националния резерв или на регионалните резерви
1. Националният резерв или регионалните резерви се попълват от суми, произтичащи от:
а)
права на плащане, които не са породили право на плащане през две последователни години поради прилагането на:
i)
член 9,
ii)
член 10, параграф 1, или
iii)
член 11, параграф 4 от настоящия регламент;
б)
права на плащане, чийто брой е равностоен на общия брой права на плащане, които не са били активирани от земеделски стопанини в съответствие с член 32 от настоящия регламент в продължение на две последователни години, с изключение на случаите, в които тяхното активиране е било възпрепятствано поради непреодолима сила или извънредни обстоятелства; при установяването на това кои притежавани или взети под аренда права на плащане на даден земеделски стопанин подлежат на връщане в националния резерв или регионалните резерви, предимство се дава на правата на плащане с най-ниска стойност;
в)
права на плащане, които доброволно са върнати от земеделските стопани;
г)
прилагането на член 28 от настоящия регламент;
д)
неправомерно предоставени права на плащане в съответствие с член 63 от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
е)
линейно намаление на стойността на правата на плащане по схемата за основно плащане на национално или регионално равнище, когато националният резерв или регионалните резерви не са достатъчни да се обхванат случаите, посочени в член 30, параграф 9 от настоящия регламент;
ж)
когато държавите членки считат това за необходимо, линейно намаление на стойността на правата на плащане по схемата за основно плащане на национално или регионално равнище, за да се обхванат случаите, посочени в член 30, параграф 6 от настоящия регламент;
з)
прилагането на член 34, параграф 4 от настоящия регламент.
2. Комисията приема актове за изпълнение за установяване на необходимите мерки за връщане в националния резерв или регионалните резерви на неактивираните права на плащане. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 71, параграф 2.
Раздел 3
Прилагане на схемата за основно плащане
Член 32
Активиране на права на плащане
1. По схемата за основно плащане на земеделските стопани се отпуска подпомагане- посредством декларация в съответствие с член 33, параграф 1 - след активиране на право на плащане на хектар, отговарящ на условията за подпомагане, в държавата членка, в която е било разпределено правото на плащане. Активираните права на плащане дават право на годишно плащане на определените в тях суми, без да се засягат прилагането на финансовата дисциплина, намаляване на плащанията в съответствие с член 11 и линейните намаления в съответствие с член 7, член 51, параграф 2 и член 65, параграф 2, буква в) от настоящия регламент, както и прилагането на член 63 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. За целите на настоящия дял „хектар, отговарящ на условията за подпомагане“ означава:
а)
всяка земеделска площ от стопанството, която се използва за селскостопанска дейност или, когато площта се използва и за неселскостопански дейности, която се използва предимно за селскостопански дейности, включително площи, които не са били в добро земеделско състояние към 30 юни 2003 г. в държавите членки, присъединили се към Съюза на 1 май 2004 г., които са избрали да прилагат схемата за единно плащане на площ; или
б)
всяка площ, която през 2008 г. е дала право на плащане по схемата за единно плащане или по схемата за единно плащане на площ, предвидени съответно в дял III и дял IVа от Регламент (ЕО) № 1782/2003, и която:
i)
вече не отговаря на определението за „хектар, отговарящ на условията за подпомагане“ по буква а) в резултат на прилагането на Директива 92/43/ЕИО, Директива 2000/60/ЕО и Директива 2009/147/ЕО,
ii)
за времетраенето на съответното задължение на земеделския стопанин е залесена съгласно член 31 от Регламент (ЕО) № 1257/1999 или член 43 от Регламент (ЕО) № 1698/2005, или член 22 от Регламент (ЕС) № 1305/2013, или съгласно национална схема, чиито условия отговарят на член 43, параграфи 1, 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 1698/2005 или член 22 от Регламент (ЕС) № 1305/2013, или
iii)
за времетраенето на съответното задължение на земеделския стопанин е площ, оставена под угар съгласно членове 22, 23 и 24 от Регламент (ЕО) № 1257/1999, съгласно член 39 от Регламент (ЕО) № 1698/2005 или съгласно член 28 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
3. За целите на параграф 2, буква а):
а)
когато земеделска площ от дадено стопанство се използва и за неселскостопански дейности, се счита, че въпросната площ се използва предимно за селскостопански дейности, ако тези селскостопански дейности могат да се осъществяват, без да бъдат значително възпрепятствани от интензитета, характера, продължителността и времето на неселскостопанските дейности,
б)
държавите членки могат да изготвят списък с площите, които се използват предимно за неселскостопански дейности.
Държавите членки установяват критерии за изпълнението на настоящия параграф на своята територия.
4. Площите се считат за хектари, отговарящи на условията за подпомагане, само ако съответстват на определението за хектар, отговарящ на условията за подпомагане, през цялата календарна година, освен в случай на непреодолима сила или извънредни обстоятелства.
5. За целите на определянето на „хектар, отговарящ на условията за подпомагане“ държавите членки, които са взели решението, посочено в член 4, параграф 2, втора алинея, могат да приложат коефициент за намаление с цел преобразуване на съответните хектари в „хектари, отговарящи на условията за подпомагане“.
6. Площите, използвани за производство на коноп, представляват хектари, отговарящи на условията за подпомагане, само ако използваните сортове имат съдържание на тетрахидроканабинол, не по-голямо от 0,2 %.
Член 33
Деклариране на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане
1. За целите на активирането на правата на плащане, предвидено в член 32, параграф 1, земеделският стопанин декларира парцелите, които съответстват на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, във връзка с всяко право на плащане. Освен в случаите на непреодолима сила или извънредни обстоятелства, декларираните парцели трябва да са на разположение на земеделския стопанин на определена от държавата членка дата, която е не по-късна от определената в тази държава членка дата за изменение на заявлението за подпомагане, както е посочено в член 72, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. В надлежно обосновани случаи държавите членки могат да оправомощят земеделския стопанин да промени декларацията си, при условие че запазва най-малко броя хектари, които съответстват на правата му на плащане, и отговаря на условията за отпускане на плащането по схемата за основно плащане за въпросната площ.
Член 34
Прехвърляне на права на плащане
1. Правата на плащане могат да се прехвърлят само на земеделски стопанин, който има право да му бъдат отпуснати директни плащанияв съответствие с член 9 и е установен в същата държава членка, освен в случаите на прехвърляне по силата на действително или бъдещо наследяване.
Правата на плащане, включително в случай на действително или бъдещо наследяване, могат да се активират само в държавата членка, в която са били разпределени.
2. Когато държавите членки използват възможността по член 23, параграф 1 правата на плащане могат да бъдат прехвърлени или активирани само в рамките на същия регион, освен в случаите на действително или бъдещо наследяване.
Правата на плащане, включително в случай на действително или бъдещо наследяване, могат да се активират само в региона, в който те са били разпределени.
3. Държавите членки, които не използват възможността в член 23, параграф 1, могат да решат, че правата на плащане могат да бъдат прехвърлени или активирани само в рамките на същия регион, освен в случаите на действително или бъдещо наследяване.
Тези региони се определят на подходящото териториално равнище в съответствие с обективни критерии и по начин, който осигурява равнопоставеното третиране на земеделските стопани и избягва нарушения на пазарните условия а и на конкуренцията.
4. Когато права на плащане се прехвърлят без земята, държавите членки, като действат в съответствие с общите принципи на правото на Съюза, могат да решат част от прехвърлените права на плащане да бъдат върнати обратно в националния резерв или регионалните резерви или единичната им стойност да бъде намалена в полза на националния резерв или регионалните резерви. Това намаление може да се приложи спрямо един или няколко вида прехвърляния.
5. Комисията приема актове за изпълнение за определяне на подробните правила, уреждащи уведомяването на националните органи, извършвано от земеделските стопани, относно прехвърлянето на права на плащане, и сроковете, в които трябва да се извърши това уведомяване. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 71, параграф 2.
Член 35
Делегирани правомощия
1. С цел осигуряването на правна сигурност и изясняване на специфичните положения, които могат да възникнат в хода на прилагането на схемата за основно плащане, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 относно:
а)
правилата за допустимост и за достъп на земеделските стопани във връзка със схемата за основно плащане, в случай на действително или бъдещо наследяване, наследяване под аренда, промяна на правния статут или на наименованието, прехвърляне на права на плащане, сливане или разделяне на стопанството и прилагането на договорната клауза, посочена в член 24, параграф 3;
б)
правилата за изчисляване на стойността и броя или за увеличаване или намаляване на стойността на правата на плащане във връзка с разпределението на права на плащане съгласно всяка от разпоредбите на настоящия дял, включително правила:
i)
относно възможността за временна стойност и брой или за временно увеличаване на правата на плащане, разпределени въз основа на заявление от земеделския стопанин,
ii)
относно условията за установяване на временна и окончателна стойност и брой на правата на плащане,
iii)
относно случаите, когато договор за продажба или отдаване под аренда може да засегне разпределението на правата на плащане;
в)
правилата за установяване и изчисляване на стойността и броя на правата на плащане, получени от националния резерв или от регионалните резерви;
г)
правилата за изменението на единичната стойност на правата на плащане в случаите на части от права на плащане и на прехвърляне на права на плащане по член 34, параграф 4;
д)
критериите за прилагане на възможностите по член 24, параграф 1, трета алинея, букви а), б) и в);
е)
критериите за прилагане на ограничения на броя на правата на плащане, които да бъдат разпределени в съответствие с член 24, параграфи 4 - 7;
ж)
критериите за разпределянето на правата на плащане съгласно член 30, параграфи 6 и 7;
з)
критериите за определяне на коефициента за намаление, посочен в член 32, параграф 5.
2. За да се гарантира правилното управление на правата на плащане, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 за установяване направила относно съдържанието на декларацията и на изискванията за активиране на правата на плащане.
3. С оглед опазването на общественото здраве, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 за установяване на правила, които обвързват отпускането на плащанията с използването на сертифицирани семена за определени сортове коноп, и на процедурата за определяне на сортовете коноп и проверката на съдържанието на тетрахидроканабинол, посочено в член 32, параграф 6.
Раздел 4
Схема за единно плащане на площ
Член 36
Схема за единно плащане на площ
1. Държавите членки, които през 2014 г. прилагат схемата за единно плащане на площ, предвидена в дял V, глава 2 от Регламент (ЕО) № 73/2009, могат да решат да продължат да прилагат тази схема при условията, определени в същия регламент, най-късно до 31 декември 2020 г. Те уведомяват Комисията. за своето решение и за крайната дата на прилагане на тази схема до 1 август 2014 г.
През периода на прилагане на схемата за единно плащане на площ, раздели 1, 2 и 3 от настоящата глава не се прилагат за тези държави членки, с изключение на член 23, параграфи 1, втора алинея, член 23, параграф 6 и член 32, параграфи 2 - -6.
2. Единното плащане на площ се предоставя на годишна база за всеки отговарящ на условията за подпомагане хектар, деклариран от земеделския стопанин в съответствие с член 72, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013. То се изчислява всяка година като годишният финансов пакет, определен в съответствие с параграф 4 от настоящия член, се раздели на общия брой отговарящи на условията за подпомагане хектари, декларирани в засегнатата държава членка в съответствие с член 72, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
3. Чрез дерогация от параграф 2 от настоящия член държавите членки, които решат да прилагат член 38 от настоящия регламент най-късно от 1 януари 2018 г., могат да използват за периода на прилагане на настоящия член до 20 % от годишния финансов пакет, посочен в параграф 2 от настоящия член, за да разграничат единното плащане на площ за хектар.
При това те вземат предвид подпомагането, предоставено през календарната 2014 година по една или няколко схеми съгласно член 68, параграф 1, букви а), б) и в) и членове 126, 127 и 129 от Регламент (ЕО) № 73/2009.
Кипър може да разграничи подпомагането, като отчита специфичните за секторите финансови пакети, определени в приложение ХVIIа от Регламент (ЕО) № 73/2009, като се приспадне помощта, предоставена за същия сектор съгласно член 37 от настоящия регламент.
4. Комисията приема актове за изпълнение, с които определя за всяка държава членка годишния национален таван за схемата за единно плащане на площ, като от годишния национален таван, посочен в приложение II, изважда таваните, определени в съответствие с членове 42, 47, 49, 51 и 53. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 71, параграф 2.
5. Освен в случаите на непреодолима сила или извънредни обстоятелства, посочените в параграф 2 хектари трябва да са на разположение на земеделския стопанин на определена от държавата членка дата, която е не по-късна от определената в тази държава членка дата за изменение на заявлението за подпомагане, както е посочено в член 72, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
6. На Комисията се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 70 относно правилата за допустимост и достъп на земеделските стопани до схемата за единно плащане на площ.
Член 37
Преходна национална помощ
1. Държавите членки, които прилагат схемата за единно плащане на площ в съответствие с член 36, могат да решат да предоставят преходна национална помощ за периода 2015-2020 г.
2. Преходна национална помощ може да бъде предоставена на земеделски стопани в секторите, по отношение на които през 2013 г. е била предоставена такава помощ, или за България и Румъния - допълнителни национални директни плащания.
3. Условията за предоставяне на преходна национална помощ са идентични с тези, които са разрешени за предоставянето на плащания съгласно член 132, параграф 7 или член 133а от Регламент (ЕО) № 73/2009 за 2013 г., с изключение на намалението на плащанията, в резултат на прилагането на член 132, параграф 2 във връзка с членове 7 и 10 от същия регламент.
4. Общият размер на преходната национална помощ, която може да бъде предоставена на земеделските стопани във всеки един от секторите, посочени в параграф 2, се ограничава до следните проценти от специфичните за секторите финансови пакети, разрешени от Комисията в съответствие с член 132, параграф 7 или член 133а, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 73/2009 през 2013 г.:
-
75 % през 2015 г.,
-
70 % през 2016 г.,
-
65 % през 2017 г.,
-
60 % през 2018 г.,
-
55 % през 2019 г.,
-
50 % през 2020 г.
За Кипър процентът се изчислява въз основа на специфичните за секторите финансови пакети, определени в приложение ХVIIа към Регламент (ЕО) № 73/2009.
5. Параграфи 2 и 3 не се прилагат за Кипър.
6. Държавите членки уведомяват Комисията за всяко решение, посочено в параграф 1, до 31 март всяка година. Уведомлението съдържа следната информация:
а)
специфичния за сектора финансов пакет;
б)
когато е уместно, максималната ставка на преходната национална помощ.
7. Държавите членки могат да вземат решение, въз основа на обективни критерии и в рамките на ограниченията, предвидени в параграф 4, за размера на преходната национална помощ, която да бъде отпусната.
Раздел 5
Прилагане на схемата за основно плащане в държавите членки, които са приложили схемата за единно плащане на площ
Член 38
Въвеждане на схемата за основно плащане в държави членки, които са прилагали схемата за единно плащане на площ
Освен ако не е предвидено друго в настоящия раздел, настоящият дял се прилага за държавите членки, които са прилагали схемата за единно плащане на площ, предвидена в раздел 4 от настоящата глава.
Членове 24 - 29 не се прилагат спрямо посочените държави членки.
Член 39
Първоначално разпределяне на правата на плащане
1. Правата на плащане се разпределят на земеделски стопани, които имат право да им се отпуснат директни плащания в съответствие с член 9 от настоящия регламент, при условие, че:
а)
те подадат заявление за разпределяне на права на плащане съгласно схемата за основно плащане до последната дата за подаване на заявления, която се определя в съответствие с член 78, първа алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 през първата година от прилагането на схемата за основно плащане, освен в случай на непреодолима сила или при извънредни обстоятелства; и
б)
те са имали право да получат плащания преди каквото и да е намаление или изключване, предвидени в дял II, глава 4 от Регламент (ЕС) № 73/2009, във връзка със заявление за подпомагане за директни плащания, за преходна национална помощ, или за допълнителни национални директни плащания в съответствие с Регламент (ЕО) № 73/2009 за 2013 г.
Държавите членки могат да разпределят права на плащане на земеделските стопани, които имат право да получат директни плащания в съответствие с член 9 от настоящия регламент, които изпълняват условието, предвидено в първа алинея, буква а), които за 2013 г. не са получили плащания във връзка със заявление за подпомагане, посочено в първа алинея, буква а) от настоящия член и които на датата, определена от съответната държава членка в съответствие с член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1122/2009 за референтната 2013 година, са имали само селскостопанска земя, която не е била в добро земеделско състояние към 30 юни 2003 г., съгласно предвиденото в член 124, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 73/2009.
2. Освен в случаите на непреодолима сила или извънредни обстоятелства броят на правата на плащане, разпределени за отделните земеделски стопани през първата година на прилагане на схемата за основно плащане, е равен на броя на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, които земеделският стопанин декларира в заявлението за подпомагане в съответствие с член 72, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 за първата година на прилагане на схемата за основно плащане и с които той разполага към дата, определена от държавата членка. Тази дата не е по-късна от датата, определена от тази държава членка за изменение на заявленията за подпомагане.
3. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 във връзка с определяне на допълнителни правила за въвеждането на схемата за основно плащане в държавите членки, които са прилагали схемата за единно плащане на площ.
4. Комисията приема актове за изпълнение за установяване на правила за заявленията за разпределяне на права на плащане, подадени през годината на разпределяне на правата на плащане, когато въпросните права на плащане все още не могат да бъдат категорично установени и когато разпределянето е засегнато от специфични обстоятелства.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 71, параграф 2.
Член 40
Стойност на правата на плащане
1. През първата година на прилагане на схемата за основно плащане държавите членки изчисляват единичната стойност на правата на плащане, като разделят фиксиран процент от националния таван, посочен в приложение II за всяка съответна година, на броя на правата на плащане през първата година от прилагане на схемата за основно плащане, с изключение на разпределените от националния резерв или регионалните резерви.
Посоченият в първа алинея фиксиран процент се изчислява, като националният или регионалният таван за схемата за основно плащане,който се определя в съответствие с член 22, параграф 1 или съответно член 23, параграф 2 от настоящия регламент за първата година на прилагане на схемата за основно плащане, след прилагане на линейното намаление, предвидено в член 30, параграф 1 или, когато е приложимо, в член 23, параграф 2, се раздели на националния таван, посочен в приложение II, за първата година на прилагане на схемата за основно плащане. Правата на плащане се изразяват в число, което отговаря на броя на хектарите.
2. Чрез дерогация от посочения в параграф 1 метод на изчисляване, държавите членки могат да решат да разграничават стойността на правата на плащане през първата година на прилагане на схемата за основно плащане, с изключение на разпределените от националния резерв или регионалните резерви, за всяка конкретна година въз основа на първоначалната им единична стойност.
3. Първоначалната единична стойност на правата на плащане съгласно параграф 2 се определя, като фиксиран процент от общата стойност на подпомагането, с изключение на помощ съгласно членове 41, 43, 48 и 50 и дял IV от настоящия регламент, която земеделският стопанин е получил в съответствие с настоящия регламент за календарната година, предхождаща въвеждането на схемата за основно плащане преди прилагането на член 63 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се раздели на броя на правата на плащане, които са разпределени на този земеделски стопанин през първата година на прилагане на схемата за основно плащане, с изключение на разпределените от националния резерв или регионалните резерви.
Този фиксиран процент се изчислява, като националният или регионалният таван на схемата за основно плащане, който се определя съгласно член 22, параграф 1 или съответно член 23, параграф 2 от настоящия регламент за първата година на прилагане на схемата за основно плащане, след прилагане на линейното намаление, предвидено в член 30, параграф 1 или, когато е приложимо, в член 30, параграф 2, се раздели на общия размер на подпомагането, с изключение на помощите съгласно членове 41, 43, 48 и 50 и дял IV от настоящия регламент, предоставено за календарната година, предхождаща въвеждането на схемата за основно плащане в съответната държава членка или регион преди прилагането на член 63 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
4. При прилагането на параграф 2 държавите членки, като действат в съответствие с общите принципи на правото на Съюза, следват посока на сближаване на стойността на правата на плащане на национално или регионално равнище. За тази цел държавите членки определят стъпките, които следва да се предприемат, както и метода на изчисление, който ще използват, и уведомяват Комисията за това до 1 август на годината, предхождаща въвеждането на схемата за основно плащане. Тези стъпки включват годишни прогресивни изменения на първоначалната стойност на правата на плащане, посочена в параграф 3, в съответствие с обективни и недискриминационни критерии, като се започне от първата година на прилагане на схемата за основно плащане
През първата година на въвеждането на схемата за основно плащане държавите членки уведомяват земеделските стопани за стойността на техните права на плащане, изчислени в съответствие с настоящия член за всяка година от периода, който попада в обхвата на настоящия регламент.
5. За целите на параграф 3 въз основа на обективни критерии дадена държава членка може да предвиди в случаите на продажба, отпускане или изтичане на цялата или на част от арендата на земеделски площи след датата, определена в съответствие с член 36, параграф 5, и преди датата, определена в съответствие с член 33, параграф 1, увеличението на стойността на правата на плащане, които биха били разпределени на въпросния земеделски стопанин, или част от него, да бъде върнато в националния резерв или регионалните резерви, когато увеличението би довело до неочаквани облаги за въпросния земеделски стопанин.
Тези обективни критерии се установяват по такъв начин, че да се осигури равнопоставеното третиране на земеделските стопани и да се избегнат нарушения на пазарните условия и на конкуренцията, като включват най-малко следното:
а)
минимална продължителност на арендата;
б)
дела от полученото плащане, който се връща в националния резерв или регионалнитерезерви.
ГЛАВА 2
Преразпределително плащане
Член 41
Общи правила
1. До 1 август на всяка година държавите членки могат да решат, считано от следващата година, да отпуснат годишно плащане на земеделските стопани, които имат право на плащане по схемата за основно плащане, посочена в глава 1, раздели 1, 2. 3 и 5, или по схемата за единно плащане на площ, посочена в глава 1, раздел 4 ("преразпределително плащане").
Държавите членки уведомяват Комисията за всяко такова решение до датата, посочена в първа алинея.
2. Държавите членки, които са решили да прилагат схемата за основно плащане на регионално равнище съгласно член 23, могат да прилагат преразпределителното плащане на регионално равнище.
3. Без да се засяга прилагането на финансовата дисциплина, на намаляването на плащанията в съответствие с член 11, на линейните намаления съгласно член 7 от настоящия регламент, и на прилагането на член 63 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, преразпределителното плащане се предоставя на годишна база при активиране на правата на плащане от земеделския стопанин или, в държави членки, които прилагат член 36 от настоящия регламент, при деклариране от земеделския стопанин на отговарящите на условията за подпомагане хектари.
4. Преразпределителното плащане се изчислява всяка година от държавите членки, като числото, което се определя от държавите членки и което не надвишава 65 % от националното или регионалното средно плащане на хектар, се умножи по броя на активираните от земеделския стопанин права на плащане в съответствие с член 33, параграф 1 или по броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, декларирани от земеделския стопанин в съответствие с член 36, параграф 2. Броят на тези права на плащане или хектари не трябва да надхвърля максималния размер, който се определя от държавите членки, и който не е повече от 30 хектара или средния размер на земеделските стопанства, както е посочено в приложение VIII, ако този среден размер надхвърля 30 хектара в съответната държава членка.
5. При условие че са спазени максималните граници, определени в параграф 4, държавите членки могат на национално равнище да направят степенуване в рамките на броя хектари, определени съгласно посочения параграф, което да се прилага по един и същи начин за всички земеделски стопани.
6. Средното национално плащане на хектар, посочено в параграф 4 от настоящия член, се определя от държавите членки въз основа на националния таван, определен в приложение II за календарната 2019 година, и броя на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, декларирани в съответствие с член 33, параграф 1, или член 36, параграф 2 през 2015 г.
Средното регионално плащане на хектар, посочено в параграф 4 от настоящия член, се определя от държавите членки чрез използване на част от националния таван, определен в приложение II за календарната 2019 година, и броя на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, декларирани в съответния регион съгласно член 33, параграф 1 през 2015 г. За всеки регион тази част се изчислява, като съответният регионален таван, установен в съответствие с член 23, параграф 2, се раздели на националния таван, определен в съответствие с член 22, параграф 1, след прилагане на линейното намаление, предвидено в член 30, параграф 1, в случай че не се прилага параграф 2 от посочения член.
7. Държавите членки гарантират, че не се дава предимство, предвидено в настоящата глава, в полза на земеделски стопани, за които е установено, че след 18 октомври 2011 г. са разделили стопанството си единствено с цел да се облагодетелстват от преразпределителното плащане. Това се отнася и за земеделските стопани, чиито стопанства са резултат на такова разделяне.
8. В случай на юридическо лице или група физически или юридически лица държавите членки могат да прилагат максималния брой права на плащане или хектари, посочен в параграф 4 от настоящия член, на равнището на членовете на тези юридически лица или групи, когато националното право предвижда отделните членове да поемат права и задължения, сравними с тези на отделните земеделски стопани, които имат статут на ръководител на стопанство, по-специално по отношение на техния икономически, социален и данъчен статут, при условие че те са допринесли за укрепването на селскостопанските структури на съответните юридически лица или групи.
Член 42
Финансови разпоредби
1. С цел финансиране на преразпределителното плащане държавите членки могат да решат до датата, посочена в член 41, параграф 1, да използват до 30 % от своя годишен национален таван, посочен в приложение II. Те уведомяват Комисията за всяко такова решение до тази дата.
2. Въз основа на процента от националния таван, който ще се използва от държавите членки съгласно параграф 1 от настоящия член, Комисията приема актове за изпълнение за определяне на годишна база на съответните тавани за преразпределителното плащане. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 71, параграф 2.
ГЛАВА 3
Плащане за селскостопански практики, които са благоприятни за климата и околната среда
Член 43
Общи правила
1. Земеделските стопани, които имат право да получат плащане по схемата за основно плащане или схемата за единно плащане на площ, спазват в рамките на всички свои хектари, отговарящи на условията за подпомагане по смисъла на член 32, параграфи 2 - 5, селскостопанските практики благоприятни за климата и за околната среда, посочени в параграф 2 от настоящия член, или еквивалентните практики, посочени в параграф 3 от настоящия член.
2. Селскостопанските практики от благоприятни за климата и за околната среда са следните:
а)
диверсификация на културите;
б)
поддържане на съществуващи постоянно затревени площи; и
в)
наличие на екологично насочена площ площ в рамките на земеделската площ.
3. Еквивалентните практики са онези, които включват сходни практики с равностойна или по-голяма полза за климата и за околната среда в сравнение с една или няколко от практиките, посочени в параграф 2. Тези еквивалентни практики практиката или практиките, посочени в параграф 2, на които те са еквивалентни, са изброени в приложение IX и са обхванати от следното:
а)
ангажименти, поети в съответствие с член 39, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1698/2005 или член 28, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1305/2013;
б)
национални или регионални схеми за сертифициране на екологичните практики, включително тези за сертифициране в съответствие с националното законодателство в областта на околната среда, надхвърлящо съответните задължителни стандарти, установени съгласно дял VI, глава I от Регламент (ЕС) № 1306/2013, предназначени да изпълнят целите, свързани с качеството на почвите и водите, биоразнообразието, опазването на пейзажа, както и смекчаване на изменението на климата и адаптацията към него. Тези схеми за сертифициране могат да включват практиките, изброени в приложение IX към настоящия регламент, практиките, посочени в параграф 2 от настоящия член, или комбинация от тези практики.
4. Посочените в параграф 3 еквивалентни практики не подлежат на двойно финансиране.
5. Държавите членки могат да решат,включително когато е уместно на регионално равнище, да ограничат възможността за избор на земеделските стопани до вариантите, посочени в параграф 3, букви а) и б).
6. Държавите членки могат да решат, включително когато е уместно на регионално равнище, че земеделските стопани ще изпълняват всички имащи отношение задължения по параграф 1 в съответствие с националните или регионалните схеми за сертифициране в областта на околната среда, посочени в параграф 3, буква б).
7. В зависимост от решенията на държавите членки, посочени в параграфи 5 и 6, даден земеделски стопанин може да съблюдава една или няколко от практиките, посочени в параграф 3, буква а), само ако те изцяло заместват посочената в параграф 2 свързана практика или практики. Даден земеделски стопанин може да използва схемите за сертифициране по параграф 3, буква б) само ако те обхващат изцяло задължението по параграф 1.
8. Държавите членки уведомяват Комисията за решенията си, посочени в параграфи 5 и 6, и за специфичните ангажименти или схеми за сертифициране, които възнамеряват да прилагат като еквивалентни практики по смисъла на параграф 3.
Комисията прави оценка на това дали практиките, включени в специфичните ангажименти или схемите за сертифициране, са обхванати от списъка в приложение IX и ако счете, че случаят не е такъв, уведомява съответно държавите членки посредством актове за изпълнение, приети без да се прилага процедурата по член 71, параграф 2 или параграф 3. Когато Комисията уведоми държава членка, че тези практики не са обхванати от списъка в приложение IX, тази държава членка не признава като еквивалентни практики по смисъла на параграф 3 от настоящия член специфичните задължения или схемите за сертифициране, включени в уведомлението на Комисията.
9. Без да се засягат параграфи 10 и 11 от настоящия член, прилагането на финансовата дисциплина и на линейните намаления в съответствие с член 7 от настоящия регламент, и прилагането на член 63 от Регламент (ЕС) 1306/2013, държавите членки предоставят плащането, посочено в настоящата глава, на земеделски стопани, които спазват практиките, посочени в параграф 1 от настоящия член, които са подходящи за тях, и зависимост от степента, в която тези земеделски стопани спазват членове 44, 45 и 46 от настоящия регламент.
Това плащане е под формата на годишно плащане за хектар, който отговаря на условията за подпомагане и който е деклариран в съответствие с член 33, параграф 1, или член 36, параграф 2, чийто размер се изчислява на годишна база чрез разделяне на сумата, получена от прилагането на член 47, на общия брой на хектарите, които отговарят на условията за подпомагане и които са декларирани в съответствие с член 33, параграф 1 или член 36, параграф 2 в съответната държава членка или регион.
Чрез дерогация от втора алинея държавите членки, които решат да прилагат член 25, параграф 2, могат да отпускат плащането по настоящия параграф като процент от общата стойност на правата на плащане, които земеделският стопанин е активирал в съответствие с член 33, параграф 1 за всяка съответна година.
За всяка година и всяка държава членка или регион този процент се изчислява, като сумата, получена при прилагането на член 47, се раздели на общата стойност на всички права на плащане, активирани съгласно член 33, параграф 1 в тази държава членка или регион.
10. Земеделските стопани, чиито стопанства се намират изцяло или отчасти в райони, включени в обхвата на директиви 92/43/ЕИО, 2000/60/ЕО или 2009/147/ЕО, имат право на плащането по настоящата глава, при условие че спазват практиките, посочени в настоящата глава, доколкото тези практики са съвместими в съответното стопанство с целите на посочените директиви.
11. Земеделските стопани, които отговарят на изискванията, определени в член 29, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 834/2007 по отношение на биологичното земеделие, ipso facto имат право на плащането, посочено в настоящата глава.
Първа алинея се прилага само за единиците на стопанството, които се използват за биологично производство в съответствие с член 11 от Регламент (ЕО) № 834/2007.
12. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70:
а)
за добавяне на еквивалентни практики в списъка, предвиден в приложение IX;
б)
за установяване на подходящи изисквания, приложими към националните или регионалните схеми за сертифициране, посочени в параграф 3, буква б) от настоящия член, включително за степента на гаранция, която да предоставят тези схеми;
в)
за установяване на подробни правила за изчисляване на сумата, посочена в член 28, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1305/2013 за практиките, посочени в раздел I, точки 3 и 4 и раздел III, точка 7 от приложение IX към настоящия регламент, и всякакви други еквивалентни практики, добавени в това приложение в съответствие с буква а) от настоящия параграф, за които е необходимо специфично изчисление, така че да се избегне двойното финансиране.
13. Комисията приема актове за изпълнение за установяване на правила относно процедурата за уведомяване, включително относно графика за изпращане на уведомленията, и оценяването от Комисията съгласно параграф 8.Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 71, параграф 2.
Член 44
Диверсификацияе на културите
1. Когато обработваемата земя на земеделския стопанин включва между 10 и 30 хектара и не е изцяло засята с култури под вода през значителна част от годината или през значителна част от цикъла за отглеждане на културите, на тази обработваема земя има най-малко две различни култури. Основната култура не превишава 75 % от обработваемата земя.
Когато обработваемата земя на земеделския стопанин включва повече от 30 хектара и не е изцяло засята с култури под вода през значителна част от годината или през значителна част от цикъла за отглеждане на културите, на тази обработваема земя има най-малко три различни култури. Основната култура не заема повече от 75 % от тази обработваема земя, а двете основни култури обхващат заедно не повече от 95 % от обработваемата земя.
2. Без да се засяга броят култури, който е необходим съгласно параграф 1, установеният в него максимален праг не се прилага за стопанства, когато тревите или другите тревни фуражи или земята, оставена под угар, обхващат повече от 75 % от обработваемата земя. В тези случаи основната култура на оставащата обработваема площ не заема повече от 75 % от нея, освен когато тази площ е заета от треви или други тревни фуражи или е оставена под угар.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат за стопанства:
а)
в които повече от 75 % от обработваемата земя се използва за производството на треви или други тревни фуражи, оставена е под угар или е обект на съчетаване на тези употреби, при условие че обработваемата земя, която не се използва за тези употреби, не надхвърля 30 хектара;
б)
когато повече от 75 % от отговарящата на условията за подпомагане земеделска площ е постоянно затревена площ, се използва за производството на треви или други тревни фуражи, или за производството на култури под вода през значителна част от цикъла за отглеждане на културите, или е обект на съчетаване на тези употреби, при условие че обработваемата земя, която не се използва за тези цели, не надхвърля 30 хектара;
в)
когато повече от 50 % от площите на декларираната обработваема земя не са декларирани от земеделския стопанин в заявлението за подпомагане от предходната година и когато, въз основа на сравнението на геопространствените заявления за подпомагане, цялата обработваема земя е заета от различна култура в сравнение с предходната календарна година;
г)
които са разположени на територии на север от 62-ия паралел или в някои прилежащи територии. Когато обработваемата земя на такива стопанства включва повече от 10 хектара, на тази обработваема земя има най-малко две различни култури и нито една от тези култури не покрива повече от 75 % от обработваемата земя, освен ако основната култура е треви или други тревни фуражи или е оставена под угар.
4. За целите на настоящия член „култура“ означава всяко едно от следните:
а)
култура от който и да е от различните родове, определени в ботаническата класификация на културите;
б)
култура от който и да е от видовете при Brassicaceae, Solanaceae и Cucurbitaceae;
в)
оставена под угар земя;
г)
треви или други тревни фуражи.
Зимните и пролетните култури се разглеждат като различни култури, дори когато са от един и същи род.
5. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 във връзка с:
а)
признаването на други родове и видове култури освен посочените в параграф 4 от настоящия член; и
б)
определянето на правилата за прилагане на точното изчисляване на дяловете на различните култури.
Член 45
Постоянно затревени площи
1. Държавите членки определят постоянно затревените площи, които са екологично чувствителни, в зоните, обхванати от Директива 92/43/ЕИО или Директива 2009/147/ЕО, включително в торфени и влажни зони в тези местности, и които се нуждаят от строга защита с цел постигане на целите на тези директиви.
За осигуряването на защитата на ценни от екологична гледна точка постоянно затревени площи държавите членки могат да решат да определят други чувствителни зони, разположени извън зоните, обхванати от Директива 92/43/ЕИО или Директива 2009/147/ЕО, включително постоянно затревени площи на богати на въглерод почви.
Земеделските стопани не преобразуват и не разорават постоянно затревените площи, разположени в зоните, определени от държавите членки съгласно първа алинея и когато е приложимо - втора алинея.
2. Държавите членки гарантират, че съотношението на площите за постоянно затревени площи спрямо общата земеделска площ, декларирана от земеделските стопани в съответствие с член 72, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, не намалява с повече от 5 % спрямо референтното съотношение, което държавите членки трябва да определят през 2015 г., като площите за постоянно затревени площи, посочени във втора алинея, буква а) от настоящия параграф, се раздели на общата земеделска площ, посочена в буква б) от посочената алинея.
За целите на установяване на референтното съотношение, посочено в първа алинея:
а)
"площи за постоянно затревени площи" означава земята, която е заета от постоянни пасища, декларирана през 2012 или, в случая на Хърватия, 2013 г. в съответствие с Регламент (ЕО) № 73/2009 от земеделските стопани, които подлежат на предвидените в настоящата глава задължения, както и площите за постоянно затревени площи, декларирани през 2015 г. в съответствие с член 72, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 от земеделските стопани, подлежащи на предвидените в настоящата глава задължения, която не е декларирана като постоянно пасище през 2012 или, в случая на Хърватия, 2013 г.;
б)
"общата земеделска площ" означава земеделската площ, декларирана през 2015 г. в съответствие с член 72, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 от земеделските стопани, подлежащи на предвидените в настоящата глава задължения.
Референтното съотношение на постоянно затревените площи се преизчислява, когато земеделските стопани, подлежащи на предвидените в настоящата глава задължения, имат задължение да преобразуват площ в постоянно затревена площ през 2015 или 2016 г. в съответствие с член 93 от Регламент (ЕС) № 1306/2013. В тези случаи въпросните площи се добавят към площите за постоянно затревени площи, посочени във втора алинея, буква а) от настоящия параграф.
Съотношението на постоянно затревените площи се определя всяка година въз основа на площите, декларирани от земеделските стопани, подлежащи на предвидените в настоящата глава задължения за въпросната година в съответствие с член 72, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Задължението по настоящия параграф се прилага на национално, регионално или подходящо подрегионално равнище. Държавите членки могат да решат да прилагат задължение за запазване на постоянно затревените площи на равнището на стопанството, за да се гарантира, че съотношението на постоянно затревените площи не намалява с повече от 5 %. Държавите членки уведомяват Комисията за всяко такова решение до 1 август 2014 г.
Държавите членки съобщават на Комисията референтното съотношение и съотношението, посочено в настоящия параграф.
3. Когато е установено, че посоченото в параграф 2 съотношение е намаляло с повече от 5 % на регионално или подрегионално равнище или, когато е приложимо, на национално равнище, съответната държава членка налага задължения на равнището з стопанство да преобразува земята в постоянно затревена площ за онези земеделски стопани, които разполагат със земя, която е преобразувана от земя за постоянно пасище или от постоянно затревена площ, в земя за други употреби през минал период.
Независимо от това, когато размерът на площта за постоянно затревена площ в абсолютно изражение, определен в съответствие с параграф 2, втора алинея, буква а), се запазва в определени граници, задължението по параграф 2, първа алинея се счита за изпълнено.
4. Параграф 3 не се прилага, когато намаляването под прага е в резултат на залесяване, което е съвместимо с околната среда и не включва насаждения с дървесни култури с кратък цикъл на ротация, коледни елхи или бързо растящи дървесни видове за производство на енергия.
5. За да се гарантира запазването на съотношението на постоянно затревените площи, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 във връзка с определяне на подробни правила относно поддържането на постоянно затревени площи, включително правила относно преобразуването в случай на неизпълнение на задължението по параграф 1 от настоящия член, правила, съгласно които държавите членки определят задълженията на равнище стопанство за поддържането на постоянно затревени площи, съгласно посоченото в параграфи 2 и 3, и всички корекции на референтното съотношение по параграф 2, които могат да станат необходими.
6. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70:
а)
за установяване на рамка за определянето на допълнителни чувствителни зони съгласно параграф 1, втора алинея от настоящия член;
б)
за установяване на подробни методи за определяне на съотношението на постоянно затревените площи и на общата земеделска площ, което трябва да се поддържа съгласно параграф 2 от настоящия член;
в)
за определяне на миналия период, посочен в параграф 3, първа алинея от настоящия член.
7. Комисията приема актове за изпълнение за определяне границите, посочени в параграф 3, втора алинея от настоящия член. Тези актове се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 71, параграф 2.
Член 46
Екологично насочена площ
1. Когато обработваемата земя на стопанството включва повече от 15 хектара, земеделският стопанин прави необходимото с оглед на това, считано от 1 януари 2015 г., площ, представляваща най-малко 5 % от обработваемата земя на стопанството, която земеделският стопанин е декларирал в съответствие с член 72, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 и ако тя се счита за екологично насочена площ в съответствие с параграф 2 от настоящия член, включително площите, посочени в, букви в,) г), ж) и з,) от посочения параграф, представлява екологично насочена площ.
Процентът, посочен в първа алинея от настоящия параграф, се увеличава от 5 % на 7 % съгласно законодателен акт на Европейския парламент и на Съвета в съответствие с член 43, параграф 2 от ДФЕС.
До 31 март 2017 г. Комисията представя доклад за оценка на изпълнението на първата алинея от настоящия параграф, придружен, когато е уместно, от предложение за законодателен акт, както е посочено във втора алинея.
2. до 1 август 2014 г. държавите членки решават. един или няколко от изброените по-долу видове площи да се смята(т) за екологично насочена площ:
а)
земя, оставена под угар;
б)
тераси;
в)
особености на ландшафта, включително такива, които се намират в съседство до обработваемата земя на стопанството, която чрез дерогация от член 43, параграф 1 от настоящия регламентможе да обхваща особености на ландшафта, които не са включени в площта, отговаряща на условията за подпомагане в съответствие с член 76, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
г)
буферни ивици, включително буферни ивици, покрити с постоянно затревени площи, при условие че те са различни от съседната земеделска площ, която отговаря на условията за подпомагане;
д)
агролесовъдни хектари, които получават или са получавали подпомагане съгласно член 44 от Регламент (ЕО) № 1698/2005 и/или член 23 от Регламент (ЕС) № 1305/2013;
е)
ивици хектари, отговарящи на условията за подпомагане, по краищата на гори;
ж)
площи, засадени с дървесни култури с кратък цикъл на ротация, където не се използват минерални торове и/или продукти за растителна защита;
з)
залесените площи, посочени в член 32, параграф 2, буква б), подточка ii) от настоящия регламент;
и)
площи с междинни култури или зелена покривка, получени в резултат на посев и покълване на семена и по отношение на които се прилагат тегловните коефициенти, посочени в параграф 3 от настоящия член;
й)
площи с култури, които обогатяват почвата с азот.
С изключение на площите от стопанството, посочени в първа алинея, букви ж) и з) от настоящия параграф, екологично насочената площ е разположена върху обработваемата земя на стопанството. При площи, посочени в първа алинея, букви в) и г) от настоящия параграф, екологично насочената площ може също да бъде в съседство с обработваемата земя на стопанството, която земеделският стопанин е декларирал в съответствие с член 72, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
3. С цел опростяване на администрирането и за да бъдат взети предвид особеностите на видовете екологично насочени площи, изброени в параграф 2, първа алинея, както и за да бъде улеснено измерването им, при изчисляване на общия брой хектари, обхванати от екологично насочена площ на дадено стопанство, държавите членки могат да използват коефициентите за преобразуване и/или тегловните коефициенти, посочени в приложение X. Ако дадена държава членка реши да приеме за екологично насочена площ площта по параграф 2,първа алинея, буква и) или всяка друга площ с тегловна стойност, по-малка от 1, използването на тегловните коефициенти, посочени в приложение X, е задължително.
4. Параграф 1 не се прилага за стопанства:
а)
където повече от 75 % от обработваемата земя се използва за производство на треви или други тревни фуражи, представлява земя, оставена под угар, която е засята с бобови култури, или съчетава тези употреби, при условие че обработваемата площ, която не се използва по посочените начини, не надхвърля 30 хектара;
б)
където повече от 75 % от земеделската площ, отговаряща на условията за подпомагане, представлява постоянно затревена площ и се използва за производство на треви или други тревни фуражи или е засята с култури под вода през значителна част от годината или през значителна част от цикъла за отглеждане на културите, или съчетава тези употреби, при условие че обработваемата площ, която не се използва по посочените начини, не надхвърля 30 хектара;
5. Държавите членки могат да решат да използват до половината от процентните пунктове за посочената в параграф 1 екологично насочена площ на регионално равнище, за да получат съседни екологично насочени площи. Държавите членки определят площите и задълженията за участващите земеделски стопани или групи земеделски стопани. Целта на определянето на площите и на задълженията е да се укрепи прилагането на политиките на Съюза в областта на околната среда, климата и биологичното разнообразие.
6. Държавите членки могат да вземат решение да разрешат на земеделските стопани, чиито стопанства са в непосредствена близост, да изпълнят задължението, посочено в параграф 1, колективно ("колективно изпълнение"), при условие че въпросните екологично насочени площи са съседни една на друга. С цел да се укрепи прилагането на политиките на Съюза в областта на околната среда, климата и биологичното разнообразие, държавите членки могат да определят площите, където има възможност за колективно изпълнение, и могат да наложат допълнителни задължения на земеделски стопани или групи земеделски стопани, участващи в подобно колективно изпълнение.
Всеки земеделски стопанин, който участва в колективно изпълнение, прави необходимото поне 50 % от площта, която подлежи на задължението по параграф 1, да е разположена върху земята в стопанството му и да съответства на параграф 2, втора алинея. Броят земеделски стопани, участващи в подобно колективно изпълнение, не е по-голям от десет.
7. Държавите членки, в които повече от 50 % от общата площ земя е покрита с гори, могат да решат, че параграф 1 от настоящия член не се прилага за стопанства, разположени в зони, определени от тези държави членки като райони с природни ограничения в съответствие с член 32, параграф 1, буква а) или б) от Регламент (ЕС) № 1305/2013, при условие че повече от 50 % от общата площ земя на единицата, посочена във втора алинея от настоящия параграф, е покрита с гори и съотношението между горските и земеделските площи е по-голямо от 3:1.
Площите с гори и съотношението межу горите и земеделските площи се оценява на равнище площ, равняващо се на равнището на местните административни единици (LAU2), или на равнището на друга ясно определена единица, която обхваща ясно обособена прилежаща географска единица със сходни селскостопански условия.
8. Държавите членки уведомяват Комисията относно решенията, посочени в параграф 2, до 1 август 2014 г., и относно решенията, посочени в параграфи 3, 5, 6 или 7, до 1 август на годината, предхождаща тяхното прилагане.
9. На Комисията се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 70:
а)
за установяване на допълнителни критерии за определяне на видовете площи, посочени в параграф 2 от настоящия член, като екологично насочена площ;
б)
за добавяне на други видове площи, различни от посочените в параграф 2, които могат да се вземат предвид, за целите на спазването на посочения в параграф 1 процент;
в)
за адаптиране на приложение X с цел да се установят коефициентите за преобразуване и тегловните коефициенти, посочени в параграф 3, и да се вземат предвид критериите и/или видовете площи, които следва да се определят от Комисията съгласно букви а) и б) от настоящия параграф;
г)
за определяне на правила за изпълнение, посочени в параграфи 5 и 6, включително минималните изисквания за такова изпълнение;
д)
за установяване на рамка, въз основа на която държавите членки да определят на какви критерии трябва да отговарят стопанствата, за да се счита, че са в непосредствена близост за целите на параграф 6.;
е)
за установяване на методите за определяне на процента за общата площ земя, покрита с гори, и съотношението между горските и земеделските площи в параграф 7.
Член 47
Финансови разпоредби
1. Държавите членки използват 30 % от годишния национален таван, посочен в приложение II, за финансиране на плащането по настоящата глава.
2. Държавите членки прилагат плащането, посочено в настоящата глава, на национално равнище.
Държавите членки, прилагащи член 23, могат да решат да приложат плащането на регионално равнище. В такъв случай те използват във всеки регион част от тавана, установен в съответствие с параграф 3 от настоящия член. За всеки регион въпросната част се изчислява, като се раздели съответният регионален таван, определен в съответствие с член 23, параграф 2, на националния таван, определен в съответствие с член 22, параграф 1, след прилагане на линейното намаление, предвидено в член 30, параграф 1, когато параграф 2 от същия член не се прилага.
3. Комисията приема актове за изпълнение за определяне на годишна база съответния таван за плащането, посочено в настоящата глава. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 71, параграф 2.
ГЛАВА 4
Плащане за райони с природни ограничения
Член 48
Общи правила
1. Държавите членки могат да отпускат плащане на земеделски стопани, които имат право на плащане по схемата за основно плащане или по схемата за единно плащане на площ, посочени в глава 1, и чиито стопанства се намират изцяло или отчасти в райони с природни ограничения, определени от държавите членки в съответствие с член 32, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.("плащане за райони с природни ограничения").
2. Държавите членки могат да решат да отпуснат плащането за райони с природни ограничения на всички райони, които попадат в обхвата на параграф 1, или въз основа на обективни и недискриминационни критерии - да ограничат плащането до някои от тези райони,.
3. Без да се засяга параграф 2 от настоящия член, за прилагането на финансовата дисциплина, на намаляването на плащанията в съответствие с член 11 и на линейните намаления в съответствие с член 7 от настоящия регламент и за прилагането на член 63 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, плащането за райони с природни ограничения се отпуска на годишна база на хектар, отговарящ на условията за подпомагане, който се намира в районите, за които дадена държава членка е решила да отпусне допълнително плащане в съответствие с параграф 2 от настоящия член. Плащането се извършва при активиране на правата на плащане по отношение на въпросните хектари, притежавани от съответния земеделски стопанин, или, в държавите членки, които прилагат член 36 от настоящия регламент, след деклариране на тези отговарящи на условията за подпомагане хектари, от съответния земеделски стопанин.
4. Плащането за райони с природни ограничения на хектар се изчислява чрез разделяне на сумата, получена от прилагането на член 49, на броя на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, декларирани в съответствие с член 33, параграф 1, или член 36, параграф 2, които са разположени в райони, за които дадена държава членка е решила да отпусне плащане в съответствие с параграф 2 от настоящия член.
Освен това въз основа на обективни и недискриминационни критерии държавите членки могат да определят максимален брой хектари на стопанство, за които може да бъде отпусната помощ съгласно настоящата глава.
5. Държавите членки могат да прилагат плащането за райони с природни ограничения на регионално равнище при условията, предвидени в настоящия параграф, при условие че са определили въпросните региони в съответствие с обективни и недискриминационни критерии, и по-специално особеностите на тяхното природно ограничение, включително сериозността на ограниченията, и техните агрономски условия.
Държавите членки разделят националния таван, посочен в член 49, параграф 1, между регионите в съответствие с обективни и недискриминационни критерии.
Плащането за райони с природни ограничения на регионално равнище се изчислява, като се раздели регионалният таван, изчислен в съответствие с втора алинея от настоящия параграф, на броя на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, декларирани в съответния регион съгласно член 33, параграф 1 или член 36, параграф 2, които са разположени в райони, за които дадена държава членка е решила да отпусне плащане в съответствие с параграф 2 от настоящия член.
Член 49
Финансови разпоредби
1. С цел финансиране на плащането за райони с природни ограничения, държавите членки могат да решат до 1 август 2014 г. да използват до 5 % от своя годишен национален таван, посочен в приложение II. Те уведомяват Комисията за всяко такова решение до тази дата.
До 1 август 2016 г. държавите членки могат да преразгледат решението си и да го изменят с действие от 1 януари 2017 г. До 1 август 2016 г. те уведомяват Комисията за всяко такова решение.
2. Въз основа на процента от националния таван, който ще се използва от държавите членки съгласно параграф 1, Комисията приема актове за изпълнение за определяне на годишна база на съответните тавани за плащането за райони с природни ограничения. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 71, параграф 2.
ГЛАВА 5
Плащане за млади земеделски стопани
Член 50
Общи правила
1. Държавите членки предоставят годишно плащане на млади земеделски стопани, които имат право на плащане съгласно схемата за основно плащане или съгласно схемата за единно плащане на площ, посочени в глава 1 ("плащане за млади земеделски стопани").
2. За целите на настоящата глава „млади земеделски стопани“ означава физически лица:
а)
които за пръв път създават земеделско стопанство като ръководители на стопанството или които вече са създали такова стопанство в рамките на пет години преди подаването за пръв път на заявление по схемата за основно плащане или по схемата за единно плащане на площ, посочено в член 72, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013; и
б)
които са на не повече от 40 години в годината на подаване на заявлението, посочено в буква а).
3. Държавите членки могат да определят допълнителни обективни и недискриминационни критерии за подбор за млади земеделски стопани, които подават заявления за плащането за млади земеделски стопани, по отношение на подходящите умения и/или изисквания за обучение.
4. Без да се засяга прилагането на финансовата дисциплина, на намаляването на плащанията в съответствие с член 11 и линейните намаления съгласно член 7 от настоящия регламент, и прилагането на член 63 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, плащането за млади земеделски стопани се отпуска на годишна база, при активиране на правата на плащане от земеделския стопанин или, в държавите членки, които прилагат член 36 от настоящия регламент, при деклариране на отговарящите на условията за подпомагане хектари от земеделския стопанин.
5. Плащането за млади земеделски стопани се отпуска на земеделски стопанин за срок от най-много пет години. Този срок се намалява с броя на годините, които са изминали от създаването на стопанството, посочено в параграф 2, буква а), и първото подаване на заявлението за плащане за млади земеделски стопани.
6. Държавите членки, които не прилагат член 36, изчисляват ежегодно размера на плащането за млади земеделски стопани, като умножават броя на правата, които земеделският стопанин е активирал в съответствие с член 32, параграф 1, по стойност, която отговаря на:
а)
25 % от средната стойност на правата на плащане, притежавани или взети под аренда от земеделския стопанин; или
б)
25 % от размер, изчислен, като се раздели фиксиран процент от националния таван за календарната 2019 година съгласно посоченото в приложение II, на броя на всички отговарящи на условията за подпомагане хектари, декларирани през 2015 г. в съответствие с член 33, параграф 1. Този фиксиран процент е равен на дела от националния таван, оставащ за схемата за основно плащане в съответствие с член 22, параграф 1 за 2015 г.
7. Държавите членки, които прилагат член 36, ежегодно изчисляват размера на плащането за млади земеделски стопани, като умножат стойността, отговаряща на 25 % от схемата за единно плащане на площ, изчислена в съответствие с член 36, по броя отговарящи на условията за подпомагане хектари, които земеделският стопанин е декларирал в съответствие с член 36, параграф 2.
8. Чрез дерогация от параграфи 6 и 7 държавите членки могат да изчисляват ежегодно размера на плащането за млади земеделски стопани, като умножат стойността, отговаряща на 25 % от средното национално плащане на хектар, по броя права, които земеделският стопанин е активирал в съответствие с член 32, параграф 1, или по броя отговарящи на условията за подпомагане хектари, които земеделският стопанин е декларирал в съответствие с член 36, параграф 2.
Средното национално плащане на хектар се изчислява, като се раздели националният таван за календарната 2019 година, предвиден в приложение II, на броя отговарящи на условията за подпомагане хектари, декларирани през 2015 г. в съответствие с член 33, параграф 1 или с член 36, параграф 2.
9. Държавите членки определят единична максимално допустима граница, приложима за броя права на плащане, активирани от земеделския стопанин, или броя отговарящи на условията за подпомагане хектари, декларирани от земеделския стопанин. Тази граница е не по-ниска от 25 и не по-висока от 90. Държавите членки спазват тази граница при прилагането на параграфи 6, 7 и 8.
10. Вместо да прилагат параграфи 6 - 9 държавите членки могат да отпускат еднократна годишна сума на земеделски стопанин, изчислена, като се умножи фиксиран брой хектари по стойност, отговаряща на 25 % от средното национално плащане на хектар, установено в съответствие с параграф 8.
Фиксираният брой хектари, посочен в първата алинея от настоящия параграф, се изчислява, като се раздели общият брой отговарящи на условията за подпомагане хектари, декларирани в съответствие с член 33, параграф 1 или с член 36, параграф 2 от младите земеделски стопани, които кандидатстват през 2015 г. за плащането за млади земеделски стопани, на общия брой млади земеделски стопани, кандидатстващи за това плащане през 2015 г.
Държавите членки могат да преизчислят фиксирания брой хектари през всяка година след 2015 г. в случай на съществени промени в броя на младите земеделски стопани, кандидатстващи за плащането, или в размера на стопанствата на младите земеделски стопани, или в двете заедно.
Еднократната годишна сума, която може да бъде отпусната на даден земеделски стопанин, не надхвърля общия размер на основното му плащане преди прилагане на член 63 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 през дадената година.
11. С цел да се гарантира защитата на правата на бенефициерите и да се избегне дискриминацията между тях, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 относно условията, при които може да се счита, че дадено юридическо лице отговаря на изискванията за получаване на плащането за млади земеделски стопани.
Член 51
Финансови разпоредби
1. За финансиране на плащането за млади земеделски стопани държавите членки използват процент, който не надхвърля 2 % от годишния национален таван, предвиден в приложение II. Държавите членки уведомяват Комисията до 1 август 2014 г. за прогнозния процент, който е необходим за финансиране на това плащане.
До 1 август всяка година държавите членки могат да преразгледат прогнозния си процент, като тази промяна поражда действие от следващата година. Те уведомяват Комисията за преразгледания процент до 1 август на годината, която предхожда неговото прилагане.
2. Без да се засяга максимумът от 2 %, установен в параграф 1 от настоящия член, когато общият размер на плащането за млади земеделски стопани, за което са подадени заявления в дадена държава членка през определена година, превиши определения в параграф 4 от настоящия член таван и когато този таван е по-нисък от този максимум, въпросната държава финансира разликата, като прилага член 30, параграф 7, първа алинея, буква е) през съответната година, като прилага линейно намаление на всички плащания, които следва да се отпуснат на всички земеделски стопани в съответствие с член 32 или член 36, параграф 2 или и двете средства.
3. Когато общият размер на плащането за млади земеделски стопани, за което са подадени заявления в дадена държава членка през определена година, превиши определения съгласно параграф 4 от настоящия член таван и когато този таван възлиза на 2 % от годишния национален таван, определен в приложение II, държавите членки прилагат линейно намаление на сумите, които следва да се отпуснат съгласно член 50, за да се постигне съответствие с този таван.
4. Въз основа на процента, за който държавите членки са уведомили съгласно параграф 1 от настоящия член, Комисията приема актове за изпълнение за определяне на годишна база на съответните тавани за плащането за млади земеделски стопани.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 71, параграф 2.
ДЯЛ IV
ОБВЪРЗАНО С ПРОИЗВОДСТВОТО ПОДПОМАГАНЕ
ГЛАВА 1
Доброволно обвързано с производството подпомагане
Член 52
Общи правила
1. Държавите членки могат да предоставят обвързано с производството подпомагане на земеделски стопани съгласно условията, определени в настоящата глава (наричано в настоящата глава "обвързано с производството подпомагане").
2. Обвързаното с производството подпомагане може да се отпуска на следните сектори и производства: зърнени култури, маслодайни семена, протеинови култури, бобови растения, лен, коноп, ориз, черупкови плодове, картофи за нишесте, мляко и млечни продукти, семена, овче и козе месо, говеждо и телешко месо, маслиново масло, копринени буби, сух фураж, хмел, захарно цвекло, захарна тръстика и цикория, плодове и зеленчуци и дървесни култури с кратък цикъл на ротация.
3. Обвързано с производството подпомагане може да се отпуска само на онези сектори или онези региони от дадена държава членка, в които отделни видове селскостопански практики или отделни селскостопански сектори, които са особено важни по икономически, социални или екологични причини, претърпяват определени трудности
4. Чрез дерогация от параграф 3 обвързано с производството подпомагане може да се отпуска и на земеделски стопани, които:
а)
към 31 декември 2014 г. притежават права на плащане, предоставени в съответствие с дял III, глава 3, раздел 2 и член 71м от Регламент (ЕО) № 1782/2003, както и в съответствие с член 60 и член 65, четвърта алинея от Регламент (ЕО) № 73/2009, и
б)
които не разполагат с хектари, отговарящи на условията за подпомагане, за да активират права на плащане по схемата за основно плащане, посочена в дял III, глава 1 от настоящия регламент.
5. Обвързаното с производството подпомагане може да се отпуска само в степента, необходима да се създаде стимул за поддържане на настоящите равнища на производство във въпросните сектори или региони.
6. Обвързаното с производството подпомагане е под формата на годишно плащане и се отпуска в рамките на определени количествени граници и въз основа на определени площи и добиви или определен брой животни.
7. В случай на юридическо лице или група физически или юридически лица държавите членки могат да прилагат границите, посочени в параграф 6, на равнището на членовете на тези юридически лица или групи, когато националното право предвижда отделните членове да поемат права и задължения, сравними с тези на отделните земеделски стопани, които имат статут на ръководител на стопанство, по-специално по отношение на техния икономически, социален и данъчен статут, при условие че те са допринесли за укрепването на селскостопанските структури на съответните юридически лица или групи.
8. Всяко обвързано с производството подпомагане, предоставено съгласно настоящия член, съответства на другите мерки и политики на Съюза.
9. С цел да се осигури ефективно и целенасочено използване на средствата на Съюза и да се избегне двойно финансиране по други подобни инструменти за подпомагане, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 за определяне на:
а)
условията за отпускане на обвързано с производството подпомагане;
б)
правилата за съответствие с други мерки на Съюза и за натрупването на различни видове подпомагане.
Член 53
Финансови разпоредби
1. До 1 август на годината, предшестваща първата година на прилагане на обвързаното с производството подпомагане, държавите членки могат да решат да използват до 8 % от своите годишни национални тавани, посочени в приложение II, за финансиране на това подпомагане.
2. Чрез дерогация от параграф 1 държавите членки могат да решат да използват до 13 % от годишния национален таван, посочен в приложение II, при условие че:
а)
до 31 декември 2014 г.:
i)
те прилагат схемата за единно плащане на площ съгласно дял V от Регламент (ЕО) № 73/2009,
ii)
те финансират мерки съгласно член 111 от посочения регламент, или
iii)
те са обхванати от дерогацията, предвидена в член 69, параграф 5 или - за Малта - в член 69, параграф 1 от посочения регламент; и/или
б)
те разпределят общо в продължение най-малко на една година през периода 2010- 2014 г. повече от 5 % от сумата, с която разполагат за предоставяне на директните плащания, предвидени в дял III, дял IV, с изключение на глава 1, раздел 6 от него, и дял V от Регламент (ЕО) № 73/2009 за финансиране на:
i)
мерките, определени в дял III, глава 2, раздел 2 от Регламент (ЕО) № 73/2009,
ii)
подпомагането, предвидено в член 68, параграф 1, буква а), подточки i)-iv) и в член 68, параграф 1, букви б) и д) от посочения регламент, или
iii)
мерките съгласно дял IV, глава 1 от посочения регламент, с изключение на раздел 6 от посочената глава.
3. Процентът на годишния национален таван, посочен в параграфи 1 и 2, може да бъде увеличен с до два процентни пункта за тези държави членки, които решат да използват най-малко 2 % от своя годишен национален таван, определен в приложение II, за подпомагане на производството на протеинови култури съгласно настоящата глава.
4. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2 държавите членки, които са разпределили общо в продължение на най-малко една година през периода 2010- 2014 г. повече от 10 % от своята налична сума за предоставяне на директните плащания, посочени в дял е III, дял IV, с изключение на глава 1, раздел 6 от него, и V от Регламент (ЕО) № 73/2009 за финансиране на:
а)
мерките, посочени в дял III, глава 2, раздел 2 от Регламент (ЕО) № 73/2009;
б)
подпомагането, предвидено в член 68, параграф 1, буква а), подточки i)-iv) и в член 68, параграф 1, букви б) и д) от същия регламент, или
в)
мерките съгласно дял IV, глава 1от същия регламент, с изключение на раздел 6 от посочената глава,
могат да решат да използват повече от 13 % от годишния национален таван, посочен в приложение II към настоящия регламент, след одобрение от Комисията в съответствие с член 55 от настоящия регламент.
5. Чрез дерогация от процентите, определени в параграфи 1-4, държавите членки могат да предпочетат да използват до 3 милиона евро на година за финансиране на обвързано с производството подпомагане.
6. До 1 август 2016 г. държавите членки могат да преразгледат своето решение съгласно параграфи 1-4 и да решат, считано от 2017 г.:
а)
да не променят, да увеличат или намалят процента, определен съгласно параграфи 1, 2 и 3, в рамките на зададените в тях ограничения, където е приложимо, или да не променят или намалят процента, определен съгласно параграф 4;
б)
да изменят условията за отпускане на подпомагането;
в)
да преустановят отпускането на подпомагане съгласно настоящата глава.
7. Въз основа на взетото от всяка държава членка решение съгласно параграфи 1-6 от настоящия член, Комисията приема актове за изпълнение за определяне на годишна база на съответните тавани за обвързаното с производството подпомагане. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 71, параграф 2.
Член 54
Уведомяване
1. Държавите членки уведомяват Комисията за решенията, посочени в член 53, до посочените в този член дати. С изключение на решението, посочено в член 53, параграф 6, буква в), уведомлението включва информация относно целевите райони, избраните видове селскостопански практики или сектори и равнището на отпусканото подпомагане.
2. Решенията, посочени в член 53, параграфи 2 и 4, или, по целесъобразност, в член 53, параграф 6, буква а), включват подробно описание на особеното положение в целевия район и на специалните характеристики на видовете селскостопански практики или отделните селскостопански сектори, поради които посоченият в член 53, параграф 1 процент е недостатъчен, за да се преодолеят трудностите, посочени в член 52, параграф 3, и които обуславят завишеното равнище на подпомагане.
Член 55
Одобрение от Комисията
1. Комисията приема актове за изпълнение без прилагане на процедурата, посочена в член 71, параграфи 2 или 3, за одобряване на решението, посочено в член 53, параграф 4, или, по целесъобразност, в член 53, параграф 6, буква а), когато е установена една от следните нужди във въпросния сектор или регион:
а)
нуждата да се поддържа определено равнище на специфично производство поради липса на алтернативи и да се намали рискът от изоставяне на производството с произтичащите от това социални и/или екологични проблеми;
б)
нуждата да се осигури постоянно снабдяване на местната преработвателна промишленост, като по този начин се избегнат отрицателните социални и икономически последици от всяко произтичащо преструктуриране;
в)
нуждата да се компенсират недостатъците, които засягат земеделските стопани в конкретния сектор, в резултат на продължаващи смущения на съответния пазар;
г)
нуждата от намеса, когато съществуването на някакво друго подпомагане, което е на разположение по настоящия регламент, Регламент (ЕС) № 1305/2013 или по която и да било одобрена схема за държавни помощи, се счита за недостатъчно, за да отговори на нуждите, посочени в букви а), б) и в) от настоящия параграф.
2. Комисията приема актове за изпълнение за определяне на правила относно процедурата за оценяване и одобряване на решенията, посочени в параграф 1 от настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 71, параграф 2.
ГЛАВА 2
Специално плащане за култура - памук
Член 56
Обхват
На земеделските стопани, които произвеждат памук с код по КН 5201 00, се отпуска помощ при условията, определени в настоящата глава(„специално плащане за култура - памук“).
Член 57
Условия за отпускане
1. Специалното плащане за култура - памук се предоставя на хектар от площ памук, отговаряща на условията за подпомагане. Дадена площ отговаря на условията за подпомагане само ако е разположена на земеделска земя, където държавата членка е разрешила да се произвежда памук, да е засята с разрешени от държавата членка сортове и реколтата от нея да се прибира действително при спазване на обичайните условия за отглеждане.
Специалното плащане за култура - памук се предоставя за памук, който е здрав, в добро състояние и с подходящо пазарно качество.
2. Държавите членки дават разрешение относно посочените в параграф 1 земя и сортове в съответствие с правилата и условията, които се приемат съгласно параграф 3.
3. С цел да се осигури ефективно управление на специалното плащане за култура - памук, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 относно правилата и условията за даване на разрешение относно земята и сортовете за целите на специалното плащане за култура - памук.
4. Комисията приема актове за изпълнение за определяне на правила за процедурата по разрешаване относно земята и сортовете за целите на специалното плащане за култура - памук и за уведомленията на производителите, които имат отношение към въпроса. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 71, параграф 2.
Член 58
Базови площи, фиксирани добиви и референтни суми
1. Определят се следните национални базови площи:
-
България: 3 342 ha,
-
Гърция: 250 000 ha,
-
Испания: 48 000 ha,
-
Португалия: 360 ha.
2. Определят се следните фиксирани добиви за референтния период:
-
България: 1,2 тона/ha,
-
Гърция: 3,2 тона/ha,
-
Испания: 3,5 тона/ha,
-
Португалия: 2,2 тона/ha.
3. Размерът на специалното плащане за култура за хектар от площ, отговаряща на условията за подпомагане, се изчислява като се умножат добивите, определени в параграф 2, по следните референтни суми:
-
България: 584,88 EUR през 2015 г. и 649,45 EUR за 2016 г. и след това
-
Гърция: 234,18 EUR
-
Испания: 362,15 EUR
-
Португалия: 228,00 EUR
4. Ако площта памук, отговаряща на условията за подпомагане, в дадена държава членка и за дадена година надвиши определената в параграф 1 базова площ, посочената в параграф 3 сума за тази държава членка се намалява пропорционално на надвишаването на базовата площ.
5. С цел да се направи възможно прилагането на специалното плащане за култура - памук, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 относно правилата за условията за отпускане на това плащане, относно изискванията за допустимост и относно агрономските практики.
6. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на правила за изчисляване на намалението, предвидено в параграф 4. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 71, параграф 2.
Член 59
Одобрени междубраншови организации
1. За целите на настоящата глава „одобрена междубраншова организация“ означава правно образувание, съставено от земеделски стопани, производители на памук и поне един памукопреработвател, чийто предмет на дейност включва:
а)
подпомагане на по-доброто координиране на методите за пазарна реализация на памука, в частност посредством изследвания и пазарни проучвания;
б)
изготвяне на стандартни договори, съобразени с правилата на Съюза;
в)
насочване на производството към продукти, които са по-добре приспособени към нуждите на пазара и потребителското търсене, особено по отношение на качеството и защитата на потребителите;
г)
актуализиране на методите и средствата за подобряване на качеството на продукцията;
д)
разработване на пазарни стратегии за реклама на производството на памук чрез схеми за сертифициране на качеството.
2. Държавите членки, в които са установени памукопреработвателите, одобряват междубраншовите организации, които отговарят на критериите, определени съгласно параграф 3.
3. С цел да се осигури ефективно прилагане на специалното плащане за култура - памук, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 за определяне на:
а)
критериите за одобряване на междубраншови организации;
б)
задълженията на производителите;
в)
правилата, регламентиращи случаите, когато одобрената междубраншова организация не отговаря на т критериите, посочени в буква а).
Член 60
Отпускане на плащането
1. Специалното плащане за култура - памук за хектар, отговарящ на условията за подпомагане, се предоставя на земеделските стопани в съответствие с установеното в член 58.
2. За земеделските стопани - членове на одобрена междубраншова организация, специалното плащане за култура - памук за хектар, отговарящ на условията за подпомагане, в рамките на базовата площ, определена в член 58, параграф 1, се увеличава със сумата от 2 EUR.
ДЯЛ V
СХЕМА ЗА ДРЕБНИ ЗЕМЕДЕЛСКИ СТОПАНИ
Член 61
Общи правила
1. Държавите членки могат да установят схема за дребни земеделски стопани в съответствие с условията, определени в настоящия дял(„схема за дребни земеделски стопани“).
Земеделските стопани, които през 2015 г. притежават или са взели под аренда права на плащане или, в държавите членки, които прилагат член 36, са подали заявление по схемата за единно плащане на площ и отговарят на минималните изисквания, предвидени в член 10, параграф 1, могат да изберат да участват в схемата за дребни земеделски стопани.
2. Плащанията по схемата за дребни земеделски стопани заместват плащанията, отпускани по дялове III и IV.
Първата алинея не се прилага, когато дадена държава членка избере метода на плащане, предвиден в член 63, параграф 2, първа алинея, буква а). В този случай плащането зависи от съответните условия, предвидени в дялове III и IV, без да се засяга параграф 3 от настоящия член.
3. Земеделските стопани, които участват в схемата за дребни земеделски стопани, са освободени от селскостопанските практики, предвидени в дял III, глава 3.
4. Не се дава никакво предимство, предвидено съгласно настоящия дял, в полза на земеделски стопани, по отношение на които е установено, че след 18 октомври 2011 г. изкуствено са създали условията за възползване от схемата за дребни земеделски стопани.
Член 62
Участие
1. Земеделските стопани, които желаят да участват в схемата за дребни земеделски стопани, подават заявление до дата, която се определя от държавите членки, която не трябва да бъде след 15 октомври 2015 г. Датата, определена от държавите членки, не може обаче да е по-ранна от последния ден за подаване на заявление по схемата за основно плащане или по схемата за единно плащане на площ.
Земеделските стопани, които не са подали заявление за участие в схемата за дребни земеделски стопани до определената от държавата членка дата, или са решили да се оттеглят от нея след тази дата, или са избрани за подпомагане съгласно член 19, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1305/2013, вече нямат право да участват в тази схема.
2. Чрез дерогация от параграф 1 държавите членки могат да предвидят, че земеделските стопани, чиято сума на директни плащания съгласно дялове III и IV е по-ниска от максималната сума, определена от държавата членка в съответствие с член 63, се включват автоматично в схемата за дребни земеделски стопани, освен ако изрично не се оттеглят от нея до дата, определена от държавата членка в съответствие с параграф 1, или през някоя от следващите години. Държавите членки, които се възползват от тази възможност, своевременно уведомяват съответните земеделски стопани за правото им да се оттеглят от схемата.
3. Всяка държава членка прави необходимото прогнозният размер на плащането, посочено в член 63, да е известен на земеделските стопани преди определената от същата държава членка дата за подаване на заявлението за подпомагане или за оттегляне.
Член 63
Размер на плащането
1. Държавите членки определят размера на годишното плащане за всеки земеделски стопанин, участващ в схемата за дребни земеделски стопани, на едно от следните равнища:
а)
сума, която не надхвърля 25 % от средното национално плащане на бенефициер, което се определя от държавата членка въз основа на националния таван, определен в приложение II за календарната 2019 година, и броя на земеделските стопани, декларирали хектари, отговарящи на условията за подпомагане, съгласно член 33, параграф 1 или член 36, параграф 2, през 2015 г.;
б)
сума, която съответства на средното национално плащане на хектар, умножена по число, което съответства на броя хектари, но не е по-голямо от пет, което се определя от държавите членки. Средното национално плащане на хектар се определя от държавите членки въз основа на националния таван, предвиден в приложение II за календарната 2019 година, и броя на хектарите, отговарящи на условията за подпомагане, декларирани в съответствие с член 33, параграф 1 или член 36, параграф 2, през 2015 г.
Сумата, посочена в първа алинея, букви а) или б), не е по-малка от 500 EUR и не надвишава 1 250 EUR.
Когато прилагането на първа алинея, букви а) и б) води до сума, по-малка от 500 EUR или надвишаваща 1 250 EUR, сумата се закръгля съответно нагоре или надолу до тази минимална или максималнасума.
2. Чрез дерогация от параграф 1 дадена държава членка може да реши да предостави на участващите земеделски стопани:
а)
сума, равна на общата стойност на правата на плащане, които трябва да се разпределят на земеделските стопани всяка година съгласно дялове III и IV, или
б)
сума, равна на общата стойност на правата на плащане, които трябва да се разпределят на земеделските стопани през 2015 г. съгласно дялове III и IV, която държавата членка може да коригира през следващите години, за да отчетат пропорционално промените в националния таван, посочен в приложение II.
Сумата, посочена в първа алинея, букви а) или б) не надхвърля определен от държавата членка размер между 500 EUR и 1 250 EUR.
Когато прилагането на първа алинея, буква а) или б) води до сума, по-малка от 500 EUR, съответната държава членка може да реши да закръгли тази сума на 500 EUR.
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2 в Кипър, Хърватия, Малта и Словения сумата, посочена в тези параграфи, може да бъде определена на стойност, по-ниска от 500 EUR, но не по-ниска от 200 EUR или, за Малта, не по-ниска от 50 EUR.
Член 64
Специални условия
1. По време на участието си в схемата за дребни земеделски стопани, земеделските стопани:
а)
поддържат най-малко такъв брой хектари, отговарящи на условията за подпомагане, който съответства на броя притежавани или взети под аренда права на плащане, или на броя на отговарящите на условията за подпомагане хектари, декларирани през 2015 г. в съответствие с член 36, параграф 2;
б)
изпълняват минималното изискване, предвидено в член 10, параграф 1, буква б).
2. Правата на плащане, активирани през 2015 г. съгласно членове 32 и 33 от земеделски стопанин, който участва в схемата за дребни земеделски стопани, се считат за активирани права за периода на участие на земеделския стопанин в тази схема.
Притежаваните или взети под аренда права на плащане, притежавани от земеделския стопанин през периода на участие в тази схема, не се считат за неизползвани права на плащане, които подлежат на връщане в националния резерв или регионалните резерви в съответствие с член 31, параграф 1, буква б).
В държавите членки, които прилагат член 36, отговарящите на условията за подпомагане хектари, декларирани през 2015 г. в съответствие с член 36, параграф 2 от земеделски стопанин, който участва в схемата за дребни земеделски стопани, се считат за декларирани за периода на участие на земеделския стопанин в тази схема.
3. Чрез дерогация от член 34 правата на плащане, притежавани от земеделски стопани, които участват в схемата за дребни земеделски стопани, не могат да се прехвърлят, освен в случай на действително или бъдещо наследяване.
Земеделски стопани, които чрез действително или бъдещо наследяване, получат права на плащане от земеделски стопанин, участващ в схемата за дребни земеделски стопани, отговарят на условията за участие в тази схема, при условие че изпълняват изискванията за подпомагане по схемата за основно плащане и че наследяват всички права на плащане, които притежава земеделският стопанин, от когото получават правата на плащане.
4. Когато дадена държава членка избере метода на плащане, предвиден в член 63, параграф 2, първа алинея, буква а), без да прилага член 63, параграф 2, трета алинея, не се прилагат параграфи 1 и 2, както и параграф 3, първа алинея, от настоящия член.
5. С цел гарантиране на правна сигурност, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 за определяне на условията за участие в схемата при промяна на положението на участващия земеделски стопанин.
Член 65
Финансови разпоредби
1. За да се финансира плащането, предвидено в настоящия дял, държавите членки удържат от общите суми, които са на разположение за съответните плащания, сумите, на които имат право дребните земеделски стопани:
а)
по схемата за основно плащане или по схемата за единно плащане на площ съгласно дял III, глава 1;
б)
като преразпределително плащане съгласно дял III, глава 2;
в)
като плащане за селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда съгласно дял III, глава 3;
г)
като плащане за райони с природни ограничения съгласно дял III, глава 4;
д)
като плащане за млади земеделски стопани съгласно дял III, глава 5;
е)
като обвързано с производството подпомагане съгласно дял IV.
За държавите членки, които са избрали да изчислят размера на плащането съгласно член 63, параграф 2, първа алинея, буква а), когато сборът от тези суми за отделен земеделски стопанин надхвърли максималната сума, която те са определили, всяка сума се намалява пропорционално.
2. Разликата между сумата на всички плащания, дължими по схемата за дребни земеделски стопани, и общата финансирана сума в съответствие с параграф 1, се финансира по един или повече от следните начини:
а)
като се приложи член 30, параграф 7 през съответната година;
б)
като се използват средства за финансиране на плащането за млади земеделски стопани, предвидено вдял III, глава 5, които са неоползотворени през съответната година;
в)
като се приложи линейно намаление на всички плащания, които предстои да бъдат отпуснати в съответствие с член 32 или член 36.
3. Освен когато дадена държава членка е избрала да определя сумата на годишното плащане съгласно член 63, параграф 2, първа алинея, буква а), елементите, въз основа на които са определени сумите, посочени в параграф 1 от настоящия член, остават непроменени за целия период на участие на земеделския стопанин в схемата за дребни земеделски стопани.
4. Ако общата сума на плащанията, дължими по схемата за дребните земеделски стопани, надхвърля 10 % от годишния национален таван, определен в приложение II, държавите членки прилагат линейно намаление на сумите, които трябва да бъдат изплатени в съответствие с настоящия дял, за да спазят този процент, освен ако не са определили размера на плащането в съответствие с член 63, параграф 2, първа алинея, буква а), без да прилагат член 63, параграф 2 трета алинея.
Същото изключение се прилага за държави членки, които са определили размера на плащането в съответствие с член 63, параграф 2, първа алинея, буква б), без да прилагат член 63, параграф 2, трета алинея, чийто национален таван, предвиден в приложение II за 2019 година е по-висок от този за 2015 година и които прилагат метода на изчисление, предвиден в член 25, параграф 1 или в член 36, параграф 2.
ДЯЛ VI
НАЦИОНАЛНИ ПРОГРАМИ ЗА ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ НА СЕКТОРА НА ПАМУКА
Член 66
Използване на годишния бюджет за програми за преструктуриране
1. За държави членки, които прилагат член 4, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕО) № 637/2008, съответният годишен бюджет, който е на разположение съгласно член 5, параграф 1 от същия регламент, се прехвърля, считано от 1 януари 2014 г., и представлява допълнителни средства от Съюза за мерки по програми за развитие на селските райони, финансирани съгласно Регламент (ЕС) № 1305/2013.
2. За държавите членки, които прилагат член 4, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕО) № 637/2008, съответният годишен бюджет на разположение съгласно член 5, параграф 1 от същия регламент, се включва, считано от 1 януари 2017 г., към националните им тавани, определени в приложение II към настоящия регламент.
ДЯЛ VII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА 1
Уведомления и спешни случаи
Член 67
Изисквания за уведомяване
1. С цел да се осигури правилното прилагане на залегналите в настоящия регламент правила, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 за необходимите мерки във връзка с уведомленията, които държавите членки отправят до Комисията за целите на настоящия регламент с цел проверка, контрол, наблюдение, оценяване и одит на директните плащания, или за целите на спазването на изискванията, заложени в международни споразумения, които са били сключени с решение на Съвета, включително изискванията за уведомяване съгласно посочените споразумения. В този процес Комисията отчита необходимостта от данни и единодействие между потенциалните източници на данни.
По целесъобразност получената информация може да бъде предавана или предоставяна на разположение на международни организации и на компетентните органи на трети държави и може да бъде оповестявана публично, при спазване на разпоредбите за защита на личните данни и законния интерес на предприятията във връзка с опазването на техните търговски тайни.
2. С цел да бъдат направени посочените в параграф 1 уведомления бързи, ефективни, точни и ефективни от гледна точка на разходите, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 за определяне на допълнителни правила за:
а)
естеството и вида на информацията, подлежаща на съобщаване;
б)
категориите данни, които трябва да се обработват, и максималните срокове за съхранението им;
в)
правата за достъп до информация или до информационни системи, които са предоставени;
г)
условията за публикуване на информацията.
3. Комисията приема актове за изпълнение за определяне на:
а)
методите за уведомяване;
б)
правила за предоставяне на информацията, която е необходима за прилагането на настоящия член;
в)
реда и условията за управление на информацията, подлежаща на съобщаване, както и правила относно съдържанието, формата, графика, периодичността и крайните срокове за уведомленията;
г)
механизми за предаване или предоставяне на информация и документи на разположение на държавите членки, международните организации, компетентните органи в трети държави или на обществеността, при спазване на разпоредбите за защита на личните данни и законния интерес на земеделските стопани и предприятията при опазването на техните търговски тайни.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 71, параграф 2.
Член 68
Обработване и защита на личните данни
1. Държавите членки и Комисията събират лични данни за целите, посочени в член 67, параграф 1. Те не обработват данните по начин, несъвместим с тези цели.
2. Когато лични данни се обработват за целите на наблюдението и оценяването съгласно член 67, параграф 1, те се правят анонимни и се обработват единствено в обобщен вид.
3. Личните данни се обработват в съответствие с Директива 95/46/ЕО и Регламент (ЕО) № 45/2001. По-конкретно такива данни не се съхраняват във вид, който позволява идентифицирането на субекта на данните, за период, по-дълъг от необходимото за целите, за които са събрани или за които са подложени на допълнителна обработка, като се имат предвид минималните срокове за съхранение на данни, предвидени в приложимите национално право и право на Съюза.
4. Държавите членки информират субектите на данни, че личните им данни могат да бъдат обработвани от национални органи и органи на Съюза в съответствие с параграф 1 и че във връзка с това те могат да се ползват от правата, предвидени в съответно Директива 95/46/ЕО и в Регламент (ЕО) № 45/2001.
5. За настоящия член се прилагат членове 111-114 от Регламент (ЕС) № 1306/2013
Член 69
Мерки за решаване на специфични проблеми
1. За решаване на специфични проблеми Комисията приема актове за изпълнение, които са едновременно необходими и обосновани при спешни случаи. Тези актове за изпълнение могат да бъдат в дерогация от някои разпоредби на настоящия регламент в степен и за срок, за които това е строго необходимо. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 71, параграф 2.
2. Когато това се налага поради надлежно обосновани основания за спешност, за да бъдат разрешени такива специфични проблеми, като същевременно се осигури непрекъснатост на системата за директни плащания в случай на извънредни обстоятелства, Комисията приема актове за изпълнение с незабавно приложение в съответствие с процедурата, посочена в член 71, параграф 3.
3. Мерките, приети съгласно параграфи 1 или 2, остават в сила за срок, който не превишава дванадесет месеца. Ако след изтичането на този срок посочените в тези параграфи специфични проблеми продължават да са налице, Комисията може да представи необходимото законодателно предложение с цел да се намери трайно решение.
4. Комисията уведомява Европейския парламент и Съвета относно приетите съгласно параграф 1 или 2 мерки в срок от два работни дни след приемането им.
ГЛАВА 2
Делегиране на правомощия и разпоредби за изпълнение
Член 70
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на определените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 2, член 4, параграф 3, член 6, параграф 3, член 7, параграф 3, член 8, параграф 3, член 9, параграф 5, член 20, параграф 6, член 35, член 36, параграф 6, член 39, параграф 3, член 43, параграф 12, член 44, параграф 5, член 45, параграфи 5 и 6, член 46, параграф 9, член 50, параграф 11, член 52, параграф 9, член 57, параграф 3, член 58, параграф 5, член 59, параграф 3, член 64, параграф 5, член 67, параграфи 1 и 2 и член 73 се предоставя на Комисията за срок от седем години, считано от 1 януари 2014 г.. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на седемгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 2, член 4, параграф 3, член 6, параграф 3, член 7, параграф 3, член 8, параграф 3, член 9, параграф 5, член 20, параграф 6, член 35, член 36, параграф 6, член 39, параграф 3, член 43, параграф 12, член 44, параграф 5, член 45, параграфи 5 и 6, член 46, параграф 9, член 50, параграф 11, член 52, параграф 9, член 57, параграф 3, член 58, параграф 5, член 59, параграф 3, член 64, параграф 5, член 67, параграфи 1 и 2 и член 73, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 2, член 4, параграф 3, член 6, параграф 3, член 7, параграф 3, член 8, параграф 3, член 9, параграф 5, член 20, параграф 6, член 35, член 36, параграф 6, член 39, параграф 3, член 43, параграф 12, член 44, параграф 5, член 45, параграфи 5 и 6, член 46, параграф 9, член 50, параграф 11, член 52, параграф 9, член 57, параграф 3, член 58, параграф 5, член 59, параграф 3, член 64, параграф 5, член 67, параграфи 1 и 2 и член 73, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета за или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 71
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет, наречен „Комитет за директните плащания“. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
При актовете, посочени в член 24, параграф 11, член 31, параграф 2 и член 67, параграф 3, когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта на акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 8 от Регламент (ЕС) № 182/2011 във връзка с член 5 от него.
ГЛАВА 3
Преходни и заключителни разпоредби
Член 72
Отмяна
1. Регламент (ЕО) № 637/2008 се отменя, считано от 1 януари 2014 г.
Въпреки това той продължава да се прилага до 31 декември 2017 г. по отношение на държавите членки, които са използвали възможността, предвидена в член 4, параграф 1, втора алинея от посочения регламент.
2. Регламент (ЕО) № 73/2009 се отменя.
Без да се засяга параграф 3, позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент или на Регламент (ЕС) № 1306/2013 и се четат съгласно таблицата на съответствието, поместена в приложение ХI към настоящия регламент.
3. Позоваванията в настоящия регламент на регламенти (ЕО) № 73/2009 и (ЕО) № 1782/2003 се считат за позовавания на тези регламенти във вида, в който са били в сила преди отменянето им.
Член 73
Преходни разпоредби
С цел да се осигури плавният преход от разпоредбите, предвидени в Регламент (ЕО) № 73/2009, към определените в настоящия регламент, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 70 във връзка с необходимите мерки за защита на всички придобити права и оправдани правни очаквания на земеделските стопани.
Член 74
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2015 г.
Въпреки това член 8, член 9, параграф 6, член 11, параграф 6, член 14, член 16, член 21, параграфи 2 и 3, член 22, параграф 2, член 23, параграф 1, първа алинея, член 23, параграф 6, член 24, параграф 10,член 29, член 36, параграф 1, първа алинея, член 41, параграф 1, член 42, параграф 1, член 43, параграф 2 и параграф 13, член 45, параграф 2, четвърта алинея, член 46, параграф 2а и параграф 8, член 49, параграф 1, член 51, параграф 1, член 53, член 54, член 66, параграф 1, членове 67 и 70, и член 72, параграф 1 се прилагат от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2013 година.
UREDBA (EU) br. 1307/2013 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 17. prosinca 2013.
o utvrđivanju pravila za izravna plaćanja poljoprivrednicima u programima potpore u okviru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 637/2008 i Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 42. i članak 43. stavak 2.,
uzimajući u obzir Akt o pristupanju iz 1979., a posebno stavak 6. Protokola br. 4. o pamuku priloženog tom Aktu,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon dostavljanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Revizorskog suda (1),
uzimajući u obzir mišljenja Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (3),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (4),
budući da:
(1)
Komunikacija Komisije upućena Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru te Odboru regija naslovljena „ZPP ususret 2020. godini: Suočavanje s budućim izazovima hrane, prirodnih resursa i teritorija” iznosi potencijalne izazove, ciljeve i smjernice zajedničke poljoprivredne politike („ZPP”) nakon 2013. S obzirom na raspravu o toj Komunikaciji, reformirani ZPP trebao bi stupiti na snagu 1. siječnja 2014. Ta bi reforma trebala obuhvaćati sve glavne instrumente ZPP-a, uključujući Uredbu Vijeća (EZ) br. 73/2009 (5) S obzirom na opseg reforme, prikladno je Uredbu (EZ) br. 73/2009 staviti izvan snage i zamijeniti je novim tekstom. Reforma bi također trebala racionalizirati i pojednostaviti relevantne odredbe.
(2)
Jedan od glavnih ciljeva i jedan od ključnih zahtjeva reforme ZPP-a jest smanjenje administrativnog opterećenja. To je potrebno posebno uzeti u obzir pri izradi relevantnih odredaba za programe izravne potpore.
(3)
Ova bi Uredba trebala sadržavati sve osnovne elemente koji se tiču isplate potpore Unije poljoprivrednicima i u njoj bi trebali biti utvrđeni uvjeti za pristup plaćanjima koji su neraskidivo povezani s tim osnovnim elementima.
(4)
Potrebno je pojasniti da se Uredba (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (6) i odredbe donesene u skladu s njom moraju primjenjivati na mjere određene u ovoj Uredbi. Radi usklađenosti s drugim pravnim instrumentima koji se odnose na ZPP, pojedina pravila koja trenutno predviđa Uredba (EZ) br. 73/2009 sada su utvrđena u Uredbi (EU) br 1306/2013, osobito pravila kojima se jamči poštovanje obveza utvrđenih u odredbama o izravnom plaćanju, uključujući provjere i primjenu administrativnih mjera i administrativnih kazni u slučaju nepoštovanja obveza, pravila koja se odnose na višestruku sukladnost, poput zakonom propisanih zahtjeva o upravljanju, dobrog poljoprivrednog i okolišnog stanja, praćenja i procjene relevantnih mjera i pravila u vezi s plaćanjem predujmova i povratom nedospjelih plaćanja.
(5)
S ciljem nadopune ili izmjene određenih elemenata ove Uredbe koji nisu ključni, ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije („UFEU”) trebalo bi delegirati Komisiji. Od posebne je važnosti da Komisija u okviru svog pripremnog rada održava odgovarajuća savjetovanja, uključujući ona na stručnoj razini. Komisija bi u pripremi i izradi delegiranih akata trebala osigurati istovremeno, pravovremeno i odgovarajuće prosljeđivanje relevantnih dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću.
(6)
Ova bi Uredba trebala sadržavati popis programa potpore izravnih plaćanja koja su njome obuhvaćena. Kako bi se u obzir uzelo novo zakonodavstvo o programima potpore koje može biti doneseno nakon stupanja na snagu ove Uredbe, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu izmjene tog popisa.
(7)
Kako bi se osigurala pravna sigurnost, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu određivanja okvira u kojem države članice moraju odrediti kriterije koje trebaju ispuniti poljoprivrednici kako bi ispunili obvezu održavanja poljoprivredne površine u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj i minimalne aktivnosti koje treba provesti na područjima koja se prirodno održavaju u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj, kao i kriterije za određivanje prevladavanja trava i ostale travolike paše te za određivanje uspostavljene lokalne prakse što se tiče trajnog travnjaka i trajnog pašnjaka („trajni travnjak”).
(8)
Kako bi se osiguralo da iznosi za financiranje ZPP-a odgovaraju godišnjim gornjim granicama iz članka 16. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013, trebalo bi provesti prilagodbu razine izravne potpore za bilo koju kalendarsku godinu kako je predviđeno člankom 25. te Uredbe. Kako bi se osigurao njezin doprinos postizanju cilja ravnomjernije raspodjele plaćanja među malim i velikim korisnicima, navedena prilagodba izravnih plaćanja trebala bi se primjenjivati samo na plaćanja koja se trebaju dodijeliti poljoprivrednicima u iznosu koji premašuje 2 000 EUR u odgovarajućoj kalendarskoj godini. Uzimajući u obzir razine izravnih plaćanja za poljoprivrednike u Bugarskoj, Hrvatskoj i Rumunjskoj u okviru primjene mehanizma postupnog uvođenja na sva izravna plaćanja koja se dodjeljuju u tim državama članicama, taj bi se instrument financijske discipline trebao primjenjivati samo u Bugarskoj i Rumunjskoj od 1. siječnja 2016., a u Hrvatskoj od 1. siječnja 2022. Trebala bi se utvrditi posebna pravila u vezi tog instrumenta financijske discipline i za određene druge odredbe u slučaju kada se radi o pravnoj osobi ili skupini fizičkih ili pravnih osoba, kada nacionalno pravo propisuje prava i obveze pojedinačnih članova koji su usporedivi s onima pojedinačnih poljoprivrednika koji imaju status upravitelja poljoprivrednog gospodarstva kako bi se ojačale poljoprivredne strukture i promicalo osnivanje poslovnog nastana dotičnih pravnih osoba ili skupina.
(9)
Kako bi se osigurala pravilna primjena prilagodbe izravnih plaćanja u pogledu financijske discipline, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu pravilâ o osnovici za izračun smanjenjâ koja države članice primjenjuju na poljoprivrednike sukladno primjeni financijske discipline.
(10)
Iskustvo stečeno u provođenju različitih programa potpore poljoprivrednicima pokazalo je da je potpora u određenom broju slučajeva dodijeljena fizičkim ili pravnim osobama čija poslovna namjena nije bila, ili je bila samo marginalno usmjerena na poljoprivrednu djelatnost. Kako bi se osigurala bolja usmjerenost potpore, države članice trebale bi se suzdržati od dodjele izravnih plaćanja određenim fizičkim i pravnim osobama osim ako te osobe mogu pokazati da njihova poljoprivredna djelatnost nije marginalna. Države članice bi, nadalje, trebale imati mogućnost ne dodijeliti izravna plaćanja drugim fizičkim ili pravnim osobama čija je poljoprivredna aktivnost marginalna. Međutim, državama članicama trebalo bi se dopustiti da dodijele izravna plaćanja manjim poljoprivrednicima kojima je to honorarni posaojer ti poljoprivrednici izravno doprinose vitalnosti ruralnih područja. Države članice također bi se trebale suzdržati od dodjele izravnih plaćanja fizičkim ili pravnim osobama čije se poljoprivredne površine pretežno prirodnim putem održavaju u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj i koji ne obavljaju određenu minimalnu djelatnost.
(11)
Kako bi se zajamčila zaštita prava poljoprivrednika, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu određivanja kriterija za utvrđivanje slučajeva kada se poljoprivredna površina poljoprivrednika smatra površinom koja se pretežno prirodnim putem održava u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj, kriterija za utvrđivanje razlike između primitaka proizašlih iz poljoprivrednih i nepoljoprivrednih djelatnosti i iznosa izravnih plaćanja relevantnih za primjenu provjere marginalnosti te kriterija koje trebaju zadovoljiti poljoprivrednici kako bi dokazali da njihova poljoprivredna djelatnost nije marginalna.
(12)
Kako bi se izbjeglo pretjerano administrativno opterećenje izazvano upravljanjem plaćanjima malih iznosa, države članice općenito bi se trebale suzdržati od dodjele izravnih plaćanja ako bi iznos bio manji od 100 EUR ili ako bi prihvatljiva površina poljoprivrednog gospodarstva za koje se potpora traži bila manja od jednog hektara. Međutim, budući da poljoprivredne strukture država članica znatno variraju i mogu se značajno razlikovati od prosječne poljoprivredne strukture u Uniji, državama članicama trebalo bi dopustiti uporabu minimalnih pragova koji odražavaju njihovu specifičnu situaciju. Zbog vrlo specifične poljoprivredne strukture u najudaljenijim regijama i na manjim Egejskim otocima, države članice trebale bi biti u mogućnosti odlučiti treba li za te regije primijeniti ikakav minimalni prag. Nadalje, države članice bi trebale odabrati uvođenje jedne ili dviju vrsta minimalnih pragova, s obzirom na posebnosti struktura njihovih poljoprivrednih sektora. Budući da se plaćanje može dodijeliti poljoprivrednicima s takozvanim poljoprivrednim gospodarstvima „bez zemljišta”, primjena praga temeljenog na hektarima ne bi bila učinkovita. Stoga bi se na takve poljoprivrednike trebao primijeniti minimalni iznos u vezi s potporom. Kako bi se osiguralo jednako postupanje prema poljoprivrednicima čija su izravna plaćanja podložna postupnom uvođenju u Bugarskoj, Hrvatskoj i Rumunjskoj, minimalni prag u tim državama članicama trebao bi se temeljiti na konačnim iznosima koji se dodjeljuju na kraju postupka postupnog uvođenja.
(13)
Raspodjelu izravne dohodovne potpore među poljoprivrednicima obilježava dodjela nerazmjernih iznosa plaćanja poprilično malom broju velikih korisnika. Velikim korisnicima, zahvaljujući njihovoj sposobnosti da se koriste ekonomijama veličine, nije potrebna jednaka razina jediničnog iznosa potpore radi učinkovitog postizanja dohodovne potpore kao cilja. Štoviše, mogućnost prilagodbe većim korisnicima olakšava djelovanje s nižim razinama jediničnog iznosa potpore. Stoga bi države članice trebale smanjiti za barem 5 % dio osnovnog plaćanja koje se treba dodijeliti poljoprivrednicima koji premašuje 150 000 EUR. Kako bi se izbjegli nerazmjerni učinci na velika poljoprivredna gospodarstva s velikim brojem zaposlenika države članice mogu pri primjeni navedenog mehanizma odlučiti u obzir uzeti intenzitet plaćenog rada. Kako bi takvo smanjenje razine potpore bilo učinkovito, ne bi se trebala dati nikakva prednost poljoprivrednicima koji na umjetan način stvaraju uvjete za izbjegavanje njegovih učinaka. Prihodi smanjenja plaćanja velikim korisnicima trebali bi ostati u državama članicama u kojima su nastali i trebali bi se učiniti dostupnim u obliku potpore Unije za mjere koje se financiraju u okviru Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR).
(14)
Potrebno je utvrditi neto gornje granice za svaku državu članicu kako bi se ograničila plaćanja poljoprivrednicima nakon primjene smanjenja razine plaćanja. Kako bi se u obzir uzele posebna obilježja potpore ZPP-a koja se dodjeljuje sukladno Uredbi (EU) br. 228/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (7) i Uredbi (EU) br. 229/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (8), te činjenica da ta izravna plaćanja nisu podložna smanjenju razine plaćanja, neto gornja granica za dotične države članice ne bi trebala uključivati ta izravna plaćanja.
(15)
Kako bi se vodilo računa o promjenama u vezi s ukupnim maksimalnim iznosima izravnih plaćanja koji se mogu dodijeliti, uključujući one koje proizlaze iz odluka koje države članice trebaju donijeti u pogledu prijenosa između prvog i drugog stupai primjene smanjenja te, kada je to primjenjivo, određivanja najvišeg iznosa plaćanja, kao i one koje proizlaze iz obavijesti koje treba dostaviti Hrvatska u vezi s razminiranim zemljištem koje je ponovno stavljeno u funkciju za poljoprivredne djelatnosti, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu prilagodbe nacionalnih i neto gornjih granica utvrđenih u ovoj Uredbi.
(16)
Potrebno je navesti da se te odredbe ove Uredbe koje bi mogle potaknuti države članice na ponašanje koje bi moglo predstavljati državnu potporu izuzimaju iz primjene pravila o državnoj potpori, s obzirom na to da dotične odredbe uključuju odgovarajuće uvjete za dodjelu potpore ili je njima predviđeno da Komisija donese te uvjete kako bi se spriječilo bilo kakvo neprimjereno narušavanje tržišnog natjecanja.
(17)
U cilju jačanja njihove politike ruralnog razvoja, državama članicama trebalo bi pružiti mogućnost prijenosa sredstava iz njihove gornje granice izravnih plaćanja u njihovu potporu namijenjenu ruralnom razvoju. Državama članicama trebalo bi također pružiti mogućnost prijenosa sredstava iz njihove potpore namijenjene ruralnom razvoju u njihovu gornju granicu izravnih plaćanja. Kako bi se osigurala djelotvornost ovog instrumenta, državama članicama trebalo bi pružiti mogućnost da jednom preispitaju svoju početnu odluku, s učinkom od godine potraživanja 2018., pod uvjetom da bilo kakva odluka temeljena na takvom preispitivanju za sobom ne povlači bilo kakvo smanjenje iznosa dodijeljenih ruralnom razvoju.
(18)
Kako bi se postigli ciljevi ZPP-a, programe potpore možda će biti potrebno prilagoditi stalnim promjenama, ako je potrebno i u kratkim rokovima. Stoga je potrebno predvidjeti moguće preispitivanje programâ potpore, a posebno s obzirom na gospodarski razvoj ili stanje proračuna, s posljedicom da korisnici ne mogu pretpostaviti da će uvjeti za dodjelu potpore ostati nepromijenjeni.
(19)
Poljoprivrednici u državama članicama koje su pristupile Uniji 1. svibnja 2004. ili nakon tog datuma primili su izravna plaćanja putem mehanizma postupnog uvođenja predviđenog odgovarajućim Aktima o pristupanju. Za Bugarsku i Rumunjsku takvi će mehanizmi biti na snazi i u 2015., a za Hrvatsku će biti na snazi do 2021. godine. Usto, tim državama članicama bila je odobrena dodjela dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja. Mogućnost dodjele takvih plaćanja trebalo bi zadržati za Hrvatsku i, kao nadopunu programu osnovnih plaćanja za Bugarsku i Rumunjsku do njihovog potpunog postupnog uvođenja. U pogledu odobravanja dodjele dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja Hrvatskoj, Komisija bi trebala biti ovlaštena donositi provedbene akte ne primjenjujući Uredbu (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (9).
(20)
Uredba (EZ) br. 73/2009, kako je izmijenjena Aktom o pristupanju iz 2011. godine, predviđa posebnu nacionalnu rezervu za razminirano zemljište za Hrvatsku kako bi se financirala, tijekom razdoblja od deset godina nakon njezina pristupanja Uniji, dodjela pravâ na plaćanje za zemljište koje se razminira i ponovno stavlja u poljoprivrednu funkciju na godišnjoj osnovi. Primjereno je utvrditi pravila za određivanje iznosa namijenjenih financiranju potpora za ta zemljišta u okviru programâ potpore predviđenih ovom Uredbom i pravila za upravljanje tom rezervom. Kako bi se u obzir uzeli iznosi koji proizlaze iz obavijesti koje treba dostaviti Hrvatska u vezi s razminiranim zemljištem koje je ponovno stavljeno u funkciju za poljoprivredne djelatnosti, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu preispitivanja određenih financijskih odredaba koje se odnose na Hrvatsku.
(21)
Kako bi se osigurala bolja raspodjela potpore na cijelompoljoprivrednom zemljištu Unije, uključujući one države članice koje su primijenile program jedinstvenih plaćanja po površini utvrđen Uredbom (EZ) br. 73/2009, novi program osnovnih plaćanja trebao bi zamijeniti program jedinstvenih plaćanja utvrđen Uredbom Vijeća (EZ) br. 1782/2003 (10), koji se nastavio na temelju Uredbe (EU) br. 73/2009 koja je spojila već postojeće mehanizme potpore u jedinstveni program proizvodno nevezanih izravnih plaćanja. Takav bi prelazak, u načelu, trebao imati za posljedicu istek prava na plaćanje stečenih na temelju tih uredaba i dodjelu novih. Dodjela novih prava na plaćanje i dalje bi trebala biti utemeljena, u pravilu, na broju prihvatljivih hektara koji su na raspolaganju poljoprivrednicima u prvoj godini provođenja programa. Međutim, države članice koje trenutno provode program jedinstvenih plaćanja na regionalnoj osnovi ili regionalnoj kombiniranoj osnovi trebale bi imati mogućnost zadržavanja postojećih prava na plaćanje. Kako bi se izbjegao slučaj da se povećanjem prihvatljive površine u danoj državi članici nerazmjerno smanji iznos izravnih plaćanja po hektaru i time utječe na unutarnji proces konvergencije, državama članicama trebalo bi dopustiti da pri provedbi prve dodjele prava na plaćanje primijeneodređena ograničenja u svrhu određivanja broja prava na plaćanje.
(22)
Zbog uzastopnog uključivanja različitih sektora u program jedinstvenih plaćanja i naknadnog razdoblja prilagodbe dodijeljenog poljoprivrednicima, postalo je sve teže opravdavati postojanje znatnih pojedinačnih razlika u razini potpore po hektaru koje proizlaze iz korištenja povijesnih referenci. Smanjivanjem poveznica s povijesnim referencama i uzimajući u obzir cjelokupni kontekst proračuna Unije, izravna dohodovna potpora trebala bi biti ravnopravnije raspodijeljena među državama članicama. Kako bi se osigurala ravnopravnija raspodjela izravne potpore, a uzimajući u obzir razlike koje još uvijek postoje u razini plaća i ulaznih troškova, razine izravne potpore po hektaru trebalo bi postupno prilagoditi. Države članice koje imaju izravna plaćanja ispod razine od 90 % prosjeka Unije trebale bi zatvoriti jednu trećinu razlike između njihove postojeće razine i ove razine, tako da do financijske godine 2020. sve države članice postignu minimalnu razinu. Tu konvergenciju trebale bi razmjerno financirati sve države članice koje imaju razine izravnih plaćanjaiznad prosječne razine Unije.
(23)
Pored toga, u pravilu, sva prava na plaćanje aktivirana u 2019. godini u državi članici ili u regiji trebala bi imati jednaku jediničnu vrijednost. Međutim, kako bi se izbjegle negativne financijske posljedice za poljoprivrednike, državama članicama trebalo bi dopustiti dapri izračunu vrijednosti prava na plaćanje koja bi poljoprivrednici trebali imati u 2019. godini, uz uvjet da nijedno pravo na plaćanje u 2019. godini nema vrijednost nižu od 60 % od prosjeka, u obzir uzmu povijesne faktore. Države članice trebale bi tu konvergenciju financirati kroz smanjenje, na temelju objektivnih i nediskriminirajućih kriterija koje one same trebaju odrediti, vrijednost prava na plaćanje koja je iznad prosjeka za 2019. godinu. U vezi s tim i kako bi se izbjegli neprihvatljivo problematični gubici za određene poljoprivrednike, države članice mogu ograničiti to smanjenje na 30 % početne vrijednosti dotičnih prava, čak i ako takvo ograničenje ne dopušta svim pravima na plaćanje da dosegnu 60 % prosječne vrijednosti za 2019. Uz iznimku onih država članica koje su se odlučile za jednaku jediničnu vrijednost od prve godine provedbe programa, ta bi se konvergencija trebala provesti ravnomjerno. Konvergencija prava na plaćanje s vrijednošću iznad prosjeka trebala bi uzeti u obzir i procijenjena sredstva dostupna za prava na plaćanje.Međutim, za one države članice koje zadržavaju svoja postojeća prava na plaćanje i koje su se već odlučile za konvergencijske korake u skladu s člankom 63. stavkom 3. Uredbe (EZ) 1782/2003, te konvergencijske korake trebalo bi provesti, kada je to primjenjivo, te bi vrijednost svih prava na plaćanje trebalo prilagoditi kako bi se vodilo računa o procjenjenim sredstvima dostupnima za prava na plaćanje.
(24)
Iskustvo stečeno provedbom programa jedinstvenih plaćanja pokazalo je da bi trebalo zadržati neke od njegovih glavnih elemenata, uključujući određivanje nacionalnih gornjih granica kako bi se osiguralo da ukupni iznos potpore ne prekorači postojeća proračunska ograničenja. Države članice također bi trebale nastaviti upravljati nacionalnom rezervom ili bi im trebalo dopustiti osnivanje regionalnih rezervi. Takve nacionalne ili regionalne rezerve trebale bi se koristiti, kao prioritetnom rješenje, kako bi se mladim poljoprivrednicima i poljoprivrednicima koji započinju svoju poljoprivrednu djelatnost olakšalo sudjelovanje u programu te bi se korištenje tim rezervama trebalo dopustiti kako bi se u obzir uzele određene druge konkretne situacije. Pravila o prijenosu i korištenju prava na plaćanje trebalo bi zadržati.
(25)
Iskustvo stečeno primjenom Uredbe (EZ) br. 73/2009 pokazalo je da države članice nisu iskoristile cjelokupni iznos raspoloživih sredstava u okviru nacionalnih gornjih granica utvrđenih u toj Uredbi. Dok se, u usporedbi sa sustavom na temelju te Uredbe, ovom Uredbom smanjuje rizik neiskorištavanja sredstava (, države članice bi neovisno o tome trebale imati mogućnost raspodjele prava na plaćanje za veću vrijednost od iznosa raspoloživog za njihov program osnovnih plaćanja kako bi se olakšalo učinkovitije korištenje sredstava. Državama članicama stoga bi trebalo dopustiti, u okviru određenih zajedničkih granica i u odnosu na neto gornje granice za izravna plaćanja, da izračunaju potrebni iznos za koji bi se mogla povećati njihova gornja granica osnovnih plaćanja.
(26)
U pravilu, svaka poljoprivredna površina na poljoprivrednom gospodarstvu koja se koristi za poljoprivrednu djelatnost, uključujući i površine koje nisu bile u dobrom poljoprivrednom stanju 30. lipnja 2003. u državama članicama koje su pristupile Uniji 1. svibnja 2004., a koje su odlučile primijeniti program jedinstvenih plaćanja po površini koji se koristi za poljoprivrednu djelatnost, ima pravo koristiti osnovna plaćanja. S obzirom na potencijal nepoljoprivrednih djelatnosti da doprinesu diversifikaciji prihoda poljoprivrednih gospodarstava i vitalnosti ruralnih područja, poljoprivredna površina na gospodarstvu koja se također koristi za nepoljoprivredne djelatnosti treba se smatrati prihvatljivom pod uvjetom da se pretežno koristi za poljoprivredne djelatnosti. U svrhu procjene te pretežitosti, trebaju se odrediti zajednički kriteriji za sve države članice. S tim u vezi i kako bi se osigurala bolja usmjerenost izravnih plaćanja, države članice bi trebale biti u mogućnosti sastaviti, u interesu pravne sigurnosti i jasnoće, popis površina koje se pretežno koriste za nepoljoprivredne djelatnosti te su stoga neprihvatljive. Nadalje, kako bi se zadržala prihvatljivost zemljišta koje je bilo prihvatljivo za potrebe aktiviranja prava povezanih s ostavljanjem tla na ugaru prije ukidanja obveze ostavljanja tla na ugaru, trebalo bi se predvidjeti da određena pošumljena područja, uključujući područja pošumljena na temelju nacionalnih programa u skladu s relevantnim pravilima Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 (11) ili Uredbe (EU) br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (12), ili područja na koja se primjenjuju određene obveze u pogledu okoliša imaju pravo koristiti osnovna plaćanja.
(27)
Kako bi se izbjegla situacija u kojoj se povećanjem prihvatljive površine u danoj državi članici nerazmjerno smanji iznos izravnih plaćanja po hektaru i time utječe na unutarnji proces konvergencije, državama članicama trebalo bi dopustiti upotrebu koeficijenta smanjenja za određivanje prihvatljive površine trajnog travnjaka gdje trave i druge travolike paše tradicionalno ne prevladavaju na područjima za ispašu, no tvore dio uspostavljene lokalne prakse.
(28)
Što se tiče konoplje, potrebno je zadržati posebne mjere kako bi se osiguralo da se nezakoniti usjevi ne mogu sakriti među usjevima prihvatljivim za osnovno plaćanje i time nepovoljno utjecati na tržište konoplje. Stoga bi se plaćanja i dalje trebala dodjeljivati samo za područja zasijana onim sortama konoplje koje pružajuodređena jamstva u odnosu na sadržaj psihoaktivne tvari u njima.
(29)
Kako bi se osigurala pravna sigurnost i kako bi se objasnile posebne situacije koje se mogu pojaviti u primjeni programa osnovnih plaćanja, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu pravila o prihvatljivosti i pristupu programu osnovnih plaćanja za poljoprivrednike u slučaju nasljeđivanja i očekivanog nasljeđivanja, nasljeđivanja na temelju zakupa, promjene pravnog statusa ili naziva, prijenosa prava na plaćanje, kao i u slučaju spajanja ili cijepanja poljoprivrednog gospodarstva te u slučaju ugovorne klauzule koja se odnosi na pravo primanja prava na plaćanje u prvoj godini dodjele prava na plaćanje; Štoviše, delegiranje ovlasti bi također trebalo obuhvatiti pravila o izračunu vrijednosti i broja ili o promjeni vrijednosti prava na plaćanje u vezi s dodjelom prava na plaćanje, uključujući pravila o mogućnosti privremene vrijednosti i broja ili privremenog povećanja prava na plaćanje dodijeljenog na temelju zahtjeva poljoprivrednika, o uvjetima za uspostavu privremene i definitivne vrijednosti i broju prava na plaćanje te o slučajevima kada bi prodaja ili ugovor o zakupu mogli utjecati na dodjelu prava na plaćanje. Nadalje, delegiranje ovlasti bi također trebalo obuhvatiti pravila o utvrđivanju i izračunu vrijednosti i broja prava na plaćanje primljenih iz nacionalnih ili regionalnih rezervi; pravila o izmjeni jedinične vrijednosti prava na plaćanje u slučaju dijela prava na plaćanje i prijenosa prava na plaćanje bez zemljišta. Pored toga, delegiranje ovlasti bi također trebalo obuhvatiti kriterije za dodjelu prava na plaćanje poljoprivrednicima koji nisu primili izravna plaćanja u 2013. ili temeljem korištenja nacionalne ili regionalne rezerve; kriterije za primjenu ograničenja broja prava na plaćanje koja se dodjeljuju i kriterije za utvrđivanje koeficijenta smanjenja za prenamjenu određenog trajnog travnjaka u prihvatljive hektare.
(30)
Kako bi se osiguralo pravilno upravljanje pravima na plaćanje, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast za donošenje određenih akata u pogledu pravila o sadržaju prijave i zahtjeva za aktiviranje prava na plaćanje.
(31)
Kako bi se sačuvalo javno zdravlje, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu određivanja pravila kojima se dodjela plaćanja uvjetuje upotrebom certificiranog sjemena određenih sorti konoplje i definiranjem postupka za određivanje sorti konoplje i provjeru njihovog sadržaja tetrahidrokanabiola.
(32)
S obzirom na znatne administrativne, tehničke i logističke poteškoće koje prijelaz na program osnovnih plaćanja predstavlja za države članice koje primjenjuju program jedinstvenih plaćanja po površini na temelju Uredbe (EZ) br. 73/2009, trebalo bi im se dopustiti da primijene program jedinstvenih plaćanja po površini za potrebe dodjele osnovnog plaćanja za daljnje prijelazno razdoblje najkasnije do kraja 2020. Ako država članica odluči uvesti program osnovnih plaćanja do 2018., može se odlučiti za diferencijaciju plaćanja u okviru programa jedinstvenih plaćanja po površini u skladu s razinom određenih plaćanja dodijeljenih 2014. u okviru sustava posebne potpore i zasebnih plaćanja predviđenih u Uredbi (EZ) br. 73/2009, ili u slučaju Cipra u okviru financijskih omotnica specifičnih za pojedini sektor za prijelaznu nacionalnu potporu.
(33)
Kako bi se zajamčila zaštita prava korisnika i kako bi se objasnile posebne situacije koje se mogu pojaviti u primjeni programa jedinstvenih plaćanja po površini, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu utvrđivanja pravila o prihvatljivosti i pristupu programu jedinstvenih plaćanja po površini poljoprivrednika.
(34)
U državama članicama koje primjenjuju program jedinstvenih plaćanja po površini i kojima je dopušteno da dodijele prijelazne nacionalne potpore, takva potpora igrala je značajnu ulogu u dohodovnoj potpori poljoprivrednika u određenim sektorima. Iz tog razloga te kako bi se izbjeglo iznenadno i značajno smanjenje potpore od 2015. u onim sektorima koji do 2014. ostvaruju korist od prijelaznih nacionalnih potpora, primjereno je u tim državama članicama predvidjeti mogućnost dodjele te potpore kao nadopune programu jedinstvenih plaćanja po površini. Kako bi se osigurao kontinuitet potpore s do sada dodijeljenim prijelaznim državnim potporama, primjereno je ograničiti uvjete na one koji se primjenjuju u 2013. na te potpore, ili u slučaju Bugarske i Rumunjske na dopunska nacionalna izravna plaćanja, koja je odobrila Komisija po zahtjevu država članica. Također je primjereno ograničiti maksimalne iznose potpora po sektoru, u usporedbi s njihovim razinama iz 2013., kako bi se osiguralo ravnomjerno smanjenje razina potpore i njihova usklađenost s mehanizmom konvergencije.
(35)
Potrebno je predvidjeti posebna pravila za prvu dodjelu i izračun vrijednosti prava na plaćanje ako države članice koje su primijenile program jedinstvenih plaćanja po površini u skaldu s ovom Uredbom uvedu program osnovnog plaćanja. Kako bi se osigurao neometan prijelaz između tih programa, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu dodatnih pravila o uvođenju programa osnovnih plaćanja u države članice koje su primijenile program jedinstvenih plaćanja po površini.
(36)
Uzimajući u obzir potrebu da jedinična potpora poljoprivrednicima s manjim poljoprivrednim gospodarstvima bude dostatna kako bi se na učinkovit način postigao cilj dohodovne potpore, državama članicama trebalo bi dopustiti preraspodjelu izravne potpore među poljoprivrednicima dodjelom dodatnog plaćanja za prve hektare.
(37)
Jedan od ciljeva novog ZPP-a jest poboljšanje uspješnosti vezane uz okoliš putem obaveznog elementa „ekologizacije” izravnih plaćanja koji će podupirati poljoprivredne prakse korisne za klimu i okoliš primjenjive diljem Unije. U tu bi svrhu države članice trebale upotrijebiti dio svojih nacionalnih gornjih granica za izravna plaćanja kako bi, povrh osnovnog plaćanja, dodjelile godišnje plaćanje, koje može uzeti u obzir internu konvergenciju u državi članici ili regiji,kao obveznu praksu koju poljoprivrednici trebaju slijediti, a prvenstveno se tiče ostvarivanja klimatskih i okolišnih ciljeva politike. Te bi prakse trebale imati oblik jednostavnih, općenitih, izvanugovornih i godišnjih mjera koje nadilaze višestruku sukladnost i koje su povezane s poljoprivredom, poput raznolikosti usjeva, održavanja trajnog travnjaka, -uključujući tradicionalne voćnjake u kojima se voćke uzgajaju u rijetkom sklopu na travnjaku i uspostavljanje ekološki značajnih površina. Kako bi se bolje ostvarili ciljevi "ekologizacije" i kako bi se omogućilo učinkovito upravljanje i nadozor nad njom, takve bi se prakse trebale primjenjivati na čitavoj prihvatljivoj površini poljoprivrednog gospodarstva. Te bi prakse trebale biti obavezne i za poljoprivrednike čija su gospodarstva u potpunosti ili djelomično smještena na područjima u okviru mreže „Natura 2000” obuhvaćenim Direktivom Vijeća 92/43/EEZ (13) i Direktivom 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (14) ili na područjima obuhvaćenima Direktivom 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (15) dok god su te prakse u skladu s ciljevima tih Direktiva.
(38)
S obzirom na dokazane okolišne prednosti sustava ekoloških poljoprivrednih gospodarstva, poljoprivrednici bi, za one jedinice njihovog gospodarstva koje ispunjavaju uvjete utvrđene Uredbom Vijeća (EZ) br. 834/2007 (16), trebali ostvariti korist od elementa „ekologizacije” bez potrebe za ispunjavanjem ikakvih drugih obveza.
(39)
Nepoštovanje elementa „ekologizacije” za posljedicu bi trebalo imati sankcije na temelju Uredbe (EU) br. 1306/2013.
(40)
Kako bi se uzela u obzir raznolikost poljoprivrednih sustava i različitih okolišnih situacija diljem Unije, opravdano je, osim tri mjere ekologizacije uspostavljene ovom Uredbom, priynati praksu koja se odnosi na mjere za poljoprivredu, okoliš i klimu ili programe certificiranja koji su slični ekologizaciji i koji donose jednaku ili veću razinu koristi za klimu i okoliš. Ta bi se praksa radi pravne jasnoće trebala utvrditi u prilogu ovoj Uredbi. Države članice trebale bi odlučiti trebaju li poljoprivrednicima ponuditi mogućnost korištenja jednake prakse i prakse ekologizacije uspostavljene u ovoj Uredbi kako bi se od poljoprivrednika zahtijevalo da poštuju najprikladniju praksu kako bi se osigurali ciljevi te mjere te bi o svojim odlukama trebale obavijestiti Komisiju. Komisija bi, radi pravne sigurnosti, trebala ocijeniti je li praksa koja se odnosi na prijavljene jednake mjere obuhvaćena tim prilogom. Ako Komisija smatra da to nije slučaj, trebala bi o tome obavijestiti države članice putem provedbenog akta donesenog bez primjene Uredbe (EU) br. 182/2011. Kako bi se omogućila jednostavnija primjena jednakovrijednosti i radi mogućnosti kontrole, trebala bi se utvrditi pravila u pogledu područja pokrivenosti jednakih mjera, uzimajući u obzir posebna obilježja poljoprivredno-okolišno-klimatskih mjera i programâ certificiranja. Kako bi se osigurala pravilna primjena jednake prakse i izbjeglo dvostruko financiranje, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u svrhu dodavanja praksi na popis jednakih praksi, utvrđivanja zahtjeva za nacionalne i regionalne programe certificiranja i, prema potrebi, utvrđivanja pravila za izračun odgovarajućih iznosa.
(41)
Obveze u odnosu na mjere za raznolikost usjeva trebale bi se primjenjivati na način da se vodi računa o poteškoćama manjih poljoprivrednih gospodarstava da diversificiraju te pritom nastavljaju s napretkom prema većim koristima za okoliš i osobito poboljšanju kvalitete tla. Trebalo bi predvidjeti izuzetke za poljoprivredna gospodarstva koja već ispunjavaju ciljeve koji se odnose na raznolikost usjeva kao posljedica pokrivenosti travnjakom ili ugarom u značajnoj mjeri, za poljoprivredna gospodarstva koja svake godine rotiraju svoje parcele ili za poljoprivredna gospodarstva koja bi zbogsvog zemljopisnog položaja imala znatne poteškoće pri uvođenju trećeg usjeva. Kako bi se osiguralo da se obveze navedene u mjeri za raznolikost usjeva primjenjuju na razmjeran i nediskriminirajući način te da vode do bolje zaštite okoliša, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu priznavanja dodatnih rodova i vrsta i utvrđivanju pravila o primjeni preciznog izračuna udjela različitih usjeva.
(42)
Radi koristi za okoliš na trajnim travnjacima i osobito radi skladištenja ugljika, potrebno je donijeti mjere za održavanje trajnih travnjaka. Ta bi se zaštita trebala sastojati od zabrane oranja i prenamjene na okolišno najosjetljivijim područjima u mreži „Natura 2000” koja su obuhvaćena Direktivama 92/43/EEZ i 2009/147/EZ, kao i od općenitijih zaštitnih mjera od prenamjene za druge svrhe koje se temelje na omjeru trajnih travnjaka,. Države članice trebale bi biti ovlaštene za određivanje dodatnih okolišno osjetljivih područja koja nisu obuhvaćena tim direktivama. Osim toga, trebale bi odabrati na kojoj bi se teritorijalnoj razini taj omjer trebao primjenjivati. Kako bi se osigurala učinkovita zaštita trajnih travnjaka, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u svrhu utvrđivanja okvira za određivanje, od strane država članica, trajnih travnjaka koji nisu obuhvaćeni Direktivama 92/43/EEZ ili 2009/147/EZ.
(43)
Kako bi se osiguralo pravilno određivanje i održavanje omjera trajnih travnjaka i ukupne poljoprivredne površine, Komisiji bi trebalo dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu uspostave detaljnih metoda za određivanje tog omjera, detaljnih pravila o održavanju trajnih travnjaka i vremenskog okvira relevantnog za obvezu pojedinačnih poljoprivrednika da prenamijene zemljište.
(44)
Ekološki značajne površine trebaju se odrediti osobito kako bi se zaštitila i poboljšala bioraznolikost na poljoprivrednim gospodarstavima. Stoga bi se ekološki značajne površine trebale sastojati od područja koja izravno utječu na bioraznolikost, kao što je zemljište ostavljeno na ugaru, obilježja krajolika, terase, granični pojasevi, pošumljena područja i poljoprivredno-šumske površine ili koja neizravno utječu na bioraznolikost kroz smanjenu upotrebu sirovina na poljoprivrednom gospodarstvu, kao što površine prekrivenepostrnim usjevima i zimski travnjacima. Obveze utvrđene u vezi s mjerom ekološki značajne površine trebale bi se primjenjivati tako da se izbjegava nerazmjerno opterećivanje manjih poljoprivrednih gospodarstava u usporedbi s dodatnom pojačanom koristi za okoliš. Trebalo bi predvidjeti izuzetke za poljoprivredna gospodarstva koja već ispunjavaju ciljeve ekološki značajnih površina time što su u značajnoj mjeri pokrivena travnjakom ili ugarom. Također bi trebalo, kad se radi o državama članicama pretežno prekrivenim šumom, predvidjeti izuzetke za poljoprivrednike koji se bave poljoprivrednom djelatnošću u područjima koja su suočena s prirodnim ograničenjima u određenim pretežno šumom prekrivenim područjima u kojima postoji značajan rizik od napuštanja zemljišta. Uz to je potrebno donijeti mjere za omogućavanje državama članicama i poljoprivrednim gospodarstvima da na regionalnoj ili kolektivnoj razini provedu obvezu kako bi došli do susjednih, ekološki značajnih površina koje su korisnije za okoliš. Radi pojednostavljenja, države članice trebale bi imati mogućnost standardizacije mjerenja ekološki značajnih površina.
(45)
Kako bi se osiguralo učinkovito i dosljedno određivanje ekološki značajnih površina, uz istovremeno vođenje računa o posebnim obilježljima država članica, Komisiji bi trebalo dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu utvrđivanja dodatnih kriterija za ispunjavanje uvjeta površina kao ekološki značajnih površina; priznavanja drugih vrsta ekološki značajnih površina; određivanja faktora prenamjene i ponderiranja za određene vrste ekološki značajnih površina; određivanja pravila za provedbu, od strane država članica, dijela ekološki značajne površine na regionalnoj razini; određivanja pravila za kolektivnu provedbu obveze da gospodarstva u neposrednoj blizini zadrže ekološki značajne površine;uspostave okvira za kriterije koje trebaju definirati države članice za utvrđivanje takve neposredne blizine i uspostave metoda za određivanje omjera šume i poljoprivrednog zemljišta. Prilikom dodavanja drugih vrsta ekološki značajnih površina, Komisija bi trebala osigurati da je njihov cilj poboljšanje općeg učinka poljoprivrednog gospodarstva na okoliš, osobito što se tiče bioraznolikosti, poboljšanja kakvoće tla i vode, očuvanja krajolika i ispunjavanja ciljeva koji se odnose na ublažavanje i prilagodbu klimatskim promjenama.
(46)
Kako bi se promicao održivi razvoj poljoprivrede na područjima s posebnim prirodnim ograničenjima, države članice trebale bi biti u mogućnosti upotrijebiti dio svojih gornjih granica za izravna plaćanja za dodjelu godišnjeg plaćanja po površini, povrh osnovnog plaćanja, svim poljoprivrednicima na tim područjima ili na nekim od tih područjima, ako tako odluči država članica. Takvo plaćanje ne bi trebalo zamijeniti potporu dodijeljenu u okviru programâ ruralnog razvoja i ne bi se trebalo dodjeljivati poljoprivrednicima na područjima određenima u skladu s Uredbom (EZ) br. 1698/2005, ali koja nisu određena u skladu s Uredbom (EU) br. 1305/2013.
(47)
Stvaranje i razvoj nove gospodarske djelatnosti u poljoprivrednom sektoru od strane mladih poljoprivrednika financijski je izazov i predstavlja element koji bi trebalo razmotriti pri dodjeli i usmjeravanju izravnih plaćanja. Taj je razvoj ključan za konkurentnost poljoprivrednog sektora Unije i zbog toga bi trebalo osnovati dohodovnu potporu mladim poljoprivrednicima koji započinju svoje poljoprivredne djelatnosti kako bi se olakšalo pokretanje djelatnosti mladih poljoprivrednika i strukturna prilagodba njihovih poljoprivrednih gospodarstava nakon osnivanja. U tu svrhu, države članice bi trebale biti u mogućnosti koristiti dio svojih nacionalnih gornjih granica za izravna plaćanja kako bi mladim poljoprivrednicima dodijelile godišnja plaćanja, povrh osnovnog plaćanja. Države članice trebale bi biti u mogućnosti odlučiti o metodi izračuna za ta plaćanja i, ako ta metoda podrazumijeva obvezu određivanja ograničenja plaćanja po poljoprivredniku, takvo ograničenje treba odrediti s obzirom na opća načela prava Unije. Budući da bi ono trebalo pokriti samo početno razdoblje trajanja poslovanja i ne bi se trebalo pretvoriti u potporu poslovanju,takvo bi se plaćanje trebalo dodijeliti samo na razdoblje od najviše pet godina. Trebalo bi biti dostupno mladim poljoprivrednicima koji započinju svoju poljoprivrednu djelatnost i koji nisu stariji od 40 godina u godini podnošenja prvog zahtjeva u okviruprograma osnovnih plaćanja ili u okviru programa jedinstvenih plaćanja po površini.
(48)
Kako bi se zajamčila zaštita prava korisnika i izbjegla diskriminacija među njima, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu određivanja uvjeta pod kojima se može smatrati da pravna osoba ispunjava uvjete za primitak plaćanja za mlade poljoprivrednike.
(49)
Državama članicama trebalo bi dopustiti korištenje dijela njihovih nacionalnih gornjih granica za izravna plaćanja za proizvodno vezane potpore u određenim sektorima ili regijama u jasno definiranim slučajevima. Za sredstva koja se mogu upotrijebiti za bilo koju proizvodno vezanu potporu trebalo bi postaviti granicu na odgovarajućoj razini, dopuštajući pritom da se takva potpora dodjeljuje u državama članicama u njihovim određenim sektorima ili regijama koje su suočene s određenim posebnim situacijama u kojima su određene vrste poljoprivredne djelatnosti ili određeni poljoprivredni sektori od osobite važnosti iz gospodarskih, okolišnih i/ili socijalnih razloga. Državama članicama trebalo bi dopustiti korištenje do 8 % njihovih nacionalnih gornjih granica za tu potporu ili 13 % ako njihova razina proizvodno vezane potpore premašuje 5 % barem u jednoj godini tijekom razdoblja 2010. - 2014. ili ako one primjenjuju program jedinstvenih plaćanja po površini do 31. prosinca 2014.. Nadalje, kako bi se održala neovisnost o proteinima sektora uzgoja, državama članicama koje odluče koristiti najmanje 2 % svojih nacionalnih gornjih granica za potporu proizvodnje proteinskih usjeva trebalo bi dopustiti da povećaju te postotke za najviše dva postotna boda. U opravdanim slučajevima, ako su vidljive određene osjetljive potrebe u sektoru ili regiji, i nakon odobrenja Komisije, državama članicama trebalo bi dopustiti korištenje više od 13 % njihove nacionalne gornje granice. Kao alternativu tim postotcima, države članice mogu odabrati korištenje do 3 milijuna EUR godišnje za financiranje proizvodno vezane potpore. Proizvodno vezana potpora trebala bi se dodijeliti samo u mjeri potrebnoj da potakne održavanje trenutnih razina proizvodnje u dotičnim sektorima ili regijama. Ta bi potpora također trebala biti raspoloživa poljoprivrednicima koji 31. prosinca 2013. posjeduju posebna prava na plaćanje dodijeljena na temelju Uredbe (EZ) br. 1782/2003 i Uredbe (EZ) br. 73/2009 te koji nemaju prihvatljive hektare za aktiviranje prava na plaćanje. Što se tiče odobrenja dobrovoljne proizvodno vezane potpore koja premašuje 13 % godišnje nacionalne gornje granice koju utvrđuje država članica, Komisiji bi trebalo dodijeliti dodatne ovlasti za donošenje provedbenih akata bez primjene Uredbe (EU) br. 182/2011.
(50)
Kako bi se osiguralo učinkovito i usmjereno korištenje sredstava Unije i izbjeglo dvostruko financiranje u okviru drugih sličnih instrumenata potpore, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu utvrđivanja uvjeta za dodjelu dobrovoljne proizvodno vezane potpore, kao i pravila o njezinoj usklađenosti s drugim mjerama Unije i o kumulaciji potpora.
(51)
Kako bi se osiguralo od bilo kakvog rizika ometanja proizvodnje u regijama koje proizvode pamuk, dio potpore sektoru pamuka na temelju Uredbe (EZ) br. 73/2009 i dalje je vezan uz uzgoj pamuka putem posebnog plaćanja za pamuk po prihvatljivom hektaru, uzimajući u obzir sve relevantne čimbenike. Tu bi situaciju treblo održati sukladno ciljevima iz Protokola br. 4. o pamuku priloženom Aktu o pristupanju iz 1979.
(52)
Kako bi se osigurala učinkovita primjena posebnih plaćanja za pamuk i upravljanje njima, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu utvrđivanja pravila i uvjeta za odobravanje zemljišta i sorti za potrebe posebnog plaćanja za pamuk; pravila o uvjetima za dodjelu tog plaćanja, o zahtjevima prihvatljivosti i o agronomskoj praksi; kriterija za odobrenje međusektorskih organizacija; obveza za proizvođače i pravila koja uređuju situacije u kojima odobrena međusektorska organizacija ne zadovoljava te kriterije.
(53)
Poglavlje 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 637/2008 (17) zahtijeva od svake države članice koja proizvodi pamuk da Komisiji podnese ili nacrt četverogodišnjeg programa restrukturiranja svake četiri godine, a prvi put do 1. siječnja 2009. ili jedinstveni nacrt izmijenjenog osmogodišnjeg programa restrukturiranja do 31. prosinca 2009. Iskustvo je pokazalo da bi restrukturiranje sektora pamuka bilo bolje provesti drugim mjerama, uključujući mjere u okviru programa ruralnog razvoja financirane na temelju Uredbe (EU) br. 1305/2013. Takve mjere bi također omogućilebolju usklađenost s mjerama iz drugih sektora. Međutim, trebalo bi poštovati stečena prava i legitimna očekivanja poduzeća koja su već uključena u programe restrukturiranja. Stoga bi tekućim programima za razdoblja od četiri ili osam godina trebalo dopustiti da se provedu do njihovog kraja bez mogućnosti produljenja. Sredstva iz četverogodišnjih programa bi se onda moglo uključiti u sredstva Unije raspoloživa za mjere ruralnog razvoja od 2014. godine. S obzirom na programsko razdoblje, u 2018. godini sredstva raspoloživa nakon završetka osmogodišnjih programa ne bi bila korisna u programima ruralnog razvoja te bi mogla biti korisnije prenesena u programe potpore na temelju ove Uredbe, kao što je već predviđeno Uredbom (EZ) br. 637/2008. Uredba (EZ) br. 637/2008 stoga će postati zastarjela od 1. siječnja 2014. ili 1. siječnja 2018. za države članice koje imaju četverogodišnje, odnosno osmogodišnje programe i stoga bi je trebalo staviti izvan snage.
(54)
Državama članicama trebalo bi omogućiti uvođenje jednostavnog i posebnog programa za male poljoprivrednike kako bi se smanjili administrativni troškovi u vezi s upravljanjem i nadzorom nad izravnom potporom. U tu svrhu, državama članicama trebalo bi dopustiti uvođenje ili paušalnog plaćanja kojim se zamjenjuju sva izravna plaćanja ili plaćanja temeljenog na dospjelom iznosu za poljoprivrednike svake godine. Trebalo bi uvesti pravila za pojednostavljenje formalnosti smanjenjem, između ostalog, obveza koje se nameću malim poljoprivrednicima, poput onih koje se odnose na zahtjev za potporu, na poljoprivrednu praksu korisnu za klimu i okoliš, na višestruku sukladnost i na kontrole kako je utvrđeno u Uredbi (EU) br. 1306/2013, a da se ne ugrozi postizanje općih ciljeva reforme, što podrazumijeva da se zakonodavstvo Unije iz Priloga II. Uredbi (EU) br. 1306/2013 primjenjuje na male poljoprivrednike. Cilj tog programa trebao bi biti potpora postojećoj poljoprivrednoj strukturi malih gospodarstava u Uniji bez sprečavanja razvoja u smjeru konkurentnijih struktura. Iz tog bi razloga pristup programu, u načelu, trebao biti ograničen na postojeća poljoprivredna gospodarstva. Sudjelovanje poljoprivrednika u programu trebalo bi biti neobavezno. Međutim, kako bi se dodatno pojačao učinak programa u smislu pojednostavljenja, državama članicama trebalo bi dopustiti da određene poljoprivrednike automatski uključe u program podložno mogućnosti isključivanja.
(55)
Kako bi se osigurala pravna sigurnost, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu određivanja uvjetâ za sudjelovanje u programu za male poljoprivrednike ako sepromijeni položaj poljoprivrednika koji u njemu sudjeluje.
(56)
U svrhu pojednostavljenja i kako bi se u obzir uzela posebna situacija u najudaljenijim regijama, u tim bi regijama trebalo upravljati izravnim plaćanjima u okviru programa potpore utvrđenih Uredbom (EU) br. 228/2013. Kao posljedica toga, odredbe ove Uredbe koje se odnose na program osnovnih plaćanja, povezanih plaćanja, proizvodno vezanu potporu i program za male poljoprivrednike ne bi se trebale primjenjivati na te regije.
(57)
Obavijesti od strane država članica su potrebne u svrhu primjene ove Uredbe i u svrhu praćenja, analize te upravljanja izravnim plaćanjima. Kako bi se osigurala pravilna primjena pravilâ iz ove Uredbe i kako bi takve obavijesti bile brze, učinkovite, točne, isplative i usklađene sa zaštitom osobnih podataka, Komisiji bi trebalo dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu donošenja nužnih mjera u vezi s obavijestima koje države članice podnose Komisiji ili u svrhu provjere, kontrole, praćenja, ocjene i revizije izravnih plaćanja i u svrhu ispunjavanja zahtjeva utvrđenih u međunarodnim sporazumima, uključujući zahtjeve vezane uz obavješćivanje prema tim sporazumima i u pogledu dodatnih pravila o prirodi i vrsti informacija koje treba priopćiti, o kategorijama podataka koje treba obraditi i najduljem razdoblju zadržavanja, o pravu pristupa informacijama ili sustavima informacija i o uvjetima objave informacija.
(58)
Osobni podaci prikupljeni radi primjene izravnih plaćanja trebali bi se obrađivati na način koji je usklađen s tim namjenam. Također bi, trebali bi biti anonimni, zbrojeni prilikom obrade u svrhu praćenja i procjene te zaštićeni u skladu s pravom Unije koje se tiče zaštite pojedinaca s obzirom na obradu osobnih podataka i slobodni protok takvih podataka, osobito u skladu s Direktivom 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (18) i Uredbom br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća (19). Subjekte na koje se podaci odnose trebalo bi obavijestiti o takvoj obradi i o njihovim pravima na zaštitu podataka.
(59)
Provedeno je savjetovanje s Europskim nadzornikom za zaštitu podataka koji je donio mišljenje 14. prosinca 2011. (20).
(60)
Kako bi se osigurao neometani prijelaz s aranžmana predviđenih Uredbom (EZ) br. 73/2009 na one utvrđene u ovoj Uredbi, Komisiji bi se trebala dodijeliti ovlast donošenja određenih akata u pogledu utvrđivanja nužnih mjera za zaštitu svih stečenih prava i legitimnih očekivanja poljoprivrednika.
(61)
Kako bi se osigurali jednaki uvjeti za provedbu ove Uredbe i kako bi se izbjeglo nepravedno tržišno natjecanje ili diskriminacija među poljoprivrednicima, Komisiji bi se trebale dodijeliti provedbene ovlasti u pogledu: utvrđivanja iznosa koji će biti uključen u posebnu nacionalnu rezervu za razminirano područje za Hrvatsku; uspostave godišnje nacionalne gornje granice za program osnovnih plaćanja; donošenja pravila koja se odnose na podnošenje zahtjeva za dodjelu prava na plaćanje; donošenja mjera koje se odnose na povrat neiskorištenih prava na plaćanje u nacionalnu rezervu; donošenja modaliteta obavješćivanja državnih tijela o prijenosu prava na plaćanje i rokovima u kojima je potrebno poslati takve obavijesti;; uspostave godišnje nacionalne gornje granice za program osnovnih plaćanja po površini; donošenja pravilâ o zahtjevima za dodjelu prava na plaćanje koji su podneseni u godini dodjele prava na plaćanje ako države članice prijeđu na program osnovnih plaćanja; određivanja godišnjih gornjih granica za preraspodjelu plaćanja. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011.
(62)
Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedbu ove Uredbe i izbjeglo nepošteno tržišno natjecanje ili diskriminacija poljoprivrednika, Komisiji bi se također trebale dodijeliti provedbene ovlasti u pogledu: donošenja pravila o postupcima, uključujući i o rasporedu za njihovo podnošenje o obavješćivanjuod strane država članica i procjeni Komisije u pogledu jednake prakse; donošenja određenih ograničenja unutar kojih se obveza za održavanje trajnih travnjaka smatra ispunjenom; postavljanja godišnje gornje granice za plaćanja za poljoprivrednu praksu korisnu za klimu i okoliš; postavljanja godišnje gornje granice za plaćanja za područja s prirodnim ograničenjima; postavljanja godišnje gornje granice za plaćanja mladim poljoprivrednicima. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011.
(63)
Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedbu ove Uredbe i izbjeglo nepošteno tržino natjecanje ili diskriminacija poljoprivrednika, Komisiji bi se također trebale dodijeliti provedbene ovlasti u pogledu postavljanja godišnje gornje granice za dobrovoljnu proizvodno vezanu potporu; donošenja pravila o postupku ocjenjivanja i odobravanja odluka u okviru dobrovoljnih proizvodno vezanih potpora; donošenja pravila o postupku za odobravanje i obavješćivanje proizvođača u pogledu odobrenja zemljišta i sorti za potrebe posebnih plaćanja za pamuk; donošenja pravila o izračunu smanjenja iznosa za posebna plaćanja za pamuk; donošenja pravila koja se tiču općih zahtjeva i metoda za obavješćivanje te donošenja potrebnih i opravdanih mjera za rješavanje posebnih problema u slučaju nužde. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011.
(64)
Kako bi se riješili hitni problemi nastali u jednoj ili više država članica, osiguravajući pritom kontinuitet sustava izravnih plaćanja, Komisija bitrebala donijeti trenutno primjenjive provedbene akte ako izvandredne okolnosti, u odgovarajuće opravdanim slučajevima, utječu na dodjelu potpore i ugrožavaju učinkovitu provedbu plaćanja u okviru programâ potpore navedenih u ovoj Uredb.
(65)
Budući da ciljeve ove Uredbe države članice ne mogu ostvariti u dostatnoj mjeri, ali se zbog njezine povezanosti s drugim instrumentima ZPP-a, zbog nejednakosti između različitih ruralnih područja i ograničenih financijskih sredstava država članica u proširenoj Uniji, ti ciljevi mogu bolje ostvariti na razini Unije putem višegodišnjeg jamstva financiranja Unije i fokusiranja na jasno utvrđene prioritete, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je utvrđeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji („UEU”). U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je utvrđeno u tom članku, ova Uredba ne prekoračuje okvire koji su neophodni za postizanje tih ciljeva.
(66)
Budući da se Uredba (EZ) br. 73/2009 treba nastaviti primjenjivati u 2014., ova bi se Uredba načelno trebala primjenjivati od 1. siječnja 2015. Međutim, odredbe ove Uredbe o fleksibilnosti među stupovima predviđaju mogućnost za države članice da donesu odluke te ih priopće Komisiji do 31. prosinca 2013. Pored toga, neke druge odredbe ove Uredbe zahtijevaju poduzimanje mjera u 2014. Stoga bi te odredbe trebalo primjenjivati od stupanja na snagu ove Uredbe.
(67)
Zbog hitnosti nesmetane provedbe predviđenih mjera, ova bi Uredba trebala stupiti na snagu na dan objave u Službenom listu Europske unije,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
GLAVA I.
PODRUČJE PRIMJENE I DEFINICIJE
Članak 1.
Područje primjene
Ovom se Uredbom utvrđuju:
(a)
zajednička pravila o plaćanjima koja se izravno dodjeljuju poljoprivrednicima u okviru programa potpore navedenih u Prilogu I. („izravna plaćanja”);
(b)
posebna pravila vezana uz:
i.
osnovna plaćanja za poljoprivrednike („program osnovnih plaćanja” i prijelazni pojednostavljeni program, „program jedinstvenih plaćanja po površini”);
ii.
dobrovoljnu prijelaznu nacionalnu potporu za poljoprivrednike;
iii.
dobrovoljnu preraspodjelu plaćanja;
iv.
plaćanja za poljoprivrednike koji se pridržavaju poljoprivrednih praksi korisnih za klimu i okoliš;
v.
dobrovoljna plaćanja za poljoprivrednike na područjima s prirodnim ograničenjima;
vi.
plaćanja za mlade poljoprivrednike koji tek počinju obavljati svoju poljoprivrednu djelatnost;
vii.
program dobrovoljnih proizvodno vezanih potpora;
viii.
posebno plaćanje za pamuk;
ix.
dobrovoljni pojednostavljeni program za male poljoprivrednike;
x.
okvir unutar kojeg se Bugarskoj, Hrvatskoj i Rumunjskoj omogućuje nadopuna izravnih plaćanja.
Članak 2.
Izmjena Priloga I.
Kako bi se osigurala pravna sigurnost, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. kojima se mijenja popis programa potpore utvrđen u Prilogu I., u mjeri potrebnoj za uzimanje u obzir novih zakonodavnih akata o programima potpore koji bi se mogli donijeti nakon donošenja ove Uredbe.
Članak 3.
Primjena na najudaljenije regije i manje Egejske otoke
Članak 11. ne odnosi se na regije Unije iz članka 349. UFEU-a („najudaljenije regije”) i na izravna plaćanja koja se dodjeljuju na manjim Egejskim otocima sukladno Uredbi (EU) br. 229/2013.
Glave III., IV. i V. ove Uredbe ne primjenjuju se na najudaljenije regije.
Članak 4.
Definicije i povezane odredbe
1. Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„poljoprivrednik” znači fizička ili pravna osoba ili skupina fizičkih ili pravnih osoba, bez obzira na pravni status dodijeljen takvoj skupini i njezinim članovima na temelju nacionalnog prava, čije se poljoprivredno gospodarstvo nalazi na prostornom području primjene Ugovorâ kako je utvrđeno u članku 52. UEU-a u vezi s člancima 349. i 355. UFEU-a i koja obavlja poljoprivrednu djelatnost;
(b)
„poljoprivredno gospodarstvo” znači sve jedinice koje se upotrebljavaju za poljoprivredne djelatnosti i kojima upravlja poljoprivrednik, a koje se nalaze na državnom području iste države članice;
(c)
„poljoprivredna djelatnost” znači:
i.
proizvodnja, uzgoj ili sadnja poljoprivrednih proizvoda, uključujući žetvu, mužnju, životinje za rasplod i držanje stoke za potrebe uzgoja, ili
ii.
održavanje poljoprivrednog zemljišta u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj bez pripremnih radnji koje izlaze iz okvira uobičajenih poljoprivrednih metoda i strojeva, utemeljenih na kriterijima koje određuju države članice na temelju okvira koji je utvrdila Komisija, ili
iii.
provođenje minimalne aktivnosti, definirane od strane država članica, na poljoprivrednim površinama koje se prirodno održavaju u stanju pogodnom za pašu ili uzgoj;
(d)
„poljoprivredni proizvodi” znači proizvodi, uz iznimku proizvoda ribarstva, navedeni u Prilogu I. Ugovorima, i pamuk;
(e)
„poljoprivredna površina” znači bilo koja površina koja se koristi kao obradivo zemljište, trajni travnjak i trajni pašnjak ili trajni nasad;
(f)
„obradivo zemljište” znači zemljište zasijano za proizvodnju usjeva ili površine pogodne za proizvodnju usjeva, ali neobrađene, uključujući površine ostavljene na ugaru u skladu s člancima 22., 23. i 24. Uredbe (EZ) br. 1257/1999, člankom 39. Uredbe (EZ) br. 1698/2005 i člankom 28. Uredbe (EU) br. 1305/2013, neovisno o tome je li to zemljište ispod staklenika ili fiksnog ili pomičnog krova;
(g)
„trajni nasadi” znači nasadi koji se ne izmjenjuju, osim trajnih travnjaka i trajnih pašnjaka koji su na zemljištu pet ili više godina i prinose višestruke žetve, uključujući rasadnike i kulture kratkih ophodnji;
(h)
„trajni travnjak i trajni pašnjak” (zajedno „trajni travnjak”) znači zemljište koje se koristi za uzgoj trava ili ostale travolike paše na prirodan način (samoniklo) ili putem uzgoja (zasijano) i koje nije bilo uključeno u izmjenu nasada poljoprivrednog gospodarstva tijekom pet ili više godina; može uključivati druge vrste poput grmlja i/ili drveća koje se mogu upotrebljavati za ispašu pod uvjetom da trave i ostala travolika paša i dalje prevladavaju, kao i, ako države članice tako odluče, zemljište koje se može upotrebljavati za ispašu i koje čini dio uspostavljene lokalne prakse koja podrazumijeva da trave i druge travolike paše tradicionalno ne prevladavaju na područjima za ispašu;
(i)
„trave ili ostala travolika paša” znači sve travolike biljke koje se obično nalaze na prirodnim pašnjacima ili su obično sastavni dio mješavine sjemena za pašnjake ili livade u državama članicama, bez obzira na to koriste li se za ispašu životinja;
(j)
„rasadnici” znači sljedeća područja mladih drvenastih (šumovitih) biljaka koje rastu na otvorenom za kasnije presađivanje:
-
rasadnici loze i podanaka,
-
rasadnici voćaka i bobica,
-
rasadnici ukrasnog bilja,
-
komercijalni rasadnici šumskog drveća, osim onih koji služe za vlastite potrebe poljoprivrednog gospodarstva i rastu unutar šume,
-
rasadnici drveća i grmlja za sadnju u vrtovima, parkovima, uz cestu i na nasipima (npr. biljke za živicu, stabla ruža i drugo ukrasno grmlje, ukrasna crnogorica), uključujući u svim slučajevima njihove stabljike i mlade presadnice;
(k)
„kultura kratkih ophodnji” znači područja zasađena s vrstama drveća oznake KN 0602 90 41 koje određuju države članice i koja se sastoje od drvenastih, trajnih usjeva, podanaka ili panjeva koji su ostali u zemlji nakon žetve, s novim mladicama koje se pojavljuju u sljedećoj sezoni i s maksimalnim ciklusom žetve koji određuju države članice;
(l)
„prodaja” znači prodaja ili bilo koji drugi definitivni prijenos vlasništva nad zemljištem ili prava na plaćanje; to ne uključuje prodaju zemljišta ako je zemljište preneseno državnim tijelimaili dano na korištenje za opće dobro, a u oba slučaja prijenos je izvršen radi namjena koje ne uključuje poljoprivredu;
(m)
„najam” znači ugovor o najmu ili slična privremena transakcija;
(n)
„prijenos” znači najam ili prodaja ili stvarno nasljeđivanje ili očekivano nasljeđivanje zemlje ili prava na plaćanje ili bilo kakvog drugog definitivnog prijenosa; ne obuhvaća povrat prava na plaćanje po isteku najma.
2. Države članice:
(a)
određuju kriterije koje poljoprivrednici moraju ispuniti kako bi se smatralo da ispunjavaju obvezu održavanja poljoprivredne površine u stanju pogodnom za pašu ili uzgoj, kako je navedeno u stavku 1. točki (c) podtočki ii.;
(b)
kad je to primjenjivo u državi članici, određuju minimalne aktivnosti koje treba provesti na poljoprivrednim površinama koje se prirodno održavaju u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj, kako je navedeno u stavku 1. točki (c) podtočki iii.;
(c)
određuju vrste drveća prikladne za kulturu kratkih ophodnji i odrediti maksimalan ciklus žetve u odnosu na te vrste drveća, kako je navedeno u stavku 1. točki (k).
Države članice mogu odlučiti hoće li se zemljište koje se može upotrebljavati za ispašu i koje čini dio uspostavljene lokalne prakse koja podrazumijeva da trave i druge travolike paše tradicionalno ne prevladavaju na područjima za ispašu smatrati trajnim pašnjakom, kako je navedeno u stavku 1. točki (h).
3. Kako bi se osigurala pravna sigurnost, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. kojima se utvrđuje:
(a)
okvir unutar kojeg države članice moraju utvrditi kriterije koje poljoprivrednici trebaju zadovoljavati kako bi ispunili obvezu održavanja poljoprivredne površine u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj iz stavka 1. točke (c) podtočke ii.;
(b)
okvir unutar kojeg države članice definiraju minimalnu aktivnost koju treba provesti na poljoprivrednim površinama koje se prirodno održavaju u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj, kako je navedeno u stavku 1. točki (c) podtočki iii.;
(c)
kriteriji za određivanje prevladavanja trava i ostale travolike paše te kriterija za određivanje uspostavljene lokalne prakse iz stavka 1. točke (h).
GLAVA II.
OPĆE ODREDBE O IZRAVNIM PLAĆANJIMA
POGLAVLJE 1.
Opća pravila o izravnim plaćanjima
Članak 5.
Opće odredbe o zajedničkoj poljoprivrednoj politici
Uredba (EU) br. 1306/2013 i odredbe donesene u skladu s tom Uredbom primjenjuju se na programe predviđene ovom Uredbom.
Članak 6.
Nacionalne gornje granice
1. Za svaku državu članicu i za svaku godinu u Prilogu II. navodi se nacionalna gornja granica koja uključuje ukupnu vrijednost svih dodijeljenih prava na plaćanje, nacionalnih rezervi ili regionalnih rezervi i gornjih granica određenih u skladu s člancima 42., 47., 49., 51. i 53.
Ako država članica koristi mogućnost predviđenu člankom 22. stavkom 2., može se, za iznos izračunat u skladu tim stavkom, prekoračiti nacionalna gornja granica utvrđena u Prilogu II.za tu državu članicu za određenu godinu.
2. Odstupajući od stavka 1., za svaku državu članicu koja primjenjuje program jedinstvenih plaćanja po površini i za svaku godinu u Prilogu II. navodi se nacionalna gornja granica koja uključuje gornje granice utvrđene u skladu s člancima 36., 42., 47., 49., 51. i 53.
3. Kako bi se u obzir uzele promjene u ukupnim maksimalnim iznosima izravnih plaćanja koja se mogu dodijeliti, uključujući ona koja proizlaze iz odluka država članica u skladu s člankom 14. i one koja proizlaze iz primjene članka 20. stavka 2., Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. kojima se prilagođavaju nacionalne gornje granice utvrđene u Prilogu II.
Članak 7.
Neto gornje granice
1. Ne dovodeći u pitanje članak 8., ukupan iznos izravnih plaćanja koji se može dodijeliti u državi članici na temelju glava III., IV. i V. u odnosu na kalendarsku godinu, nakon primjene članka 11., nije viši od odgovarajuće gornje granice određene u Prilogu III.
Ako bi ukupan iznos izravnih plaćanja koji se treba dodijeliti u državi članici bio viši od gornjih granica navedenih u Prilogu III., ta država članica provodi linearno smanjenje iznosa svih izravnih plaćanja, osim izravnih plaćanja dodijeljenih na temelju Uredbe (EU) br. 228/2013 i Uredbe (EU) br. 229/2013.
2. Za svaku državu članicu i za svaku kalendarsku godinu predviđeni rezultat smanjenja plaćanja iz članka 11. (koji se očituje u razlici između nacionalne gornje granice navedene u Prilogu II. kojoj se dodaje raspoloživi iznos sukladno članku 58. i neto gornje granice iz Priloga III.), postaje raspoloživ kao potpora Unije za mjere u okviru programa ruralnog razvoja koji se financira u okviru Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), kako je navedeno u Uredbi (EU) br. 1305/2013.
3. Kako bi u obzir uzele promjene u ukupnim maksimalnim iznosima izravnih plaćanja koja se mogu dodijeliti, uključujući one koje proizlaze iz odluka država članica u skladu s člankom 14., Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. kojima se prilagođavaju nacionalne gornje granice određene u Prilogu III.
Članak 8.
Financijska disciplina
1. Stopa prilagodbe određena u skladu s člankom 25. Uredbe (EU) br. 1306/2013 primjenjuje se samo na izravna plaćanja koja premašuju 2 000 EUR i koja se dodjeljuju poljoprivrednicima u odgovarajućoj kalendarskoj godini.
2. Kao rezultat postupnog uvođenja izravnih plaćanja iz članka 16., stavak 1. ovog članka primjenjuje se na Bugarsku i Rumunjsku od 1. siječnja 2016.
Kao rezultat postupnog uvođenja izravnih plaćanja iz članka 17., stavak 1. ovog članka primjenjuje se na Hrvatsku od 1. siječnja 2022.
3. Kako bi se osigurala ispravna primjena prilagodbi izravnih plaćanja s obzirom na financijsku disciplinu, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. kojima se utvrđuju pravila o osnovi za izračun smanjenja koja države članice primjenjuju na poljoprivrednike na temelju stavka 1 ovog članka.
4. U slučaju pravne osobe ili skupine fizičkih ili pravnih osoba, države članice mogu primijeniti stopu prilagodbe iz stavka 1. na razini članova tih pravnih osoba ili skupina ako nacionalno pravo propisuje prava i obveze pojedinačnih članova koji su usporedivi s onima pojedinačnih poljoprivrednika koji imaju status upravitelja poljoprivrednog gospodarstva, osobito što se tiče njihovog gospodarskog, socijalnog i poreznog statusa, pod uvjetom da su doprinijeli jačanju poljoprivrednih struktura dotičnih pravnih osoba ili skupina.
Članak 9.
Aktivni poljoprivrednik
1. Izravna plaćanja ne dodjeljuju se fizičkim ili pravnim osobama ili skupinama fizičkih ili pravnih osoba čije se poljoprivredne površine pretežno prirodno održavaju u stanju pogodnom za pašu ili uzgoj i koji na tim površinama ne obavljaju minimalnu aktivnost definiranu od strane država članica u skladu s člankom 4. stavkom. 2. točkom (b).
2. Izravna plaćanja ne dodjeljuju se fizičkim ili pravnim osobama ili skupinama fizičkih ili pravnih osoba koje upravljaju zračnim lukama, željezničkim poduzećima, vodoopskrbnim poduzećima, agencijama za nekretnine, trajnim sportskim i rekreativnim terenima.
Prema potrebi, države članice mogu na popis naveden u prvom podstavku, na temelju objektivnih i nediskriminirajućih kriterija, dodati slične nepoljoprivredne djelatnosti ili aktivnosti te ih kasnije mogu odlučiti povući s popisa.
Osoba ili skupina koje spadaju u područje primjene prvog ili drugog podstavka smatra se međutim aktivnim poljoprivrednikom ako u obliku koji zahtijevaju države članice pruži provjerljive dokaze koji pokazuju da:
(a)
godišnji iznos izravnog plaćanja iznosi barem 5 % ukupnih primitaka koje su primili od nepoljoprivrednih aktivnosti u posljednjoj fiskalnoj godini za koju su takvi dokazi dostupni;
(b)
njihove poljoprivredne aktivnosti nisu beznačajne;
(c)
se njihova glavna djelatnost ili predmet poslovanja sastoji od obavljanja poljoprivredne djelatnosti.
3. Pored stavaka 1. i 2., države članice mogu na temelju objektivnih i nediskriminirajućih kriterija odlučiti da neće dodijeliti izravna plaćanja fizičkim ili pravnim osobama ili skupinama fizičkih ili pravnih osoba:
(a)
čije poljoprivredne aktivnosti čine samo neznatan dio njihove ukupne gospodarske djelatnosti; i/ili
(b)
čija se glavna djelatnost ili predmet poslovanja ne sastoji od obavljanja poljoprivredne djelatnosti.
4. Stavci 2. i 3. ne primjenjuju se na poljoprivrednike koji su primili samo izravna plaćanja koja ne premašuju određeni iznos za prethodnu godinu. Taj iznos određuju države članice na temelju objektivnih kriterija kao što su njihove nacionalne ili regionalne posebnosti i ne premašuje 5 000 EUR.
5. Kako bi se zajamčila zaštita prava poljoprivrednika, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. kojima se utvrđuju:
(a)
kriteriji za određivanje slučajeva u kojima se poljoprivredna površina poljoprivrednika smatra površinom koja se pretežito prirodno održava u stanju pogodnom za ispašu ili uzgajanje;
(b)
kriteriji za određivanje razlike između primitaka proizašlih iz poljoprivrednih i nepoljoprivrednih djelatnosti;
(c)
kriteriji za određivanje iznosa izravnih plaćanja iz stavaka 2. i 4., osobito u pogledu izravnih plaćanja u prvoj godini dodjele prava na plaćanje ako vrijednost prava na plaćanje još nije konačno utvrđena, te u pogledu izravnih plaćanja za nove poljoprivrednike;
(d)
kriteriji koje moraju zadovoljiti poljoprivrednici kako bi za potrebe stavaka 2. i 3. dokazali da njihove poljoprivredne djelatnosti nisu beznačajne i da se njihova glavna djelatnost ili predmet poslovanja sastoji od obavljanja poljoprivredne djelatnosti.
6. Države članice do 1. kolovoza 2014. obavješćuju Komisiju o svakoj odluci iz članaka 2., 3. ili 4. i, u slučaju njihovih izmjena, unutar dva tjedna od datuma na koji je bilo koja odluka o izmjeni donesena.
Članak 10.
Minimalni zahtjevi za primanje izravnih plaćanja
1. Države članice odlučuju u kojem od sljedećih slučajeva neće dodijeliti izravna plaćanja poljoprivredniku:
(a)
ako je ukupan iznos izravnih plaćanja koji je zatražen ili ga treba dodijeliti prije primjene članka 65. Uredbe (EU) br. 1306/2013 u određenoj kalendarskoj godini manji od 100 EUR;
(b)
ako je prihvatljiva površina poljoprivrednog gospodarstva za koje su izravna plaćanja zatražena ili se trebaju dodijeliti prije primjene članka 65. Uredbe (EU) br. 1306/2013 manja od jednog hektara.
2. Kako bi se u obzir uzela struktura njihovih poljoprivrednih gospodarstava, države članice mogu prilagoditi pragove određene u stavku 1. točkama (a) i (b) unutar granica navedenih u Prilogu IV.
3. Ako je država članica odlučila primijeniti prag za površinu u skladu sa stavkom 1. točkom (b), ona svejedno primjenjuje točku (a) tog stavka na one poljoprivrednike koji primaju potporu vezanu uz životinje iz glave IV. koji posjeduju manje hektara od praga za površinu.
4. Dotična država članica može odlučiti ne primijeniti stavak 1. na najudaljenije regije i manje Egejske otoke.
5. U Bugarskoj i Rumunjskoj se za 2015. godinu iznos koji je zatražen ili ga treba dodijeliti, kako je navedeno u stavku 1. točki (a), izračunava na temelju relevantnog iznosa određenog u Prilogu V. točki A.
U Hrvatskoj se za razdoblje 2015. - 2021. iznos koji je zatražen ili ga treba dodijeliti, kako je navedeno u stavku 1. točki (a), izračunava na temelju iznosa navedenog u Prilogu VI. točki A.
Članak 11.
Smanjenje izravnih plaćanja
1. Države članice moraju smanjiti iznos izravnih plaćanja koja se trebaju dodijeliti poljoprivredniku u skladu s glavom III. poglavljem 1. za određenu kalendarsku godinu za najmanje 5 % za dio iznosa koji premašuje 150 000 EUR.
2. Prije primjene stavka 1., države članice mogu oduzeti plaće povezane s poljoprivrednom djelatnošću koje je poljoprivrednik stvarno isplatio i prijavio u protekloj kalendarskoj godini, uključujući poreze i socijalne doprinose vezane uz zaposlenje, od iznosa izravnih plaćanja koja će se u određenoj kalendarskoj godini odobriti poljoprivredniku u skladu s glavom III. poglavljem 1. Ako ne postoje podaci o plaćama koje je poljoprivrednik stvarno isplatio i prijavio u prethodnoj kalendarskoj godini, koriste se najnoviji dostupni podaci.
3. Ako država članica odluči dodijeliti preraspodjelu plaćanja poljoprivrednicima sukladno glavi III. poglavlju 2. te u tu svrhu koristiti više od 5 % godišnje nacionalne gornje granice određene u Prilogu II. može odlučiti da neće primjenjivati ovaj članak.
Ako država članica odluči dodijeliti preraspodjelu plaćanja poljoprivrednicima sukladno glavi III. poglavlju 2. i ako jeprimjena maksimalnih ograničenja određenih u članku 41. stavku 4. sprečava od korištenja više od 5 % godišnje nacionalne gornje granice određene u Prilogu II. u tu svrhu, ta država članica može odlučiti da neće primjenjivati ovaj članak.
4. Nikakva se prednost putem izbjegavanja smanjivanja plaćanja ne dodjeljuje u korist poljoprivrednika za koje je utvrđeno da su, nakon 18. listopada 2011. umjetno stvorili uvjete s ciljem izbjegavanja učinaka ovog članka.
5. U slučaju pravne osobe ili skupine fizičkih ili pravnih osoba, države članice mogu primijeniti smanjenje iz stavka 1. na razini članova tih pravnih osoba ili skupina u slučaju ako nacionalno pravo propisuje prava i obveze pojedinačnih članova koji su usporedivi s onima pojedinačnih poljoprivrednika koji imaju status upravitelja poljoprivrednog gospodarstva, osobito što se tiče njihovog gospodarskog, socijalnog i poreznog statusa, pod uvjetom da su doprinijeli jačanju poljoprivrednih struktura dotičnih pravnih osoba ili skupina.
6. Države članice dužne su do 1. kolovoza 2014. obavijestiti Komisiju o odlukama donesenim u skladu s ovim člankom i o bilo kojem procijenjenom rezultatu smanjenjâ za godine od 2015. do 2019.
Članak 12.
Višestruka potraživanja
Za površinu koja odgovara broju prihvatljivih hektara, a za koju je poljoprivrednik podnio zahtjev za osnovno plaćanje u skladu s glavom III. poglavljem 1., može se podnijeti zahtjev za bilo koje drugo izravno plaćanje, kao i za bilo koju drugu potporu koja nije obuhvaćena ovom Uredbom, osim ako je u ovoj Uredbi izričito navedeno drukčije.
Članak 13.
Državna potpora
Odstupajući od članka 146. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (21), članci 107., 108. i 109. UFEU-a ne primjenjuju se na plaćanja država članica koja su u skladu s ovom Uredbom.
Članak 14.
Fleksibilnost među stupovima
1. Do 31. prosinca 2013. države članice mogu odlučiti staviti na raspolaganje kao dodatnu potporu za mjere u okviru programa ruralnog razvoja financirane u okviru EPFRR-a, kako je utvrđeno Uredbom (EU) br. 1305/2013, do 15 % njihovih godišnjih nacionalnih gornjih granica za kalendarsku godinu 2014., kako su navedene u Prilogu VIII.
Uredbi (EZ) br. 73/2009 i njihovih godišnjih nacionalnih gornjih granica za kalendarske godine od 2015. do 2019. kako su navedene u Prilogu II. ovoj Uredbi. Posljedično, odgovarajući iznos više nije dostupan za dodjelu izravnih plaćanja.
Odluka iz prvog podstavka priopćuje se Komisiji do 31. prosinca 2013. Tom se odlukom utvrđuje postotak iz tog podstavka koji može varirati ovisno o kalendarskoj godini.
Države članice koje ne donesu odluku iz prvog podstavka u pogledu kalendarske godine 2014. mogu do 1. kolovoza 2014. donijeti tu odluku u pogledu kalendarskih godina od 2015. do 2019. One o svakoj takvoj odluci obavještavaju Komisiju do tog datuma. Države članice mogu odlučiti preispitati odluku iz ovog stavka s učinkom od kalendarske godine 2018. Ni jedna odluka utemeljna na takvom preispitivanju ne dovodi do smanjenja postotka o kojem je Komisija obaviještena u skladu s prvim, drugim i trećim podstavkom. Države članice obaviještavaju Komisiju o svim odlukama utemeljenima na takvom preispitivanju do 1. kolovoza 2017.
2. Države članice koje ne koje ne donesu odluku iz stavka 1. mogu do 31. prosinca 2013. odlučiti staviti na raspolaganje za izravna plaćanja do 15 % ili u slučaju Bugarske, Estonije, Španjolske, Latvije, Litve, Poljske, Portugala, Rumunjske, Slovačke, Finske, Švedske i Ujedinjene Kraljevine, do 25 % od iznosa namijenjenog za potporu za mjere u okviru programa ruralnog razvoja koje se financiraju iz EPFRR-a za razdoblje 2015. - 2020., kako je utvrđeno Uredbom (EU) br. 1305/2013. Posljedično, odgovarajući iznos više nije dostupan za mjere potpore u okviru programa ruralnog razvoja.
Odluka iz prvog podstavka priopćuje se Komisiji do 31. prosinca 2013. Tom se odlukom utvrđuje postotak iz tog podstavku koji može varirati ovisno o kalendarskoj godini.
Države članice koje ne ne donesu odluku iz prvog podstavka u pogledu financijske godine 2015. mogu do 1. kolovoza 2014. donijeti tu odluku u pogledu financijskih godina 2016. - 2020. One o svakoj takvoj odluci obavještavaju Komisiju do tog datuma.
Države članice mogu odlučiti preispitati odluke iz ovog stavka s učinkom za financijske godine 2019. i 2020. Ni jedna odluka utemeljena na takvom preispitivanju ne dovodi do povećanja postotka o kojem je Komisija obaviještena u skladu s prvim, drugim i trećim podstavkom. Države članice obavještavaju Komisiju o svakojodluci utemeljenoj na preispitivanju do 1. kolovoza 2017.
Članak 15.
Preispitivanje
Programi potpore navedeni u Prilogu I. primjenjuju se ne dovodeći u pitanje moguće preispitivanje u bilo kojem trenutku s obzirom na gospodarska kretanja i stanje proračuna. To preispitivanje može dovesti do donošenja zakonodavnih akata, delegiranih akata na temelju članka 290. UFEU-a ili provedbenih akata na temelju članka 291. UFEU-a.
POGLAVLJE 2.
Odredbe koje se primjenjuju na Bugarsku, Hrvatsku i Rumunjsku
Članak 16.
Postupno uvođenje izravnih plaćanja u Bugarskoj i Rumunjskoj
Gornje granice za Bugarsku i Rumunjsku utvrđene u skladu s člancima 42., 47., 49., 51., 53. i 65. utvrđuju se, za 2015., na temelju iznosa utvrđenog u Prilogu V. točki A.
Članak 17.
Postupno uvođenje izravnih plaćanja u Hrvatskoj
Izravna plaćanja uvode se u Hrvatsku u skladu sa sljedećim rasporedom povećanjâ izraženim u postocima odgovarajuće razine izravnih plaćanja koja se primjenjuje od 2022. godine:
25 % u 2013.,
30 % u 2014.,
35 % u 2015.,
40 % u 2016.,
50 % u 2017.,
60 % u 2018.,
70 % u 2019.,
80 % u 2020.,
90 % u 2021.,
100 % od 2022.
Članak 18.
Dopunska nacionalna izravna plaćanja i izravna plaćanja u Bugarskoj i Rumunjskoj
1. U 2015. Bugarska i Rumunjska mogu koristiti nacionalna izravna plaćanja kako bi nadopunile plaćanja dodijeljena u okviru programa osnovnih plaćanja iz glave III. poglavlja 1. odjeljaka 1., 2. i 3. Ukupan iznos tih plaćanja ne smije premašiti relevantni iznos naveden u Prilogu V. točki B.
2. U 2015. Bugarska može koristiti nacionalna izravna plaćanja kako bi nadopunile plaćanja dodijeljena u okviru posebnog plaćanja za pamuk iz glave IV. poglavlja 2. Ukupan iznos tih plaćanja ne smije premašiti iznos naveden u Prilogu V. točki C.
3. Dopunska nacionalna izravna plaćanja dodjeljuju se u skladu s objektivnim kriterijima i na način kojim se osigurava jednako postupanje prema poljoprivrednicima i izbjegava narušavanje tržišta i tržišnog natjecanja.
Članak 19.
Dopunska nacionalna izravna plaćanja za Hrvatsku
1. Podložno odobrenju Komisije, Hrvatska može po potrebi nadopuniti bilo koji od programa potpore navedenih u Prilogu I.
2. Iznos dopunskih nacionalnih izravnih plaćanjakoji je moguće dodijeliti u određenoj godini i za određeni program potpore ograničen je posebnom financijskom omotnicom. Ta je omotnica jednaka razlici između:
(a)
iznosa izravne potpore raspoložive po dotičnom programu potpore nakon potpunog uvođenja izravnih plaćanja u skladu s člankom 17. za kalendarsku godinu 2022. i
(b)
iznosa izravne potpore raspoložive po dotičnom programu potpore nakon provedbe rasporeda povećanja u skladu s člankom 17. za kalendarsku godinu u pitanju.
3. Ukupni iznos dodijeljenih dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja ne smije premašiti gornju granicu određenu u Prilogu VI. točki B za odgovarajuću kalendarsku godinu.
4. Hrvatska može odlučiti, na temelju objektivnih kriterija i nakon odobrenja Komisije, o iznosima dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja koji se dodjeljuju.
5. Komisija donosi provedbene akte kojima se odobravaju plaćanja na temelju ovog članka, i kojima se pobliže određujerelevantni programi potpore i definira razina do koje se mogu platiti dopunska nacionalna izravna plaćanja.
Što se tiče dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja namijenjenih nadopuni dobrovoljnih proizvodno vezanih potpora iz glave IV. poglavlja 1., provedbenim aktima se također pobliže određuju posebne vrste poljoprivrednih djelatnosti ili posebni poljoprivredni sektori iz članka 52. stavka 3. na koje se mogu odnositi dodatna nacionalna izravna plaćanja.
Ti se provedbeni akti donose bez primjene postupka iz članka 71. stavka 2. ili 3.
6. Uvjeti za prihvatljivost dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja za Hrvatsku jednaki su onima za potporu u okviru odgovarajućih programa potpore utvrđenih u ovoj Uredbi.
7. Dopunska nacionalna izravna plaćanja za Hrvatsku podliježu svim prilagodbama koje se smatraju nužnima zbog razvoja ZPP-a. Dodjeljuju se u skladu s objektivnim kriterijima i na način kojim se osigurava jednako postupanje prema poljoprivrednicima te izbjegava narušavanje tržišta i tržišnog natjecanja.
8. Hrvatska mora predati izvješće s podacima o mjerama za provedbu dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja do 30. lipnja godine nakon njihove provedbe. Izvješće mora sadržavati barem sljedeće elemente:
(a)
sve promjene u situaciji koje utječu na dopunska nacionalna izravna plaćanja;
(b)
za svako dopunsko nacionalno izravno plaćanje broj korisnika i ukupni iznos odobrenog dopunskog nacionalnog izravnog plaćanja, kao i hektare i broj životinja ili drugih jedinica za koje je dodijeljeno to dopunsko nacionalno izravno plaćanje;
(c)
izvješće o mjerama nadzora koje se primjenjuju u odnosu na dodijeljena dopunska nacionalna izravna plaćanja.
Članak 20.
Posebna nacionalna rezerva za razminirano područje za Hrvatsku
1. Od 2015. nadalje, Hrvatska je dužna obavješćivati Komisiju, do 31. siječnja svake godine, o područjima koja su određena u skladu s člankom 57.a stavkom 10. Uredbe (EZ) br. 73/2009, a koja su se ponovno počela koristiti za poljoprivredne djelatnosti u prethodnoj kalendarskoj godini.
Hrvatska također obavješćuje Komisiju o broju prava na plaćanje koja su poljoprivrednicima dostupna 31. prosinca prethodne kalendarske godine, kao i o preostalom nepotrošenom iznosu u posebnoj rezervi za razminirano područje na taj datum.
Kada je to primjenjivo, obavijesti iz prvog i drugog podstavka izrađuju se po regiji, kako je određeno u skladu s člankom 23. stavkom 1. ove Uredbe.
2. Prilikom prilagodbe Priloga II. na temelju članka 6. stavka 3., Komisija na godišnjoj osnovi izračunava iznos koji se dodaje iznosima određenim za Hrvatsku u tom prilogu, kako bi se potpora koja se dodjeljuje financirala iz programa navedenih u Prilogu I. za površine iz stavka 1. ovog članka. Taj se iznos izračunava na temelju podataka koje Hrvatska dostavlja u skladu sa stavkom 1. tog članka i procjene prosječnih izravnih plaćanja po hektaru u Hrvatskoj za tu godinu.
Najviši iznos koji se može dodati u skladu s prvim podstavkom, na temelju svih površina o kojima Hrvatska dostavlja obavijesti u skladu sa stavkom 1. ovog članka do 2022., iznosi 9 600 000 EUR i podliježe rasporedu uvođenja izravnih plaćanja u skladu s člankom 17. Preostali najviši iznosi određeni su u Prilogu VII..
3. Komisija donosi provedbene akte kojima seodređuje udio iznosa koji se dodaje u skladu sa stavkom 2. koji će Hrvatska uključiti u posebnu nacionalnu rezervu za razminirano područje kako bi se dodijelila prava na plaćanje za površine iz stavka 1. Taj se udio izračunava na temelju omjera između gornje granice za program osnovnih plaćanja i nacionalne gornje granice određene u Prilogu II. prije povećanja nacionalne gornje granice u skladu sa stavkom 2. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.
4. Za razdoblje 2015. - 2022. Hrvatska koristi posebnu nacionalnu rezervu za razminirano područje radi dodjele prava na plaćanje poljoprivrednicima na temelju razminiranog zemljišta koje su poljoprivrednici prijavili u godini u pitanju, ako:
(a)
se takvo zemljište sastoji od prihvatljivih hektara u smislu članka 32. stavaka od 2. do stavka 5.;
(b)
je dotično zemljište ponovno stavljeno u poljoprivrednu funkciju tijekom prethodne kalendarske godine; i
(c)
je Komisija obaviještena o zemljištu u skladu ovim sa stavkom 1. ovog članka.
5. Vrijednost prava na plaćanje utvrđena na temelju ovog članka jednaka je nacionalnoj ili regionalnoj prosječnoj vrijednosti prava na plaćanje u godini dodjele u granicama iznosa raspoloživog u posebnoj nacionalnoj rezervi za razminirano područje.
6. Kako bi se u obzir uzele posljedice ponovnog stavljanja razminiranog zemljišta u poljoprivrednu funkciju, o čemu je Hrvatska uputila obavijest u skladu s ovim člankom, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. o prilagodbi iznosa određenih u Prilogu VI.
GLAVA III.
PROGRAM OSNOVNIH PLAĆANJA, PROGRAM JEDINSTVENIH PLAĆANJA PO POVRŠINI I POVEZANA PLAĆANJA
POGLAVLJE 1.
Program osnovnih plaćanja i program jedinstvenih plaćanja po površini
Odjeljak 1.
Uspostava programa osnovnih plaćanja
Članak 21.
Prava na plaćanje
1. Potpora u okviru programa osnovnih plaćanja dostupna je poljoprivrednicima:
(a)
koji ostvare prava na plaćanje na temelju ove Uredbe putem dodjele u skladu s člankom 20.b stavkom 4., putem prve dodjele u skladu s člankom 24. ili člankom 39., putem dodjele iz nacionalne rezerve ili regionalnih rezervi u skladu s člankom 30. ili putem prijenosa u skladu s člankom 34.; ili
(b)
koji su usklađeni s člankom 9. i koji u vlasništvu ili zakupu posjeduju prava na plaćanje u državi članici koja je odlučila, u skladu sa stavkom 3., zadržati postojeća prava na plaćanje.
2. Prava na plaćanje ostvarena u okviru programa jedinstvenih plaćanja u skladu s Uredbom (EZ) br. 1782/2009 i Uredbom (EZ) br. 73/2009 istječu 31. prosinca 2014.
3. Odstupajući od stavka 2., države članice koje su uspostavile program jedinstvenih plaćanja u skladu s glavom III. poglavljem 5. odjeljkom I. ili glavom III. poglavljem 6. Uredbe (EZ) br. 1782/2003 ili glavom III. poglavljem 3. Uredbe (EZ) br. 73/2009 mogu do 1. kolovoza 2014. odlučiti zadržati postojeća prava na plaćanje. Države članice o svakoj takvoj odluci obaviještavaju Komisiju do tog datuma.
4. U pogledu država članica koje donesu odluku iz stavka 3., ako broj prava na plaćanje koja su u vlasništvu ili zakupu, određen u skladu s Uredbom (EZ) br. 1782/2003 i Uredbom (EZ) br. 73/2009, koje poljoprivrednik ima na krajnji datum za podnošenje zahtjeva koji se utvrđuje u skladu s člankom 78. točkom (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013 premaši broj prihvatljivih hektara koje poljoprivrednik prijavi u svom zahtjevu za dodjelu potpore u skladu s člankom 72. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013 za 2015. i koji su mu na raspolaganju na datum koji je utvrdila država članica, a koji ne smije biti kasniji od roka za izmjenu takvog zahtjeva za dodjelu potpore utvrđenog u toj državi članici, broj prava na plaćanje koji premašuje broj prihvatljivih hektara ističe na potonji datum.
Članak 22.
Gornja granica programa osnovnih plaćanja
1. Komisija donosi provbene akte kojima seza svaku državu članicu određuje godišnja nacionalna gornja granica za program osnovnih plaćanja oduzimajući od godišnje nacionalne gornje granice određene u Prilogu II. gornje granice utvrđene u skladu s člancima 42., 47., 49., 51. i 53. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.
2. Za svaku državu članicu, iznos izračunat u skladu sa stavkom 1. ovog članka može se uvećati za najviše 3 % relevantne godišnje nacionalne gornje granice određene u Prilogu II., nakon što se oduzme iznos nastao primjenom članka 47. stavka 1. za relevantnu godinu. Ako određena država članica primijeni takvo povećanje, Komisija uzima u obzir to povećanje prilikom određivanja godišnje nacionalne gornje granice za program osnovnih plaćanja na temelju stavka 1. ovog članka. U tu svrhu države članice obavješćuju Komisiju do 1. kolovoza 2014. o godišnjim postocima za koje se povećava iznos izračunat u skladu sa stavkom 1. ovog članka.
3. Države članice mogu preispitati svoju odluku iz stavka 2. na godišnjoj osnovi i dužne su obavijestiti Komisiju o svakoj odluci utemeljenoj na takvom preispitivanju do 1. kolovoza godine koja prethodi njezinoj primjeni.
4. Ukupan iznos svih prava na plaćanje i nacionalna rezerva ili regionalne rezerve za svaku državu članicu te svaku godinu jednaki su odgovarajućoj godišnjoj nacionalnoj gornjoj granici koju je Komisija postavila u skladu sa stavkom 1.
5. Ako se gornja granica za državu članicu koju je postavila Komisija u skladu sa stavkom 1. razlikuje od gornje granice za prethodnu godinu zbog bilo koje odluke koju je ta država članica donijele u skladu sa stavkom 3 ovog članka, člankom 14. stavkom1 podstavcima 3. i 4., člankom 14. stavkom 2. podstavcima 3. i 4., člankom 42. stavkom 1., člankom 49. stavkom 1. drugim podstavkom, člankom 51. stavkom 1. Drugim podstavkom ili člankom 53., ta država članica linearno smanjuje ili povećava vrijednost svih prava na plaćanje kako bi se osigurala sukladnost sa stavkom 4. ovog članka.
Članak 23.
Regionalne dodjele nacionalnih gornjih granica
1. Države članice mogu odlučiti do 1. kolovoza 2014. kako će program osnovnih plaćanja primijeniti na regionalnoj razini. U takvim slučajevima države članice određuju regije u skladu s objektivnim i nediskriminirajućim kriterijima poput njihovih agronomskih i društveno-gospodarskih obilježja te njihovog regionalnog poljoprivrednog potencijala ili njihove institucionalne ili administrativne strukture.
Države članice koje primjenjuju članak 36. odluku iz prvog podstavka mogu donijeti do 1. kolovoza godine koja prethodi prvoj godini provedbe programa osnovnih plaćanja.
2. Države članice raspoređuju godišnju nacionalnu gornju granicu za program osnovnih plaćanja iz članka 22. stavka 1. među regijama u skladu s objektivnim i nediskriminirajućim kriterijima.
Države članice koje ne primjenjuju članak 30. stavak 2. to raspoređivanje provode nakon primjene linearnog smanjenja iz članka 30. stavka 1.
3. Države članice mogu odlučiti da su regionalne gornje granice podložne godišnjim progresivnim izmjenama sukladno prethodno određenim godišnjim koracima i objektivnim te nediskriminirajućim kriterijima poput poljoprivrednog potencijala ili okolišnih kriterija.
4. Države članice, u mjeri potrebnoj za poštovanje primjenjivih regionalnih gornjih granica određenih u skladu sa stavkom 2. ili 3., provode linearno smanjenje ili povećanje vrijednosti prava na plaćanje u svim relevantnim regijama.
5. Države članice koje primjenjuju stavak 1. mogu odlučiti prekinuti primjenu programa osnovnih plaćanja na regionalnoj razini od datuma koji same odrede.
6. Države članice koje primjenjuju stavak 1. prvi podstavak obavješćuju Komisiju o odluci iz tog podstavka i o mjerama poduzetim za primjenu stavaka 2. i 3. do 1. kolovoza 2014.
Države članice koje primjenjuju stavak 1. drugi podstavak obavješćuju Komisiju o svakoj odluci iz tog podstavka i o mjerama koje su poduzete za primjenu stavaka 2. i 3. do 1. kolovoza relevantne godine.
Države članice koje primjenjuju stavak 1. obavješćuju Komisiju o svakoj odluci iz stavka 5. do 1. kolovoza godine koja prethodi prvoj godini provedbe te odluke.
Članak 24.
Prva dodjela prava na plaćanje
1. Prava na plaćanje dodjeljuju se poljoprivrednicima koji imaju pravo na kizravna plaćanja u skladu s člankom 9. ove Uredbe pod uvjetom da:
(a)
podnesu zahtjev za dodjelu prava na plaćanje u okviru programa osnovnih plaćanja do krajnjeg datuma za podnošenje prijava u 2015. koji treba odrediti u skladu s člankom 78. točkom (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013,osim u slučaju više sile ili izvanrednih okolnosti; i
(b)
su imali pravo na primanje plaćanja, prije smanjenja ili izuzeća propisanog glavom II. poglavljem 4.Uredbe (EZ) br. 73/2009, s obzirom na zahtjev za dodjelu izravnih plaćanja, za prijelaznu nacionalnu potporu ili za dopunska nacionalna izravna plaćanja za 2013. u skladu s Uredbom (EZ) br. 73/2009.
Prvi podstavak se ne primjenjujeu državama članicama koje primjenjuju članak 21. stavak 3. ove Uredbe.
Države članice mogu dodijeliti prava na plaćanje poljoprivrednicima koji imaju pravo na izravna plaćanja u skladu s člankom 9. ove Uredbe, koji ispunjavaju uvjete propisane u prvom podstavku točci (a) i koji:
(a)
nisu primili plaćanja za 2013. u vezi sa zahtjevom za dodjelu potpore iz prvog podstavka ovog stavka i koji su do datuma utvrđenog od stane dotične države članice, u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 1122/2009 (22), za godinu potraživanja 2013.:
i.
u državama članicama koje primjenjuju program jedinstvenih plaćanja:
-
proizvodili voće, povrće, merkantilni krumpir, sjemenski krumpir ili ukrasno bilje i to na minimalnoj površini izraženoj u hektarima ako dotična država članica odluči prihvatiti takav zahtjev ili
-
uzgajali vinograde; ili
ii.
u državama članicama koje primjenjuju program jedinstvenih plaćanja po površini posjedovali samo poljoprivredno zemljište koje nije bilo u dobrom poljoprivrednom stanju 30. lipnja 2003., kako je propisano člankom 124. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 73/2009;
(b)
kojima su u 2014. dodijeljena prava na plaćanje iz nacionalne rezerve u okviru programa jedinstvenih plaćanja sukladno članku 41. ili 57. Uredbe (EZ) br. 73/2009; ili
(c)
koji nikada nisu kao vlasnici ili zakupniciposjedovali prava na plaćanje utvrđena na temelju Uredbe (EZ) br. 73/2009 ili Uredbe 1782/2003 te koji podnesu provjerljive dokaze da su na datum koji je utvrdila država članica u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1122/2009 za godinu potraživanja 2013. proizvodli, uzgajili ili sadili poljoprivredne proizvode, što uključuje žetvu, mužnju, životinje za rasplod i posjedovanje stoke za potrebe uzgoja. Države članice mogu odrediti vlastite dodatne objektivne i nediskriminirajuće kriterije prihvatljivosti za tu kategoriju poljoprivrednika s obzirom na prikladne vještine, iskustvo ili izobrazbu.
2. Osim u slučaju više sile ili izvanrednih okolnosti, broj prava na plaćanje dodijeljenih po poljoprivredniku u 2015. jednak je broju prihvatljivih hektara koje poljoprivrednik prijavi u svom zahtjevu za dodjelu potpore u skladu s člankom 72. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013 za 2015. i koji su mu na raspolaganju na datum koji je utvrdila država članica. Taj datum ne smije biti kasniji od roka za izmjenu takvog zahtjeva utvrđenog u toj državi članici.
3. Države članice mogu primijeniti jedno ili više ograničenja određenih u stavcima od 4. do 7. na broj prava na plaćanje koja treba dodijeliti prema stavku 2.
4. Države članice mogu odlučiti da je broj prava na plaćanje koja treba dodijeliti jednak broju prihvatljivih hektara koje je poljoprivrednik prijavio u skladu s člankom 34. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 73/2009 u 2013. ili broju prihvatljivih hektara iz stavka 2. ovog članka, ovisno o tome koji je manji. U slučaju Hrvatske ova se mogućnost primjenjuje bez dovođenja u pitanje dodjele prava na plaćanje za razminirane hektare u skladu s člankom 20. stavkom 4. ove Uredbe.
5. Ako bi ukupan broj prihvatljivih hektara iz stavka 2. ovog članka prijavljen u državi članici rezultirao povećanjem za više od 35 % ukupnog broja prihvatljivih hektara prijavljenih u skladu s člankom 35. Uredbe (EZ) br. 73/2009 za 2009. ili, u slučaju Hrvatske, za 2013., države članice mogu ograničiti broj prava na plaćanje koja se trebaju dodijeliti u 2015. na minimum od 135 % ili 145 % od ukupnog broja prihvatljivih hektara prijavljenih u 2009. ili, u slučaju Hrvatske, ukupnog broja prihvatljivih hektara prijavljenih u 2013., u skladu s člankom 35. Uredbe (EZ) br. 73/2009.
Prilikom korištenja ove opcije, države članice dodjeljuju smanjeni broj prava na plaćanje poljoprivrednicima. Taj se broj izračunava primjenom razmjernog smanjenja na dodatni broj prihvatljivih hektara koje svaki poljoprivrednik prijavi u 2015., u usporedbi s brojem prihvatljivih hektara u smislu članka 34. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 73/2009 koje je taj poljoprivrednik prijavio u zahtjevu za dodjelu potpore u 2011., ili u slučaju Hrvatske, u 2013., ne dovodeći u pitanje razminirane hektare za koje će se dodijeliti prava na plaćanje u skladu s člankom 20. stavkom 4. ove Uredbe.
6. Države članice mogu odlučiti primijeniti, u svrhu određivanja broja prava na plaćanje koja treba dodijeliti poljoprivredniku, koeficijent smanjenja na prihvatljive hektare iz stavka 2. koji se sastoje od trajnih travnjaka smještenih u područjima sa zahtjevnim klimatskim uvjetima, osobito zbog njihove nadmorske visine i drugih prirodnih ograničenja poput slabe kakvoće tla, strmosti terena i opskrbe vodom.
7. Države članice mogu odlučiti da je broj prava na plaćanje koja je potrebno dodijeliti poljoprivredniku jednak broju prihvatljivih hektara iz stavka 2. ovog članka koji nisu bili hektari vinograda na datum utvrđen od strane države članice u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1122/2009 za godinu potraživanja 2013. ili hektari obradivog zemljišta ispod trajnih staklenika.
8. U slučaju prodaje ili zakupa njihovog poljoprivrednog gospodarstva ili jednog njegovog dijela, fizičke ili pravne osobe koje su u sukladnosti sa stavkom 1. ovog članka mogu, ugovorom potpisanim prije krajnjeg datuma za podnošenje zahtjeva u 2015. koji je potrebno utvrditi u skladu s člankom 78. točkom (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013, prenijeti pravo primanja pravâ na plaćanje, u skladu sa stavkom 1. ovog članka, na jednog ili više poljoprivrednika, pod uvjetom da potonji zadovoljava uvjete iz članka 9. ove Uredbe.
9. Država članica može odlučiti utvrditi najmanju površinu po poljoprivrednom gospodarstvu, izraženu u prihvatljivim hektarima, za koje poljoprivrednik može podnijeti prijavu za utvrđivanje prava na plaćanje. Ta najmanja površina ne smije premašivati pragove određene u članku 10. stavku 1. točki (b) u vezi s stavkom 2. tog članka.
10. Države članice prema potrebi obavješćuju Komisiju o odlukama iz ovog članka do 1. kolovoza 2014.
11. Komisija donosi provedbene akte kojima seutvrđuju pravila o zahtjevima za dodjelu prava na plaćanje koji su podneseni u godini dodjele prava na plaćanje ako ta prava na plaćanje još nisu konačno određena i kad na dodjelu utječu izvanredne okolnosti. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.
Članak 25.
Vrijednost prava na plaćanje i konvergencija
1. Države članice dužne su u 2015. izračunati jediničnu vrijednost prava na plaćanje dijeljenjem utvrđenog postotka nacionalne gornje granice iz Priloga II. s brojem prava na plaćanje u 2015. na nacionalnoj ili regionalnoj razini, izuzevši prava na plaćanje dodijeljena iz nacionalne rezerve ili regionalnih rezervi u 2015.
Utvrđeni postotak iz prethodnog podstavka izračunava se dijeljenjem nacionalne ili regionalne gornje granice utvrđene za program osnovnih plaćanja koju je potrebno utvrditi u skladu s, ovisno o slučaju, člankom 22. stavkom 1. ili člankom 23. stavkom 2. za 2015., nakon primjene linearnog smanjenja propisanog stavkom 1. ili, kada je to primjenjivo, člankom 30. stavkom 2., s nacionalnom gornjom granicom za 2015. utvrđenom u Prilogu II. Prava na plaćanje izražavaju se u broju koji odgovara broju hektara.
2. Odstupajući od metode izračuna iz stavka 1., države članice mogu odlučiti promijeniti vrijednost prava na plaćanje u 2015., isključujući ona dodijeljena iz nacionalne rezerve ili regionalnih rezervi u 2015., za svaku relevantnu godinu, na temelju njihove početne jedinične vrijednosti izračunatom u skladu s člankom 26..
3. Najkasnije od godine potraživanja 2019. sva prava na plaćanje u državi članici iliako se primjenjuje članak 23., u regiji imaju jednaku jediničnu vrijednost.
4. Odstupajući od stavka 3., država članica može odlučiti da se jedinična vrijednost prava na plaćanje s početnom vrijednosti, izračunatom u skladu s člankom 26., koja je niža od 90 % nacionalne ili regionalne jedinične vrijednosti u 2019., povećava, najkasnije za godinu potraživanja 2019., najmanje za najmanje jednu trećinu razlike između početne jedinične vrijednosti tih prava i 90 % nacionalne ili regionalne jedinične vrijednosti u 2019.
Države članice mogu odlučiti postaviti postotak iz prvog podstavka na razinu višu od 90 %, ali ne višu od 100 %.
Osim toga, države članice dužne su osigurati da, najkasnije za godinu potraživanja 2019., nijedno pravo na plaćanje nema jediničnu vrijednost nižu od 60 % nacionalne ili regionalne jedinične vrijednosti u 2019., osim akobi to u državama članicama koje primjenjuju prag naveden u stavku 7., dovelo do najvišeg smanjenjakoje premašuje taj prag. U takvim slučajevima minimalna jedinična vrijednost određuje se na razini potrebnoj kako bi se poštovao taj prag.
5. Nacionalna ili regionalna jedinična vrijednost u 2019. iz stavka 4. izračunava se dijeljenjem fiksnog postotka nacionalne gornje granice određene u Prilogu II. ili regionalne gornje granice za kalendarsku godinu 2019. s brojem prava na plaćanje u 2015., u dotičnim državama članicama ili regijama, izuzevši pritom prava dodijeljena iz nacionalne rezerve ili regionalnih rezervi u 2015. Taj se fiksni postotak izračunava dijeljenjem nacionalne ili regionalne gornje granice za programe osnovnih plaćanja koja se određuje u skladu s, ovisno o slučaju, člankom 22. stavkom 1. ili člankom 23. stavkom 2. za 2015., nakon primjene linearnog smanjenja predviđenog stavkom 1. ili, kada je to primjenjivo, stavkom 2. članka 30., s nacionalnom ili regionalnom gornjom granicom određenom u Prilogu II. za 2015.
6. Regionalne gornje granice iz stavka 5. izračunavaju se primjenom fiksnog postotka na nacionalnu gornju granicu određenu u Prilogu II. za 2019. Taj se fiksni postotak izračunava dijeljenjem odgovarajućih regionalnih gornjih granica, određenih u skladu s člankom 23. stavkom 2. za 2015. s nacionalnom gornjom granicom određenom u skladu s člankom 22. stavkom 1. za 2015., nakon primjene linearnog smanjenja propisanog člankom 30. stavkom 1. u slučaju primjene članka 23. stavka 2. drugog podstavka.
7. Kako bi se financirala povećanja vrijednosti prava na plaćanje iz stavka 4., kod prava na plaćanje s početnom jediničnom vrijednošću višom od nacionalne ili regionalne jedinične vrijednosti u 2019. razlika između njihove početne jedinične vrijednosti i nacionalne ili regionalne jedinične vrijednosti u 2019. smanjuje se na temelju objektivnih i nediskriminirajućih kriterija koje određuju države članice. Takvi kriteriji mogu obuhvaćati utvrđivanje maksimalnog smanjenja početne jedinične vrijednosti od 30 %.
8. Pri primjeni stavka 2. ovog članka, prijelaz s početne jedinične vrijednosti prava na plaćanje izračunate u skladu s člankom 26. na njihovu završnu jediničnu vrijednost u 2019. utvrđenu u skladu sa stavkom 3 ili stavcima 4 do 7 ovog članka uvodi se ravnomjerno, počevši od 2015.
Kako bi se osigurala sukladnost s fiksnim postotkom iz stavka 1. ovog članka za svaku godinu, prilagođava se vrijednost prava na plaćanje početnoj jediničnoj vrijednosti koja je veća od nacionalne ili regionalne jedinične vrijednosti u 2019.
9. Odstupajući od stavka 8. ovog članka, ako države članice koje, u skladu s člankom 21. stavkom 3., odluče zadržati svoja postojeća prava primjenjuju stavak 2. ovog članka, prijelaz s početne jedinične vrijednosti pravâ na plaćanje kako je utvrđena u skladu s člankom 26. točkom (5) na njihovu završnu jediničnu vrijednost u 2019. kako je utvrđena u skladu sa stavkom 3 ili stavcima 4 do 7 ovog članka, kada je to primjenjivo, uvodi se primjenjujući korake o kojima je odlučeno na nacionalnoj razini u skladu s člankom 63. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 1782/2003.
Kako bi se osigurala sukladnost s fiksnim postotkom iz stavka 1. ovog članka za svaku godinu, vrijednost svih prava na plaćanje prilagođava se linearno.
10. Države članice dužne su 2015. obavijestiti poljoprivrednike o vrijednosti njihovih prava na plaćanje izračunatih u skladu s ovim člankom i člancima 26. i 27. za svaku godinu u razdoblju obuhvaćenom ovom Uredbom.
Članak 26.
Izračun početne jedinične vrijednosti
1. Početna jedinična vrijednost prava na plaćanje iz članka 25. stavka 2. u državama članicama koje primjenjuju program jedinstvenih plaćanja u kalendarskoj godini 2014. i koje nisu odlučile zadržati svoja postojeća prava na plaćanje u skladu s člankom 21. stavkom 3., određuje se u skladu s jednom od metoda utvrđenih u stavcima 2. ili 3.
2. Fiksni postotak plaćanja koje je poljoprivrednik primio za 2014. u okviru programa jedinstvenih plaćanja, u skladu s Uredbom (EZ) br. 73/2009, prije smanjenja i isključenja propisanih u glavi II. poglavlju 4. te Uredbe, dijeli se s brojem prava na plaćanje koja su mu dodijeljena u 2015., isključujući prava dodijeljena iz nacionalne rezerve ili regionalnih rezervi u 2015.
Taj se fiksni postotak izračunava dijeljenjem nacionalne ili regionalne gornje granice za program osnovnih plaćanja, koja se određuje u skladu s, ovisno o slučaju, člankom 22. stavkom 1. ili člankom 23. stavkom 2. ove Uredbe za 2015., nakon primjene linearnog smanjenja predviđenog stavkom 1. ili, kada je to primjenjivo,člankom 30. stavkom 2. ove Uredbe, s iznosom plaćanja za 2014. u okviru programa jedinstvenih plaćanja, u dotičnoj državi članici ili regiji, prije smanjenjâ i isključenjâ propisanih u glavi II. poglavlju 4. Uredbe (EZ) br. 73/2009.
3. Fiksni postotak vrijednosti prava, uključujući posebna prava, koja je poljoprivrednik posjedovao na datum podnošenja zahtjeva za 2014. godinu u okviru programa jedinstvenih plaćanja, u skladu s Uredbom (EZ) br. 73/2009, dijeli se s brojem prava na plaćanje koja su mu dodijeljena u 2015., isključujući prava dodijeljena iz nacionalne rezerve ili regionalnih rezervi u 2015.
Taj se fiksni postotak izračunava dijeljenjem nacionalne ili regionalne gornje granice za program osnovnih plaćanja, koja se određuje u skladu s, ovisno o slučaju, člankom 19. stavkom 1. ili člankom 20. stavkom 2. ove Uredbe za 2015. godinu, nakon primjene linearnog smanjenja propisanog stavkom 1. ili, kada je to primjenjivo, člankom 23. stavkom 2. ove Uredbe, s ukupnom vrijednošću svih prava, uključujući posebna prava, u dotičnoj državi članici ili regiji za 2014. u okviru programa jedinstvenih plaćanja.
Za potrebe ovog stavka, smatra se da poljoprivrednik posjeduje prava na plaćanje na datum podnošenja zahtjeva za 2014. ako su mu prava na plaćanje dodijeljena ili su mu definitivno prenesena do tog datuma.
4. Države članice koje primjenjuju program jedinstvenih plaćanja po površini u kalendarskoj godini 2014. izračunavaju vrijednost pravâ na plaćanje iz članka 25. stavka 2. ove Uredbe dijeljenjem fiksnog postotka ukupne vrijednosti potpore koju je poljoprivrednik primio za 2014. u okviru programa jedinstvenih plaćanja po površini u skladu s Uredbom (EZ) br. 73/2009 i prema člancima 132. i 133.a te Uredbe, prije smanjenja i isključenja propisanih u glavi II. poglavlju 4. te Uredbe, s brojem dodijeljenih prava na plaćanje u 2015., izuzevši ona koja su dodijeljena iz nacionalne rezerve ili regionalnih rezervi u 2015.
Taj fiksni postotak izračunava se dijeljenjem nacionalne ili regionalne gornje granice programa osnovnih plaćanja koja se određuje u skladu s, ovisno o slučaju, člankom 22. stavkom 1. ili člankom 23. stavkom 2. ove Uredbe za 2015. godinu, nakon primjene linearnog smanjenja propisanog stavkom 1. ili, kada je to primjenjivo, člankom 30. stavkom 2. ove Uredbe, s ukupnom vrijednošću potpore dodijeljene u okviru programa jedinstvenih plaćanja po površini u skladu s Uredbom (EZ) br. 73/2009 te na temelju članaka 132. i 133.a te Uredbe za 2014. u dotičnoj državi članici ili regiji, prije smanjenjâ i isključenjâ propisanih u glavi II. poglavlju 4. te Uredbe.
5. Države članice koje primjenjuju program jedinstvenih plaćanja u kalendarskoj godini 2014. i koje, u skladu s člankom 21. stavkom 3. ove Uredbe, odluče zadržati postojeća prava na plaćanje, izračunavaju početnu jediničnu vrijednost pravâ na plaćanje iz članka 25. stakva 2. ove Uredbemnoženjem jedinične vrijednosti pravâ i fiksnog postotka. Taj se fiksni postotak izračunava dijeljenjem nacionalne ili regionalne gornje granice za program osnovnih plaćanja, koja se određuje u skladu s, ovisno o slučaju, člankom 22. stavkom 1. ili člankom 23. stavkom 2. ove Uredbe za 2015., nakon primjene linearnog smanjenja predviđenog stavkom 1. ili, kada je to primjenjivo,. člankom 30. stavkom 2. ove Uredbe, s iznosom plaćanja za 2014. u okviru programa jedinstvenih plaćanja u dotičnoj državi članici ili regiji, prije smanjenjâ i isključenjâ predviđenih u glavi II. poglavlju 4. Uredbe (EZ) br. 73/2009.
6. U svrhu metoda izračuna propisanih u ovom članku, pod uvjetom da relevantni sektori ne primaju nikakvu dobrovoljnu proizvodno vezanu potporu sukladno glavi IV. ove Uredbe, države članice također mogu uzeti u obzir potporu dodijeljenu za kalendarsku godinu 2014. u okviru jednog ili više programa sukladno članku 52., članku 53. stavku 1. i članku 68. stavku 1. točkama (a) i (b) Uredbe (EZ) br. 73/2009 i, isključivo u pogledu država članica koje su primjenjivale program jedinstvenih plaćanja u skladu s Uredbom (EZ) br. 73/2009, sukladno članku 68. stavku 1. točki (c), članku 126., članku 127. i članku 129. te Uredbe.
Države članice koje odluče primjenjivati dobrovoljnu proizvodno vezanu potporu sukladno glavi IV. ove Uredbe mogu uzeti u obzir razlike između razine potpore dodijeljene u kalendarskoj godini 2014. i razine potpore koja se treba dodijeliti u skladu s glavom IV. ove Uredbe pri primjeni metode izračuna propisane u ovom članku, pod uvjetom da:
(a)
je dobrovoljna proizvodno vezana potpora sukladno glavi IV. ove Uredbe odobrena sektoru kojemu je potpora dodijeljena u kalendarskoj godini 2014. sukladno članku 52., članku 53. stavku 1. i članku 68. stavku 1. točkama (a) i (b) i, u slučaju država članica koje su primjenjivale program jedinstvenih plaćanja po površini, sukladno članku 68. stavku 1. točki (c), članku 126., članku 127. i članku 129. Uredbe (EZ) br. 73/2009; i
(b)
je iznos po jedinici dobrovoljne proizvodno vezane potpore manji od iznosa po jedinici potpore u 2014.
Članak 27.
Uključenje posebne nacionalne rezerve za razminirano područje
Za Hrvatsku, svako upućivanje iz članaka 25. i 26. na nacionalnu rezervu tumači se kao da uključuje posebnu nacionalnu rezervu za razminirano područje iz članka 20.
Osim toga, iznos raspoloživ u posebnoj nacionalnoj rezervi za razminirano područje oduzima se od gornje granice programa osnovnih plaćanja iz članka 25. stavka 1. drugog podstavka, članka 25. stavaka 5. i 6. te članka 26.
Članak 28.
Neočekivani profit
Za potrebe članka 25. stavaka od 4 do 7 i članka 26. država članica može na temelju objektivnih kriterija propisati da se u slučajevima prodaje ili dodjele ili isteka svih ili dijela zakupa poljoprivrednih površina nakon datuma utvrđenog na temelju članka 35. ili članka 124. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 73/2009 i prije datuma utvrđenog člankom 30. stavkom 1. ove Uredbe, povećanje ili dio povećanja u vrijednosti prava na plaćanje koja bi bila dodijeljena dotičnom poljoprivredniku treba vratiti u nacionalnu rezervu ili regionalne rezerve ako bi povećanje vodilo do neočekivanog profita za dotičnog poljoprivrednika.
Ti se objektivni kriteriji utvrđuju na način koji osigurava jednako postupanje prema poljoprivrednicima i izbjegava narušavanje tržišta i tržišnog natjecanja i uključuje barem sljedeće:
(a)
minimalno trajanje zakupa; i
(b)
udio primljenog plaćanja koje će se vratiti u nacionalnu rezervu ili regionalne rezerve.
Članak 29.
Obavijesti koje se tiču vrijednosti prava na plaćanje i konvergencije
Države članice obavješćuju Komisiju o svakoj odluci iz članaka 25., 26. i 28. do 1. kolovoza 2014.
Odjeljak 2.
Nacionalna rezerva i regionalne rezerve
Članak 30.
Uspostava i korištenje nacionalne rezerve ili regionalnih rezervi
1. Svaka država članica uspostavlja nacionalnu rezervu. Da bi to učinile, države članice u prvoj godini provedbe programa osnovnih plaćanja provode linearno postotno smanjenje gornje granice programa osnovnih plaćanja na nacionalnoj razini.
2. Odstupajući od stavka 1., države članice koje koriste mogućnost iz članka 23. stavka 1. mogu uspostaviti regionalne rezerve. Da bi to učinile, države članice u prvoj godini provedbe programa osnovnih plaćanja primjenjuju linearno postotno smanjenje gornje granice relevantnog programa osnovnih plaćanja na regionalnoj razini iz članka 23. stavka 2.
3. Smanjenje iz stavaka 1. i 2. ne smije biti veće od 3 % osim ako je veći postotak potreban radi pokrića bilo kojih potreba dodjele na temelju stavka 6. ili stavka 7. točkaka (a) i (b) za 2015. ili, u slučaju država članica koje primjenjuju članak 36., za prvu godinu provedbe programa osnovnih plaćanja.
4. Države članice dodjeljuju prava na plaćanje iz svojih nacionalnih ili regionalnih rezervi u skladu s objektivnim kriterijima i na način kojim se osigurava jednako postupanje prema poljoprivrednicima te izbjegava narušavanje tržišta i tržišnog natjecanja.
5. Prava na plaćanja iz stavka 4. dodjeljuju se samo poljoprivrednicima koji imaju pravo na izravna plaćanja u skladu s člankom 9.
6. Države članice koriste svoje nacionalne ili regionalne rezerve kako bi prioritetno dodijelile prava na plaćanje mladim poljoprivrednicima i poljoprivrednicima koji tek počinju obavljati poljoprivrednu aktivnost.
7. Države članice mogu koristiti svoje nacionalne ili regionalne rezerve za:
(a)
dodjelu prava na plaćanje poljoprivrednicima kako bi se spriječilo napuštanje zemljišta, uključujući u područjima koja podliježu programima restrukturiranja ili razvoja povezanima s oblikom javne intervencije;
(b)
dodjelu prava na plaćanje poljoprivrednicima kako bi se nadoknadio njihov posebno nepovoljan položaj;
(c)
dodjelu prava na plaćanje poljoprivrednicima kojima nisu dodijeljena prava na plaćanje na temelju ovog poglavlja zbog više sile ili iznimnih okolnosti;
(d)
u slučajevima kada primjenjuju članak 21. stavak 3. ove Uredbe, dodjelu prava na plaćanje poljoprivrednicima čiji je broj prihvatljivih hektara koje su prijavili u 2015. u skladu s člankom 73. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013 i koji su im na raspolaganju na datum koji utvrđuje država članica, a koji nije kasniji od roka za izmjenu takvog zahtjeva za potporu utvrđenog u toj državi članici, veći od broja prava na plaćanje koja su u vlasništvu ili zakupu i koja su uspostavljena u skladu s Uredbom (EZ) br. 1782/2003 i Uredbom (EZ) br. 73/2009 koje ti poljoprivrednici posjeduju na krajnji datum za podnošenje zahtjeva, a koji je potrebno odrediti u skladu s člankom 78. točkom (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013;
(e)
trajno linearno povećanje vrijednosti svih prava na plaćanje u okviru programa osnovnih plaćanja na nacionalnoj ili regionalnoj razini ako relevantna nacionalna ili regionalna rezerva premašuje 0,5 % godišnje nacionalne ili regionalne gornje granice za program osnovnih plaćanja, pod uvjetom da na raspolaganju ostanu dostatna sredstva za dodjele na temelju stavka 4., ovog stavka točaka (a) i (aa) i stavka 7. ovog članka;
(f)
pokrivanje godišnjih potreba za plaćanja koja treba odobriti u skladu s člankom 51. stavkom 2., člankom 65. stavcima 1, 2. i 3. ove Uredbe.
Za potrebe ovog stavka države članice odlučuju o tome kojoj će vrsti navedene uporabe dati prednost.
8. Pri primjeni stavka 6. i stavka 7. točaka (a), (b) i (d), države članice utvrđuju vrijednost prava na plaćanje dodijeljenih poljoprivrednicima prema nacionalnoj ili regionalnoj prosječnoj vrijednosti prava na plaćanje u godini dodjele.
Nacionalna ili regionalna prosječna vrijednost izračunava se dijeljenjem nacionalne ili regionalne gornje granice za program osnovnog plaćanja određene u skladu s, ovisno o slučaju, člankom 22. stavkom 1. ili člankom 23. stavkom 2. za godinu dodjele, izuzevši iznos nacionalne rezerve ili regionalnih rezervi te, u slučaju Hrvatske, posebne rezerve za razminirana područja, s brojem dodijeljenih prava na plaćanje.
Države članice dužne su utvrditi korake za godišnje postupne izmjene vrijednosti prava na plaćanje dodijeljenih iz nacionalne rezerve ili regionalnih rezervi, uzimajući u obzir izmjene nacionalne ili regionalne gornje granice za program osnovnih plaćanja kako je određena u skladu s, ovisno o slučaju, člankom 22. stavkom 1. i člankom 23. stavkom 2. koje proizlaze iz promjena u razini nacionalnih gornjih granica utvrđenih u Prilogu II.
9. Ako poljoprivrednik ima pravo primati prava na plaćanje ili povećati vrijednost postojećih prava na plaćanje na temelju konačne odluke suda ili konačnog upravnog akta nadležnog tijela države članice, poljoprivrednik prima broj i vrijednost prava na plaćanje utvrđen u toj odluci ili aktu, na datum koji utvrđuje država članica. Međutim, taj datum ne smije biti kasniji od zadnjeg dana za podnošenje zahtjeva u okviru programa osnovnih plaćanja, nakon datuma odluke suda ili upravnog akta, uzimajući u obzir primjenu članaka 32. i 33.
10. Pri primjeni stavka 6., stavka 7. točaka (a) i (b) i stavka 9. države članice mogu dodijeliti nova prava ili povećati jediničnu vrijednost svih postojećih prava poljoprivrednika, do nacionalne ili regionalne prosječne vrijednosti.
11. Za potrebe ovog članka primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„mladi poljoprivrednici” znači poljoprivrednici koji udovoljavaju uvjetima utvrđenima u članku 50. stavku 2. i, prema potrebi, uvjetima iz članka 50. stavaka 3. i 11.
(b)
„poljoprivrednici koji tek počinju obavljati poljoprivrednu djelatnost” znači fizičku ili pravnu osobu koja u svoje ime i o svom riziku nije obavljala nikakvu poljoprivrednu djelatnost ili nije imala kontrolu nad pravnom osobom koja obavlja poljoprivrednu djelatnost u razdoblju od pet godina prije početka poljoprivredne djelatnosti. Ako se radi o pravnoj osobi, fizička osoba ili osobe koje imaju kontrolu nad pravnom osobom ne smiju se baviti nikakvom poljoprivrednom djelatnošću u svoje ime i o svom riziku niti smiju imati kontrolu nad pravnom osobom koja je obavljala poljoprivrednu djelatnost u razdoblju od pet godina prije nego je pravna osoba započela poljoprivrednu djelatnost; Države članice mogu utvrditi vlastite dodatne objektivne i nediskriminirajuće kriterije prihvatljivosti za ovu kategoriju poljoprivrednika s obzirom na prikladne vještine, iskustvo ili izobrazbu.
Članak 31.
Nadopuna nacionalne rezerve ili regionalnih rezerva
1. Nacionalna rezerva ili regionalne rezerve nadopunjuju se iznosima koji proizlaze iz:
(a)
prava na plaćanje u okviru kojih se plaćanje ne vrši tijekom dvije uzastopne godine primjenom:
i.
članka 9.,
ii.
članka 10. stavka 1. ili
iii.
članka 11. stavka 4. ove Uredbe;
(b)
broja prava na plaćanje jednakog ukupnom broju prava na plaćanje koja poljoprivrednici u skladu s člankom 32. ove Uredbe nisu aktivirali u razdoblju od dvije uzastopne godine, osim ako su njihovu aktivaciju spriječili viša sile ili izvanredne okolnosti; kada se utvrđuju prava na plaćanje koja su u vlasništvu ili u zakupu i koja posjeduje poljoprivrednik, a koja se preusmjeravaju u nacionalnu rezervu ili regionalne rezerve, prednost imaju ona prava koja imaju najnižu vrijednost;
(c)
prava na plaćanje koja poljoprivrednici dobrovoljno vrate;
(d)
primjene članka 28.c ove Uredbe;
(e)
nepropisno dodijeljenih prava na plaćanje u skladu s člankom 63. Uredbe (EZ) br. 1306/2013;
(f)
linearnog smanjenja vrijednosti prava na plaćanje u okviru programa osnovnih plaćanja na nacionalnoj ili regionalnoj razini ako nacionalna rezerva ili regionalne rezerve nisu dostatne da pokriju slučajeve iz članka 30. stavka 9. ove Uredbe;
(g)
ako države članice to smatraju potrebnim, linearnog smanjenja vrijednosti pravâ na plaćanje u okviru programa osnovnog plaćanja na nacionalnoj ili regionalnoj razini kako bi se obuhvatili slučajevi iz članka 30. stavka 6. ove Uredbe;
(h)
primjene članka 34. stavka 4. ove Uredbe.
2. Komisija donosi provedbene akte kojima se utvrđuju nužne mjere koje se odnose na povrat neaktiviranih prava na plaćanje u nacionalnu rezervu ili regionalne rezerve. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.
Odjeljak 3.
Provedba programa osnovnih plaćanja
Članak 32.
Aktiviranje prava na plaćanje
1. Potpora u okviru programa osnovnih plaćanja dodjeljuje se poljoprivrednicima, putem prijave u skladu s člankom 33. stavkom 1., nakon aktiviranja prava na plaćanje po prihvatljivom hektaru u državi članici u kojoj su dodijeljena. Aktiviranjem prava na plaćanje ostvaruje se pravo na godišnju isplatu ondje utvrđenih iznosa, ne dovodeći u pitanje primjenu financijske discipline, smanjenje plaćanja u skladu s člankom 11. i linearnih smanjenja u skladu s člankom 7., člankom 51. stavkom 2. i člankom 65. stavkom 2. ove Uredbe te primjenučlanka 63. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
2. Za potrebe ove glave „prihvatljivi hektar” znači:
(a)
bilo koja poljoprivredna površina na poljoprivrednom gospodarstvu, uključujući područja koja nisu bila u dobrom poljoprivrednom stanju na dan 30. lipnja 2003. u državama članicama koje su pristupile Uniji 1. svibnja 2004., a koje su prilikom pristupanja odlučile primjenjivati program jedinstvenih plaćanja po površini, koja se koristi za obavljanje poljoprivredne djelatnosti ili, ako se površina koristi i za nepoljoprivredne djelatnosti, površina koja se pretežno koristi za obavljanje poljoprivrednih djelatnosti; ili
(b)
bilo koja površina temeljem koje je poljoprivrednik u 2008. imao pravo na plaćanje, ovisno o slučaju, u okviru programa jedinstvenih plaćanja ili programa jedinstvenih plaćanja po površini iz glave III. i glave IV.A Uredbe br. (EZ) 1782/2003, a koja:
i.
više ne odgovara definiciji „prihvatljivog hektara” iz točke (a), što je posljedica provedbe Direktive 92/43/EEZ, Direktive 2000/60/EZ i Direktive 2009/147/EZ;
ii.
je tijekom trajanja relevantne obveze pojedinog poljoprivrednika pošumljena u skladu s člankom 31. Uredbe (EZ) br. 1257/1999 ili člankom 43. Uredbe (EZ) br. 1698/2005 ili člankom 22. Uredbe (EU) br. 1305/2013 ili na temelju nacionalnog programa čiji su uvjeti u skladu s člankom 43. stavcima 1., 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 1698/2005 ili člankom 22. Uredbe (EU) br. 1305/2013; ili
iii.
je tijekom trajanja relevantne obveze pojedinačnog poljoprivrednika ostavljena na ugaru u skladu s člancima 22., 23. i 24. Uredbe (EZ) br. 1257/1999, člankom 39. Uredbe (EZ) br. 1698/2005 ili člankom 29. Uredbe (EU) br. 1305/2013
3. Za potrebe podstavka 2. točke (a):
(a)
ako se poljoprivredna površina poljoprivrednog gospodarstva koristi i za nepoljoprivredne djelatnosti, smatra se da se ta površina koristi pretežito za poljoprivredne djelatnosti, pod uvjetom da se te poljoprivredne djelatnosti mogu obavljati, a da ih intenzitet, priroda, trajanje i vrijeme obavljanja nepoljoprivrednih djelatnosti ne ometaju u znatnoj mjeri;
(b)
Države članice mogu sastaviti popis područja koja se pretežito koriste za nepoljoprivredne djelatnosti.
Države članice utvrđuju kriterije za provedbu ovog stavka na svojem državnom području.
4. Površine se smatraju prihvatljivima samo ako odgovaraju definiciji prihvatljivog hektara tijekom cijele kalendarske godine, osim u slučaju više sile ili izvanrednih okolnosti.
5. U svrhu određivanja „prihvatljivog hektara”, države članice koje su donijele odluku iz članka 4. stavka 2. mogu primijeniti koeficijent smanjenja da bi dotične hektare prenamijenile u „prihvatljive hektare”.
6. Površine koje se koriste za proizvodnju konoplje smatraju se prihvatljivim hektarima samo ako sadržaj tetrahidrokanabiola u sortama koje se koriste ne prelazi 0,2 %.
Članak 33.
Prijavljivanje prihvatljivih hektara
1. Za potrebe aktiviranja prava na plaćanje predviđenih člankom 32. stavkom 1. poljoprivrednik prijavljuje parcele koje odgovaraju prihvatljivim hektarima povezanim s bilo kojim pravom na plaćanje. Osim u slučaju više sile ili izvanrednih okolnosti, prijavljene parcele na raspolaganju su poljoprivredniku na datum koji utvrđuje država članica, a koji ne može biti kasnijiod datuma za izmjenu zahtjeva za potporu koji je utvrđen u toj državi članici, kako je navedeno u članku 72. stavku 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
2. U opravdanim slučajevima države članice mogu dopustiti poljoprivredniku da izmijeni svoju prijavu, pod uvjetom da zadrži barem onaj broj hektara koji odgovara njegovim pravima na plaćanje te da poštuje uvjete za dodjelu plaćanja u okviru programa osnovnih plaćanja za dotičnu površinu.
Članak 34.
Prijenos prava na plaćanje
1. Prava na plaćanje mogu se prenijeti samo na poljoprivrednika čije je sjedište u istoj državi članici i koji ima pravo primiti izravna plaćanja u skladu s člankom 9. i, osim u slučaju prijenosa putem stvarnog ili očekivanog nasljeđivanja.
Prava na plaćanje, uključujući u slučajevima stvarnog ili očekivanog nasljeđivanja, moguće je aktivirati samo u državi članici u kojoj su ona i dodijeljena.
2. Ako države članice koriste mogućnost iz članka 23. stavka 1., prava na plaćanje mogu se prenijeti ili aktivirati samo unutar iste regije, osim u slučaju stvarnog ili očekivanog nasljeđivanja.
Prava na plaćanje, uključujući u slučajevima stvarnog ili očekivanog nasljeđivanja, moguće je aktivirati samo u regiji u kojoj su ona i dodijeljena.
3. Države članice koje ne koriste mogućnost iz članka 23. stavka 1. mogu odlučiti da se prava na plaćanje mogu prenijeti ili aktivirati samo unutar iste regije, osim u slučaju stvarnog ili očekivanog nasljeđivanja.
Takve se regije definiraju na odgovarajućoj teritorijalnoj razini u skladu s objektivnim kriterijima i na način kojim se osigurava jednako postupanje prema poljoprivrednicima i izbjegava narušavanje tržišta i tržišnog natjecanja.
4. Ako se prava na plaćanje prenose bez zemljišta, države članice mogu, postupajući u sukladnosti s općim načelima prava Unije, odlučiti da se dio prenesenih prava na plaćanje treba vratiti u nacionalnu rezervu ili regionalne rezerve ili da se njihova jedinična vrijednost treba smanjiti u korist nacionalne rezerve ili regionalnih rezervi. Takvo smanjenje može se primijeniti na jednu ili više vrsta prijenosa.
5. Komisija donosi provedbene akte kojima seutvrđuju detaljna pravila o obavješćivanju nacionalnih tijela, od strane poljoprivrednikâ, o prijenosu prava na plaćanje i rokovima u kojima je potrebno poslati takvu obavijest. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.
Članak 35.
Delegirane ovlasti
1. Kako bi se osigurala pravna sigurnost i razjasnile posebne situacije do kojih može doći prilikom provedbe programa osnovnih plaćanja, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. s obzirom na:
(a)
pravila o prihvatljivosti i pristupu u odnosu na program osnovnih plaćanja za poljoprivrednike u slučaju nasljeđivanja i očekivanog nasljeđivanja, nasljeđivanja na temelju zakupa, promjene pravnog statusa ili naziva, prijenosa prava na plaćanje, spajanje ili cijepanje poljoprivrednog gospodarstva te primjene ugovorne klauzule iz članka 24. stavka 8.;
(b)
pravila o izračunu vrijednosti i broja ili o povećanju ili smanjenju vrijednosti prava na plaćanje u odnosu na dodjelu prava na plaćanje na temelju bilo koje odredbe ove glave, uključujući pravila o:
i.
mogućnosti privremene vrijednosti i broja ili privremenom povećanju prava na plaćanje dodijeljenih na temelju zahtjeva poljoprivrednika,
ii.
uvjetima za utvrđivanje privremene i konačne vrijednosti i broja prava na plaćanje,
iii.
slučajevima u kojima bi ugovor o prodaji ili zakupu mogao utjecati na dodjelu prava na plaćanje.
(c)
pravila o utvrđivanju i izračunu vrijednosti i broja prava na plaćanje primljenih iz nacionalne ili regionalnih rezervi;
(d)
pravila o izmjeni jedinične vrijednosti prava na plaćanje u slučaju dijelova prava na plaćanje i u slučaju prijenosa prava na plaćanje iz članka 34. stavka 4.;
(e)
kriterijima za primjenu mogućnosti iz članka 24. stavka 1. trećeg podstavka točaka (a), (b) i (c);
(f)
kriterijima za primjenu ograničenja broja prava na plaćanje koja je potrebno dodijeliti, u skladu s člankom 24. stavcima 4. do 7.;
(g)
kriterijima za dodjelu prava na plaćanje na temelju članka 30. stavaka 6. i 7.;
(h)
kriterijima za određivanje koeficijenta smanjenja iz članka 32. stavka 5.;
2. Kako bi se osiguralo pravilno upravljanje pravima na plaćanje, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. kojima se utvrđuju pravila o sadržaju prijave i zahtjevima za aktiviranje prava na plaćanje.
3. Kako bi se očuvalo javno zdravlje, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. kojima se utvrđuju pravila kojima se dodjela plaćanja uvjetuje upotrebom certificiranog sjemena određenih sorti konoplje te postupak za određivanje sorti konoplje i provjeri njihova sadržaja tetrahidrokanabiola iz članka 32. stavka 6.
Odjeljak 4.
Program jedinstvenih plaćanja po površini
Članak 36.
Program jedinstvenih plaćanja po površini
1. Države članice koje u 2014. godini primjenjuju program jedinstvenih plaćanja po površini iz glave V. poglavlja 2. Uredbe (EZ) br. 73/2009 mogu, pod uvjetima utvrđenima u ovoj Uredbi, odlučiti nastaviti primjenjivati taj program najkasnije do 31. prosinca 2020. Države članice do 1. kolovoza 2014. moraju obavijestiti Komisiju o svojoj odluci i o datumu završetka primjene tog programa.
U razdoblju primjene programa jedinstvenih plaćanja po površini odjeljci 1., 2. i 3. ovog poglavlja ne primjenjuju se na te države članice, uz iznimku članka 23. stavka 1. drugog podstavka, članka 23. stavka 6. te članka 32. stavaka 2. do 6.
2. Jedinstveno plaćanje po površini dodjeljuje se jednom godišnje za svaki prihvatljivi hektar koji je poljoprivrednik prijavio u skladu s člankom 73. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013 Izračunava se svake godine dijeljenjem godišnje financijske omotnice utvrđene u skladu sa stavkom 4. ovog članka s ukupnim brojem prihvatljivih hektara prijavljenih u državi članici u pitanju, u skladu s člankom 73. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (a) Uredbe (EU) No 1306/2013.
3. Odstupajući od stavka 2. ovog članka, države članice koje odluče primijeniti članak 38. ove Uredbe najkasnije od 1. siječnja 2018. mogu u razdoblju primjene ovog članka koristiti do 20 % godišnje financijske omotnice iz stavka 2. ovog članka za diferencijaciju jedinstvenog plaćanja po hektaru.
Ako to učine, dužne su uzeti u obzir potporu dodijeljenu za kalendarsku godinu 2014. u okviru jednog ili više programa u skladu s člankom 68. stavkom 1. točkama (a), (b) i (c) i člankom 126., člankom 127. i člankom 129. Uredbe (EZ) br. 73/2009.
Cipar može diferencirati potporu uzimajući u obzir financijske omotnice specifične za pojedini sektor, određene u Prilogu XVII.a Uredbi (EZ) br. 73/2009, umanjenu za svaku potporu dodijeljenu istom sektoru u skladu s člankom 37. ove Uredbe.
4. Komisija donosi provedbene akte kojima za svaku državu članicu određuje godišnju nacionalnu gornju granicu za program jedinstvenih plaćanja po površini oduzimanjem od godišnje nacionalne gornje granice, određene u Prilogu II., gornje granice određene u skladu s člancima 42., 47., 49., 51. i 53. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.
5. Osim u slučaju više sile ili izvanrednih okolnosti, hektari iz stavka 2. moraju biti na raspolaganju poljoprivredniku na datum koji je utvrdila određena država članica, koji nije kasniji od datuma za izmjenu zahtjeva za dodjelu potpore koji je ta država članica utvrdila, kako je navedeno u članku 72. stavku 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
6. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. o pravilima o prihvatljivosti i pristupu poljoprivrednika programu jedinstvenih plaćanja.
Članak 37.
Prijelazna nacionalna potpora
1. Države članice koje primjenjuju program jedinstvenih plaćanja po površini u skladu s člankom 36. mogu odlučiti dodijeliti prijelaznu nacionalnu potporu za razdoblje 2015. - 2020.
2. Prijelazna nacionalna potpora može se dodijeliti poljoprivrednicima u sektorima za koje je ta potpora dodijeljena u 2013. ili, u slučaju Bugarske i Rumunjske, za koje su dopunska nacionalna izravna plaćanja dodijeljena u 2013.
3. Uvjeti za dodjelu prijelazne nacionalne potpore moraju biti istovjetni onima odobrenima za dodjelu plaćanja u skladu s člankom 132. stavkom 7. ili člankom 133.a Uredbe (EZ) br. 73/2009 za 2013. godinu, osim smanjenja plaćanja koje je rezultat primjene članka 132 stavka 2. u vezi s člancima 7. i 10. te Uredbe.
4. Ukupan iznos prijelazne nacionalne potpore koja se može dodijeliti poljoprivrednicima u bilo kojem sektoru iz stavka 2. ograničava se na sljedeće postotke financijskih omotnica specifičnih za pojedini sektor, kako je odobrila Komisija u skladu s člankom 132. stavkom 7. ili člankom 133.a stavkom 5. Uredbe (EZ) br. 73/2009 u 2013.:
-
75 % u 2015.,
-
70 % u 2016.,
-
65 % u 2017.,
-
60 % u 2018.,
-
55 % u 2019.,
-
50 % u 2020.
Za Cipar se postotak izračunava na temelju financijske omotnice specifične za pojedini sektor određene u Prilogu XVII.a Uredbi (EZ) br. 73/2009.
5. Stavci 2. i 3. ne primjenjuju se na Cipar.
6. Države članice dužne su obavijestiti Komisiju o svakoj odluci iz stavka 1. najkasnije do 31. ožujka svake godine. U obavijesti je potrebno navesti sljedeće:
(a)
financijsku omotnicu specifičnu za pojedini sektor;
(b)
prema potrebi, maksimalnu stopu prijelazne nacionalne potpore.
7. Države članice mogu, na temelju objektivnih kriterija i unutar ograničenja utvrđenih u stavku 4., odrediti iznose prijelazne nacionalne potpore koja se treba dodijeliti.
Odjeljak 5.
Provedba programa osnovnih plaćanja u državama članicama koje su primijenile program jedinstvenih plaćanja po površini
Članak 38.
Uvođenje programa osnovnih plaćanja u državama članicama koje su primijenile program jedinstvenih plaćanja po površini
Osim ako je drukčije predviđeno u ovom odjeljku, ova glava primjenjuje se na države članice koje su primijenile program jedinstvenih plaćanja po površini iz ovog poglavlja odjeljka 4.
Članci od 24. do 29. ne primjenjuju se na te države članice.
Članak 39.
Prva dodjela prava na plaćanje
1. Prava na plaćanje dodjeljuju se poljoprivrednicima koji imaju pravo na iizravna plaćanja u skladu s člankom 9. ove Uredbe pod uvjetom da:
(a)
podnesu zahtjev za dodjelu prava na plaćanje u okviru programa osnovnih plaćanja do krajnjeg datuma za podnošenje zahtjeva koji se određuje u skladu s člankom 78. točkom (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013 u prvoj godini provedbe programa osnovnih plaćanja, osim u slučaju više sile ili izvanrednih okolnosti; i
(b)
su imali pravo na primanje plaćanja prije bilo kojeg od smanjenja ili ukidanja propisanih u glavi II. poglavlju 4. Uredbe (EZ) br. 73/2009 s obzirom na zahtjev za dodjelu izravnih plaćanja, prijelazne nacionalne potpore ili dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja u skladu s Uredbom (EZ) br. 73/2009 za 2013.
Države članice također mogu dodijeliti prava na plaćanje poljoprivrednicima koji imaju pravo na izravna plaćanja u skladu s člankom 9. ove Uredbe koji ispunjavaju uvjete propisane u prvom podstavku točki (a) koji za 2013. nisu primali plaćanja u vezi sa zahtjevom za dodjelu potporeiz prvog podstavka točke (b) ovog stavka i koji su na datum utvrđen od strane dotične države članice u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1122/2009 za godinu potraživanja 2013. posjedovali samo poljoprivredno zemljište koje nije bilo u dobrom poljoprivrednom stanju 30. lipnja 2003. kako je propisano člankom 124. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 73/2009.
2. Osim u slučaju više sile ili izvanrednih okolnosti, broj prava na plaćanje dodijeljenih po poljoprivredniku u prvoj godini provedbe programa osnovnih plaćanja jednak je broju prihvatljivih hektara koji je poljoprivrednik prijavio u svojem zahtjevu za dodjelu potpore u skladu s člankom 72. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (a) Uredbe (EU) 1306/2013 za prvu godinu provedbe programa osnovnih plaćanja te koji su mu na raspolaganju na datum utvrđen od strane države članic. Taj datum ne smije biti kasniji od roka za izmjenu takvog zahtjeva za dodjelu potpore utvrđenog u toj državi članici.
3. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. kojima se utvrđuju dodatna pravila o uvođenju programa osnovnih plaćanja u državama članicama koje su provele program jedinstvenih plaćanja po površini.
4. Komisija donosi provedbene akte kojima seutvrđuju pravila o zahtjevima za dodjelu prava na plaćanje koji su podneseni u godini dodjele prava na plaćanje u slučajevima u kojima ta prava na plaćanje još ne mogu biti konačno određena i kada na dodjelu utječu posebne okolnosti.
Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.
Članak 40.
Vrijednost prava na plaćanje
1. U prvoj godini provedbe programa osnovnih plaćanja države članice izračunavaju za svaku relevantnu godinu jediničnu vrijednost prava na plaćanje dijeljenjem fiksnog postotka nacionalne gornje granice određene u Prilogu II. s brojem prava na plaćanje u prvoj godini provedbe programa osnovnih plaćanja, isključujući ona dodijeljena iz nacionalne rezerve ili regionalnih rezervi.
Fiksni postotak iz prvog podstavka izračunava se dijeljenjem nacionalne ili regionalne gornje granice program osnovnih plaćanja koju je potrebno odrediti u skladu s, ovisno o slučaju, s člankom 22. ili člankom 23. ove Uredbe, za prvu godinu provedbe programa osnovnih plaćanja, nakon primjene linearnog smanjenja iz stavka 1. ili, kada je to primjenjivo, iz članka 30. stavka 2., s nacionalnom gornjom granicom određenom u Prilogu II. za prvu godinu provedbe programa osnovnih plaćanja. Prava na plaćanje izražavaju se u broju koji odgovara broju hektara.
2. Odstupajući od metode izračunavanja iz stavka 1., države članice mogu odlučiti diferencirati vrijednost prava na plaćanje u prvoj godini provedbe programa osnovnih plaćanja, isključujući ona dodijeljena iz nacionalne rezerve ili regionalnih rezervi, za svaku relevantnu godinu, na temelju njihove početne jedinične vrijednosti.
3. Početna jedinična vrijednost prava na plaćanje iz stavka 2. određuje se dijeljenjem fiksnog postotka ukupne vrijednosti potpore, isključujući potpore iz članaka 41., 43., 48. i 50. i glave IV. ove Uredbe, koju je poljoprivrednik primio u skladu s ovom Uredbom za kalendarsku godinu koja prethodi provedbi programa osnovnih plaćanja prije primjene članka 65. Uredbe (EU) br. 1306/2013 s brojem prava na plaćanje koja su dodijeljena tom poljoprivredniku u prvoj godini provedbe programa osnovnih plaćanja, isključujući ona dodijeljena iz nacionalne rezerve ili regionalnih rezervi.
Taj fiksni postotak izračunava se dijeljenjem nacionalne ili regionalne gornje granice za programe osnovnih plaćanja koju je potrebno odrediti u skladu s, ovisno o slučaju, člankom 22. stavkom 1. ili člankom 23. stavkom 2. ove Uredbe za prvu godinu provedbe programa osnovnih plaćanja, nakon primjene linearnog smanjenja iz stavka 1. ili, kad je to primjenjivo, članka 30. stavka 2., s ukupnom vrijednošću potpore, isključujući potpore na temelju članaka 41., 43., 48. i 50. i glave IV. ove Uredbe, dodijeljene za kalendarsku godinu koja prethodi provedbi programa osnovnih plaćanja u dotičnoj državi članici ili regiji, prije primjene članka 63. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
4. Pri primjeni stavka 2. države članice, djelujući sukladno općim načelima prava Unije, postupno idu premausklađivanju vrijednosti prava na plaćanje na nacionalnoj ili regionalnoj razini. U tu svrhu države članice utvrđuju korake koje je potrebno poduzeti i metodu izračunavanja koju je potrebno koristiti te o tome obavješćuju Komisiju do 1. kolovoza godine koja prethodi provedbi programa osnovnih plaćanja. Ti koraci uključuju postupne godišnjeizmjene početne vrijednosti prava na plaćanje iz stavka 3. u skladu s objektivnim i nediskriminirajućim kriterijima, počevši od prve godine provedbe programa osnovnih plaćanja.
U prvoj godini provedbe programa osnovnih plaćanja države članice moraju obavijestiti poljoprivrednike o vrijednosti njihovih prava izračunatoj u skladu s ovim člankom za svaku godinu u razdoblju koje obuhvaća ova Uredba.
5. Za potrebe stavka 3., država članica može na temelju objektivnih kriterija propisati da se u slučajevima prodaje ili dodjele ili isteka svih ili dijela zakupa poljoprivrednih površina nakon datuma utvrđenogna temelju članka 36. stavka 5. i prije datuma utvrđenog na temelju članka 33. stavka 1., povećanje ili njegov dio, u vrijednosti prava na plaćanje koja bi bila dodijeljena dotičnom poljoprivredniku treba vratiti u nacionalnu rezervu ili regionalne rezerve ako bi povećanje vodilo do neočekivanog profita za dotičnog poljoprivrednika.
Ti se objektivni kriteriji utvrđuju na način kojim se jamči jednako postupanje prema poljoprivrednicima i izbjegava narušavanje tržišta i tržišnog natjecanja i uključuje barem sljedeće:
(a)
minimalno trajanje zakupa;
(b)
udio primljenog plaćanja koje treba vratiti u nacionalnu rezervu ili regionalne rezerve.
POGLAVLJE 2.
Preraspodjela plaćanja
Članak 41.
Opća pravila
1. Države članice mogu do 1. kolovoza bilo koje godine od iduće godine odlučiti dodijeliti godišnje plaćanje poljoprivrednicima koji imaju pravo na plaćanje u okviru programa osnovnih plaćanja iz poglavlja 1.odjeljaka 1., 2., 3. i 5. ili programa jedinstvenih plaćanja po površini iz poglavlja 1. odjeljka 4. („preraspodjela plaćanja”).
Države članice obavješćuju Komisiju o svakoj takvoj odluci do datuma iz prvog podstavka.
2. Države članice koje su odlučile primijeniti program osnovnih plaćanja na regionalnoj razini u skladu s člankom 23. mogu primijeniti preraspodjelu plaćanja na regionalnoj razini.
3. Ne dovodeći u pitanje provedbu financijske discipline, postupnog smanjenja, plaćanja u skladu s člankom 11., linearnih smanjenja iz članka 7. ove Uredbe te primjene članka 63. Uredbe (EU) br. 1306/2013 preraspodjela plaćanja iz stavka 1. ovog članka odobrava se na godišnjoj osnovi nakon što poljoprivrednik aktivira prava na plaćanje ili, u državi članici koja primjenjuje članak 36. ove Uredbe, nakon što poljoprivrednik prijavi prihvatljive hektare.
4. Preraspodjelu plaćanja države članice izračunavaju svake godine množenjem broja koji određuje država članica, a koji ne premašuje 65 % nacionalnog ili regionalnog prosječnog plaćanja po hektaru, s brojem od strane poljoprivrednika aktiviranih prava na plaćanje u skladu s člankom 33. stavkom 1. ili brojem prihvatljivih hektara koje je poljoprivrednik prijavio u skladu s člankom 36. stavkom 2. Broj takvih prava na plaćanje ili hektara ne smije premašivati maksimum koji treba utvrditi država članica, a koji ne može biti veći od 30 hektara ili veći od prosječne veličine poljoprivrednih gospodarstava određene u Prilogu VIII. ako ta prosječna veličina premašuje 30 hektara u dotičnoj državi članici.
5. Pod uvjetom da se poštuju najviše granice određene u stavku 4., države članice mogu na nacionalnoj razini odrediti stupnjevanje broja hektara određenih u skladu s tim stavkom, a koje se primjenjuje jednako na sve poljoprivrednike.
6. Nacionalno prosječno plaćanje po hektaru iz stavka 4. ovog članka utvrđuju države članice na temelju nacionalne gornje granice određene u Prilogu II. za kalendarsku godinu 2019. i broja prihvatljivih hektara prijavljenih u skladu s člankom 33. stavkom 1. ili člankom 36. stavkom 2..
Regionalno prosječno plaćanje po hektaru iz stavka 4. ovog članka utvrđuju države članice korištenjem udjela nacionalne gornje granice određene u Prilogu II. za kalendarsku godinu 2019. i broja prihvatljivih hektara prijavljenih u dotičnoj regiji u skladu s člankom 33. stavkom 1. u 2015. Za svaku se regiju taj udio izračunava dijeljenjem odgovarajuće regionalne gornje granice, određene u skladu s člankom 23. stavkom 2., s nacionalnom gornjom granicom određenom u skladu s člankom 22. stavkom 1., nakon primjene linearnog smanjenja propisanog člankom 30. stavkom 1.ako se ne primjenjuje stavak 2. tog članka.
7. Države članice dužne su osigurati da se ne daje prednost propisana ovim člankom poljoprivrednicima u pogledu kojih je ustanovljeno da su nakon 18. listopada 2011. podijelili svoje gospodarstvo isključivo u svrhu ostvarivanja koristi od preraspodjele plaćanja. To se primjenjuje i na poljoprivrednike čija gospodarstva proizlaze iz te podjele.
8. U slučaju pravne osobe ili skupine fizičkih ili pravnih osoba, države članice mogu primijeniti maksimalan broj prava na plaćanje ili hektare iz stavka 4. na razini članova tih pravnih osoba ili skupina ako nacionalno pravo propisuje prava i obveze pojedinačnih članova koji su usporedivi s onima pojedinačnih poljoprivrednika koji imaju status upravitelja poljoprivrednog gospodarstva, osobito što se tiče njihovog gospodarskog, socijalnog i poreznog statusa, pod uvjetom da su doprinijeli jačanju poljoprivrednih struktura dotičnih pravnih osoba ili skupina.
Članak 42.
Financijske odredbe
1. U svrhu financiranja preraspodijele plaćanja, države članice mogu odlučiti, do datuma iz članka 41. stavka 1., iskoristiti do 30 % godišnje nacionalne gornje granice određene u Prilogu II. Države članice do tog datuma moraju obavijestiti Komisiju o svakoj takvoj odluci.
2. Na temelju postotka nacionalne gornje granice koji države članice trebaju iskoristiti u skladu sa stavkom 1. ovog članka, Komisija donosi provedbene akte kojima seodređuju odgovarajuće gornje granice za preraspodijeljeno plaćanje na godišnjoj osnovi. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.
POGLAVLJE 3.
Plaćanje za poljoprivredne prakse korisne za klimu i okoliš
Članak 43.
Opća pravila
1. Poljoprivrednici koji imaju pravo na primanje plaćanja u okviru programa osnovnih plaćanja ili programa jedinstvenih plaćanja po površini dužni su se na svim svojim prihvatljivim hektarima u smislu članka 32. stavaka 2. do 5 pridržavati poljoprivrednih praksi koje su korisne za klimu i okoliš iz stavka 2. ovog članka ili jednakih praksi iz stavka 3. ovog članka.
2. Poljoprivredne prakse korisne za klimu i okoliš jesu sljedeće:
(a)
raznolikost usjeva;
(b)
održavanje postojećeg trajnog travnjaka i
(c)
postojanje ekološki značajne površine na poljoprivrednoj površini.
3. Jednake prakse su one koje uključuju slične prakse koje su u istoj ili većoj mjeri korisne za klimu i okoliš u usporedbi s jednom ili više praksi iz stavka 2. Te jednake prakse i praksa ili prakse iz stavka 2. kojima su one jednake navedene su u Prilogu IX. i obuhvaća ih bilo što od sljedećeg:
(a)
obveze preuzete u skladu s člankom 39. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1698/2005 ili člankom 29. stavkom 2. Uredbe (EU) 1305/2013.
(b)
nacionalni ili regionalni programi okolišnog certificiranja, uključujući one za certificiranje sukladnosti s nacionalnim zakonodavstvom o okolišu koji nadilaze relevantne obvezne standarde uspostavljene na temelju glave VI. poglavlja I. Uredbe (EU) br. 1306/2013, čiji je cilj ispuniti ciljeve koji se odnose na kakvoću tla i vode, biološku raznolikost, očuvanje krajolika te ublažavanje i prilagodbu klimatskim promjenama. Ti programi certificiranja mogu obuhvaćati prakse navedene u Prilogu IX. ove Uredbe, prakse iz stavka 1.a ovog članka ili njihovu kombinaciju.
4. Jednake prakse iz stavka 3. nisu podložne dvostrukom financiranju.
5. Države članice mogu odlučiti,uključujući prema potrebi na regionalnoj razini, ograničiti izbor poljoprivrednika koji koriste mogućnosti iz stavka 3. točaka (a) i (b).
6. Države članice mogu odlučiti, uključujući prema potrebi na regionalnoj razini, da poljoprivrednici moraju ispuniti sve svoje relevantne obveze na temelju stavka 1. u skladu s nacionalnim ili regionalnim programimaokolišnog certificiranja iz stavka 3. točke (b).
7. Podložno odlukama država članica iz stavka 5. i 6., poljoprivrednik može primijeniti jednu ili više praksi navedenih u stavku 3. točki (a) jedino ako one u potpunosti zamjenjuju povezanu praksu ili prakse iz stavka 2. Poljoprivrednik može koristiti programe certificiranja iz stavka 3. točke (b) jedino ako oni potpuno obuhvaćaju čitavu obvezu iz stavka 1.
8. Države članice obavješćuju Komisiju o svojim odlukama iz stavaka 5. i 6. i posebnim obvezama ili programima certificiranja koje namjeravaju primijeniti kao jednake prakse u smislu stavka 3..
Komisija procjenjuje jesu li prakse uključene u posebne obveze ili programe certificiranja obuvaćene popisom iz Priloga IX. i, ako ustanovi da nisu, o tome obavješćuje države članice putem provedbenih akata donesenih bez primjene postupka iz članka 71. stavaka 2. ili 3. Ako Komisija obavijesti državu članicu da te prakse nisu obuhvaćene popisom iz Priloga IX., ta država članica ne smije priznati kao jednake prakse u smislu stavka 3. ovog članka posebne obveze ili programe certificiranja obuhvaćene u obavijesti Komisije.
9. Ne dovodeći u pitanje stavke 10. i 11. ovog članka, primjenu financijske discipline i linearna smanjenja u skladu s člankom 7. ove Uredbe i primjenu članka 63. Uredbe (EU) 1306/2013 države članice dodjeljuju plaćanje iz ovog poglavlja poljoprivrednicima koji se pridržavaju prakse iz stavka 1. ovog članka koje se na njih odnose i u mjeri u kojoj ti poljoprivrednici postupaju u skladu s člancima 44., 45. i 46. ove Uredbe.
To se plaćanje dodjeljuje u obliku godišnjeg plaćanja po prihvatljivom hektaru prijavljenom u skladu s člankom 33. stavkom.1 ili člankom 36. stavkom 2., a njegov se iznos izračunava na godišnjoj osnovi dijeljenjem iznosa koji proizlazi iz primjene članka 47. s ukupnim brojem prijavljenih prihvatljivih hektara, u skladu s člankom 33. stavkom 1. ili člankom 36. stavkom 2., u dotičnoj državi članici ili regiji.
Odstupajući od drugog podstavka, države članice koje odluče primijeniti članak 25.stavak 2. mogu odlučiti dodijeliti plaćanje iz ovog stavka kao postotak od ukupne vrijednosti prava na plaćanje koja je poljoprivrednik aktivirao u skladu s člankom 33. stavkom 1. za svaku relevantnu godinu.
Za svaku godinu i svaku državu članicu ili regiju, taj postotak izračunava se dijeljenjem iznosa koji proizlazi iz primjene članka 47. s ukupnom vrijednošću svih prava na plaćanje aktiviranih u skladu s člankom 33. stavkom 1. u toj državi članici ili regiji.
10. Poljoprivrednici čija su poljoprivredna gospodarstva u potpunosti ili djelomično smještena u područjima obuhvaćenima direktivama 92/43/EEZ, 2000/60/EZ ili 2009/147/EZ imaju pravo na plaćanje iz ovog poglavlja, pod uvjetom da se pridržavaju praksi iz ovog poglavlja u mjeri u kojoj su te prakse na dotičnom poljoprivrednom gospodarstvu usklađene s ciljevima tih direktiva.
11. Poljoprivrednici koji ispunjavaju zahtjeve utvrđene u članku 29. stavku 1. Uredbe (EZ) br. 834/2007 u vezi s ekološkim uzgojem ipso facto ostvaruju pravo na plaćanje iz ovog poglavlja.
Prvi podstavak primjenjuje se samo na jedinice poljoprivrednog gospodarstva koje se koriste za ekološku proizvodnju u skladu s člankom 11. Uredbe (EZ) br. 834/2007.
12. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. kojima se:
(a)
dodaju jednake prakse na popis naveden u Prilogu IX.;
(b)
utvrđuju prikladni zahtjevi primjenjivi na nacionalne ili regionalne programe certificiranja iz ovog članka stavka 3. točke (b), uključujući razinu osiguranja koju ti programi moraju pružiti;
(c)
utvrđuju detaljna pravila za izračunavanje iznosa iz članka 28. stavka 6. Uredbe (EU) 1305/2013 za prakse iz odjeljka I. točaka 3. i 4. i odjeljka III. točke 7. Priloga IX. ovoj Uredbi te bilo koje druge jednake prakse dodane tom Prilogu na temelju ovog stavka točke (a) za koje je potreban poseban izračun kako bi se izbjeglo dvostruko financiranje.
13. Komisija donosi provedbene akte kojima seutvrđuju pravila o postupku obavješćivanja, uključujući i o rasporedu za podnošenje obavijesti, i procjeni Komisije iz stavka 8. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.
Članak 44.
Raznolikost usjeva
1. Ako je obradivo zemljište poljoprivrednika veličine između 10 i 30 hektara i nije u potpunosti zasijano usjevima koji su pod vodom znatni dio godine ili u većem dijelu ciklusa usjeva, na tom obradivom zemljištu moraju biti barem dva različita usjeva. Glavni usjev ne smije zauzimati više od 75 % tog obradivog zemljišta.
Ako je obradivo zemljište poljoprivrednika veličine veće od 30 hektara i nije u potpunosti zasijano usjevima koji su pod vodom znatni dio godine ili u većem dijelu ciklusa usjeva, na tom obradivom zemljištu moraju biti barem tri različita usjeva. Glavni usjev ne smije zauzimati više od 75 % tog obradivog zemljišta, a dva glavna usjeva zajedno ne smiju zauzimati više od 95 % tog obradivog zemljišta.
2. Ne dovodeći u pitanje broj usjeva potreban u skladu sa stavkom 1., najviši pragovi određeni u njima ne primjenjuju se na poljoprivredna gospodarstva na kojima trave ili druga travolika paša ili zemljište ostavljeno na ugaru zauzimaju više od 75 % obradivog zemljišta. U tim slučajevima glavni usjev na preostaloj obradivoj površini ne smije zauzimati više od 75 % preostalog obradivog zemljišta osim ako je to preostalo područje prekriveno travama ili drugom travolikom pašom ili zemljištem ostavljenom na ugaru.
3. Stavci 1. i 2. ne primjenjuje se na poljoprivredna gospodarstva:
(a)
na kojima se više od 75 % obradivog zemljišta koristi za proizvodnju trava ili druge travolike paše, koristi kao zemljište ostavljeno na ugaru ilipodliježe kombinaciji ovih upotreba, pod uvjetom da obradiva površina koja se ne koristi u te svrhe nije veća od 30 hektara;
(b)
na kojima više od 75 % prihvatljive poljoprivredne površine zauzimaju trajni travnjaci, zauzima proizvodnja trava ili drugih travolikih paša ili se koristi za uzgoj usjeva pod vodom bilo tijekom znatnog dijela godine ili tijekom znatnog dijela ciklusa usjeva ili podliježe kombinaciji ovih mogućnosti korištenja, pod uvjetom da obradiva površina koja se ne koristi u te svrhe nije veća od 30 hektara;
(c)
na kojima više od 50 % površina obradivog zemljišta poljoprivrednik nije prijavio u zahtjevu za potporu prethodne godine i ako je, na temelju usporedbe zahtjeva za geoprostornu potporu, čitavo obradivo zemljište zasijano različitim usjevima u usporedbi s prethodnom kalendarskom godinom;
(d)
koja se nalaze na područjima sjeverno od 62. paralele ili pojedinih susjednih područja. Ako obradivo zemljište takvih poljoprivrednih gospodarstava zauzima više od 10 hektara, na obradivom zemljištu moraju biti barem dva usjeva od kojih nijedan ne smije zauzimati više od 75 % obradivog zemljišta, osim ako je glavni usjev trava ili druga travolika paša ili ako se radi o zemljištu ostavljenom na ugaru.
4. Za potrebe ovog članka, „usjev” znači bilo koje od sljedećeg:
a)
kultura bilo koje od različitih vrsta definiranih u botaničkoj klasifikaciji usjeva;
(b)
kultura bilo koje vrste kad se radi o vrstama Brassicaceae, Solanaceae i Cucurbitaceae;
(c)
zemljište na ugaru;
(d)
trave ili druga travolika paša.
Zimski i proljetni usjevi smatraju se različitim usjevima, čak i ako pripadaju istom rodu.
5. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70.:
(a)
kojima se priznaju drugi rodovi i vrste osim onih iz ovog članka stavka 4.; i
(b)
kojima se utvrđuju pravila u vezi s primjenom točnog izračuna udjela različitih usjeva.
Članak 45.
Trajni travnjak
1. Države članice dužne su odrediti trajne travnjake koji su okolišno osjetljivi, na područjima obuhvaćenim direktivama 92/43/EEZ ili 2009/147/EZ, uključujući na tresetnim i močvarnim dijelovima smještenima u tim područjima, te kojima je potrebna stroga zaštita kako bi se ispunili ciljevi tih direktiva.
Kako bi se zajamčila zaštita trajnih travnjaka vrijednih za okoliš, države članice mogu odlučiti odrediti dodatna osjetljiva područja smještena izvan područja obuhvaćenih direktivama 92/43/EEZ ili 2009/147/EZ, uključujući trajne travnjake na tlu bogatom ugljikom.
Poljoprivrednici ne smiju prenamijeniti ni obraditi trajni travnjak smješten na područjima koja su odredile države članice na temelju prvog podstavka i, kada je to primjenjivo, drugog podstavka.
2. Države članice dužne su osigurati da se omjer površina trajnog travnjaka prema ukupnoj poljoprivrednoj površini koju su poljoprivrednici prijavili u skladu s člankom 72. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013 ne smanji za više od 5 % u usporedbi s referentnim omjerom koji države članice trebaju utvrditi u 2015. tako da se površine trajnog travnjaka, kako iz ovog stavka drugog podstavka točke (a), podijele s ukupnim poljoprivrednim zemljištem iz tog podstavka točke (b).
Za potrebe uspostavljanja referentnog omjera iz prvog podstavka:
(a)
„površine trajnog travnjaka” znače zemljište pod trajnim pašnjakom prijavljeno u 2012. ili, u slučaju Hrvatske, u 2013., sukladno Uredbi (EZ) br. 73/2009 od strane poljoprivrednika koji su podložni obvezama iz ovog poglavlja, kao i površine trajnog travnjaka prijavljene u 2015. godini u skladu s člankom 72. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013 od strane poljoprivrednika koji su podložni obvezama na temelju ovog poglavlja koje nisu prijavljene kao zemlište pod trajnim pašnjakom u 2012. ili, u slučaju Hrvatske, u 2013.;
(b)
„ukupna poljoprivredna površina” znači poljoprivredna površina prijavljena u 2015. sukladno članku 72. stavku 1. prvom podstavku točki (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013 od strane poljoprivrednika koji su podložni obvezama iz ovog poglavlja.
Referentni omjer površine pod trajnim travnjakom ponovno se izračunava u slučajevima u kojima su se poljoprivrednici podložni obvezama iz ovog poglavlja obvezali da će u 2015. ili 2016. prenamijeniti površine u trajni travnjak u skladu s člankom 93. Uredbe (EU) br. 1306/2013. U tim slučajevima, te se površine dodaju površinama trajnog travnjaka kako je navedeno u ovom stavku drugom podstavku točki (a).
Omjer površina trajnog travnjaka određuje se svake godine na temelju površina koje su prijavili poljoprivrednici podložni obvezama iz ovog poglavlja za tu godinu u skladu s člankom 72. stavkom 1. podstavkom 1. točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Obveza na temelju ovog stavka primjenjuje se na nacionalnoj, regionalnoj ili odgovarajućoj subregionalnoj razini. Države članice mogu odlučiti primijeniti obvezu održavanja trajnog travnjaka na razini poljoprivrednog gospodarstva kako bi se osiguralo da se omjer trajnih travnjaka ne smanji za više od 5 %. Države članice obavješćuju Komisiju o svakoj takvoj odluci do 1. kolovoza 2014.
Države članice obavješćuju Komisiju o referentnom omjeru i omjeru iz ovog stavka.
3. Ako se utvrdi da se omjer iz stavka 2. smanjio za više od 5 % na regionalnoj ili subregionalnoj razini ili, kada je to primjenjivo, na nacionalnoj razini, dotična država članica mora na razinipoljoprivrednog gospodarstva nametnuti obvezu prenamjene zemljišta natrag u trajni travnjak za one poljoprivrednike koji raspolažu zemljištem koje je bilo prenamijenjeno iz trajnog pašnjaka ili trajnog travnjaka u zemljište za druge svrhe tijekom proteklog razdoblja.
Međutim, ako se količina površina trajnog travnjaka u apsolutnom smislu, utvrđena u skladu sa stavkom 2. drugim podstavkom točkom (a), održava u određenim granicama, smatra se da je ispunjena obveza utvrđena stavkom 2. prvim podstavkom. u s tom podstavku.
4. Stavak 3. ne primjenjuje se ako se smanjenje spustilo ispod praga zbog pošumljavanja koje je u skladu s okolišem i ne uključuje plantaže kultura kratkih ophodnji, božićnih drvca ili drveća koje brzo raste radi proizvodnje energije.
5. Kako bi se osiguralo održavanje omjera trajnih travnjaka, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. o utvrđivanju detaljnih pravila za održavanje trajnih travnjaka, uključujući pravila o prenamjeni u slučaju nepoštovanja obveze iz ovog članka stavka 1., pravila koja se primjenjuju na države članice za određivanje obveza na razini poljoprivrednog gospodarstva za održavanje trajnog travnjaka kako je navedeno u stavcima 2. i 3. i bilo koje prilagodbe referentnog omjera iz stavka 2. koja bi mogla postati potrebna.
6. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70.:
(a)
kojima se utvrđuje okvir za određivanje dodatnih osjetljivih područja iz ovog članka stavka 1. drugog podstavka;
(b)
kojima se utvrđuju detaljne metode za određivanje omjera trajnog travnjaka i ukupne poljoprivredne površine koju je potrebno zadržati u skladu sa ovim člankom stavkom 2.;
(c)
kojima se utvrđuju razdoblja u prošlosti iz ovog članka stavka 3. prvog podstavka.
7. Komisija donosi provedbene akte kojima seodređuju granice iz ovog članka stavka 3. drugog podstavka. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.
Članak 46.
Ekološki značajna površina
1. Ako obradivo zemljište poljoprivrednog gospodarstva zauzima više od 15 hektara, poljoprivrednik je dužan osigurati da od 1. siječnja 2015. najmanje 5 % površine obradivog zemljišta poljoprivrednog gospodarstva koju je poljoprivrednik prijavio u skladu s člankom 72. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013 te, ako ih države članice smatraju ekološki značajnim površinama u skladu sa stavkom 2 ovog članka, uključujući površine navedene u tom stavku točkama (c), (d), (g) i (h) bude ekološki značajna površina.
Postotak iz prvog podstavka ovog stavka povećava se s 5 % na 7 % podložno zakonodavnom aktu Europskog parlamenta i Vijeća u skladu s člankom 43. stavkom 2. UFEU-a.
Komisija je do 31. ožujka 2017. dužna podnijeti izvješće o ocjeni provedbe prvog podstavka ovog stavka uz, prema potrebi, prijedlog zakonodavnog akta kako je navedeno u drugom podstavku.
2. Države članice dužne su do 1. kolovoza 2014. odlučiti da se jedno ili više od sljedećeg treba smatrati ekološki značajnom površinom:
(a)
zemljište na ugaru;
(b)
terase;
(c)
obilježja krajolika, uključujući ona obilježja na površini uz obradivo zemljište poljoprivrednog gospodarstva koja, odstupajući od članka 43. stavka 1. ove Uredbe, mogu biti obilježja krajolika koja nisu uključena u prihvatljivu površinu sukladno članku 76. stavku 2. točki (c) Uredbe (EU) br. 1306/2013;
(d)
granični pojasevi, uključujući granične pojaseve pod trajnim travnjakom, pod uvjetom da se razlikuju od susjednog prihvatljivog poljoprivrednog zemljišta;
(e)
hektari poljoprivredno-šumske površine za koje se prima, ili se primala, potpora na temelju članka 44. Uredbe (EZ) br. 1698/2005 i/ili članka 23. Uredbe (EU) br. 1305/2013;
(f)
pojasevi prihvatljivih hektara uz rubove šume;
(g)
površine s kulturom kratkih ophodnji na kojima se ne koriste mineralna gnojiva i/ili sredstva za zaštitu bilja;
(h)
pošumljene površine iz članka 32. stavka 2. točke (b) podtočke ii. ove Uredbe;
(i)
površine s postrnim usjevima ili travnjakom uzgojenim sadnjom i klijanjem sjemenki koje podliježu primjeni faktora ponderiranja iz stavka 3. ovog članka;
(j)
površine s usjevima s fiksacijom dušika.
Uz iznimku površina poljoprivrednog gospodarstva iz ovog stavka prvog podstavka točaka (g) i (h), ekološki značajna površina nalazi se na obradivom zemljištu poljoprivrednog gospodarstva.U slučaju površina navedenih u ovom stavku prvom podstavku točkama (c) i (d), ekološki značajna površina se također može nalaziti uz obradivo zemljište poljoprivrednog gospodarstva koje je poljoprivrednik prijavio u skladu s člankom 72. stavkom 1. podstavkom prvim točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013.
3. Kako bi se pojednostavila administracija i u obzir uzele značajke vrsta ekološki značajnih površina navedenih u stavku 2., prvom podstavku. te također radi olakšavanja njihova mjerenja, države članice mogu, pri izračunavanju ukupnog broja hektara koji predstavlja ekološki značajna površina poljoprivrednog gospodarstva, koristiti faktore prenamjene i/ili ponderiranja određene u Prilogu X. Ako država članica odluči ekološki značajnom površinom smatrati površinu iz stavka 2. prvog podstavka točke (i) ili bilo koju drugu površinu koja je podložna ponderu manjem od 1, korištenje faktora ponderiranja određenih u Prilogu X. obvezno je.
4. Stavak 1. ne primjenjuje se na poljoprivredna gospodarstva:
(a)
na kojima je više od 75 % obradivog zemljišta iskorišteno za proizvodnju trava ili druge travolike paše, iskorišteno kao zemljište ostavljeno na ugaru, zasijano mahunastim usjevima ili podliježe kombinaciji tih upotreba, pod uvjetom da obradiva površina koja se ne koristi u te svrhe nije veća od 30 hektara.
(b)
na kojima više od 75 % prihvatljive poljoprivredne površine zauzimaju trajni travnjaci, zauzima proizvodnja trava ili drugih travolikih paša ili koja se koriste za uzgoj usjeva pod vodom bilo tijekom znatnog dijela godine ili tijekom znatnog dijela ciklusa usjeva ili podliježe kombinaciji tih upotreba, pod uvjetom da obradiva površina koja se ne koristi u te svrhe nije veća od 30 hektara;
5. Države članice mogu odlučiti primijeniti do polovice postotnih bodova ekološki značajne površine iz stavka 1. na regionalnoj razini kako bi dobile susjedne ekološki značajne površine. Države članice određuju površine i obveze za sudjelujuće poljoprivrednike ili skupine poljoprivrednika. Cilj određivanja površina i obveza jest poduprijeti provedbu politika Unije o okolišu, klimi i biološkoj raznolikosti.
6. Države članice mogu odlučiti dopustiti poljoprivrednicima čija su poljoprivredna gospodarstva u neposrednoj blizini da ispune obvezu iz stavka 1. kolektivno („kolektivna provedba”), pod uvjetom da se predmetne ekološki značajne površine graniče jedna s drugom. Kako bi se poduprla provedba politika Unije o okolišu, klimi i biološkoj raznolikosti, države članice mogu odrediti površine na kojima je moguća kolektivna provedba i mogu poljoprivrednicima ili skupinama poljoprivrednika koji sudjeluju u kolektivnoj provedbi nametnuti druge obveze.
Svaki poljoprivrednik koji sudjeluje u kolektivnoj provedbi dužan je osigurati da se najmanje 50 % površine koja podliježe obvezi iz stavka 1. nalazi na zemljištu njegova poljoprivrednog gospodarstva te da je u skladu sa stavkom 2. drugim podstavkom. Broj poljoprivrednika koji sudjeluje u takvoj kolektivnoj provedbi ne smije biti veći od deset.
7. Države članice u kojima je više od 50 % ukupne površine zemljišta prekriveno šumom mogu odlučiti da se stavak 1. ovog članka ne primjenjuje na poljoprivredna gospodarstva koja se nalaze u područjima koja su države članice odredile kao područja izložena prirodnim ograničenjima sukladno članku 32. stavku 1. točki (a) ili (b) Uredbe (EU) br. 1305/2013 pod uvjetom da je više od 50 % površine zemljišta jedinice iz ovog stavka drugog podstavka prekriveno šumom i da je omjer šumske površine i poljoprivrednog zemljišta veći od 3:1.
Površina prekrivena šumom i omjer zemljišta pod šumom i poljoprivrednog zemljišta procjenjuju se na razini površine jednake razini LUP2 ili na razini druge jasno određene jedinice koja obuhvaća jedinstveno i granicama jasno određeno zemljopisno područje sa sličnim poljoprivrednim uvjetima.
8. Države članice obavješćuju Komisiju o odlukama iz stavka 2. do 1. kolovoza 2014. i o svim odlukama iz stavaka 3., 5., 6. ili 7. do 1. kolovoza godine koja prethodi njihovom zahtjevu.
9. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70.:
(a)
kojima se utvrđuju dodatni kriteriji za vrste površina iz ovog članka stavka 2. prema kojima se one imaju smatrati ekološki značajnim površinama;
(b)
kojima se dodaju druge vrste površina osim onih koje su navedene u stavku 2. koje se mogu uzeti u obzir za potrebe poštovanja postotka iz stavka 1.;
(c)
kojima se prilagođavaa Prilog X. kako bi se utvrdili faktori prenamjene i faktori ponderiranja iz stavka 3. te kako bi se u obzir uzeli kriteriji i/ili vrste površina koje Komisija treba utvrditi na temelju ovog stavka točaka (a) i (b);
(d)
kojima se određuju pravila za provedbu iz stavaka 5. i 6., uključujući minimalne zahtjeve za takvu provedbe;
(e)
kojima se uspostavlja okvir unutar kojeg države članice trebaju odreditikriterije koje poljoprivredna gospodarstva moraju zadovoljiti kako bi se smatralo da se nalaze u neposrednoj blizini za potrebe stavka 6.;
(f)
kojima se utvrđuje metoda za određivanje postotka ukupne površine zemljišta prekrivenog šumom i omjera šumskog zemljišta u odnosu na poljoprivredno zemljište iz stavka 7.
Članak 47.
Financijske odredbe
1. U svrhu financiranja plaćanja iz ovog poglavlja, države članice koriste 30 % godišnje nacionalne gornje granice određene u Prilogu II.
2. Države članice plaćanje iz ovog poglavlja primjenjuju na nacionalnoj razini.
Države članice koje primjenjuju članak 23. mogu odlučiti primijeniti plaćanje na regionalnoj razini. U tim slučajevima one u svakoj regiji koriste udio gornje granice utvrđen u skladu sa stavkom 3 ovog članka. Za svaku se regiju taj udio izračunava dijeljenjem dotične regionalne gornje granice određene u skladu s člankom 23. stavkom 2. s nacionalnom gornjom granicom određenom u skladu s člankom 22. stavkom 1., nakon primjene linearnog smanjenja predviđenog u članku 30. stavku 1. ako se članak 2. tog članka ne primjenjuje.
3. Komisija donosi provedbene akte kojima se određuju odgovarajuće gornje granice za plaćanje iz ovog poglavlja. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.
POGLAVLJE 4.
Plaćanje za područja s prirodnim ograničenjima
Članak 48.
Opća pravila
1. Države članice mogu dodijeliti plaćanje poljoprivrednicima koji imaju pravo na plaćanja u okviru programa osnovnih plaćanja ili programa jedinstvenih plaćanja po površini iz poglavlja 1. i čija se poljoprivredna gospodarstva u potpunosti ili djelomično nalaze na područjima s prirodnim ograničenjima koja utvrđuju države članice u skladu s člankom 32. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1305/2013 („plaćanje za površine s prirodnim ograničenjima”).
2. Države članice mogu odlučiti dodijeliti plaćanje za površine s prirodnim ograničenjima za sva područja obuhvaćena područjem primjene stavka 1. ili, ograničiti plaćanje na neka od tih područja na temelju objektivnih i nediskriminirajućih kriterija.
3. Ne dovodeći u pitanje stavak 2. ovog članka, primjenu financijske discipline, smanjenja, smanjenja plaćanja u skladu sa člankom 11. i linearnog smanjenja u skladu s člankom 7. ove Uredbe i ne dovodeći u pitanje primjenu članka 63. Uredbe (EU) br1306/2013 plaćanje za površine s prirodnim ograničenjima dodjeljuje se na godišnjoj osnovi po prihvatljivom hektaru koji se nalazi na površinama za koje je država članica odlučila dodijeliti plaćanje u skladu s ovim člankom stavkom 2. Ono se isplaćuje nakon aktiviranja prava na plaćanje u pogledu onih hektara u posjedu dotičnog poljoprivrednika ili, u državama članicama koje primjenjuju članak 36. ove Uredbe, nakon što dotični poljoprivrednik prijavi prihvatljive hektare.
4. Plaćanje za površine s prirodnim ograničenjima, po hektaru, izračunava se dijeljenjem iznosa koji proizlazi iz primjene članka 49. s brojem prihvatljivih hektara prijavljenih u skladu s člankom 33. stavkom 1. ili člankom 36. stavkom 2. koji se nalaze na površinama za koje je država članica odlučila dodijeliti plaćanje u skladu s ovim člankom stavkom 2.
Države članice mogu, na temelju objektivnih i nediskriminirajućih kriterija, odrediti i maksimalan broj hektara po poljoprivrednom gospodarstvu za koje se može dodijeliti potpora iz ovog poglavlja.
5. Države članice mogu primijeniti plaćanje za površine s prirodnim ograničenjima na regionalnoj razini, pod uvjetima utvrđenima u ovom stavku, pod uvjetom da su odredile dotične regije u skladu s objektivnim i nediskriminirajućim kriterijima, a osobito obilježja njihovih prirodnih ograničenja, uključujući i ozbiljnost ograničenja te njihove agronomske uvjete.
Države članice raspoređuju nacionalnu gornju granicu iz članka 49. stavka 1. među regijama u skladu s objektivnim i nediskriminirajućim kriterijima.
Plaćanje za površine s prirodnim ograničenjima na regionalnoj razini izračunava se tako da se regionalna gornja granica, izračunata u skladu s drugim podstavkom ovog stavka, podijeli s brojem prihvatljivih hektara prijavljenih u određenoj regiji u skladu s člankom 33. stavkom 1. ili člankom 36. stavkom 2., koji se nalaze na površinama za koje je država članica odlučila dodijeliti plaćanje u skladu s ovim člankom stavkom 2.
Članak 49.
Financijske odredbe
1. Kako bi financirale plaćanje za površine s prirodnim ograničenjima., države članice mogu do 1. kolovoza 2014. odlučiti iskoristiti do 5 % svoje godišnje nacionalne gornje granice određene u Prilogu II. Države članice dužne su do tog datuma obavijestiti Komisiju o svakoj takvoj odluci.
Države članice mogu do 1. kolovoza 2016. preispitati i izmijeniti svoju odluku s učinkom od 1. siječnja 2017. O svakoj izmjeni postotka dužne su obavijestiti Komisiju do 1. kolovoza 2016.
2. Na temelju postotka nacionalne gornje granice koji države članice trebaju koristiti u skladu sa stavkom 1., Komisija donosi provedbene akte kojima se utvrđuju odgovarajuće gornje granice za plaćanje za površine s prirodnim ograničenjima na godišnjoj osnovi. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.
POGLAVLJE 5.
Plaćanje za mlade poljoprivrednike
Članak 50.
Opća pravila
1. Države članice dodjeljuju godišnje plaćanje mladim poljoprivrednicima koji imaju pravo na primanje plaćanja u okviru programa osnovnih plaćanja ili programa jedinstvenih plaćanja po površini iz poglavlja 1. („plaćanje za mlade poljoprivrednike”).
2. Za potrebe ovog poglavlja, „mladi poljoprivrednici” znači fizičke osobe:
(a)
koje prvi put osnivaju poljoprivredno gospodarstvo kao upravitelji poljoprivrednog gospodarstva ili koje su već bile osnovale takvo poljoprivredno gospodarstvo u razdoblju od pet godina prije podnošenja prvog zahtjeva u okviru programa osnovnih plaćanja ili programa jedinstvenih plaćanja po površini iz članka 72. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013; te
(b)
koje nisu starije od 40 godina u godini podnošenja zahtjeva iz točke (a).
3. Države članice mogu definirati daljnje objektivne i nediskriminirajuće kriterije prihvatljivosti za mlade poljoprivrednike koji se prijavljuju za plaćanja za mlade poljoprivrednike s obzirom na odgovarajuće vještine i/ili zahtjeve u vezi s osposobljavanjem.
4. Ne dovodeći u pitanje primjenu financijske discipline, smanjenja plaćanja u skladu s člankom 11. ni i linearnih smanjenja u skladu s člankom 7. ove Uredbe ni primjenu članka 65. Uredbe (EU) br. 1306/2013 plaćanje za mlade poljoprivrednike dodjeljuje se na godišnjoj osnovi nakon što poljoprivrednik aktivira prava na plaćanje ili, u državama članicama koje primjenjuju članak 36. ove Uredbe, nakon što poljoprivrednik prijavi prihvatljive hektare.
5. Plaćanje za mlade poljoprivrednike dodjeljuje se po poljoprivredniku za najdulje razdoblje od pet godina. To se razdoblje smanjuje za broj godina koje su protekle između trenutka osnivanja iz stavka 2. točke (a) i prvog podnošenja zahtjeva za plaćanje za mlade poljoprivrednike.
6. Svake godine države članice koje ne primjenjuju članak 36. izračunavaju iznos plaćanja za mlade poljoprivrednike množenjem broja prava koja je poljoprivrednik aktivirao u skladu s člankom 32. stavkom 1. s brojem koji odgovara:
(a)
25 % prosječne vrijednosti prava na plaćanje koja su u vlasništvu ili zakupu, aposjeduje ih poljoprivrednik; ili
(b)
25 % iznosa izračunatog dijeljenjem fiksnog postotka nacionalne gornje granice za kalendarsku godinu 2019., određene u Prilogu II., s brojem svih prihvatljivih hektara prijavljenih u 2015. sukladno članku 33. stavku 1. Taj fiksni postotak jednak je udjelu nacionalne gornje granice koja je preostala za program osnovnih plaćanja u skladu s člankom 22. stavkom 1. za 2015.
7. Države članice koje primjenjuju članak 36. svake godine izračunavaju iznos plaćanja za mlade poljoprivrednike množenjem broja koji odgovara 25 % jedinstvenog plaćanja po površini izračunanom u skladu s člankom 36. s brojem prihvatljivih hektara koje je taj poljoprivrednik prijavio sukladno članku 36. stavku 2.
8. Odstupajući od podstavaka 6. i 7., države članice mogu svake godine izračunati iznos plaćanja za mlade poljoprivrednike množenjem broja koji odgovara 25 % nacionalnog prosječnog plaćanja po hektaru s brojem prava koja je taj poljoprivrednik aktivirao u skladu s člankom 32. stavkom 1. ili s brojem prihvatljivih hektara koje je poljoprivrednik prijavio u skladu s člankom 36. stavkom 2.
Nacionalno prosječno plaćanje po hektaru izračunava se dijeljenjem nacionalne gornje granice za kalendarsku godinu 2019., određene u Prilogu II., s brojem prihvatljivih hektara prijavljenih u 2015. u skladu s člankom 33. stavkom 1. ili člankom 36. stavkom 2.
9. Države članice određuju jedinstveno najveće ograničenje primjenjivo na broj prava koja je poljoprivrednik aktivirao ili prihvatljive hektare koje je poljoprivrednik prijavio. To ograničenje ne smije biti manje od 25 ni veće od 90. Države članice dužne su poštovati to ograničenje pri primjeni stavaka, 6., 7. i 8.
10. Umjesto primjene stavaka od 6. do 9., države članice mogu dodijeliti godišnji paušalni iznos po poljoprivredniku izračunat množenjem fiksnog broja hektara s brojem koji odgovara 25 % nacionalnog prosječnog plaćanja po hektaru kako je utvrđeno u skladu sa stavkom 8.
Fiksni broj hektara iz ovog stavka prvog podstavka izračunava se dijeljenjem ukupnog broja prihvatljivih hektara prijavljenih u skladu s člankom 33. stavkom 1. ili člankom 36. stavkom 2. od strane mladih poljoprivrednika koji su predali zahtjev za dodjelu plaćanja za mlade poljoprivrednike u 2015. s ukupnim brojem mladih poljoprivrednika koji se prijavljuju za to plaćanje u 2015.
Država članica može ponovno izračunati fiksni broj hektara u bilo kojoj godini nakon 2015. u slučaju značajnih promjena u broju mladih poljoprivrednika koji se prijavljuju za dodjelu plaćanja ili u veličini poljoprivrednih gospodarstava mladih poljoprivrednika ili oboje.
Godišnji paušalni iznos koji se može dodijeliti poljoprivredniku ne smije biti veći od ukupnog iznosa njegovog osnovnog plaćanja prije primjene članka 63. Uredbe (EU) br. 1306/2013 u određenoj godini.
11. Kako bi se zajamčila zaštita prava korisnika i izbjegla diskriminacija među njima, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. o uvjetima prema kojima se za pravnu osobu može smatrati da ispunjava uvjete za primanje plaćanja za mlade poljoprivrednike.
Članak 51.
Financijske odredbe
1. Kako bi financirale plaćanje za mlade poljoprivrednike, države članice koriste postotak, koji ne smije biti veći od 2 %, godišnje nacionalne gornje granice određene u Prilogu II. Države članice dužne su obavijestiti Komisiju do 1. kolovoza 2014. o procjenjenom postotku potrebnom za financiranje tog plaćanja.
Države članice mogu do 1. kolovoza svake godine revidirati svoju procjenu postotka, s učinkom od sljedeće godine. One su dužne obavijestiti Komisiju o revidiranom postotku do 1. kolovoza godine koja prethodi njegovoj primjeni.
2. Ne dovodeći u pitanje najviši iznos od 2 % određen u ovom članku stavku 1., ako ukupni iznos plaćanja za mlade poljoprivrednike za koja su u državi članici podneseni zahtjevi u određenoj godini premašuje gornju granicu utvrđenu sukladno ovom članku stavku 4. te ako je ta gornja granica niža od tog tog maksimuma, ta država članica financira razliku primjenom članka 30. stavka 7. prvog podstavka točke (f) u relevantnoj godini ili primjenom linearnog smanjenja na sva plaćanja koja se dodjeljuju svim poljoprivrednicima u skladu s člankom 32. ili u skladu s člankom 36. stavkom 2., ili primjenjujući oboje.
3. Ako ukupni iznos plaćanja za mlade poljoprivrednike za koja su u državi članici podneseni zahtjevi u određenoj godini prelazi gornju granicu određenu sukladno ovom članku stavku 4. te ako ta gornja granica iznosi 2 % godišnje nacionalne gornje granice određene u Prilogu II., države članice primjenjuju linearno smanjenje na iznose koji se plaćaju na temelju članka 50. kako bi poštovale tu gornju granicu.
4. Na temelju postotka koji su države članice priopćile na temelju stavka 1. ovog članka, Komisija donosi provedbene akata kojima se određuju odgovarajuće gornje granice za plaćanje za mlade poljoprivrednike.
Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.
GLAVA IV.
PROIZVODNO VEZANA POTPORA
POGLAVLJE 1.
Dobrovoljno proizvodno vezana potpora
Članak 52.
Opća pravila
1. Države članice mogu dodijeliti proizvodno vezanu potporu poljoprivrednicima pod uvjetima utvrđenima u ovom poglavlju (dalje u ovom poglavlju „proizvodno vezana potpora”).
2. Proizvodno vezana potpora može se dodijeliti za sljedeće sektore i proizvodnje: žitarice, uljarice, proteinske usjeve, mahunasto povrće u zrnu, lan, konoplju, rižu, orašasto voće, krumpir za proizvodnju škroba, mlijeko i mliječne proizvode, sjeme, ovčje i kozje meso, goveđe i teleće meso, maslinovo ulje, dudov svilac, sušenu krmu, hmelj, šećernu repu, šećernu trsku i cikoriju, voće i povrće i kulture kratkih ophodnji.
3. Proizvodno vezana potpora može se dodijeliti samo onim sektorima ili onim regijama države članice u kojima se posebne vrste poljoprivrednih djelatnosti ili posebni poljoprivredni sektori koji su osobito važni iz gospodarskih, socijalnih ili okolišnih razloga suočavaju s određenim poteškoćama.
4. Odstupajući od stavka 3., proizvodno vezana potpora može se dodijeliti i poljoprivrednicima koji:
(a)
31. prosinca 2014. imaju prava na plaćanje dodijeljena u skladu s glavom III. poglavljem 3. odjeljkom 2. i člankom 71.m Uredbe (EZ) br. 1782/2003 i u skladu s člankom 60. i člankom 65. četvrtim stavkom Uredbe (EZ) br. 73/2009; i
(b)
koji ne raspolažu prihvatljivim hektarima za aktiviranje prava na plaćanje u okviru programa osnovnih plaćanja kako je navedeno u glavi III. poglavlju 1. ove Uredbe.
5. Proizvodno vezana potpora može se dodijeliti samo u mjeri potrebnoj da se potakne održavanje trenutnih razina proizvodnje u dotičnim sektorima ili regijama.
6. Proizvodno vezana potpora dodjeljuje se u obliku godišnjeg plaćanja i dodjeljuje se u okviru utvrđenih količinskih ograničenja te se temelji na fiksnim površinama i prinosima ili fiksnom broju životinja.
7. U slučaju pravne osobe ili skupine fizičkih ili pravnih osoba, države članice mogu primijeniti ograničenja iz stavka 6. na razini članova tih pravnih osoba ili skupina ako nacionalno pravo propisuje prava i obveze pojedinačnih članova koji su usporedivi s onima pojedinačnih poljoprivrednika koji imaju status upravitelja poljoprivrednog gospodarstva, osobito što se tiče njihova gospodarskog, socijalnog i poreznog statusa, pod uvjetom da su doprinijeli jačanju poljoprivrednih struktura dotičnih pravnih osoba ili skupina.
8. Svaka proizvodno vezana potpora dodijeljena na temelju ovog članka sukladna je s drugim mjerama i politikama Unije.
9. Kako bi se osiguralo učinkovito i usmjereno korištenje sredstava Unije i izbjeglo dvostruko financiranje u okviru drugih sličnih instrumenata potpore, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. kojima se utvrđuju:
(a)
uvjeti za dodjelu proizvodno vezane potpore;
(b)
pravila o sukladnosti s drugim mjerama Unije i o kumulaciji potpora.
Članak 53.
Financijske odredbe
1. Kako bi financirale proizvodno vezanu potporu, države članice mogu do 1. kolovoza godine koja prethodi prvoj godini provedbe takve potpore odlučiti iskoristiti do 8 % svoje godišnje nacionalne gornje granice određene u Prilogu II.
2. Odstupajući od stavka 1., države članice mogu odlučiti iskoristiti do 13 % godišnje nacionalne gornje granice određene u Prilogu II., pod uvjetom da:
(a)
do 31. prosinca 2014.
i.
provedu program jedinstvenih plaćanja po površini, utvrđen u glavi V. Uredbe (EZ) br. 73/2009,
ii.
financiraju mjere na temelju članka 111. te Uredbe ili
iii.
su obuhvaćene odstupanjem iz članka 69. stavka 5. ili, u slučaju Malte, iz članka 69. stavka 1. te Uredbe; i/ili
(b)
dodijele, tijekom barem jedne godine u razdoblju od 2010. do 2014. ukupno više od 5 % iznosa kojim raspolažu za dodjelu izravnih plaćanja propisanih u glavi III., glavi IV. s izuzetkom njezina poglavlja 1. odljeljka 6. i glavi V. Uredbe (EZ) br. 73/2009 za financiranje:
i.
mjera utvrđenih u glavi III. poglavlju 2. odjeljku 2. Uredbe (EZ) br. 73/2009,
ii.
potpore preopisane u članku 68. stavku 1. točki (a) podtočkama od i. do iv. i točkama (b) i (e) te Uredbe ili
iii.
mjera na temelju poglavlja 1., uz izuzetak glave IV. odjeljka 6. te Uredbe.
3. Postotke godišnje nacionalne gornje granice iz stavaka 1. i 2. može se povećati za do dva postotna boda za one države članice koje odluče koristiti najmanje 2 % svoje godišnje nacionalne gornje granice određene u Prilogu II. da bi poduprle proizvodnju proteinskih usjeva u okviru ovog poglavlja.
4. Odstupajući od stavaka 1. i 2., države članice koje tijekom barem jedne godine u razdoblju od 2010. do 2014. ukupno dodijele više od 10 % iznosa kojim raspolažu za dodjelu izravnih plaćanja propisanih u glavi III., glavi IV., s izuzetkom glave IV. poglavlja 1. odjeljka 6., i glavi V. Uredbe (EZ) br. 73/2009 za financiranje:
(a)
mjera utvrđenih u glavi III. poglavlju 2. odjeljku 2. Uredbe (EZ) br. 73/2009;
(b)
potpore predviđene u članku 68. stavku 1. točki (a) podtočkama od i. do iv. i točkama (b) i (e) te Uredbe; ili
(c)
mjera iz poglavlja 1., uz izuzetak glave IV. odjeljka 6. te Uredbe
mogu odlučiti iskoristiti više od 13 % godišnje nacionalne gornje granice određene u Prilogu II. ovoj Uredbi po odobrenju Komisije u skladu s člankom 55. ove Uredbe.
5. Odstupajući od postotaka određenih u stavcima od 1. do 4., države članice mogu odlučiti iskoristiti do 3 milijuna EUR godišnje za financiranje proizvodno vezane potpore.
6. Države članice svoju odluku mogu preispitati do 1. kolovoza 2016., u skladu sa stavcima od 1., do 4. te odlučiti, s učinkom od 2017.:
(a)
ne mijenjati, povećati ili smanjiti postotak utvrđen u skladu sa stavcima 1., 2. i 3. u okviru ondje utvrđenih ograničenja, kada je to primjenjivo, ili ne mijenjati ili smanjiti postotak utvrđen u skladu sa stavkom 4;
(b)
promijeniti uvjete za dodjelu potpore;
(c)
prestati dodjeljivati potporu na temelju ovog poglavlja.
7. Na temelju odluke koju svaka država članica donosi u skladu sa stavcima od 1. do 6. ovog članka, Komisija donosi provedbene akata kojima se određuju odgovarajuće gornje granice za proizvodno vezanu potporu na godišnjoj osnovi. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.
Članak 54.
Obavješćivanje
1. Države članice dužne su priopćiti Komisiji odluke iz stavka 53. do datuma utvrđenih u tom članku. Osim odluke iz članka 53. stavka 6. točke (c), obavijest mora sadržavati podatke o ciljanim regijama, odabranim vrstama poljoprivredne djelatnosti ili sektora te razini potpore koja se dodjeljuje.
2. Odluke iz članka 53. stavaka 2. i 4. te prema potrebi iz članka 53. stavka 6. točke (a) moraju također sadržavati i detaljan opis posebne situacije u ciljanoj regiji te posebna obilježja vrsta poljoprivredne djelatnosti ili određenih poljoprivrednih sektora zbog kojih postotak iz članka 53. stavka 1. nije dovoljan za rješavanje poteškoća iz članka 52. stavka 3. i koje opravdavaju povećanu razinu potpore.
Članak 55.
Odobrenje od strane Komisije
1. Komisija donosi provedbene akte bez primjene postupka iz članka 71. stavaka 2. ili 3. kojima se odobrava odluka iz članka 53. stavka 4. ili prema potrebi iz članka 53. stavka 6. točke (a) ako se u dotičnom sektoru ili regiji ukazala neka od sljedećih potreba:
(a)
potreba za održavanjem određene razine posebne proizvodnje zbog pomanjkanja drugih mogućnosti te kako bi se smanjili rizici napuštanja proizvodnje s posljedičnim socijalnim i/ili okolišnim problemima;
(b)
potreba za osiguravanjem stabilne opskrbe za lokalnu prerađivačku industriju, čime bi se izbjegle negativne socijalne i gospodarske posljedice možebitnog restrukturiranja koje bi uslijedilo;
(c)
potreba za nadoknadom nepovoljnijeg položaja poljoprivrednikâ u određenom sektoru koji je posljedica kontinuiranih poremećaja na povezanom tržištu;
(d)
potreba za intervencijom u slučajevima u kojima se smatra kako je postojanje bilo koje druge potpore raspoložive na temelju ove Uredbe, Uredbe (EU) br. 1305/2013 ili bilo kojeg odobrenog programa državne potpore nedovoljno da bi se zadovoljile potrebe iz točaka (a), (b) i (c) ovog stavka.
2. Komisija donosi provedbene akte kojima se utvrđujupravila o postupku ocjenjivanja i odobravanja odluka iz stavka 1. ovog članka. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.
POGLAVLJE 2.
Posebno plaćanje za pamuk
Članak 56.
Područje primjene
Potpora se dodjeljuje poljoprivrednicima koji proizvode pamuk tarifne oznake KN 5201 00 u skladu s uvjetima utvrđenima u ovom poglavlju („posebno plaćanje za pamuk”).
Članak 57.
Prihvatljivost
1. Posebno plaćanje za pamuk dodjeljuje se po hektaru prihvatljive površine na kojoj se uzgaja pamuk. Površina je prihvatljiva samo ako se nalazi na poljoprivrednom zemljištu koje je država članica odobrila za proizvodnju pamuka, a koje je zasijano sortama koje je država članica odobrila i stvarno požeto u normalnim uvjetima rasta.
Posebno plaćanje za pamuk isplaćuje se za pamuk dobre, primjerene i tržišne kakvoće.
2. Države članice odobravaju zemljište i sorte iz stavka 1. sukladno pravilima i uvjetima koji se donose sukladno stavku 3.
3. Kako bi se osiguralo učinkovito upravljanje posebnim plaćanjem za pamuk, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. o pravilima i uvjetima za odobrenje zemljišta i sorti za potrebe posebnog plaćanja za pamuk.
4. Komisija donosi provedbene akte kojima se utvrđuju pravila o postupku za odobrenje zemljišta i sorti za posebna plaćanja za pamuk i o obavijestima proizvođačima u vezi s ovim odobrenjem. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.
Članak 58.
Osnovne površine, fiksni prinosi i referentni iznosi
1. Utvrđuju se sljedeće nacionalne osnovne površine:
-
Bugarska: 3 342 ha,
-
Grčka: 250 000 ha,
-
Španjolska: 48 000 ha,
-
Portugal: 360 ha.
2. Utvrđuju se sljedeći fiksni prinosi u referentnom razdoblju:
-
Bugarska: 1,2 tone/ha;
-
Grčka: 3,2 tone/ha;
-
Španjolska: 3,5 tone/ha;
-
Portugal: 2,2 tone/ha;
3. Iznos posebnog plaćanja za usjeve po hektaru prihvatljive površine izračunava se tako da se prinosi iz stavka 2. množe sa sljedećim referentnim iznosima:
-
Bugarska: 584,88 EUR u 2015. i 649,45 EUR za 2016. i nadalje,
-
Grčka: 234,18 EUR,
-
Španjolska: 362,15 EUR,
-
Portugal: 228,00 EUR.
4. Ako prihvatljiva površina na kojoj se uzgaja pamuk u određenoj državi članici i u određenoj godini premaši osnovnu površinu iz stavka 1., iznos iz stavka 3. za tu državu članicu smanjuje se razmjerno prekoračenju osnovne površine.
5. Kako bi se omogućila primjena posebnog plaćanja za pamuk, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. o pravilima o uvjetima za dodjelu tog plaćanja, o uvjetima prihvatljivosti i o agronomskim praksama.
6. Komisija može donijeti provedbene akte kojima se utvrđuju pravila o izračunu smanjenja predviđenog stavkom 4. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.
Članak 59.
Odobrene međusektorske organizacije
1. Za potrebe ovog poglavlja, „odobrena međusektorska organizacija” znači pravni subjekt koji čine poljoprivrednici koji proizvode pamuk i barem jedno poduzeće za čišćenje pamuka, a koji obavlja aktivnosti kao što su:
(a)
pomoć radi bolje koordinacije načina plasiranja pamuka na tržište, posebno putem istraživačkih studija i istraživanja tržišta;
(b)
izrada standardnih obrazaca ugovora usklađenih s pravilima Unije;
(c)
usmjeravanje proizvodnje prema proizvodima koji su bolje prilagođeni potrebama tržišta i zahtjevima potrošača, osobito u pogledu kakvoće i zaštite potrošača;
(d)
ažuriranje metoda i načina za unapređenje kakvoće proizvoda;
(e)
razvijanje marketinških strategija za promicanje pamuka putem programa za certifikaciju kakvoće.
2. Država članica u kojoj poduzeća za čišćenje pamuka imaju poslovni nastan odobrava međusektorske organizacije koje ispunjavaju kriterije utvrđene sukladno stavku 3.
3. Kako bi se osigurala učinkovita provedba posebnog plaćanja za pamuk, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. kojima se utvrđuju:
(a)
kriteriji za odobrenje međusektorskih organizacija;
(b)
obveze za proizvođače;
(c)
pravila za postupanje u slučajevima u kojima odobrena međusektorska organizacija ne zadovoljava kriterije iz točke (a).
Članak 60.
Dodjela plaćanja
1. Poljoprivrednicima se dodjeljuje posebno plaćanje za pamuk po prihvatljivom hektaru, kako je utvrđeno u članku 58.
2. U slučaju poljoprivrednika koji su članovi odobrene međusektorske organizacije, posebno plaćanje za pamuk po prihvatljivom hektaru u okviru osnovne površine utvrđene u članku 58. stavku 1., uvećava se za iznos od 2 EUR.
GLAVA V.
PROGRAM ZA MALE POLJOPRIVREDNIKE
Članak 61.
Opća pravila
1. Države članice mogu uspostaviti program za male poljoprivrednike u skladu s uvjetima utvrđenima u ovoj glavi („program za male poljoprivrednike”).
Poljoprivrednici koji u 2015.posjeduju prava na plaćanje koja su u vlasništvu ili zakupu ili, u državama članicama koje primjenjuju članak 36., zatraže plaćanja iz programa jedinstvenih plaćanja po površini i ispunjavaju minimalne zahtjeve predviđene člankom 10. stavkom 1. mogu se odlučiti za sudjelovanje u programu za male poljoprivrednike.
2. Plaćanja u okviru programa za male poljoprivrednike zamjenjuju plaćanja koja se dodjeljuju u skladu s glavama III. i IV.
Prvi podstavak ne primjenjuje se ako se država članica odluči za metodu plaćanja utvrđenu u članku 63. stavku 2. prvom podstavku točki (a). U tom slučaju dodjela plaćanja podložna je odgovarajućim uvjetima utvrđenim u glavama III. i IV., ne dovodeći u pitanje stavak 3. ovog članka.
3. Poljoprivrednici koji sudjeluju u programu za male poljoprivrednike izuzeti su od poljoprivrednih praksi predviđenih u glavi III. poglavlju 3.
4. Nikakva se prednost predviđena ovom glavom ne dodjeljuje poljoprivrednicima za koje je ustanovljeno da su nakon 18. studenog 2011. umjetno stvorili uvjete da bi se okoristili programom za male poljoprivrednike.
Članak 62.
Sudjelovanje
1. Poljoprivrednici koji žele sudjelovati u programu za male poljoprivrednike dužni su podnijeti zahtjev do datuma koji će odrediti države članice, a koji nije kasniji od 15. listopada 2015. Međutim, datum koji odrede države članice ne može biti raniji od zadnjeg dana za podnošenje zahtjeva u okviru programa osnovnih plaćanja ili program jedinstvenih plaćanja po površini.
Poljoprivrednici koji na datum koji odredi država članica nisu podnijeli zahtjev za sudjelovanje u programu za male poljoprivrednike ili koji se nakon tog datuma odluče povući iz njega ili su bili odabrani za potporu na temelju članka 20. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) br. 1305/2013 više nisu ovlašteni sudjelovati u tom programu.
2. Odstupajući od stavka 1., države članice mogu predvidjeti da poljoprivrednike čiji su iznosi izravnih plaćanja na temelju glava III. i IV. manji od maksimalnog iznosa koji je odredila država članica u skladu s člankom 63. automatski treba uključiti u program za male poljoprivrednike, osim ako se oni izričito povuku iz programa do datuma koji određuje država članica u skladu sa stavkom 1. ili u bilo kojoj sljedećoj godini. Države članice koje koriste ovu mogućnost pravovremeno obavješćuju relevantne poljoprivrednike o njihovom pravu na povlačenje iz programa.
3. Svaka država članica dužna je osigurati da poljoprivrednici s procjenom iznosa plaćanja iz članka 63. budu pravovremeno upoznati prije datuma za podnošenje zahtjevâ ili za povlačenje koji je odredila ta država članica.
Članak 63.
Iznos plaćanja
1. Države članice utvrđuju iznos godišnjeg plaćanja za svakog poljoprivrednika koji sudjeluje u programu za male poljoprivrednike na jednoj od sljedećih razina:
(a)
iznos koji ne premašuje 25 % prosječnog nacionalnog plaćanja po korisniku, koji utvrđuju države članice na temelju nacionalne gornje granice određene u Prilogu II. za kalendarsku godinu 2019., i broja poljoprivrednika koji su prijavili prihvatljive hektare u skladu s člankom 33. stavkom 1.ili člankom 36. stavkom 2. u 2015.;
(b)
iznos koji odgovara nacionalnom prosječnom plaćanju po hektaru pomnoženom s brojem koji odgovara broju hektara, a koji nije veći od pet i koji trebaju utvrditi države članice. Nacionalno prosječno plaćanje po hektaru utvrđuju države članice na temelju nacionalne gornje granice utvrđene u Prilogu II. za kalendarsku godinu 2019. i broja prihvatljivih hektara prijavljenih u skladu s člankom 33. stavkom 1. ili člankom 36. stavkom 2. u 2015.
Iznosi iz prvog podstavka točaka (a) ili (b) ne smiju biti manji od 500 EUR niti smiju biti veći od 1 250 EUR.
Ako zbog primjene prvog podstavka točaka (a) i (b) iznos bude manji od 500 EUR ili veći od 1 250 EUR, iznos se zaokružuje naviše ili naniže na taj, ovisno o slučaju, najmanji ili najveći iznos.
2. Odstupajući od stavka 1., država članica može odlučiti dodijeliti poljoprivrednicima koji sudjeluju:
(a)
iznos jednak ukupnoj vrijednosti plaćanja koja će se svake godine dodijeliti poljoprivredniku u skladu s glavama III. i IV.; ili
(b)
iznos jednak ukupnoj vrijednosti plaćanja koja će se u 2015. dodijeliti poljoprivredniku na temelju glava III. i IV. koji država članica može prilagoditi u sljedećim godinama kako bi se uzele u obzir promjene nacionalne gornje granice određene u Prilogu II.
Iznos iz prvog podstavka točke (a) ili (b) ne smije biti viši od iznosa koji je ta država članica odredila, a koji je između 500 EUR i 1 250 EUR.
Ako zbog primjene prvog podstavka točaka (a) ili (b) iznos bude manji od 500 EUR, dotične države članice mogu odlučiti zaokružiti taj iznos na 500 EUR.
3. Odstupajući od stavaka 1. i 2., na Cipru te u Hrvatskoj, Malti i Sloveniji iznos iz tih stavakamože biti vrijednost manja od 500 EUR, ali ne manja od 200 EUR ili, u slučaju Malte, ne manja od 50 EUR.
Članak 64.
Posebni uvjeti
1. Tijekom sudjelovanja u programu za male poljoprivrednike, poljoprivrednici su dužni:
(a)
zadržati barem broj prihvatljivih hektara koji odgovara broju prava na plaćanje u vlasništvu ili zakupu koja posjeduju ili broju prihvatljivih hektara prijavljenih u 2015. u skladu s člankom 36. stavkom 2.;
(b)
zadovoljiti minimalne zahtjeve predviđene člankom 10. stavkom 1. točkom (b).
2. Prava na plaćanje koja poljoprivrednik koji sudjeluje u programu za male poljoprivrednike aktivira u 2015. u skladu s člancima 32. i 33. smatraju se aktiviranim pravima tijekom cijelog trajanja sudjelovanja poljoprivrednika u tom programu.
Prava na plaćanje u vlasništvu ili zakupu koja poljoprivrednik posjeduje tijekom sudjelovanja u tom programu ne smatraju se neiskorištenim pravima na plaćanje koja treba vratiti u nacionalnu rezervu ili regionalne rezerve u skladu s člankom 31. stavkom 1. točkom (b).
U državama članicama koje primjenjuju članak 36. prihvatljivi hektari prijavljeni u 2015. u skladu s člankom 36. stavkom 2. od strane poljoprivrednika koji sudjeluje u programu za male poljoprivrednike smatraju se prijavljenima za vrijeme sudjelovanja poljoprivrednika u tom programu.
3. Odstupajući od članka 34., prava na plaćanje koja posjeduju poljoprivrednici koji sudjeluju u programu za male poljoprivrednike nisu prenosiva, osim u slučaju nasljeđivanja ili očekivanog nasljeđivanja.
Poljoprivrednici koji nasljeđivanjem ili očekivanim nasljeđivanjem prime prava na plaćanje od poljoprivrednika koji sudjeluje u programu za male poljoprivrednike imaju pravo na sudjelovanje u tom programu, pod uvjetom da ispunjavaju uvjete za ostvarivanje koristi od programa osnovnih plaćanja i da naslijede sva prava na plaćanje u posjedu poljoprivrednika od kojeg su primili prava na plaćanje.
4. Ako se država članica odluči za metodu plaćanja utvrđenu u članku 63. stavku 2. prvom podstavku točki (a) bez primjene članka 63. stavka 2. trećeg podstavka, ne primjenjuju se stavci 1., 2. i stavak 3. prvi podstavak tog članka.
5. Kako bi se osigurala pravna sigurnost, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. o utvrđivanju uvjeta za sudjelovanje u programu u slučaju promjene situacije poljoprivrednika koji u njemu sudjeluje.
Članak 65.
Financijske odredbe
1. Kako bi se financiralo plaćanje iz ove glave, države članice oduzimaju od ukupnog iznosa raspoloživog za dotična plaćanja iznose k na koje bi mali poljoprivrednici imali pravo:
(a)
u okviru programa osnovnih plaćanja ili programa jedinstvenih plaćanja po površini iz glave III. poglavlja 1.;
(b)
kao preraspodjele plaćanja iz glave III. poglavlja 2.;
(c)
kao plaćanja za poljoprivredne prakse korisne za klimu i okoliš iz glave III. poglavlja 3.;
(d)
kao plaćanja za područja s prirodnim ograničenjima iz glave III. poglavlja 4.;
(e)
kao plaćanja za mlade poljoprivrednike iz glave III. poglavlja 5.; i
(f)
kao proizvodno vezane potpore iz glave IV.
U slučaju država članica koje su se odlučile za izračunavanje iznosa plaćanja u skladu s člankom 63. stavkom 2. prvim podstavkom točkom (a), ako zbroj tih iznosa za pojedinog poljoprivrednika premašuje maksimalan iznos koji su one odredile, svaki se iznos razmjerno smanjuje.
2. Razlika između zbroja svih dospjelih plaćanja u okviru programa za male poljoprivrednike i ukupnog iznosa financiranog u skladu sa stavkom 1. financira se na jedan ili više sljedećih načina:
(a)
primjenom članka 30. stavka 7. u relevantnoj godini;
(b)
korištenjem sredstava za financiranje plaćanja za mlade poljoprivrednike utvrđeno u glavi III. poglavlju 5. koja su ostala neiskorištena u relevantnoj godini;
(c)
primjenom linearnog smanjenja na sva plaćanja koja se dodjeljuju u skladu s člankom 32. ili 36.
3. Osim ako se država članica odlučila za određivanje iznosa godišnjeg plaćanja u skladu s člankom 62. stavkom 2. prvim podstavkom točkom (a), elementi na temelju kojih se utvrđuju iznosi iz stavka 1. ovog članka ostaju isti tijekom cijelog trajanja sudjelovanja poljoprivrednika u programu za male poljoprivrednike.
4. Ako ukupan iznos dospjelih plaćanja u okviru programa za male poljoprivrednike prelazi 10 % godišnje nacionalne gornje granice određene u Prilogu II., države članice primjenjuju linearno smanjenje na iznose koji se isplaćuju u skladu s ovom glavom kako bi se poštivao taj postotak, osim ako su odredile iznos plaćanja u skladu s člankom 63. stavkom 2. prvim podstavkom točkom (a) bez primjene članka 63. stavka 2. trećeg podstavka.
Isto se izuzeće primjenjuje na države članice koje su odredile iznos plaćanja u skladu s člankom 63. stavkom 2. prvim podstavkom točkom (b) bez primjene članka 63. stavka 2. trećeg podstavka čija je nacionalna gornja granica određena u Prilogu II. za 2019. viša od one za 2015. i koje primjenjuju metodu izračuna određenu u članku 25. stavku 1., odnosno u članku 36. stavku 2.
GLAVA VI.
NACIONALNI PROGRAMI RESTRUKTURIRANJA ZA SEKTOR PAMUKA
Članak 66.
Korištenje godišnjeg proračuna za programe restrukturiranja
1. Za države članice koje su primijenile članak 4. stavak 1. prvi podstavak Uredbe (EZ) br. 637/2008, relevantni godišnji proračun raspoloživ u skladu s člankom 5. stavkom 1. te Uredbe prenosi se, s učinkom od 1. siječnja 2014., te čini dodatna sredstva Unije za mjere u okviru programa ruralnog razvoja financiranih na temelju Uredbe (EU) br. 1305/2013.
2. Za države članice koje su primijenile članak 4. stavak 1. drugi podstavak Uredbe (EZ) br. 637/2008, relevantni godišnji proračun raspoloživ u skladu s člankom 5. stavkom 1. te Uredbe uključuje se, s učinkom od 1. siječnja 2017., u njihove nacionalne gornje granice kako je određeno u Prilogu II. ovoj Uredbi.
GLAVA VII.
ZAVRŠNE ODREDBE
POGLAVLJE 1.
Obavješćivanje i hitni slučajevi
Članak 67.
Zahtjevi u vezi s obavješćivanjem
1. Kako bi se osigurala pravilna primjena pravila određenih u ovoj Uredbi, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. o potrebnim mjerama u pogledu obavijesti koje države članice podnose Komisiji za potrebe ove Uredbe ili u svrhu provjere, kontrole, praćenja, ocjenjivanja i revizije izravnih plaćanja ili u svrhu ispunjavanja zahtjeva utvrđenih u međunarodnim sporazumima koji su sklopljeni na temelju odluke Vijeća, uključujući zahtjeve u vezi s obavješćivanjem u okviru tih sporazuma. Pritom Komisija uzima u obzir potrebe za podacima i sinergije među potencijalnim izvorima podataka.
Prema potrebi pribavljene se informacije mogu prosljeđivati ili staviti na raspolaganje međunarodnim organizacijama i nadležnim tijelima trećih zemalja te se mogu objaviti, podložno zaštiti osobnih podataka i zakonitom interesu poduzeća u pogledu zaštite njihovih poslovnih tajni.
2. Kako bi obavješćivanje iz stavka 1. bilo brzo, učinkovito, točno i isplativo, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. utvrđujući daljnja pravila o:
(a)
prirodi i vrsti informacija o kojima se obavješćuje;
(b)
kategorijama podataka za obradu i najduljim razdobljima zadržavanja;
(c)
pravu pristupa informacijama ili informacijskim sustavima koji su stavljeni na raspolaganje;
(d)
uvjetima objave informacija.
3. Komisija donosi provedbene akte kojima se utvrđuju:
(a)
načini obavješćivanja;
(b)
pravila o pružanju informacija potrebnih za primjenu ovog članka;
(c)
postupci za upravljanje informacijama o kojima se obavješćuje, kao i pravila o sadržaju, obliku, vremenu, učestalosti i rokovima za obavješćivanje;
(d)
postupci za prijenos ili stavljanje informacija i dokumenata na raspolaganje državama članicama, međunarodnim organizacijama, nadležnim tijelima trećih zemalja ili javnosti, podložno zaštiti osobnih podataka i zakonitom interesu poljoprivrednika i poduzeća u pogledu zaštite njihovih poslovnih tajni.
Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.
Članak 68.
Obrada i zaštita osobnih podataka
1. Države članice i Komisija prikupljaju osobne podatke za potrebe određene u članku 67. stavku 1. One ne obrađuju te podatke na način koji nije u skladu s tim potrebama.
2. Ako se osobni podaci obrađuju radi potreba praćenja i procjene iz članka 67. stavka 1., tada su podaci anonimni i obrađuju se isključivo u zbirnom obliku.
3. Osobni podaci obrađuju se u skladu Direktivom 95/46/EZ i Uredbom (EZ) br. 45/2001. Takvi se podaci posebice ne pohranjuju u obliku koji dopušta identifikaciju osoba na koje se podaci odnose na dulje nego što je to potrebno za potrebe zbog kojih su prikupljeni ili zbog kojih se dalje obrađuju, uzimajući u obzir najmanja razdoblja zadržavanja utvrđena u primjenjivom pravu Unije te nacionalnom pravu.
4. Države članice obavješćuju osobe na koje se odnose podaci da njihove osobne podatke mogu obraditi nacionalna tijela ili tijela Unije sukladno stavku 1. i da u tom smislu imaju prava utvrđena u Direktivi 95/46/EZ i Uredbi (EZ) br. 45/2001., ovisno o slučaju.
5. Ovaj članak podložan je člancima 111. i 114. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Članak 69.
Mjere za rješavanje posebnih problema
1. Kako bi se riješili posebni problemi Komisija donosi provedbene akte koji su i potrebni i opravdani u hitnim slučajevima. Takvi provedbeni akti mogu odstupati od odredaba ove Uredbe, u mjeri i u trajanju u kojima je to nužno potrebno. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 71. stavka 2.
2. Ako tako nalažuodgovarajuće opravdani razlozi hitnosti, i kako bi se razriješili takvi posebni problemi uz osiguravanje kontinuiteta sustava izravnih plaćanja u slučaju izvanrednih okolnosti, Komisija donosi provedbene akte koji su odmah primjenjivi, u skladu s postupkom iz članka 71. stavka 3.
3. Mjere donesene na temelju stavka 1. ili 2. ostaju na snazi ne duže od dvanaest mjeseci. Ako nakon tog razdoblja posebni problemi iz tih stavaka nisu riješeni, Komisija može podnijeti prikladan zakonodavni prijedlog kako bi se pronašlo trajno rješenje.
4. Komisija obavješćuje Europski parlament i Vijeće o svakoj mjeri donesenoj na temelju stavka 1. ili 2. u roku od dva radna dana od njezina donošenja.
POGLAVLJE 2.
Delegiranje ovlasti i provedbene odredbe
Članak 70.
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji, podložno uvjetima utvrđenim u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 2., članka 4. stavka 3., članka 6. stavka 3., članka 7. stavka 3., članka 8. stavka 3., članka 9. stavka 5., članka 20. stavka 6., članka 35., članka 36. stavka 6., članka 39. stavka 3., članka 43. stavka 12., članka 44. stavka 5., članka 45. stavaka 5. i 6., članka 46. stavka 9., članka 50. stavka 11., članka 52. stavka 9., članka 57. stavka 3., članka 58. stavka 5., članka 59. stavka 3., članka 64. stavka 5., članka 67. stavaka 1. i 2. i članka 73. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od sedam godina od 1. siječnja 2014. Komisija sastavlja izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije devet mjeseci prije isteka sedmogodišnjeg razdoblja. Delegiranje ovlasti automatski se produljuje na razdoblja jednakog trajanja, osim ako se Europski parlament i Vijeće usprotive tom produljenju najkasnije tri mjeseca prije isteka svakog od tih razdoblja.
3. Europski parlament ili Vijeće mogu u bilo kojem trenutku opozvati dodjelu ovlasti iz članka 2., članka 4. stavka 3., članka 6. stavka 3., članka 7. stavka 3., članka 8. stavka 3., članka 9. stavka 5., članka 20. stavka 6., članka 35., članka 36. stavka 6., članka 39. stavka 3., članka 43. stavka 12., članka 44. stavka 5., članka 45. stavaka 5. i 6., članka 46. stavka 9., članka 50. stavka 11., članka 52. stavka 9., članka 57. stavka 3., članka 58. stavka 5., članka 59. stavka 3., članka 64. stavka 5., članka 67. stavaka 1. i 2. i članka 73. Odlukom o opozivu prekida se izvršavanje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u toj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen u skladu s člankom 2., člankom 4. stavkom 3., člankom 6. stavkom 3., člankom 7. stavkom 3., člankom 8. stavkom 3., člankom 9. stavkom 5., člankom 20. stavkom 6., člankom 35., člankom 36. stavkom 6., člankom 39. stavkom 3., člankom 43. stavkom 12., člankom 44. stavkom 5., člankom 45. stavcima 5. i 6., člankom 46. stavkom 9., člankom 50. stavkom 11., člankom 52. stavkom 9., člankom 57. stavkom 3., člankom 58. stavkom 5., člankom 59. stavkom 3., člankom 64. stavkom 5., člankom 67. stavcima 1. i 2. i člankom 73. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća to razdoblje produljuje se za još dva mjeseca.
Članak 71.
Odborski postupak
1. Komisiji pomaže odbor zvan „Odbor za izravna plaćanja”. Taj Odbor jest odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
U slučaju akata iz članka 24. stavka 11., članka 31. stavka 2. i članka 67. stavka 3., ako odbor ne dostavi nikakvo mišljenje, Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta i primjenjuje se članak 5. stavak 4. treći podstavak Uredbe (EU) br. 182/2011.
3. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 8. Uredbe (EU) br. 182/2011 u vezi s njezinim člankom 5.
POGLAVLJE 3.
Prijelazne i završne odredbe
Članak 72.
Stavljanje izvan snage
1. Uredba (EZ) br. 637/2008 stavlja se izvan snages učinkom od 1. siječnja 2014.
Međutim, do 31. prosinca 2017. nastavlja se primjenjivati za države članice koje su iskoristile mogućnost utvrđenu u članku 4. stavku 1. drugom podstavku te Uredbe.
2. Uredba (EZ) br. 73/2009 stavlja se izvan snage.
Ne dovodeći u pitanje stavak 3., upućivanja na Uredbu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu ili Uredbu (EU) br. 1306/2013 i tumače se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu XI. ove Uredbe.
3. Upućivanja iz ove Uredbe na Uredbu (EZ) br. 73/2009 i Uredbu (EZ) br. 1782/2003 smatraju se upućivanjima na te Uredbe, kako su bile na snazi prije nego što su stavljene izvan snage.
Članak 73.
Prijelazna pravila
Kako bi se osigurao neometan prijelaz s postupaka predviđenih Uredbom (EZ) br. 73/2009 na one koji su utvrđeni u ovoj Uredbi, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 70. o mjerama potrebnim za zaštitu bilo kojih stečenih prava i zakonitih očekivanja poljoprivrednika.
Članak 74.
Stupanje na snagu i primjena
Ova Uredba stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2015.
Međutim, članak 8., članak 9. staak 6., članak 11. stavak 6., članak 14., članak 16., članak 21. stavci 2. i 3., članak 22. stavak 2., članak 23. stavak 1. prvi podstavak, članak 23. stavak 6., članak 24. stavak 10., članak 29., članak 36. stavak 1. prvi podstavak, članak 41. stavak 1., članak 42. stavak 1., članak 43. stavci 8. i 13., članak 45. stavak 2. peti podstavak, članak 46. stavci 2. i 8., članak 49. stavak 1., članak 51. stavak 1., članak 53., članak 54., članak 66. stavak 1, članci 67. i 70. i članak 72. stavak 1. primjenjuju se od dana stupanja na snagu ove Uredbe.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 17. prosinca 2013.