РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 793/2013 НА КОМИСИЯТА
от 20 август 2013 година
за определяне на мерки по отношение на Фарьорските острови с цел опазване на запасите от атлантическо-скандинавска херинга
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1026/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно някои мерки, целящи опазването на рибни запаси, по отношение на държави, позволяващи неустойчив риболов (1), и по-специално член 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Запасите от атлантическо-скандинавска херинга (също наричана „размножаваща се през пролетта норвежка херинга“) са най-големите запаси от херинга в света. Тези запаси са позволявали улов от порядъка на един до два милиона тона. Прекалено интензивната експлоатация обаче, дължаща се на прекомерен улов, доведе до рязко намаляване на запасите и спиране на риболова за повече от две десетилетия - между началото на 70-те и средата на 90-те години на XX век, с изключително тежки последици за флотовете, експлоатиращи запаса.
(2)
След възстановяването на запасите от атлантическо-скандинавска херинга и подновяването на риболова през 1996 г. запасите бяха управлявани въз основа на консултации между петте страни, през чиито изключителни икономически зони (ИИЗ) преминава рибата от този вид при миграционния си цикъл: Руската федерация, Норвегия, Фарьорските острови, Исландия и Европейския съюз (наричани по-долу „крайбрежните държави“).
(3)
От 2007 г. в споразуменията, постигнати в хода на консултациите между крайбрежните държави, бяха включени окончателни правила за споделяне на общия допустим улов и ангажименти за запазване на относителна стабилност на дяловете през идните години. Дяловете от запаса от атлантическо-скандинавска херинга, за които бе достигнато споразумение, възлизаха на 5,16 % за Фарьорските острови, 14,51 % за Исландия, 6,51 % за Съюза, 61 % за Норвегия и 12,82 % за Руската федерация. Освен това крайбрежните държави имат също дългосрочна договореност да извършват преглед и ревизия на одобрените от всички страни споразумения за управление на запаса само съвместно и въз основа на нови научни препоръки и към дадена дата.
(4)
За да се улесни установяването на общия допустим улов, въз основа на наличните научни познания крайбрежните държави договориха и започнаха прилагането на съвместим с принципа на предпазливост дългосрочен план за управление на запаса, чиято цел е да се запази уловът в рамките на допустимите биологични равнища и да се осигури устойчиво рибарство.
(5)
Целта на дългосрочния план за управление беше да се избегне падането на запаса под 2 500 000 тона биомаса и да се положат всички възможни усилия запасът да остане над 5 000 000 тона - равнището, за което се смята, че ще доведе до максимален устойчив улов. Предвиденият начин за постигане на тази цел беше чрез ограничаване на улова по начин, който е съвместим със смъртност от риболов от 0,125. Беше договорено, че ако равнището на биомаса падне под нивото от 5 000 000 тона, смъртността от риболов следва да бъде ограничена, за да се гарантира бързото възстановяване на запаса.
(6)
През септември 2012 г. Международният съвет за изследване на морето (ICES) препоръча в съответствие с принципа на предпазливост, установен в плана за управление, общият допустим улов (ОДУ) за петте крайбрежни държави да не да надвишава 619 000 тона през 2013 г., което е намаление с 26 % в сравнение с определения за 2012 г. ОДУ.
(7)
На консултациите между крайбрежните държави, които се проведоха между октомври 2012 г. и януари 2013 г. с оглед постигане на договореностите за 2013 г., представителите на Фарьорските острови последователно и многократно заявяваха, че отхвърлят продължаването на настоящите споразумения за дяловете. Договореностите за 2013 г. бяха окончателно сключени на 18 януари 2013 г. от само четири крайбрежни държави, за да се запази, доколкото е възможно, съгласуваното управление на запаса от страна на крайбрежните държави. Съгласуваният протокол от консултациите, носещ дата 23 януари 2013 г., гласи: „Делегациите изразяват загрижеността си от това, че Фарьорските острови се оттеглят от Споразумението между крайбрежните държави без предварително уведомление“. С оглед на невъзможността да се достигне до споразумение между петте страни поради оттеглянето на Фарьорските острови от консултациите оставащите четири страни се споразумяха да вземат предвид риболовните интереси на Фарьорските острови, като запазят традиционния им дял, т.е. дела, предоставен на Фарьорските острови съгласно договореностите от 2007 г., който отговаря на 31 000 тона (5,16 % от ОДУ).
(8)
В хода на консултациите на крайбрежните държави до 23 януари 2013 г. представителите на Фарьорските острови не представиха никакво искане за конкретен дял, не отправиха писмено или устно предложение за ново споразумение за определяне на дяловете, не потърсиха контакт с другите четири страни и не положиха никакви усилия за сътрудничество в рамките на обсъжданията за договореност за 2013 г.
(9)
В изявление от 26 март 2013 г. министърът на риболова на Фарьорските острови заяви, че за флота на Фарьорските острови е било едностранно определено ограничение на улова от 105 230 тона, което представлява 17 % от препоръчания ОДУ, или повече от три пъти от дела, който би съответствал на прилагането на предишните договорености, и увеличение от 145 % на дела на Фарьорските острови през 2012 г. Посочената едностранна декларация следва да се оценява в контекста на споменатата по-горе научна препоръка за намаляване на улова с 26 % през 2013 г. С декларацията Фарьорските острови de facto се оттеглиха от съвместно приетия план за управление.
(10)
С тези действия Фарьорските острови се отказаха също от сътрудничество със Съюза и с другите крайбрежни държави в областта на управлението на запаса от атлантическо-скандинавска херинга от общ интерес, а освен това не изпълниха задълженията си по член 61, параграф 2, член 63, параграфи 1 и 2, членове 118, 119 и 300 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право от 10 декември 1982 г., както и членове 5 и 6 и член 8, параграфи 1 и 2 от Споразумението на Организацията на обединените нации за прилагане на разпоредбите на Конвенцията на ООН по морско право от 10 декември 1982 г., свързани с опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси („Споразумението на ООН за рибните запаси“).
(11)
Ако бъдат постигнати ограниченията на улова, определени от четирите крайбрежни държави и Фарьорските острови, общият улов ще достигне 692 290 тона, което ще бъде прекомерен улов в сравнение с препоръчания ОДУ. Според оценките и предвижданията за улова, направени от ICES при издаване на препоръката за управление за риболовния сезон през 2013 г. (2), такъв улов би довел до намаляване на хвърлящата хайвер биомаса в началото на 2014 г. до равнището от 4 200 000 тона, което е далеч под равнището от 5 000 000 тона, за което се очаква, че ще произведе максимален устойчив улов.
(12)
Освен това новите достъпни за широката общественост научни данни, предоставени от ICES (3) през май 2013 г., потвърждават, че в настоящия си вид дългосрочният план за управление (при който се цели смъртност от риболов от 0,125) е предпазлив, докато увеличаването на целевата смъртност от риболов до стойност 0,15, съвпадаща със смъртността от риболов, която би настъпила при увеличаването на дела на Фарьорските острови, би превърнало плана в непредпазлив със свързания с това риск от изчерпване на запаса.
(13)
Според член 3 от Регламент (ЕС) № 1026/2012 дадена държава може да бъде определена като държава, позволяваща неустойчив риболов, когато: а) не сътрудничи в управлението на запас от общ интерес при пълно спазване на разпоредбите на Конвенцията на ООН по морско право от 10 декември 1982 г. и Споразумението на Организацията на обединените нации за прилагане на разпоредбите на Конвенцията на ООН по морско право от 10 декември 1982 г., свързани с опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси от 4 август 1995 г. („Споразумението на ООН за рибните запаси“), или на всякакво друго международно споразумение или норма на международното право; и б) или: i) не е приела необходимите мерки за управление на риболова; или ii) е приела мерки за управление на риболова без необходимото съобразяване с правата, интересите и задълженията на други държави и на Съюза, и тези мерки за управление на риболова, когато се разглеждат съвместно с мерките, предприети от други държави и Съюза, водят до риболовни дейности, които биха могли да причинят неустойчиво състояние на запаса.
(14)
От горните съображения произтича, че Фарьорските острови отговарят на всички критерии, за да бъдат определени като държава, която разрешава неустойчив риболов, поради което Комисията може да приеме мерките, предвидени в Регламент (ЕС) № 1026/2012.
(15)
В съответствие с член 6 от Регламент (ЕС) № 1026/2012 Комисията реши с Решение от 17 май 2013 г. (4) и с писмо от същата дата да уведоми местното правителство на Фарьорските острови и правителството на Дания за намерението си да определи Фарьорските острови като държава, която разрешава неустойчив риболов, като посочи доводи за това определяне и опише възможните мерки, които могат да се вземат в съответствие с посочения регламент. Още същия ден местното правителство на Фарьорските острови потвърди получаването на писмото.
(16)
На 17 юни 2013 г. местното правителство на Фарьорските острови отговори на уведомлението, като оспори изтъкнатите от Комисията доводи със свои собствени аргументи, а именно, че Фарьорските острови не са се оттеглили от консултациите, че поддържат ангажимента си за намиране на договорено решение за поделяне на запаса и че ЕС няма право да прилага мерки за процесуална принуда. Местното правителство на Фарьорските острови обаче не изрази намерение да измени решението си за неустойчивите ограничения на улова за 2013 г., нито обоснова по ясен начин увеличението на ограничението за улова за 2013 г., освен с лишеното от основание „увеличение на запаса през последните години в морските области под юрисдикцията на Фарьорските острови“.
(17)
Комисията проучи съществуващата научна литература по въпроса и намери твърдения само за отделни случаи, в които във водите под юрисдикцията на Фарьорските острови е констатирано присъствие на херинга по-дълго през сезона, но не и източник, който да позволи това явление да се тълкува като постоянно увеличаване на достъпното количество. По отношение на довода на Фарьорските острови, че през 2014 г. запасът ще намалее под максималния устойчив улов (МУУ) при всички случаи, а не в резултат от техния едностранно увеличен дял, следва да се отбележи, че съгласно последните научни препоръки (вж. съображение 12 по-горе) въпреки че запасът може да се възстанови и да достигне МУУ, той ще остане дълго под това равнище и под заплаха от изчерпване, ако настоящата целева смъртност от риболов се увеличи до стойност, еквивалентна на получената в резултат на увеличения дял на Фарьорските острови.
(18)
След подробен анализ на доводите на местното правителство на Фарьорските острови Комисията заключи, че те не опровергават доводите, посочени в нейното уведомление, нито са обективна причина за отказа за сътрудничество, изразен от тази държава. Това заключение, както и нежеланието да се коригират едностранните ограничения за улова за 2013 г., доведоха Комисията до заключението, че Фарьорските острови продължават да отговарят на условията да бъдат определени като държава, позволяваща неустойчив риболов.
(19)
Поради това Комисията е на мнение, че е необходимо да се приемат мерки в съответствие с член 4 от Регламент (ЕС) № 1026/2012.
(20)
Необходимо е мерките да бъдат ефективни и пропорционални, за да се постигне целта за запазване на запаса и да се попречи на Фарьорските острови да се възползват от пазара, пристанищата и съоръженията на Съюза, докато продължават неустойчивия улов на херинга.
(21)
Освен това Комисията оцени въздействието върху околната среда, търговското, икономическото и социалното въздействие в краткосрочен и в дългосрочен план на мерките, които може да бъдат приети в съответствие с член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1026/2012, както и административната тежест, свързана с тяхното прилагане.
(22)
Въз основа на тази оценка е целесъобразно да се приемат първоначално някои от мерките, изброени в член 4, параграф 1, букви в), г), д) и и) от Регламент (ЕС) № 1026/2012. Ако тези мерки се окажат неефективни и ако Фарьорските острови продължат да позволяват неустойчив риболов, могат да бъдат предприети допълнителни мерки.
(23)
Уловът на херинга на Фарьорските острови, който се извършва от пелагични траулери, може да бъде целеви риболов през студените месеци на годината и смесен риболов през късната пролет и лятото, когато се улавят херинга и скумрия в сходни количества. По време на сезона и двата вида могат да бъдат улавяни от един и същ кораб при едно хвърляне, при един риболовен рейс или една риболовна зона. Затова скумрията е съпътстващ вид за херингата. Следователно, като продължават да улавят и изнасят скумрия, Фарьорските острови по необходимост ще продължават да улавят големи количества херинга, която представлява необходим прилов, дори ако херингата не може да бъде изнасяна за Съюза. Поради това, ако вносът на скумрия не се включи в мерките, ефективността на забраната за внос на херинга като средство за предотвратяване на по-големите щети върху устойчивостта на запаса от херинга ще бъде намалена. Скумрията съжителства с херингата до такава степен, че при улов на скумрия в риболовните зони под контрола на Фарьорските острови винаги има риск от улов на херинга. Поради това всичката скумрия, уловена под контрола на Фарьорските острови, може да е била уловена заедно с херинга. Следователно, за да се гарантира ефективността на търговските мерки, те следва да обхванат както херингата, така и скумрията.
(24)
При оценката на пропорционалността на мерките и по-специално при вземането на решение дали ограниченията на търговията с основния вид, добиван при улова на херинга, следва да се ограничат до определено количество или да бъде забранен всякакъв внос, Комисията разгледа въпроса дали могат да бъдат предвидени по-пропорционални мерки, различни от цялостната забрана на вноса на всички продукти от херинга или скумрия или съдържащи тези видове риба. Бяха разгледани три възможности: i) количествено ограничение за всички продукти, като се ограничи вносът до традиционния обмен, ii) цялостна забрана само на прясна, замразена и консервирана риба, като не се включват преработени продукти, като рибно брашно и рибено масло, и iii) забрана за внос, ограничена до херингата и продуктите от нея. Въпреки че първата от трите възможности може да бъде много ефективна, като се има предвид голямата важност на износа на рибно брашно от Фарьорските острови за ЕС, на сегашния етап тя се възприема като твърде обременителна, особено като се има предвид, че от една страна, тя може да засегне сектори на рибарската промишленост на Фарьорските острови, които не са пряко свързани със сектора на пелагичния риболов, а от друга - че ще създаде голяма административна тежест, свързана с анализа на проби от рибно брашно и рибено масло в специализирани лаборатории с цел определяне на състава им по видове. Третата възможност, както бе посочено по-горе, се смята за неефективна, тъй като нейните възможни икономически последици могат лесно да се неутрализират от износа на скумрия. Ето защо втората възможност предлага най-добър баланс между средствата и желаното им въздействие, като няма по-лесноосъществими мерки за постигане на необходимия резултат.
(25)
При оценката на пропорционалността Комисията разгледа също необходимостта от други мерки освен ограниченията на вноса, а именно ограничения в ползването на пристанища. Тъй като използването на пристанища за зареждане с гориво, разтоварване на сушата, смяна на екипажи, ремонт и почивка е обичайна и необходима дейност, свързана с улова на херинга, Комисията заключи, че тези мерки също са необходими и че не съществуват алтернативни, по-малко ограничителни мерки, които да предотвратят използването от страна на флота на Фарьорските острови на съоръженията на ЕС при извършване на неустойчив улов на херинга.
(26)
При оценката на краткосрочното и дългосрочното въздействие на мерките върху околната среда, търговията, икономиката и обществото, както и на свързаната с прилагането им административна тежест, може да се заключи, че мерките са разумни и че няма да имат неприемливо въздействие или да създадат ненужна административна тежест. Въздействието върху околната среда е положително, тъй като се очаква мерките да подобрят устойчивостта на запаса от херинга. Въздействието върху търговията е умерено, тъй като независимо от незабавното икономическо влияние, което следва да се очаква, в средносрочен план могат да бъдат намерени алтернативни механизми за обмен и в крайна сметка не следва да се очакват затруднения в доставките в рамките на ЕС. Прогнозира се, че икономическото и социалното въздействие ще бъдат умерени в краткосрочен план, тъй като те са свързани с въздействието върху търговията; ако мерките постигнат желаното въздействие, в средносрочен и в дългосрочен план те със сигурност ще имат много положително въздействие върху редица флотове, които са силно зависими от пелагичния улов в икономическо отношение. Административната тежест от мерките ще бъде относително малка, като се има предвид, че повечето средства за контрол, включително персоналът, необходими за прилагане на мерките в държавите членки, вече съществуват.
(27)
На последно място, Комисията разгледа съвместимостта на мерките с международното право и стигна до заключението, че те се вземат с цел запазване на заплашен от изчерпване рибен запас и целят ефективно избягване на неговата свръхексплоатация, тъй като мерките имат за цел запасът от атлантическо-скандинавска херинга да се поддържа в безопасни биологични граници. Мерките се прилагат заедно със собствените мерки на Съюза за опазване (член 5, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1026/2012). По-специално, в съответствие с препоръките на Международния съвет за изследване на морето (ICES), Съюзът намали улова си с 26 % и се съобразява изцяло с условията и ограниченията на дългосрочния план за управление, който беше договорен и приведен в действие от крайбрежните държави през 1999 г., и който през май 2013 г. беше отново потвърден от ICES като съвместим с подхода на предпазливост и като правилен подход за управление, имащ за цел да се поддържа уловът в безопасни биологични граници. Освен това няма убедителни научни данни, които да сочат, че Фарьорските острови имат право върху по-голям дял от запаса на атлантическо-скандинавска херинга, поради което би било целесъобразно те да ограничат улова си в съответствие с препоръките на ICES за 2013 г.
(28)
Следователно мерките, приети на първо време, следва да включват: а) забрана за внос на херинга и скумрия от атлантическо-скандинавските запаси, както и рибни продукти, съдържащи тези риби или приготвени от тях, и б) ограничения за използването на пристанищата на Съюза от кораби, извършващи риболов от запасите на атлантическо-скандинавска херинга и скумрия под контрола на Фарьорските острови, както и от кораби, които превозват риба или рибни продукти с произход от такъв риболов. За да се улесни изпълнението на мерките, приложими към корабите, които извършват риболов от съответните запаси на херинга или скумрия или които превозват риба или рибни продукти с произход от тези запаси, на държавите членки следва да се предостави списък на тези кораби. За да се определи дали херингата или скумрията са уловени под контрола на Фарьорските острови, следва да се използва схемата за сертифициране на улова, предвидена в глава III от Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета от 29 септември 2008 г. за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов, за изменение на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1936/2001 и (ЕО) № 601/2004 и за отмяна на регламенти (ЕО) № 1093/94 и (ЕО) № 1447/1999 (5).
(29)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по рибарство и аквакултури,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
С настоящия регламент Фарьорските острови се определят като държава, която позволява неустойчив риболов на запаса от атлантическо-скандинавска херинга и се установяват мерки по отношение на Фарьорските острови с цел да се гарантира запазването в дългосрочен план на този запас.
Член 2
Обхват и цели
Настоящият регламент се прилага към улова на атлантическо-скандинавска херинга, извършван под контрола на Фарьорските острови. С него се цели да се гарантира запазването в дългосрочен план на запаса от атлантическо-скандинавска херинга.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„запас от атлантическо-скандинавска херинга“ означава запасът от херинга (Clupea harengus) от подзони I, II, V, XII и XIV на ICES (Международен съвет за изследване на морето) (6);
б)
„атлантическо-скандинавска херинга“ означава рибата от запаса от атлантическо-скандинавска херинга;
в)
„скумрия“ означава риба от вида Scomber scombrus, която е уловена в зоните, населявани от атлантическо-скандинавска херинга;
г)
„уловена под контрола на Фарьорските острови“ означава уловена от кораби, плаващи под флага на Фарьорските острови, или от кораби, плаващи под контрола на друга държава, на които е разрешено да извършват риболов в изключителната икономическа зона на Фарьорските острови или които са наети от стопански субект от Фарьорските острови или от органи на Фарьорските острови.
Член 4
Определяне
Фарьорските острови се определят като държава, която позволява неустойчив улов на риба от запаса от атлантическо-скандинавска херинга.
Член 5
Мерки
1. Забранява се въвеждането на територията на Съюза, включително за целите на трансбордиране в пристанищата, на посочените в приложението риба или рибни продукти, които се състоят от атлантическо-скандинавска херинга или скумрия, които са приготвени от такава риба или които съдържат такава риба, уловена под контрола на Фарьорските острови.
2. Забранява се използването на пристанищата на Съюза от кораби, плаващи под флага на Фарьорските острови, които извършват улов на атлантическо-скандинавска херинга или скумрия, и от кораби, които превозват риба или рибни продукти с произход от атлантическо-скандинавска херинга или скумрия, уловена от кораби, плаващи под флага на Фарьорските острови, или от кораби, получили разрешение от тази държава, които плават под друг флаг. Тази забрана не се прилага в случаите на непреодолима сила или бедствие по смисъла на член 18 от Конвенцията на ООН по морско право от 1982 г. по отношение на предоставянето на услуги, необходими единствено за справяне с тези ситуации.
Член 6
Изпълнение
1. Компетентните органи на държавите членки използват схемата за сертифициране на улова, предвидена в глава III от Регламент (ЕО) № 1005/2008, за да определят продуктите, обхванати от забраната, установена в член 5, параграф 1 от настоящия регламент.
2. За да се улесни изпълнението на забраната, установена в член 5, параграф 2, на държавите членки се предоставят примерни списъци на корабите, за които има достоверни данни, че са извършвали улов или понастоящем извършват улов на атлантическо-скандинавска херинга или скумрия под контрола на Фарьорските острови.
Член 7
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 20 август 2013 година.
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 793/2013
оd 20. kolovoza 2013.
o uspostavljanju mjera za Farske otoke u svrhu očuvanja stoka atlantske haringe
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1026/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o određenim mjerama za očuvanje ribljih stokova koje se odnose na zemlje koje dopuštaju neodrživi ribolov (1), a posebno njezin članak 4.,
budući da:
(1)
Stok atlantske haringe (Clupea harengus) najveći je stok haringe na svijetu. Omogućuje ulove od jednog do dva milijuna tona. Međutim, intenzivno iskorištavanje zbog prelova dovelo je taj stok do izlovljenosti i prekida svih vrsta ribarstva na više od dva desetljeća u razdoblju od početka sedamdesetih do sredine devedesetih godina prošlog stoljeća, s vrlo ozbiljnim posljedicama za flote koje su iskorištavale taj stok.
(2)
Od oporavka stoka i ponovnog otvaranja ribolova 1996. i nakon međusobnih konzultacija, njime zajednički gospodari pet strana u čije gospodarske isključive zone zalazi ova riba tijekom svojeg migracijskog ciklusa: Ruska Federacija, Norveška, Farski otoci, Island i Europska unija (u daljnjem tekstu „obalne države”).
(3)
Od 2007. dogovori postignuti za vrijeme konzultacija obalnih država obuhvaćaju konačna pravila o dijeljenju ukupnog dopuštenog ulova i obvezu uspostave relativne stabilnosti dijela ili udjela idućih godina. Udjeli dogovoreni za stok atlantske haringe bili su 5,16 % za Farske otoke, 14,51 % za Island, 6,51 % za Uniju, 61 % za Norvešku i 12,82 % za Rusku Federaciju. Nadalje, obalne države imale su i dugoročni dogovor da će samo zajedno preispitivati i revidirati uobičajene dogovore o gospodarenju, i to na temelju novih znanstvenih mišljenja i do određenog datuma.
(4)
Kako bi se olakšalo određivanje ukupnih dopuštenih dijelova ili udjela, obalne države dogovorile su i provele, na temelju raspoloživih znanstvenih spoznaja, dugogodišnji plan gospodarenja koji je u skladu s preventivnim pristupom čija je svrha održati iskorištavanja unutar sigurnih bioloških ograničenja i osigurati održivo ribarstvo.
(5)
Tim dugoročnim planom gospodarenja nastojalo se izbjeći da stok padne ispod razine biomase od 2 500 000 tona i održati tu razinu iznad 5 000 000 tona, što je razina pri kojoj se proizvodi najveći održivi prinos. To se postiglo ograničenjem iskorištavanja u skladu s ribolovnom smrtnosti od 0,125. Dogovoreno je da ribolovnu smrtnost treba smanjiti ako razina biomase padne ispod razine od 5 000 000 tona kako bi se osigurao brzi oporavak stoka.
(6)
U rujnu 2012. Međunarodno vijeće za istraživanje mora (ICES) preporučilo je da, u skladu s s preventivnim pristupom utvrđenim u planu gospodarenja, ukupan dopušteni ulov (TAC) za pet obalnih država ne premašuje 619 000 tona u 2013., što predstavlja smanjenje od 26 % u usporedbi s TAC-om koji je određen za 2012.
(7)
Tijekom konzultacija obalnih država održanih od listopada 2012. do siječnja 2013. u svrhu postizanja dogovora za 2013., predstavnici Farskih otoka uporno su i više puta izjavili da ne žele nastaviti postojeći dogovor o dijeljenju. Dogovori za 2013. konačno su zaključeni 18. siječnja 2013. između samo četiri obalne države, kako bi se u što većoj mjeri održala koordinacija gospodarenja tim stokom između obalnih država. U dogovorenom zapisniku s tih konzultacija od 23. siječnja 2013. navodi se sljedeće: „Delegacije su izrazile svoju zabrinutost zbog istupanja Farskih otoka iz sporazuma s obalnim državama bez prethodne obavijesti.” S obzirom na nemogućnost postizanja dogovora između pet strana zbog istupanja Farskih otoka iz konzultacija, dogovoreno je da ostale četiri strane uzmu u obzir ribolovne interese Farskih otoka ukidajući njihov tradicionalni udjel odnosno udjel kojim su gospodarili od dogovora iz 2007., a koji je odgovarao količini od 31 000 tona (5,16 % TAC-a).
(8)
Tijekom konzultacija obalnih država koje su trajale do 23. siječnja 2013., predstavnici Farskih otoka nisu postavili nikakve zahtjeve za određeni udjel, nisu podnijeli nikakav pisani ili usmeni prijedlog za novi dogovor o dijeljenju, nisu izrazili želju da stupe u dogovor s ostale četiri strane, niti su se potrudili surađivati u postizanju dogovora za 2013.
(9)
U izjavi ministra ribarstva Farskih otoka od 26. ožujka 2013. navodi se da je farska flota jednostrano odredila ograničenje ulova od 105 230 tona, a ta količina predstavlja 17 % preporučenog TAC-a ili tri puta veći udjel od onog koji se primjenjivao temeljem prethodnog dogovora i povećanje od 145 % u odnosu na njihov udjel iz 2012. Tu jednostranu objavu potrebno je ocijeniti u svjetlu prethodno navedenog znanstvenog mišljenja o smanjenju ulova u 2013. za 26 %. Tom su objavom Farski otoci i de facto odstupili od zajednički dogovorenog plana gospodarenja.
(10)
Tim su postupcima Farski otoci prekinuli suradnju s Unijom i s drugim obalnim državama u gospodarenju stokom od općeg interesa, atlantskom haringom, te su prekršili obveze iz članka 61. stavka 2., članka 63. stavaka 1. i 2. te članaka 118., 119. i 300. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. (UNCLOS) i članaka 5. i 6. te članka 8. stavaka 1. i 2. Sporazuma Ujedinjenih naroda o provedbi odredbi Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. u pogledu očuvanja i upravljanja pograničnim ribljim naseljima i vrlo migratornim ribljim vrstama (UNFSA).
(11)
Ako se dosegnu ograničenja ulova koja su odredile četiri obalne države i Farski otoci, ukupan ulov iznosit će 692 290 tona, što predstavlja prelov u odnosu na preporučeni TAC. Prema ocjenama i predviđanjima ulova koje je pripremio ICES u sklopu svojeg savjeta o gospodarenju u ribolovnoj sezoni 2013. (2), takav bi ulov početkom 2014. doveo biomasu mrijestilišnog stoka (SSB) do razine od 4 200 000 tone, što je puno niže od razine od 5 000 000 tona pri kojoj bi se trebao proizvesti najveći održivi prinos.
(12)
Nadalje, novi znanstveni dokazi dostupni široj javnosti koje je ICES dostavio u svibnju 2013. (3) potvrđuju da je dugoročni plan gospodarenja u svojem trenutačnom obliku (s ograničenjem ribolovne smrtnosti na 0,125) preventivan, dok povećanje ciljne ribolovne smrtnosti na vrijednost od 0,15, što bi se ostvarilo povećanjem farskog udjela, čini plan nepreventivnim, a prati ga i povećana opasnost od izlovljenosti stoka.
(13)
U skladu s člankom 3. Uredbe (EU) br. 1026/2012, neka zemlja može biti određena kao zemlja koja dopušta neodrživi ribolov kada: (a) ne surađuje u gospodarenju stokom od zajedničkog interesa u potpunosti poštujući odredbe Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. (UNCLOS) i Sporazuma Ujedinjenih naroda o provedbi odredbi Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982. u pogledu očuvanja i upravljanja pograničnim ribljim naseljima i vrlo migratornim ribljim vrstama od 4. kolovoza 1995. (UNFSA) ili druge međunarodne sporazume ili norme međunarodnog prava; i (b): i. ne donosi potrebne mjere gospodarenja ribarstvom; ili ii. donosi mjere gospodarenja ribarstvom ne uzimajući u obzir prava, interese i dužnosti ostalih zemalja i Unije, a te mjere gospodarenja ribarstvom, kada se razmatraju zajedno s mjerama koje su poduzele druge zemlje i Unija, dovode to ribolovnih aktivnosti koje bi mogle dovesti stok do neodrživa stanja.
(14)
Kao rezultat prethodno navedenih razmatranja, Farski otoci ispunjavaju sve kriterije da se odrede kao zemlja koja dopušta neodrživi ribolov te Komisija stoga može donijeti mjere predviđene Uredbom (EU) br. 1026/2012.
(15)
U skladu s člankom 6. Uredbe (EU) br. 1026/2012, Komisija je odlučila obavijestiti Lokalnu vladu Farskih otoka i Vladu Danske odlukom od 17. svibnja 2013. (4) i pismom od istog datuma, o svojoj namjeri da Farske otoke odredi kao zemlju koja dopušta neodrživi ribolov, navodeći razloge za takvo određenje i opisujući moguće mjere koje se mogu poduzeti u skladu s tom Uredbom. Lokalna vlada Farskih otoka potvrdila je primitak tog pisma istog dana.
(16)
Lokalna vlada Farskih otoka odgovorila je na obavijest 17. lipnja 2013. osporavajući argumente koje je iznijela Komisija svojim protuargumentima da nisu istupili iz konzultacija, da i dalje žele sudjelovati u pregovorima radi nalaženja rješenja za dijeljenje stoka i da EU nema pravo primijeniti prisilne mjere. Međutim, nisu izrazili namjeru da izmijene odluku o neodrživim ograničenjima ulova za 2013. niti su ponudili jasno obrazloženje za visoko ograničenje ulova koje su odredili za 2013., osim nepotkrijepljene tvrdnje o „povećanoj prisutnosti tog stoka posljednjih godina u pomorskom području u nadležnosti Farskih otoka”.
(17)
Komisija je proučila postojeću znanstvenu literaturu na tu temu i naišla je samo na izjave koje upućuju na povremenu prisutnost haringe u farskim vodama tijekom duljeg razdoblja u sezoni, ali se nigdje ne navodi ništa što bi moglo poslužiti kao temelj za tumačenje da je riječ o stabilnom ili stalnom povećanju količine. Što se tiče argumenta Farskih otoka da će stok svejedno pasti ispod razine najvećeg održivog prinosa u 2014., i to ne kao posljedica njihova jednostranog povećanja udjela, potrebno je napomenuti da će, prema najnovijem znanstvenom mišljenju (vidjeti uvodnu izjavu (12)) i unatoč tome što se može obnoviti do najvećeg održivog prinosa, stok dulje ostati ispod te razine i prijetit će mu veća opasnost od izlovljenosti ako se trenutačna ciljna ribolovna smrtnost poveća do vrijednosti jednake onoj koja proizlazi iz farskog povećanja udjela.
(18)
Nakon podrobne analize argumenata Lokalne vlade Farskih otoka Komisija je zaključila da oni ne čine protuargument argumentima navedenima u obavijesti Komisije, niti čine objektivno opravdanje za nedostatak suradnje ove zemlje. Komisija je na temelju tog zaključka i na temelju nespremnosti za ispravljanje jednostranih ograničenja ulova za 2013. zaključila da Farski otoci i dalje ispunjavaju kriterije da se odrede kao zemlja koja dopušta neodrživi ribolov.
(19)
Komisija stoga smatra da je nužno donijeti mjere u skladu s člankom 4. Uredbe (EU) br. 1026/2012.
(20)
Te mjere trebaju biti učinkovite i razmjerne da bi se ostvario cilj očuvanja i spriječiti Farske otoke da iskorištavaju tržišta, luke i objekte Unije za nastavak neodrživog ribolova haringe.
(21)
Isto tako, Komisija je procijenila kratkoročne i dugoročne okolišne, trgovinske, gospodarske i društvene posljedice mjera koje se mogu donijeti u skladu s člankom 4. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1026/2012, kao i administrativno opterećenje povezano s njihovom provedbom.
(22)
Na temelju te procjene čini se primjerenim da prvi korak bude donošenje određenih mjera navedenih u točkama (c), (d), (e) i (i) članka 4. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1026/2012. Ako se te mjere pokažu neučinkovitima i ako Farski otoci nastave dopuštati neodrživ ribolov, mogu se uspostaviti daljnje mjere.
(23)
Farski ribolov haringe koji se obavlja lebdećim povlačnim mrežama (koćama) može biti ciljno ribarstvo u hladnijim mjesecima godine, ali je mješovito ribarstvo u kasno proljeće i ljeti, kada se haringa i skuša love u sličnim količinama. Obje vrste mogu se loviti istim plovilom u jednom izvlačenju, tijekom istog izlaska u ribolov ili na istom ribolovnom području u sezoni. Stoga se skuša kao vrsta povezuje s haringom. Dakle, ako nastave s ulovom i izvozom skuše, Farski otoci nastavit će loviti velike količine haringe kao neizbježan prilov, čak i ako se haringa ne može izvoziti u Uniju. Stoga je učinkovitost zabrane na uvoze haringe kao sredstva za sprečavanje nanošenja daljnje štete održivosti stoka haringe upitna ako se u mjere ne uključe i izvozi skuše. Skuša dijeli životni prostor s haringom u tolikoj mjeri da uvijek postoji opasnost ulova haringe prilikom ribolova skuše u ribarstvu pod kontrolom Farskih otoka. Stoga sve skuše ulovljene pod kontrolom Farskih otoka mogu biti ulovljene skupa s haringom. Iz toga proizlazi da trgovinske mjere trebaju obuhvatiti i haringu i skušu da bi bile učinkovite.
(24)
Ocjenjujući razmjernost mjera, a posebno odlučujući o tome je li ograničenja trgovine glavnim vrstama ulovljenima prilikom ribolova haringe potrebno ograničiti na određenu količinu ili zabraniti sve uvoze, Komisija je ispitala mogu li se predvidjeti alternativne mjere osim potpune zabrane uvoza svih proizvoda od haringe ili skuše ili onih koji ih sadrže, koje bi bile razmjernije. Ocijenjene su tri moguće opcije: i. kvantitativno ograničenje svih proizvoda, čime bi se izvozi ograničili na tradicionalne razmjene; ii. potpuna zabrana samo svježe, smrznute i konzervirane ribe, isključujući složenije proizvode kao što je riblje brašno i ulje; te iii. ograničenje uvozne zabrane samo na haringu i proizvode od haringe. Premda bi prva od tih triju opcija mogla biti izrazito učinkovita s obzirom na to da je izvoz ribljeg brašna s Farskih otoka u EU iznimno važan, ocijenjeno je da bi ona značila preveliko opterećenje u ovoj fazi, posebno zbog toga jer, s jedne strane, može utjecati na sektore farske riblje industrije koji nisu izravno povezani sa sektorom pelagičkog ribolova i, s druge, jer bi stvorila visoko administrativno opterećenje povezano s analizom uzoraka ribljeg brašna i ulja u specijaliziranim laboratorijima kako bi se utvrdio njihov sastav prema vrstama. Treća spomenuta opcija smatra se neučinkovitom jer se njezine moguće gospodarske posljedice mogu lako nadoknaditi izvozom skuše. Drugom se opcijom stoga najbolje uravnotežuje sredstvo i njegov željeni učinak, a manje teške mjere za postizanje potrebnog rezultata ne postoje.
(25)
Ocjenjujući razmjernost, Komisija je proučila i jesu li potrebne druge mjere osim ograničenja uvoza, npr. ograničenja na korištenje luka i ograničenja izvoza. Budući da korištenje luka za opskrbu gorivom, iskrcaj, zamjenu posade, popravke i odmor predstavlja rutinske i nužne aktivnosti koje prate ulov haringe, Komisija je zaključila da su i takve mjere potrebne i da nikakve alternativne i manje ograničavajuće mjere nisu moguće da se flote Farskih otoka spriječe da iskorištavaju objekte EU-a radi neodrživog ribolova haringe.
(26)
Na temelju procjene kratkoročnih i dugoročnih okolišnih, trgovinskih, gospodarskih i društvenih učinaka mjera, kao i administrativnog opterećenja povezanog s njihovom provedbom, može se zaključiti da su mjere razumne i da neće imati neprihvatljive učinke, ni stvoriti neopravdano opterećenje. Učinci mjera sigurni su za okoliš jer se očekuje da će pridonijeti održivosti stoka haringe. Trgovinski učinci bit će umjereni jer, iako se mogu očekivati izravni gospodarski učinci, srednjoročno je moguće pronaći alternativne mehanizme razmjene i u konačnici se ne očekuje nestašica u zalihama u EU-u. Očekuje se da će srednjoročni gospodarski i društveni učinci biti umjereni jer će se nadovezati na trgovinske učinke, a ako mjere srednjoročno i dugoročno postignu željene učinke, i gospodarski i društveni učinci bit će izrazito pozitivni, posebno za brojne flote koje financijski izrazito ovise o ulovu pelagičke ribe. Administrativno opterećenje kao rezultat mjera bit će razmjerno nisko ako se uzme u obzir da većina sredstava nadzora potrebnih za provedbu mjera, uključujući osoblje, već postoji u državama članicama.
(27)
Na koncu, Komisija je proučila usklađenost mjera s međunarodnim pravom i zaključila da se odnose na očuvanje iscrpivog stoka ribe te da im je svrha sprečavanje prekomjernog iskorištavanja stoka, jer se njima nastoji održati stok atlantske haringe unutar sigurnih bioloških ograničenja. Mjere se provode zajedno s mjerama Unije za očuvanje (članak 5. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) br. 1026/2012.). Naime, Unija je smanjila ulov za 26 % u skladu s preporukom Međunarodnog vijeća za istraživanje mora (ICES) i u potpunosti primjenjuje uvjete i ograničenja dugoročnog plana gospodarenja koji su obalne države dogovorile i primjenjivale od 1999. i koji je, kako je ICES iznova potvrdio u svibnju 2013., usklađen s preventivnim pristupom i ispravan je pristup gospodarenja za održavanje iskorištavanja unutar sigurnih bioloških ograničenja. Nadalje, ne postoje konačni znanstveni dokazi koji bi Farskim otocima mogli poslužiti kao temelj za povećanje udjela ribolova atlantske haringe. Stoga je smanjenje njihova ulova u skladu s preporukama ICES-a za 2013. primjereno.
(28)
Slijedom navedenoga, mjere koje je potrebno donijeti u prvom koraku trebaju obuhvatiti sljedeće: (a) zabranu uvoza haringe i skuše iz atlantskog stoka, kao i proizvode ribarstva koji sadrže takvu ribu ili su od nje napravljeni; i (b) ograničenja na korištenje luka Unije plovilima za ulov stoka atlantske haringe i skuše pod nadzorom Farskih otoka i plovilima koja prevoze ribu ili proizvode ribarstva koji potječu iz takvog ribolova. Kako bi se olakšala provedba mjera primjenjivih na plovila koja obavljaju ribolov predmetnih haringi i skuša iz stoka ili prijevoz ribe ili proizvoda ribarstva koji potječu iz tih stokova, državama članicama trebalo bi dostaviti popis tih plovila. Kako bi se odredilo jesu li haringe i skuše ulovljene plovilom pod nadzorom Farskih otoka, trebalo bi uporabiti program certificiranja ulova utvrđen u poglavlju III. Uredbe (EZ) br. 1005/2008 od 29. rujna 2008. o uspostavi sustava Zajednice za sprečavanje, suzbijanje i zaustavljanje nezakonitog, neprijavljenog i nereguliranog ribolova, o izmjeni uredbi (EEZ) br. 2847/93, (EZ) br. 1936/2001 i (EZ) br. 601/2004 i o stavljanju izvan snage uredbi (EZ) br. 1093/94 i (EZ) br. 1447/1999 (5).
(29)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Odbora za ribarstvo i akvakulturu,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet
Ovom se Uredbom Farski otoci određuju kao zemlja koja dopušta neodrživi ribolov atlantskog stoka haringe i utvrđuju mjere za Farske otoke u svrhu dugoročnog očuvanja tog stoka.
Članak 2.
Područje primjene i ciljevi
Ova se Uredba primjenjuje na ribolov atlantske haringe koji se obavlja pod nadzorom Farskih otoka. Njezin je cilj osigurati dugoročnu održivost stoka atlantske haringe.
Članak 3.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„stok atlantske haringe znači stok haringe (Clupea harengus) u potpodručjima ICES (Međunarodno vijeće za istraživanje mora) I., II., V., XII. i XIV. (6);
(b)
„atlantska haringa” znači riba iz stoka atlantske haringe;
(c)
skuša je riba vrste Scomber scombrus koju se lovi u područjima koje nastanjuje atlantska haringa;
(d)
„ulovljena pod nadzorom Farskih otoka” znači da je ulovljena plovilom pod zastavom Farskih otoka ili plovilom pod zastavom druge države članice koja ima dozvolu za ribolov u isključivoj gospodarskoj zoni Farskih otoka ili koje je iznajmilo farsko poduzeće ili farsko tijelo vlasti.
Članak 4.
Određivanje
Farski otoci određuju se kao zemlja koja dopušta neodrživi ribolov stoka atlantske haringe.
Članak 5.
Mjere
1. Zabranjuje se unošenje na područje Unije, uključujući u svrhu prekrcaja u lukama, ribe ili proizvoda ribarstva navedenih u Prilogu koji se sastoje ili su napravljeni od, ili sadrže atlantsku haringu ili skušu ulovljenu pod nadzorom Farskih otoka.
2. Plovilima pod zastavom Farskih otoka koja love atlantsku haringu ili skušu i koja prevoze ribu ili proizvode ribarstva koji potječu od atlantske haringe ili skuše ulovljene plovilima pod zastavom te zemlje ili onima koji imaju njezinu dozvolu, a plove pod nekom drugom zastavom zabranjuje se korištenje luka u Uniji. Ta zabrana ne primjenjuju se u slučajevima više sile ili pogibelji u smislu članka 18. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora iz 1982. za postupke koji su nužni za otklanjanje takvih stanja.
Članak 6.
Provedba
1. Nadležna tijela država članica dužna su koristiti se programom certifikacije ulova navedenim u poglavlju III. Uredbe (EZ) br. 1005/2008 za određivanje svih proizvoda obuhvaćenih zabranom u skladu s člankom 5. stavkom 1. ove Uredbe.
2. Kako bi se olakšala provedba zabrane navedene u članku 5. stavku 2., državama članicama dostavlja se indikativni popis plovila koja su prema pouzdanim izvorima podataka lovila ili trenutačno love atlantsku haringu ili skušu pod nadzorom Farskih otoka.
Članak 7.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu sedmog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 20. kolovoza 2013.