ДИРЕКТИВА 2014/50/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 16 април 2014 година
относно минималните изисквания за повишаване на мобилността на работниците между държавите-членки чрез подобряване на придобиването и запазването на допълнителни пенсионни права
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 46 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Свободното движение на хора е една от основните свободи на Съюза. Член 46 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) предвижда, че Европейският парламент и Съветът, като действат в съответствие с обикновената законодателна процедура и след консултация с Икономическия и социален комитет, приемат с директиви необходимите мерки с оглед осъществяването на свободното движение на работниците, така както е определено в член 45 от ДФЕС. Член 45 от ДФЕС предвижда, че свободното движение на работници предполага, наред с другото, правото работникът да приема предложения за наемане на работа и да „се придвижва свободно на територията на държавите-членки за тази цел“. Целта на настоящата директива е да насърчи мобилността на работниците чрез намаляване на пречките пред тази мобилност, създадени от някои правила относно схеми за допълнително пенсионно осигуряване, свързани с трудово правоотношение.
(2)
Социалната защита на работниците във връзка с пенсиите е гарантирана посредством законоустановени схеми за социална сигурност, както и схеми за допълнително пенсионно осигуряване, обвързани с трудовия договор, които стават все по-разпространени в държавите-членки.
(3)
Европейският парламент и Съветът имат широки дискреционни правомощия по отношение на избора на мерки, които са най-подходящи за постигане целта на член 46 от ДФЕС. Системата за координация, предвидена в Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета (3), и Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета (4), и по-специално разпоредбите, които се прилагат относно сумирането, не са свързани със схемите за допълнително пенсионно осигуряване, с изключение на схемите определени като „законодателство“ в тези регламенти, или които са предмет на декларация за тази цел от държава-членка, съгласно тези регламенти.
(4)
Директива 98/49/ЕО на Съвета (5), представлява начална специфична мярка, насочена към подобрено упражняване на правото на свободно движение на работниците по отношение на схемите за допълнително пенсионно осигуряване.
(5)
Целта на настоящата директива е да бъде допълнително улеснена мобилността на работниците между държавите-членки чрез подобряване на придобиването и запазването на допълнителни пенсионни права от членовете на тези схеми за допълнително пенсионно осигуряване.
(6)
Настоящата директива не се прилага за придобиването и запазването на допълнителни пенсионни права на работниците, движещи се в рамките на една държава членка. Държавите-членки могат да разгледат възможността за използване на своите национални компетентности с цел разширяване на обхвата на приложимите разпоредби съгласно настоящата директива, така че да обхванат членовете на дадена схема, които сменят трудовата си заетост в рамките на една държава-членка.
(7)
Държавите-членки могат да поискат от напускащите работници, които се преместват в друга държава-членка, да уведомяват съответно схемите за допълнително пенсионно осигуряване, на които са членове.
(8)
Следва да се отчетат устройството и особеният характер на схемите за допълнително пенсионно осигуряване и различията помежду им в рамките на отделните държави-членки и между тях. Въвеждането на нови схеми, устойчивостта на съществуващите схеми и очакванията и правата на членовете по настоящите схеми за пенсионно осигуряване следва да бъдат защитени по подходящ начин. Настоящата директива следва също да обърне специално внимание на ролята на социалните партньори при организирането и прилагането на схемите за допълнително пенсионно осигуряване.
(9)
Настоящата директива не поставя под въпрос правото на държавите-членки да организират свои собствени пенсионни системи. Държавите-членки запазват цялата отговорност за организирането на такива системи и когато транспонират настоящата директива в националното право, те не са длъжни да въвеждат законодателство, предвиждащо създаването на схеми за допълнително пенсионно осигуряване.
(10)
Настоящата директива не ограничава автономността на социалните партньори, когато са отговорни за създаването и управлението на пенсионни схеми, стига да могат да гарантират предвидените в настоящата директива резултати.
(11)
Настоящата директива следва да се прилага по отношение на всички създадени в съответствие с националното право и практика схеми за допълнително пенсионно осигуряване, които предлагат допълнителни пенсии за работници - например договори за колективно осигуряване или схеми по разходно-покривен модел, договорени от бранш или отрасъл, финансирани схеми или перспективи за пенсия, гарантирани със счетоводни резерви на предприятията или всякакви колективни трудови договори или други подобни споразумения.
(12)
Настоящата директива не следва да се прилага спрямо схеми за допълнително пенсионно осигуряване или, където е приложимо, спрямо подсекции на такива схеми, които са били закрити, така че да не могат да се приемат нови членове, понеже въвеждането на нови разпоредби би могло да доведе до неоправдано натоварване на тези схеми.
(13)
Настоящата директива следва да не засяга гаранционни мерки срещу несъстоятелност или компенсаторни мерки, които не са част от обвързани с трудово правоотношение схеми за допълнително пенсионно осигуряване и чиято цел е да защитят пенсионните права на работниците при несъстоятелност на предприятието или на схемата за пенсионно осигуряване. Аналогично, настоящата директива не следва да касае националните пенсионни резервни фондове.
(14)
Настоящата директива следва да се прилага само по отношение на схемите за допълнително пенсионно осигуряване, когато правото възниква в резултат на трудово правоотношение и е свързано с достигане на пенсионна възраст или на изпълнението на други изисквания, определени от схемата или от националното законодателство. Настоящата директива не се прилага по отношение на индивидуални планове за пенсионно осигуряване, ако не са сключени посредством трудово правоотношение. В случай на обезщетения за инвалидност или за преживяло лице, свързани със схеми за допълнително пенсионно осигуряване, правото на подобни обезщетения може да бъде уредено чрез специални разпоредби. Настоящата директива не засяга съществуващото национално право и правилата на схемите за допълнително пенсионно осигуряване по отношение на такива специални разпоредби.
(15)
Еднократно изплащане на средства, което не е свързано с вноските за допълнително пенсионно осигуряване, изплаща се пряко или непряко в края на трудово правоотношение и се финансира единствено от работодателя, не следва да се счита за допълнителна пенсия по смисъла на настоящата директива.
(16)
Тъй като допълнителното пенсионно осигуряване придобива все по-голямо значение като средство за осигуряването на жизнен стандарт на възрастните в много държави-членки, следва да се подобрят условията за придобиване и запазване на пенсионни права с цел намаляване на пречките пред свободното движение на работниците между държавите-членки.
(17)
Фактът, че в някои схеми за допълнително пенсионно осигуряване пенсионните права могат да бъдат изгубени, ако трудовото правоотношение на дадения работник приключи, преди да е изтекъл минималният срок за членство в пенсионната схема („правопораждащ срок“) или преди работникът да е достигнал минималната възраст („правопораждаща възраст“), може да попречи на работниците, които се движат между държавите-членки, да придобият подходящи пенсионни права. Изискването за дълъг срок на изчакване, необходим за придобиване на членство в схема за пенсионно осигуряване, също може да има подобен ефект. Ето защо подобни условия представляват пречки пред свободното движение на работниците. За разлика от тях изискванията за минимална възраст за членство не представляват пречка пред свободното движение и поради това не са предмет на настоящата директива.
(18)
Изискванията за придобиване на права не следва да са непременно сходни с други условия, определени за придобиването на право на анюитет и свързани с етапа на изплащането му съгласно националното право или правилата на някои схеми за допълнително пенсионно осигуряване, по-специално при схеми с определени вноски. Така например срокът на активно членство в схемата, който членът е длъжен да завърши, след като получи правото на допълнителна пенсия, за да може да поиска тази си пенсия под формата на анюитет или капиталова сума, не представлява правопораждащ срок.
(19)
Ако трудово правоотношение прекратено преди напускащият работник да е придобил пенсионни права и когато схемата или работодателят носят инвестиционния риск, по-специално в схемите с определени обезщетения, схемата във всички случаи следва да възстанови пенсионните вноски на този напускащ работник. Ако трудово правоотношение е прекратено преди напускащият работник да е натрупал пенсионни права, и когато напускащият работник носи инвестиционния риск, по-специално в схемите с определени вноски, схемата може да възстанови стойността на инвестициите, придобити от направените вноски. Стойността може да бъде по-голяма или по-малка от вноските, направени от напускащия работник. Като алтернатива, схемата може да възстанови сумата на тези вноски.
(20)
Напускащите работници следва да имат правото да запазят придобитите вече пенсионни права като пасивни пенсионни права в схемата за допълнително пенсионно осигуряване, в която са установени. Равнището на защита във връзка със запазването на пасивни пенсионни права може да се счита за равностойно тогава, когато по-специално в контекста на схема с определени вноски на напускащия работник се предлага възможността стойността на придобитите му пенсионни права да бъде прехвърлена към схема за допълнително пенсионно осигуряване, която отговаря на условията, посочени в настоящата директива.
(21)
В съответствие с националното право и практика следва да се вземат мерки, за да се осигури запазването на пасивните пенсионни права или на тяхната стойност. Стойността на тези права по време на напускане на схемата от неин член следва да се определи в съответствие с националното право и практика. При актуализирането на стойността на тези права следва да се отчитат особеностите на схемата, интересите на бъдещите бенефициери, интересите на останалите активни членове на схемата и интересите на пенсионираните бенефициери.
(22)
Настоящата директива не поражда задължение за установяване на по-благоприятни условия за пасивните пенсионни права в сравнение с правата на активните членове, участващи в дадена схема.
(23)
Ако придобитите от напускащ работник пенсионни права или тяхната стойност не надвишават приложим, установен от съответната държава-членка, праг, и за да се избегнат прекомерни административни разходи, произтичащи от управлението на голям брой пасивни пенсионни права с ниска стойност, на схемите за пенсионно осигуряване може да се даде възможност да не запазват тези придобити права, а вместо това да изплатят на напускащия работник капиталова сума, равностойна на придобитите пенсионни права. Където е приложимо, преносимата стойност или капиталовата сума за изплащане следва да се установи в съответствие с националното право и практика. Когато е приложимо, държавите-членки следва да установят праг за подобни плащания, като вземат предвид адекватността на бъдещите доходи от пенсия на работниците.
(24)
Настоящата директива не включва разпоредби за прехвърляне на придобити пенсионни права. При все това, за да се улесни професионалната мобилност между държавите-членки, същите следва да се стремят, доколкото е възможно и в частност при въвеждането на нови схеми за допълнително пенсионно осигуряване, да подобряват възможността за прехвърляне на придобитите пенсионни права.
(25)
Без да се засяга Директива 2003/41/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6), активните членове, участващи в дадена схема, и бъдещите бенефициери, които упражняват или възнамеряват да упражнят своето право на свободно движение, следва при поискване да бъдат надлежно информирани за допълнителните си пенсионни права. В случай на обезщетения за преживяло лице, свързани със схеми, и преживелите бенефициери следва да имат същото право на информация като бъдещи бенефициери. Държавите-членки следва да могат да постановят такава информация да не се предоставя по-често от веднъж годишно.
(26)
Поради разнообразното естество на схемите за допълнително пенсионно осигуряване Съюзът следва да се придържа към установяването на цели, които да бъдат постигнати като цяло, което означава, че подходящият правен инструмент е директива.
(27)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно улесняване упражняването на правото на работниците на свободно движение между държавите-членки, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки, а по-скоро поради своя мащаб и въздействие може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(28)
Настоящата директива установява минимални изисквания, като така предоставя възможност на държавите-членки да приемат или запазят по-благоприятни разпоредби. Прилагането на настоящата директива не може да бъде използвано като оправдание за влошаване на съществуващото положение в отделните държави-членки.
(29)
Най-късно шест години след датата на влизането в сила на директивата Комисията следва да изготви доклад за нейното прилагане.
(30)
В съответствие с националните разпоредби за уреждане на организацията на схемите за допълнително пенсионно осигуряване държавите-членки могат да възлагат на социалните партньори, по тяхно съвместно искане, отговорност за изпълнение на настоящата директива по отношение на разпоредбите, свързани с колективните споразумения, при условие че държавите-членки предприемат всички необходими стъпки, за да гарантират, че по всяко време могат да обезпечат постигането на резултатите, предвидени в настоящата директива,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет
Настоящата директива установява правила, чиято цел е да улеснено упражняването на правото на работниците на свободно движение между държавите-членки чрез намаляване на пречките, създадени от някои разпоредби, отнасящи се до схемите за допълнително пенсионно осигуряване, свързани с трудово правоотношение.
Член 2
Обхват
1. Настоящата директива се прилага за схемите за допълнително пенсионно осигуряване, с изключение на схемите, които попадат в обхвата на Регламент (ЕО) № 883/2004.
2. Настоящата директива не се прилага в следните случаи:
а)
схеми за допълнително пенсионно осигуряване, които към момента на влизане в сила на настоящата директива са приключили приема на нови активни членове и остават затворени за тях;
б)
допълнителни пенсионни схеми, които са обект на мерки, включващи намесата на административни органи, установени от националното законодателство или съдебната власт, и предназначени да запазят или възстановят финансовото им състояние, включително и да осъществят процедура по ликвидация. Настоящото изключение не продължава действието си след края на тази намеса;
в)
гаранционни мерки срещу несъстоятелност, компенсаторни мерки и национални пенсионни резервни фондове; както и
г)
еднократно изплащане на средства, извършено от работодател на служител при прекратяване на трудовото правоотношение на този служител, което не е свързано с пенсионно осигуряване.
3. Настоящата директива не се прилага за обезщетения за инвалидност и/или за преживяло лице, свързани със схеми за допълнително пенсионно осигуряване, с изключение на специфичните разпоредби на членове 5 и 6, отнасящи се до обезщетенията за преживяло лице.
4. Настоящата директива се прилага само за периоди на заетост след нейното транспониране в съответствие с член 8.
5. Настоящата директива не се прилага за придобиването и запазването на допълнителни пенсионни права на работниците, движещи се в рамките на една държава-членка.
Член 3
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
а)
„допълнителна пенсия“ означава пенсия за старост, предоставена съгласно правилата на схема за допълнително пенсионно осигуряване, установена в съответствие с националното право и практика;
б)
„схема за допълнително пенсионно осигуряване“ означава всяка една пенсионна схема за старост, установена в съответствие с националното право и практика и свързана с трудово правоотношение, с цел осигуряване на допълнителна пенсия на заетите лица;
в)
„активни членове в схема“ означава работници, чиито настоящи трудови правоотношения им дават право или е вероятно да им дадат право на допълнителна пенсия след изпълнението на условията за придобиването ѝ, в съответствие с разпоредбите на схема за допълнително пенсионно осигуряване;
г)
„срок на изчакване“ означава период на заетост, който е необходим съобразно националното право или правилата на дадена схема за допълнително пенсионно осигуряване или се изисква от работодателя, преди работникът да изпълни условията за членство в схема;
д)
„правопораждащ срок“ означава период на активно членство в схема, който е необходим съобразно националното право или правилата на дадена схема за допълнително пенсионно осигуряване, с оглед на установяването на право на натрупани допълнителни пенсионни права.
е)
„придобити пенсионни права“ означава всяко право на натрупаните допълнителни пенсионни права, получено след изпълнението на което и да било от условията за придобиване, съгласно правилата на схемата за допълнително пенсионно осигуряване и, където е приложимо, съгласно националното право;
ж)
„напускащ работник“ означава активен член на схема, чието настоящо трудово правоотношение се прекратява по други причини, а не поради факта, че въпросният работник е изпълнил условията за допълнителна пенсия, и който се придвижва между държави-членки;
з)
„бъдещ бенефициер“ означава бивш активен член на схема, който е придобил права в схема за допълнително пенсионно осигуряване, и все още не получава допълнителна пенсия от нея;
и)
„пасивни пенсионни права“ означава придобити пенсионни права, запазени в схемата, в която са натрупани от бъдещ бенефициер;
й)
„стойност на пасивните пенсионни права“ означава капиталовата стойност на пенсионните права, изчислена в съответствие с националното право и практика.
Член 4
Условия за придобиване на права по схеми за допълнително пенсионно осигуряване
1. Държавите-членки предприемат всички необходими стъпки, за да гарантират, че:
а)
когато се прилага правопораждащ срок или срок на изчакване, или и двата, продължителността на общия комбиниран срок в никакъв случай не надхвърля три години за напускащите работници;
б)
когато за придобиването на пенсионни права е предвидена минимална възраст, тя не надхвърля 21 години за напускащите работници;
в)
ако напускащ работник все още няма придобити пенсионни права към момента на прекратяване на трудовото си правоотношение, схемата за допълнително пенсионно осигуряване изплаща вече направените от напускащия работник или направените в полза на работника вноски в съответствие с националното право или съгласно колективни споразумения или договори, или, ако напускащият работник носи инвестиционния риск - съвкупността от направените вноски или произлизащата от тези вноски инвестиционна стойност.
2. Държавите-членки имат възможност да позволят на социалните партньори да установят различни разпоредби посредством колективно споразумение до степен, в която тези разпоредби осигуряват поне равностойна защита и не създават пречки пред свободното движение на работниците.
Член 5
Запазване на пасивни пенсионни права
1. При спазване на разпоредбите на параграфи 3 и 4 държавите-членки приемат необходимите мерки, за да гарантират, че придобитите пенсионни права на напускащите работници могат да останат в схемата за допълнително пенсионно осигуряване, в която са придобити. За целите на параграф 2 първоначалната стойност на тези права се изчислява в момента, в който се преустановява текущото трудово правоотношение на напускащия работник.
2. Държавите-членки, с оглед естеството на правилата на пенсионната схема и на практиката, приемат необходимите мерки, за да гарантират, че такова третиране на пасивните пенсионни права на напускащите работници или на преживелите ги лица, или на стойността им, което да е в съответствие със стойността на правата на активните членове на схемата или с развитието на пенсионните обезщетения, изплащани понастоящем, или такова третиране чрез други средства, което да се счита за справедливо като например:
а)
когато пенсионните права в схемата за допълнително пенсионно осигуряване са придобити като право на номинална сума чрез запазване на номиналната сума на пасивните пенсионни права,
б)
когато стойността на натрупаните пенсионни права се променя с времето чрез коригиране на стойността на пасивните пенсионни права чрез прилагане на:
i)
лихвен процент, установен в схемата за допълнително пенсионно осигуряване, или
ii)
възвръщаемостта на инвестициите от схемата за допълнително пенсионно осигуряване,
или
в)
когато стойността на придобитите пенсионни права се актуализира, напр. в съответствие с процента на инфлацията или равнището на заплатите чрез коригиране на стойността на пасивните пенсионни права в зависимост от всякакви пропорционални ограничения, наложени от националното право или вследствие на договореност между социалните партньори.
3. Държавите-членки могат да позволят схемите за допълнително пенсионно осигуряване да не пазят придобитите права на напускащ работник, а да му платят, с информираното съгласие на работника, включително по отношение на приложимите такси, капиталова сума, равна на стойността на придобитите пенсионни права на напускащия работник, доколкото стойността на придобитите пенсионни права не надхвърля установения от съответната държава-членка праг. Държавата-членка информира Комисията за прилагания праг.
4. Държавите-членки имат възможност да позволят на социалните партньори да установят различни разпоредби посредством колективно споразумение до степен, в която тези разпоредби осигуряват поне равностойна защита и не създават пречки пред свободното движение на работниците.
Член 6
Информиране
1. Държавите-членки гарантират, че активните членове на дадена схема при поискване могат да получат информация относно влиянието, което прекратяването на трудовото правоотношение би оказало върху допълнителните им пенсионни права.
По-специално, предоставя се информация, свързана със следните въпроси:
а)
условията за придобиване на права за допълнително пенсионно осигуряване и последствията от прилагането им при прекратяване на трудовото правоотношение;
б)
стойността на придобитите пенсионни права или оценка на придобитите пенсионни права, направена не повече от 12 месеца преди датата на поискване; както и
в)
условията, определящи бъдещото третиране на пасивните пенсионни права.
В случай че схемата позволява ранен достъп до придобитите пенсионни права посредством плащане на капиталова сума, предоставената информация включва също писмена клауза, че членът на съответната схема следва да разгледа възможността да потърси консултация относно инвестирането на тази капиталова сума за пенсионно осигуряване.
2. Държавите-членки гарантират, че бъдещите бенефициери при поискване получават информация за следното:
а)
стойността на пасивните им пенсионни права или оценка на пасивните пенсионни права, направена не повече от 12 месеца преди датата на искането, и
б)
условията, определящи третирането на пасивните пенсионни права.
3. За обезщетения за преживяло лице, свързани със схеми за допълнително пенсионно осигуряване, параграф 2 се прилага за преживелите бенефициери по отношение на плащането на обезщетения на преживели лица.
4. Информацията се предоставя ясно, в писмен вид и в разумни срокове. Държавите-членки могат да предвидят такава информация да не се предоставя по-често от веднъж годишно.
5. Задълженията по настоящия член не засягат и са в допълнение на задълженията на институциите за професионално пенсионно осигуряване по член 11 от Директива 2003/41/ЕО.
Член 7
Минимални изисквания и недопускане на влошаване
1. Държавите-членки могат да приемат или запазят разпоредби относно придобиването на допълнителни пенсионни права за работници, запазването на допълнителни пенсионни права на напускащите работници и правото на информиране на активните членове на схеми и на бъдещите бенефициери, които са по-благоприятни от разпоредбите на настоящата директива.
2. Транспонирането на настоящата директива в никакъв случай не се използва като основание за намаляване на съществуващите права на придобиване и запазване на допълнителни пенсионни права или на правото на информиране на активните членове на схеми или на бенефициерите в държавите-членки.
Член 8
Транспониране
1. Държавите-членки приемат необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива, до 21 май 2018 г. или гарантират, че социалните партньори са въвели необходимите разпоредби със споразумение към съответния момент. Държавите-членки предприемат необходимите стъпки, които им дават възможност по всяко време да гарантират резултатите, наложени от настоящата директива. Те незабавно информират Комисията за това.
2. Когато държавите-членки приемат разпоредбите, посочени в параграф 1, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът за извършване на подобно позоваване се определят от държавите-членки.
Член 9
Доклад
1. Държавите-членки съобщават на Комисията цялата налична информация, свързана с прилагането на настоящата директива, до 21 май 2019 г.
2. До 21 май 2020 г. Комисията изготвя и представя на Европейския парламент, на Съвета и на Европейския икономически и социален комитет доклад относно прилагането на настоящата директива.
Член 10
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 11
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 16 април 2014 година.
DIREKTIVA 2014/50/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 16. travnja 2014.
o minimalnim zahtjevima za poboljšanje mobilnosti radnika među državama članicama unaprjeđivanjem stjecanja i očuvanja prava na dopunsku mirovinu
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 46.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Slobodno kretanje osoba jedna je od temeljnih sloboda Unije. Člankom 46. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) predviđeno je da Europski parlament i Vijeće, odlučujući u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom i nakon savjetovanja s Europskim gospodarskim i socijalnim odborom, donose direktive kojima se određuju mjere potrebne za ostvarivanje slobode kretanja radnika kako je utvrđeno u članku 45. UFEU-a. Člankom 45. UFEU-a predviđeno je da sloboda kretanja radnika podrazumijeva pravo na prihvaćanje ponuda za posao i slobodno kretanje unutar državnog područja država članica u tu svrhu. Cilj je ove Direktive promicati mobilnost radnika smanjujući prepreke toj mobilnosti stvorene određenim pravilima u vezi sa sustavima dopunskih mirovina povezanih s radnim odnosom.
(2)
Socijalna zaštita radnika s obzirom na mirovine zajamčena je zakonskim sustavima socijalne sigurnosti, zajedno sa sustavima dopunskih mirovina povezanih s ugovorom o radu koji su sve uobičajeniji u državama članicama.
(3)
Europski parlament i Vijeće imaju široke diskrecijske ovlasti s obzirom na izbor mjera koje su najprikladnije za postizanje cilja članka 46. UFEU-a. Sustav koordinacije predviđen u Uredbi Vijeća (EEZ) br. 1408/71 (3) i u Uredbi (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (4) te posebno pravila koja se primjenjuju na zbrajanje ne odnose se na sustave dopunskih mirovina, osim sustava definiranih kao zakonodavstvo u tim uredbama ili onih koji su bili predmetom izjave države članice u tu svrhu u skladu s tim uredbama.
(4)
Direktiva Vijeća 98/49/EZ (5) predstavlja inicijalnu posebnu mjeru namijenjenu poboljšanju ostvarivanja prava na slobodu kretanja radnika s obzirom na sustave dopunskih mirovina.
(5)
Cilj je ove Direktive dodatno olakšati mobilnost radnika među državama članicama unaprjeđivanjem stjecanja i očuvanja prava na dopunsku mirovinu članova tih sustava dopunskih mirovina.
(6)
Ova Direktiva nije primjenjiva na stjecanje i očuvanje prava na dopunsku mirovinu radnika koji se kreću unutar jedne države članice. Države članice mogu iskoristiti svoje nacionalne nadležnosti kako bi proširile pravila koja se primjenjuju u skladu s ovom Direktivom na članove sustava koji promijene posao unutar iste države članice.
(7)
Država članica može zatražiti da radnici na odlasku koji se sele u drugu državu članicu o tome obavijeste svoj sustav dopunskih mirovina.
(8)
Trebalo bi uzeti u obzir značajke te posebnu narav sustava dopunskih mirovina te način na koji se razlikuju unutar i između država članica. Uvođenje novih sustava, održivost postojećih sustava te očekivanja i prava trenutačnih članova mirovinskih sustava trebali bi biti primjereno zaštićeni. Ova bi Direktiva također trebala posebno uzeti u obzir ulogu socijalnih partnera u osmišljavanju i provedbi sustava dopunskih mirovina.
(9)
Ova Direktiva ne dovodi u pitanje pravo država članica da urede svoje mirovinske sustave. Države članice zadržavaju potpunu odgovornost za organizaciju takvih sustava, a prilikom prenošenja ove Direktive u nacionalno pravo nisu dužne uvoditi zakonodavstvo kojim se predviđa uspostava sustava dopunskih mirovina.
(10)
Ova Direktiva ne ograničava autonomiju socijalnih partnera ako su oni odgovorni za uspostavu i upravljanje mirovinskim sustavima, pod uvjetom da mogu osigurati postizanje rezultata utvrđenih ovom Direktivom.
(11)
Ova bi se Direktiva trebala primijeniti na sve sustave dopunskih mirovina uspostavljene u skladu s nacionalnim pravom i praksom koji nude dopunske mirovine za radnike, kao što su skupni ugovori o osiguranju, sustavi generacijske solidarnosti dogovoreni unutar jedne ili više grana ili sektora, kapitalizirani sustavi ili očekivane mirovine osigurane knjigovodstvenim rezervama ili bilo koja kolektivna ili druga usporediva uređenja.
(12)
Ova se Direktiva ne bi se trebala primjenjivati na sustave dopunskih mirovina ili, prema potrebi, na pododjeljke takvih sustava koji su zatvoreni te se novi članovi ne mogu primati jer bi uvođenje novih pravila moglo staviti neopravdani teret na takve sustave.
(13)
Ova Direktiva ne bi trebala utjecati na mehanizme jamstva u slučaju insolventnosti ili mehanizme kompenzacijske zaštite koji nisu dio sustava dopunskih mirovina povezanog s radnim odnosom i koji imaju za cilj zaštitu mirovinskih prava radnika u slučaju insolventnosti poduzeća ili mirovinskog programa. Slično tome, ova Direktiva ne bi trebala utjecati na nacionalna pričuvna sredstva za mirovine.
(14)
Ova Direktiva trebala bi se primjenjivati samo na sustave dopunskih mirovina kada pravo postoji na temelju radnog odnosa i povezano je s dostizanjem dobi umirovljenja ili ispunjenjem drugih zahtjeva, kako je utvrđeno u sustavu ili nacionalnom zakonodavstvu. Ova Direktiva ne primjenjuje se na pojedinačne mirovinske aranžmane osim onih sklopljenih u okviru radnog odnosa. Ako su sa sustavima dopunskih mirovina povezani invalidska davanja ili davanja za nadživjele osobe, prava na takva davanja mogu biti uređena posebnim pravilima. Ova Direktiva ne utječe na postojeće nacionalno pravo i pravila sustava dopunskih mirovina u vezi s takvim posebnim pravilima.
(15)
Jednokratna isplata koja nije povezana s doprinosima u svrhu dopunskog mirovinskog osiguranja, koja se plaća izravno ili neizravno po završetku radnog odnosa, a financira je isključivo poslodavac, ne bi se trebala smatrati dopunskom mirovinom u smislu ove Direktive.
(16)
S obzirom na to da je dopunsko mirovinsko osiguranje sve važnije u mnogim državama članicama kao sredstvo osiguravanja standarda života u starijoj dobi, uvjeti za stjecanje i očuvanje prava na mirovinu trebali bi biti poboljšani kako bi se smanjile prepreke za slobodu kretanja radnika među državama članicama.
(17)
Činjenica da u nekim sustavima dopunskih mirovina mirovinska prava mogu biti izgubljena ako radni odnos radnika završi prije nego što on ili ona ostvari minimalno razdoblje članstva u sustavu („razdoblje za ostvarenje prava”), ili prije nego što on ili ona dosegne minimalnu dob („dob za ostvarenje prava”), može spriječiti radnike koji se kreću među državama članicama u stjecanju primjerenih mirovinskih prava. Zahtjev koji se odnosi na dugo razdoblje čekanja prije negoli radnik može postati članom mirovinskog sustava može imati sličan učinak. Takvi uvjeti stoga predstavljaju prepreke slobodi kretanja radnika. Za razliku od toga, zahtjevi koji se odnose na minimalnu dob za članstvo ne predstavljaju prepreku slobodi kretanja te stoga nisu predmetom ove Direktive.
(18)
Zahtjeve za ostvarenje prava ne bi trebalo uspoređivati s drugim uvjetima utvrđenima za stjecanje prava na mirovinski anuitet uzimajući u obzir fazu isplate u okviru nacionalnog prava ili u okviru pravila određenih sustava dopunskih mirovina, posebno u sustavima definiranih doprinosa. Na primjer, razdoblje aktivnog članstva u sustavu koje član mora ostvariti nakon stjecanja prava na dopunsku mirovinu kako bi dobio svoju mirovinu u obliku mirovinskog anuiteta ili kapitaliziranog iznosa ne predstavlja razdoblje za ostvarenje prava.
(19)
Ako radni odnos završi prije nego što radnik na odlasku ispuni uvjete za stečena prava na mirovinu te ako sustav ili poslodavac snosi rizik ulaganja, posebno u sustavima definiranih naknada, sustav bi uvijek trebao vratiti mirovinske doprinose tog radnika na odlasku. Ako radni odnos završi prije nego što radnik na odlasku ispuni uvjete za stečena prava na mirovinu te ako radnik na odlasku snosi rizik ulaganja, posebno u sustavima definiranih doprinosa, sustav može vratiti vrijednost ulaganja koja proizlazi iz tih doprinosa. Vrijednost može biti manja ili veća od doprinosa koje je uplatio radnik na odlasku. Isto tako, sustav može nadoknaditi zbroj uplaćenih doprinosa.
(20)
Radnici na odlasku trebali bi imati pravo ostaviti svoja stečena prava na mirovinu kao prava na mirovinu u stanju mirovanja u sustavu dopunskih mirovina u kojem je njihovo pravo zasnovano. Što se tiče očuvanja prava na mirovinu u stanju mirovanja, razina zaštite može se smatrati istovjetnom u slučaju kada se, posebno u kontekstu sustava definiranih doprinosa, radnicima na odlasku pruža mogućnost prenošenja vrijednosti njihovih stečenih prava na mirovinu u sustav dopunskih mirovina koji ispunjava uvjete utvrđene u ovoj Direktivi.
(21)
U skladu s nacionalnim pravom i praksom, trebalo bi poduzeti korake kako bi se osiguralo očuvanje prava na mirovinu u stanju mirovanja ili njihova vrijednost. Vrijednost tih prava u vrijeme kada član napušta sustav trebala bi biti određena u skladu s nacionalnim pravom i praksom. Kada je vrijednost tih prava u stanju mirovanja prilagođena, trebalo bi voditi računa o posebnoj prirodi sustava, o interesima korisnika odgođenih mirovina, o interesima ostalih aktivnih članova sustava i o interesima umirovljenih korisnika.
(22)
Ovom Direktivom ne stvara se obveza određivanja povoljnijih uvjeta za prava na mirovinu u stanju mirovanja u usporedbi s uvjetima za prava aktivnih članova sustava.
(23)
Kada stečena prava na mirovinu ili vrijednost stečenih prava na mirovinu radnika na odlasku ne prelaze primjenjivi prag koji je odredila dotična država članica te kako bi se izbjegli pretjerani administrativni troškovi nastali upravljanjem velikim brojem prava na mirovinu u stanju mirovanja male vrijednosti, mirovinski sustavi mogu dobiti mogućnost ne čuvati ta stečena prava već, umjesto toga, isplatiti radniku na odlasku kapitalizirani iznos jednak vrijednosti stečenih prava na mirovinu. Prema potrebi, vrijednost prijenosa ili kapitalizirana sredstva trebala bi se odrediti se u skladu s nacionalnim pravom i praksom. Države članice trebale bi, prema potrebi, odrediti prag za takva plaćanja, uzimajući u obzir primjerenost budućeg mirovinskog prihoda radnika.
(24)
Ovom Direktivom nije predviđen prijenos stečenih prava na mirovinu. Međutim, kako bi se olakšala mobilnost radnika među državama članicama, države članice trebale bi u najvećoj mogućoj mjeri stremiti k poboljšanju prenosivosti stečenih prava na mirovinu, posebno pri uvođenju novih sustava dopunskih mirovina.
(25)
Ne dovodeći u pitanje Direktivu 2003/41/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (6), aktivni članovi sustava i korisnici odgođenih mirovina koji ostvaruju ili namjeravaju ostvariti pravo na slobodu kretanja trebali bi na zahtjev biti primjereno informirani o svojim pravima na dopunsku mirovinu. Ako su sa sustavima povezana davanja za nadživjele osobe, nadživjeli korisnici također bi trebali imati isto pravo biti informirani kao i korisnici odgođenih mirovina. Države članice bi trebale bi moći propisati da se takve informacije ne trebaju pružati više od jedanput godišnje.
(26)
S obzirom na raznolikost sustava dopunskih mirovina, Unija bi trebala postaviti samo opći okvir za ciljeve koje treba postići, zbog čega direktiva predstavlja odgovarajući pravni instrument.
(27)
S obzirom na to da cilj ove Direktive, to jest olakšavanje ostvarivanja prava radnika na slobodu kretanja među državama članicama, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se zbog svojeg opsega i učinaka on na bolji način može ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.
(28)
Ovom Direktivom uspostavljaju se minimalni zahtjevi, čime se državama članicama omogućuje donošenje ili zadržavanje povoljnijih odredaba. Provedba ove Direktive ne može se uporabiti za opravdanje za regresiju s obzirom na postojeću situaciju u svakoj državi članici.
(29)
Komisija bi trebala sastaviti izvješće o primjeni ove Direktive najkasnije šest godina od dana njezina stupanja na snagu.
(30)
U skladu s nacionalnim odredbama kojima se uređuje organizacija sustava dopunskih mirovina, države članice mogu socijalnim partnerima, na njihov zajednički zahtjev, dodijeliti odgovornost za provedbu ove Direktive s obzirom na odredbe u vezi s kolektivnim ugovorima, pod uvjetom da države članice poduzmu sve potrebne mjere kako bi osigurale da su u svakom trenutku u stanju zajamčiti rezultate utvrđene u ovoj Direktivi,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Predmet
Ovom Direktivom utvrđuju se pravila kojima je cilj olakšati ostvarivanje prava radnika na slobodu kretanja među državama članicama smanjivanjem prepreka stvorenih određenim pravilima u vezi sa sustavima dopunskih mirovina povezanih s radnim odnosom.
Članak 2.
Područje primjene
1. Ova se Direktiva primjenjuje na sustave dopunskih mirovina, osim sustava koji su obuhvaćeni Uredbom (EZ) br. 883/2004.
2. Ova se Direktiva ne primjenjuje na sljedeće:
(a)
sustave dopunskih mirovina koji, na dan stupanja na snagu ove Direktive, više ne primaju nove aktivne članove i ostaju zatvoreni prema njima;
(b)
sustave dopunskih mirovina koji podliježu mjerama koje uključuju intervenciju upravnih tijela uspostavljenih nacionalnim zakonodavstvom ili sudskih tijela, kojima je svrha da očuvaju ili poprave njihovu financijsku situaciju, uključujući postupak likvidacije. To isključenje ne traje dulje od završetka te intervencije;
(c)
sustave jamstva u slučaju insolventnosti, sustave kompenzacijske zaštite i nacionalna pričuvna sredstva za mirovine; i
(d)
jednokratnu isplatu zaposleniku od strane poslodavca na kraju radnog odnosa tog zaposlenika koja nije povezana s mirovinskim osiguranjem.
3. Ova se Direktiva ne primjenjuje na invalidska davanja i/ili davanja za nadživjele osobe koja su povezana sa sustavima dopunskih mirovina, uz iznimku posebnih odredaba iz članaka 5. i 6. u vezi s davanjima za nadživjele osobe.
4. Ova se Direktiva primjenjuje samo na razdoblja zaposlenosti nakon njezina prenošenja u skladu s člankom 8.
5. Ova se Direktiva ne primjenjuje na stjecanje i očuvanje prava na dopunsku mirovinu radnika koji se kreću unutar jedne države članice.
Članak 3.
Definicije
Za potrebe ove Direktive primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„dopunska mirovina” znači starosna mirovina predviđena pravilima sustava dopunskih mirovina koja su utvrđena u skladu s nacionalnim propisima i praksom;
(b)
„sustav dopunskih mirovina” znači bilo koji sustav strukovnih starosnih mirovina utvrđen u skladu s nacionalnim pravom i praksom koji je povezan s radnim odnosom, a kojim se osigurava dopunska mirovina za zaposlene osobe;
(c)
„aktivni članovi sustava” znači radnici čiji im trenutačni radni odnos daje pravo ili će im nakon ispunjavanja uvjeta za stjecanje vjerojatno dati pravo na dopunsku mirovinu u skladu s odredbama sustava dopunskih mirovina;
(d)
„razdoblje čekanja” znači razdoblje zaposlenosti, koje se zahtijeva na temelju nacionalnog prava ili pravila sustava dopunskih mirovina ili od strane poslodavca, prije nego što radnik ispuni uvjete za članstvo u sustavu;
(e)
„razdoblje za ostvarenje prava” znači razdoblje aktivnog članstva u sustavu, koje se zahtijeva na temelju nacionalnog prava ili pravila sustava dopunskih mirovina, kako bi se ostvarilo pravo na akumulirana dopunska mirovinska prava;
(f)
„stečena prava na mirovinu” znači svako pravo na akumulirana dopunska mirovinska prava nakon ispunjenja svih uvjeta za stjecanje, na temelju pravila sustava dopunskih mirovina te, kad je primjenjivo, na temelju nacionalnog prava;
(g)
„radnik na odlasku” znači aktivni član sustava čiji trenutačni radni odnos završava zbog razloga koji nije ispunjavanje uvjeta za dopunsku mirovinu te koji se kreće među državama članicama;
(h)
„korisnik odgođene mirovine” znači bivši aktivni član sustava koji ima stečena prava na mirovinu u sustavu dopunskih mirovina te još ne prima dopunsku mirovinu iz tog sustava;
(i)
„prava na mirovinu u stanju mirovanja” znači stečena prava na mirovinu u sustavu u kojem ih je stekao korisnik odgođene mirovine;
(j)
„vrijednost prava na mirovinu u stanju mirovanja” znači kapitalizirana vrijednost prava na mirovinu izračunana u skladu s nacionalnim pravom i praksom.
Članak 4.
Uvjeti za stjecanje prava u okviru sustava dopunskih mirovina
1. Države članice poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale da:
(a)
ako se primjenjuje razdoblje za ostvarenje prava ili razdoblje čekanja, ili oboje, ukupno kombinirano razdoblje ni u kojem slučaju ne prelazi tri godine u slučaju radnika na odlasku;
(b)
ako je za ostvarenje prava na mirovinu određena minimalna dob, ta dob ne prelazi 21 godinu za radnike na odlasku;
(c)
ako radnik na odlasku još nema stečena prava na mirovinu po završetku radnog odnosa, sustav dopunskih mirovina nadoknadi doprinose koje je uplatio radnik na odlasku ili koji su uplaćeni za radnika na odlasku, u skladu s nacionalnim pravom ili kolektivnim sporazumima ili ugovorima, ili, ako radnik na odlasku snosi rizik ulaganja, bilo iznos uplaćenih doprinosa ili vrijednost ulaganja proizašlih iz tih doprinosa.
2. Države članice imaju mogućnost dopustiti socijalnim partnerima da u kolektivnom ugovoru odrede drukčije odredbe, u mjeri u kojoj te odredbe pružaju ne manje povoljnu zaštitu te ne stvaraju prepreke slobodi kretanja radnika.
Članak 5.
Očuvanje prava na mirovinu u stanju mirovanja
1. Podložno stavcima 3. i 4., države članice donose potrebne mjere kako bi osigurale da stečena prava na mirovinu radnika na odlasku mogu ostati u sustavu dopunskih mirovina u kojem su ona stečena. Početna vrijednost tih prava za potrebe stavka 2. izračunava se u trenutku završetka trenutačnog radnog odnosa radnika na odlasku.
2. Države članice, uzimajući u obzir prirodu pravila i prakse mirovinskog sustava, donose potrebne mjere kako bi osigurale da se s pravima na mirovinu u stanju mirovanja radnika na odlasku i osoba koje su ih nadživjele ili njihovim vrijednostima postupa u skladu s vrijednošću prava aktivnih članova sustava ili razvitkom mirovinskih davanja koja su trenutačno u isplati ili da se s njima postupa na druge načine koji se smatraju pravednima, kao što su:
(a)
ako su prava na mirovinu u sustavu dopunskih mirovina stečena kao pravo na nominalni iznos, čuvajući nominalnu vrijednost prava na mirovinu u stanju mirovanja;
(b)
ako se vrijednost stečenih prava na mirovinu promijeni tokom vremena, prilagođavajući vrijednost prava na mirovinu u stanju mirovanja primjenom:
i.
kamatne stope ugrađene u sustav dopunskih mirovina; ili
ii.
povrata ulaganja od sustava dopunskih mirovina;
ili
(c)
ako se vrijednost stečenih prava na mirovinu prilagodi, na primjer u skladu sa stopom inflacije ili razinama plaća, prilagođavajući na odgovarajući način vrijednost prava na mirovinu u stanju mirovanja, podložno svakoj proporcionalnoj granici postavljenoj nacionalnim pravom ili dogovorenoj od strane socijalnih partnera.
3. Države članice mogu dopustiti da sustavi dopunskih mirovina ne zadrže stečena prava radnika na odlasku već da radniku na odlasku plate, uz informirani pristanak radnika, uključujući s obzirom na primjenjive naknade, kapitalizirani iznos istovjetan vrijednosti stečenih prava na mirovinu, sve dok vrijednost stečenih prava na mirovinu ne prelazi prag koji je odredila dotična država članica. Država članica obavješćuje Komisiju o primijenjenom pragu.
4. Države članice imaju mogućnost dopustiti socijalnim partnerima da u kolektivnom ugovoru odrede drukčije odredbe, u mjeri u kojoj te odredbe pružaju ne manje povoljnu zaštitu te ne stvaraju prepreke slobodi kretanja radnika.
Članak 6.
Obavješćivanje
1. Države članice osiguravaju da aktivni članovi sustava mogu na zahtjev dobiti informacije o načinu na koji bi prekid radnog odnosa utjecao na njihova prava na dopunsku mirovinu.
Posebno se pružaju informacije u vezi sa sljedećim:
(a)
uvjetima za stjecanje prava na dopunsku mirovinu te učincima njihove primjene nakon prekida radnog odnosa;
(b)
vrijednošću njihovih stečenih prava na mirovinu ili procjenom stečenih prava na mirovinu koja je provedena najviše 12 mjeseci prije datuma zahtjeva; i
(c)
uvjetima za buduće postupanje s pravima na mirovinu u stanju mirovanja.
Ako sustav dopušta rano pristupanje stečenim pravima na mirovinu plaćanjem kapitaliziranog iznosa, dane informacije također obuhvaćaju pisanu izjavu u kojoj se navodi da bi član trebao razmisliti o traženju savjeta u vezi s ulaganjem tog kapitaliziranog iznosa u svrhe mirovinskog osiguranja.
2. Države članice osiguravaju da korisnici odgođenih mirovina na zahtjev dobiju informacije u vezi sa sljedećim:
(a)
vrijednošću njihovih prava na mirovinu u stanju mirovanja ili procjenom prava na mirovinu u stanju mirovanja koja je provedena najviše 12 mjeseci prije datuma zahtjeva; i
(b)
uvjetima za postupanje s pravima na mirovinu u stanju mirovanja.
3. U slučaju naknada za nadživjele osobe koje su povezane sa sustavima dopunskih mirovina, stavak 2. primjenjuje se na nadživjele korisnike s obzirom na plaćanje naknada za nadživjele osobe.
4. Informacije moraju biti jasne, pružene u pisanom obliku i u razumnom roku. Države članice mogu predvidjeti da se takve informacije ne moraju pružati više od jednom godišnje.
5. Obveze na temelju ovog članka ne dovode u pitanje te nadopunjuju obveze institucija za strukovno mirovinsko osiguranje iz članka 11. Direktive 2003/41/EZ.
Članak 7.
Minimalni zahtjevi i nesmanjivanje
1. Države članice mogu donijeti ili zadržati odredbe o stjecanju prava na dopunsku mirovinu od strane radnika, o očuvanju prava na dopunsku imovinu radnika na odlasku te o pravu aktivnih članova sustava kao i korisnika odgođenih mirovina na informacije koje su povoljnije od odredaba navedenih u ovoj Direktivi.
2. Prenošenje ove Direktive ni u kojem slučaju ne smije se koristiti kao razlog za smanjivanje postojećih prava na stjecanje i očuvanje dopunskih mirovina te prava članova sustava ili korisnika na informacije u državama članicama.
Članak 8.
Prenošenje
1. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 21. svibnja 2018. ili osiguravaju da socijalni partneri do tog datuma sporazumom uvedu potrebne odredbe. Države članice dužne su poduzeti potrebne mjere koje im omogućuju jamčenje rezultata propisanih ovom Direktivom. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
2. Kad države članice donose mjere iz stavka 1., te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
Članak 9.
Izvješće
1. Države članice Komisiji dostavljaju sve dostupne informacije u vezi s primjenom ove Direktive do 21. svibnja 2019.
2. Komisija do 21. svibnja 2020. sastavlja izvješće o primjeni ove Direktive te ga podnosi Europskom parlamentu, Vijeću i Europskom gospodarskom i socijalnom odboru.
Članak 10.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 11.
Adresati
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 16. travnja 2014.