ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 499/2014 НА КОМИСИЯТА
от 11 март 2014 година
за допълване на регламенти (ЕС) № 1308/2013 и (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета чрез изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 на Комисията по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/01 и (ЕО) № 1234/07 на Съвета (1), и по-специално член 37, буква в), подточка iv) и буква г), подточка xiii), член 173, параграф 1, букви б), в) и е), член 181, параграф 2 и член 231, параграф 1 от него,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/00, (ЕО) № 1290/05 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (2), и по-специално член 64, параграф 6 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 (3) на Комисията беше приет въз основа на Регламент (ЕО) № 1234/2007 (4) на Съвета, който беше отменен и заменен с Регламент (ЕС) № 1308/2013.
(2)
Регламент (ЕС) № 1308/2013 съдържа някои нови разпоредби относно секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци. Тези разпоредби трябва да бъдат допълнени по отношение на финансовите вноски на членовете на организация на производители в сектора на плодовете и зеленчуците („организация на производители“), предлагането на пазара на цялата продукция чрез организацията на производители, възлагането на дейности на външни изпълнители, демократичната отчетност, определянето на тавани за разходите за управление и предотвратяване на кризи, условията за презасаждане на овощни градини като мярка за управление и предотвратяване на кризи, някои елементи на процедурата в случай на неспазване на критериите за признаване и прилагането на системата на входни цени, както и условия за предоставяне на гаранция.
(3)
Член 160 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 предвижда уставът на организацията на производителите да изисква от производителите, които са нейни членове, да предлагат на пазара цялата си съответна продукция посредством организацията на производителите. За да се осигури гъвкавост в сектора на плодовете и зеленчуците, е целесъобразно да се позволи на производителите при определени условия да предлагат на пазара продукцията си извън организацията на производителите.
(4)
Съгласно член 26 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 основната дейност на организацията на производители е свързана с концентриране на предлагането и предлагане на пазара на продуктите на членовете ѝ, за които е призната. Необходимо е да се изясни как се извършва тази дейност, по-специално в случай на възлагане на дейности на външни изпълнители. Освен това, за да се позволи на държавите членки да осъществяват необходимия контрол, организациите на производители следва да съхраняват водената отчетност, която осигурява възможност на държавите членки да установяват, че организацията на производители е изпълнила своите задачи.
(5)
Член 27 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 изисква организацията на производители да продължава да бъде отговорна за възложените на външни изпълнители дейности. Целесъобразно е по-подробното уточняване на средствата, чрез които се гарантира, че възложените на външни изпълнители дейности продължават да бъдат контролирани от организацията на производители, която е възложила тези дейности.
(6)
Член 31 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 изисква от държавите членки да предприемат всички мерки, които считат за необходими, за да предотвратят злоупотреба с власт или влияние от страна на един или няколко от членовете на организация на производители. Организациите на производители следва да предоставят доказателства на държавите членки за своята демократична отчетност по отношение на производители, които са техни членове. Във връзка с това следва да се ограничи максималният процент за правото на глас и дяловете, които всяко физическо или юридическо лице може да притежава в организация на производители.
(7)
Член 153, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 1308/2013 изисква уставът на организацията на производители да предвижда налагането на задължение на членовете за финансови вноски, необходими за нейното финансиране. За да се гарантира, че членовете на организацията на производители заплащат финансовите вноски, необходими за създаването и захранването на оперативния фонд, предвиден в член 32 от регламента, е необходимо да се предвиди включване на такова задължение в устава на организацията на производители.
(8)
С цел да се избегнат ситуации, в които мерките за предотвратяване и управление на кризи видят до неравномерно финансиране в рамките на асоциация на организации на производители, на равнището на всяка членуваща организация на производители следва да се изчислят тавани на разходите за предотвратяване и управление на кризи по оперативните програми на асоциации на организации на производители. Освен това следва да се установят и условия за презасаждане на овощни градини като мярка за управление и предотвратяване на кризи. За да се избегне неравномерно финансиране на оперативни програми, следва да се определи максимален процент на разходите, които могат да се предвидят за презасаждане на овощни градини.
(9)
В член 114 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 се установяват санкциите, които да се прилагат при неспазване на критериите за признаване. Съгласно член 154, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 държавите членки трябва да извършват редовни проверки, за да потвърдят, че организациите на производители спазват критериите за признаване, налагат санкции на тези организации при неспазване или нередности и при необходимост вземат решение за оттегляне на признаването. По-ефективна би била системата, при която се прави разграничаване на съществените и незначителните нередности при спазването на критериите за признаване, като така би се избегнало различното тълкуване от страна на държавите членки. Поради това е целесъобразно да се установи опростена процедура или система със степени на санкции, както се предвижда в член 64 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, за да се избегне неправомерното възползване от подпомагане от Съюза от страна на организации на производители, които вече не отговарят на изискванията за признаване.
(10)
Член 181 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 предвижда прилагане на Митническия кодекс за митническо оформяне на стоки по системата на входни цени. Тъй като въпросните стоки са малотрайни и стойността им в момента на митническото оформяне невинаги е установена, е необходимо на Комисията да се предостави възможност да приеме правила с цел проверка на достоверността на декларираната входна цена на съответна партида спрямо фиксирана стойност при вноса, за да се ускорят процедурите за митническо оформяне. Освен това опитът, придобит при прилагането на системата на входни цени, показа, че е целесъобразно да се поиска предоставяне на гаранция, когато митническата стойност, определена в съответствие с договорната стойност, посочена в член 29 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (5), надвишава с повече от 8 % стандартната стойност при вноса, изчислена от Комисията.
(11)
Поради това Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 следва да бъде съответно изменен.
(12)
За да се гарантира плавен преход при оперативните програми, одобрени съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007, в новите правила на Регламент (ЕС) № 1308/2013 следва да бъдат предвидени преходни разпоредби.
(13)
Разпоредбите относно предотвратяването и управлението на кризи следва да се прилагат от 1 януари 2014 г., т.е. датата, от която се прилагат съответните нови разпоредби на Регламент (ЕС) № 1308/2013. С цел да се осигури възможност на организациите на производители да се адаптират към новите правила относно изискванията за възлагане на дейности на външни изпълнители и за демократична отчетност, съответните разпоредби следва да се прилагат едва от 1 януари 2015 г. Член 181 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се прилага от 1 октомври 2014 г. нататък и поради това съответните нови разпоредби на този регламент относно проверката на достоверността на декларираната входна цена на партида и условията за предоставяне на гаранция следва да се прилагат от същата дата,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 се изменя, както следва:
1.
В член 26, параграф 1 се добавят следните втора и трета алинеи:
„Пускането на пазара се извършва от организацията на производители или под контрола на организацията на производители в случай на възлагане на дейности на външни изпълнители съгласно член 27. Това включва решението за продукта, който ще се продава, избора на канал на разпространение и освен ако продажбата не се извършва чрез търг, договарянето на неговото количество и цена.
Организациите на производители съхраняват водената отчетност, включително счетоводни документи, в продължение на поне 5 години, с които се доказва, че организацията на производители е концентрирала предлагането и е пускала на пазара продуктите на членове, за които е призната“
2.
Вмъква се следният член 26а:
„Член 26а
Предлагане на пазара на продукцията извън организацията на производители
Когато организацията на производители позволява това и когато се спазват условията, определени от организацията на производители, членуващите производители могат:
1)
да продават не повече от определен процент от своята продукция или продукти пряко или извън стопанства на производители, в които участват, на потребители за техни лични нужди, като процентите се определят от държавите членки в размер на не по-малко от 10 %;
2)
да предлагат на пазара сами или чрез друга организация на производители, определена от тяхната собствена организация, количества продукти, които са незначителни спрямо обема на предлаганата на пазара продукция от собствената им организация;
3)
да предлагат на пазара сами и чрез друга организация на производители, определена от тяхната собствена организация, продукти, които поради своите характеристики не се включват обичайно в търговската дейност на съответната организация на производители.“
3.
Член 27 се заменя със следния текст:
„Член 27
Възлагане на дейности на външни изпълнители
1. Дейностите, чието възлагане на външни изпълнители може да бъде разрешено от държавите членки в съответствие с член 155 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета (6), са свързани с целите на организациите на производители, определени в член 152, параграф 1, буква в) от посочения регламент, и могат да включват, наред с другото, събиране, съхраняване, пакетиране и предлагане на пазара на продукта на членовете на организацията на производители.
2. Организация на производители, която възлага дейност на външни изпълнители, сключва търговско споразумение чрез писмен договор с друг субект, включително един или няколко от своите членове или дъщерно дружество, с цел извършване на съответната дейност. Организацията на производители продължава да бъде отговорна за гарантиране на изпълнението на възложената на външни изпълнителни дейност, както и за контрола върху цялостното управление и наблюдението на търговското споразумение за извършване на дейността.
3. Контролът върху цялостното управление и наблюдението, посочени в параграф 2, се извършват ефективно, като се изисква договорът за възлагане на дейности на външни извършители:
а)
да позволява на организацията на производители да издава обвързващи инструкции и да включва условия, позволяващи на организацията на производители да прекратява договора, ако доставчикът на услуги не спазва сроковете и условията на договора за възлагане на дейности на външни изпълнители,
б)
да съдържа подробни условия, включително задължения за докладване и крайни срокове, които позволяват на организацията на производители да извършва оценка и да упражнява действителен контрол над възложените на външни изпълнители дейности.
Договорите за възлагане на дейности на външни изпълнители, както и докладите, посочени в буква б), се съхраняват от организацията на производители поне 5 години за целите на последващи проверки и са достъпни за всички членове при поискване от тяхна страна.
(6) Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/01 и (ЕО) № 1234/2007 на Съвета (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 671).“" 						
4.
Член 31 се заменя със следния текст:
„Член 31
Демократична отчетност на организациите на производители
1. Държавите членки определят максимален процент за правото на глас и дяловете, които всяко физическо или юридическо лице може да притежава в организация на производители. Максималният процент за право на глас и дялове трябва да бъде под 50 % от общите права на глас и под 50 % от дяловете. В надлежно обосновани случаи държавите членки могат да определят по-висок максимален процент за дяловете, които юридическо лице може да притежава в организация на производители, при условие че е избегната всякаква възможност за злоупотребата с власт от страна на това юридическо лице.
Посредством дерогация от първа алинея, когато организации на производители изпълняват оперативна програма към 17 май 2014 г., максималният процент на дяловете, определен от държавата членка за изпълнението на първа алинея, се прилага едва след края на срока на оперативната програма.
2. Органите на държавите членки извършват проверки на правата на глас и дяловете, включващи проверки на самоличността на физическите или юридическите лица, притежаващи дялове на членовете на организацията на производители, които от своя страна са юридически лица.
3. Когато организация на производители е ясно обособена част от юридическо лице, държавите членки приемат мерки, с които се ограничават или забраняват правомощията на това юридическо лице да изменя, одобрява или отхвърля решения на организацията на производители.“
5.
В член 53 се добавя следният параграф 3:
„3. Уставът на организация на производители в сектора на плодовете и зеленчуците изисква членуващите в нея производители да заплащат финансовите вноски, предвидени в нейния учредителен акт, за създаването и попълването на оперативния фонд, предвиден в член 32 от Регламент (ЕС) № 1308/2013.“
6.
В член 62 се добавя следният параграф 5:
„5. Таванът на разходите за управление и предотвратяване на кризи, посочен в член 33, параграф 3, четвърта алинея от Регламент (ЕС) № 1308/2013, по оперативните програми на асоциации на организации на производители се изчислява на равнището на всяка членуваща организация на производители.“
7.
Вмъква се следният член 89а:
„Член 89а
Презасаждане на овощни градини поради задължително изкореняване
Когато държавите членки включат в националната си стратегия презасаждането на овощни градини поради задължително изкореняване по съображения, свързани със здравето на човека или растенията, като мярка при кризи, те определят видовете и при необходимост сортовете, които са допустими за тази мярка, и условията, свързани с нейното прилагане. В случай на изкореняване поради съображения, свързани със здравето на растенията, мерките, предприети от държавите членки за презасаждане на овощни градини, са съобразени с Директива 2000/29/ЕО на Съвета (7).
За презасаждането на овощни градини не се изразходват повече от 20 % от общите разходи по оперативната програма. Държавите членки могат да вземат решение за определяне на по-нисък процент.
(7) Директива 2000/29/ЕС на Съвета от 8 май 2000 г. относно защитните мерки срещу въвеждането в Общността на вредители по растенията или растителните продукти и срещу тяхното разпространение в Общността (ОВ L 169, 10.7.2000 г., стр. 1).“" 						
8.
Член 114 се заменя със следния текст:
„Член 114
Неспазване на критериите за признаване
1. Ако държава членка установи, че организация на производители не спазва някой от критериите за признаване, свързани с изискванията от членове 21, 23, член 26, параграфи 1 и 2 и член 31, тя изпраща на въпросната организация на производители, не по-късно от 2 месеца след установяване на неспазването, предупредително писмо с препоръчана поща, в което се посочва установената нередност, коригиращите мерки и срокът, в рамките на който се предприемат тези мерки, като той не трябва да надвишава 4 месеца. От момента на установяване на неспазването държавите членки преустановяват плащанията на помощи, докато не бъдат предприети удовлетворяващи ги коригиращи мерки.
2. Неспазването на критериите за признаване, посочени в параграф 1, в рамките на определения от държавата членка срок, води до спиране на признаването на организацията на производители. Държавата членка уведомява организацията на производители за периода на спиране, който не надвишава 12 месеца от датата на получаване на предупредителното писмо от страна на организацията на производители. Тази мярка се прилага, без да се засяга прилагането на хоризонталното национално законодателство, което може да предвижда спирането на такива действия след започване на свързани съдебни производства.
В периода на спиране на признаването организацията на производители може да продължи да извършва дейност, но плащанията на помощи се преустановяват до отмяната на спирането на признаването. Годишната стойност на помощта се намалява с 2 % за всеки започнат календарен месец, през който е спряно признаването.
Спирането на признаването се прекратява в деня на проверката, която показва, че въпросните критерии за признаване са изпълнени.
3. Ако критериите не са изпълнени до края на срока за спиране на признаването, определен от компетентния орган на държавата членка, държавата членка оттегля признаването, считано от датата, на която условията за признаване не са изпълнени, или, ако не е възможно тази дата да бъде установена, от датата на установяване на нередността. Тази мярка се прилага, без да се засяга прилагането на хоризонталното национално законодателство, което може да предвижда спирането на такива действия след започване на свързани съдебни производства. Дължимите помощи не се изплащат, а неправомерно платените помощи се възстановяват.
4. Ако държава членка установи, че организация на производители не спазва някой от другите критерии за признаване, установени в член 154 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, освен посочените в параграф 1, тя изпраща на въпросната организация на производители, не по-късно от 2 месеца след установяване на неспазването, предупредително писмо с препоръчана поща, в което се посочва установената нередност, коригиращите мерки и срокът, в рамките на който се предприемат тези мерки, като той не трябва да надвишава 4 месеца.
5. Непредприемането на коригиращите мерки, посочени в параграф 4, в рамките на определения от държавата членка срок, води до временно преустановяване на плащанията и намаляване на размера на годишната помощ с 1 % за всеки започнат календарен месец, който надвишава този срок. Тази мярка се прилага, без да се засяга прилагането на хоризонталното национално законодателство, което може да предвижда спирането на такива действия след започване на свързани съдебни производства.
6. Когато обаче организация на производители предостави на държавата членка доказателства, че поради природни бедствия, неблагоприятни климатични условия, болести или нашествия от вредители, въпреки че е предприела необходимите мерки за предотвратяване на риска, тя не е в състояние да спазва условията за признаване, предвидени в член 154, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1308/2013 по отношение на минималния обем или стойност на предлаганата на пазара продукция, определени от държавата членка, държавата членка може за въпросната година да приложи дерогация от минималния обем или стойност на предлаганата на пазара продукция за тази организация на производители.
7. В случаите когато се прилагат параграфи 1, 2, 4 и 5, държавите членки може да извършват плащания след крайния срок, посочен в член 70, когато това е необходимо за прилагането на този член. Тези плащания обаче не могат да бъдат извършвани по-късно от 15 октомври през втората година след годината на изпълнение на програмата.“
9.
Член 137 се заменя със следния текст:
„Член 137
Основа за входни цени
1. Член 181, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се прилага по отношение на продуктите, изброени в приложение XVI.
2. Когато митническата стойност на продуктите, изброени в част A на приложение XVI, се определя според договорната стойност, посочена в член 29 от Регламент (ЕИО) № 2913/92, и тази митническа стойност е по-висока с повече от 8 % от фиксираната стойност, изчислена от Комисията като стандартната стойност при вноса в момента на съставяне на декларацията за допускане на продуктите за свободно обращение, вносителят трябва да предостави гаранцията, посочена в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93. За тази цел размерът на вносното мито, което в крайна сметка би се дължало за продуктите, изброени в част А от приложение XVI, се равнява на дължимото мито, ако въпросният продукт е бил класифициран въз основа на съответната стандартна стойност при вноса.
Първа алинея не се прилага, когато съответната стандартна стойност при вноса е по-висока от входните цени, изброени в приложение I, част III, раздел I, приложение 2 към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета (8) и когато заявителят изисква незабавното вписване в сметките на размера на митото, което може в крайна сметка да е дължимо за стоките, вместо предоставяне на гаранция.
3. Когато митническата стойност на продуктите, изброени в част А от приложение XVI, се изчислява в съответствие с член 30, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 2913/92, приспадането на митото се извършва при условията, предвидени в член 136, параграф 1 от настоящия регламент. В такъв случай вносителят предоставя гаранция съгласно член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, която е равна на размера на митото, което той би платил, ако класификацията на продуктите се правеше на основата на стандартната стойност при вноса.
4. Митническата стойност на стоките, внесени на консигнация, се определя директно в съответствие с член 30, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 2913/92, като за тази цел по време на срока, в който е в сила, се прилага стандартната стойност при вноса, изчислена в съответствие с член 136.
5. Вносителят разполага с един месец от продажбата на въпросните продукти, като се спазва максималният срок от четири месеца от датата на приемане на декларацията за допускане за свободно обращение, да докаже, че партидата е освободена според условия, потвърждаващи правилното определяне на цените, посочени в член 29 от Регламент (ЕИО) № 2913/92, или да определи митническата стойност, посочена в член 30, параграф 2, буква в) от този регламент. Неспазването на един от тези крайни срокове води до загуба на предоставената гаранция, без да се засяга прилагането на параграф 6.
Предоставената гаранция се освобождава, при условие че се предоставя удовлетворяващо митническите органи доказателство за условията на освобождаване. В противен случай гаранцията се задържа посредством плащане на вносни мита.
За да се докаже, че партидата е освободена съгласно условията, посочени в първа алинея, освен фактурата вносителят предоставя всички документи, необходими за извършването на съответната митническа проверка по отношение на продажбата и освобождаването на всеки продукт от въпросната партида, включително документите, свързани с транспорта, застраховката, обработката и съхраняването на партидата.
Когато пазарните стандарти, посочени в член 3, изискват сортът на продукта или търговският вид на плодовете и зеленчуците да бъдат посочени на опаковката, сортът на продукта или търговският вид на плодовете и зеленчуците, които съставляват част от партидата, се посочват на документите, свързани с транспорта, фактурите и ордера за доставка.
6. Максималният срок от четири месеца, посочен в параграф 5, първа алинея, може да бъде удължен от компетентните органи на държавата членка максимум с три месеца по искане на вносителя, което трябва да бъде надлежно обосновано.
Ако при проверка компетентните органи на държавите членки установят, че изискванията на настоящия член не са спазени, те събират дължимото мито по член 220 от Регламент (ЕИО) № 2913/92. Размерът на митата, които следва да бъдат събрани или които остава да бъдат събрани, включва лихва от датата на допускане на стоките за свободно обращение до датата на събиране на дължимите мита. Прилаганият лихвен процент е този, който е в сила за операциите по събиране на вземания съгласно националното законодателство.
(8) Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 г. относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, 7.9.1987 г., стр. 1).“" 						
Член 2
Преходни разпоредби
Когато държава членка е одобрила оперативна програма съгласно член 64, параграф 2, трета алинея от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 преди 20 януари 2014 г., тази оперативна програма се счита за одобрена съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Без да се засягат членове 65 и 66 от изменя Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011, по искане на организация на производители оперативна програма, одобрена съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007, може:
а)
да продължи да се изпълнява до приключването ѝ;
б)
да бъде изменена, така че да отговаря на изискванията на Регламент (ЕС) № 1308/2013; или
в)
да бъде заменена с нова оперативна програма, одобрена съгласно Регламент (ЕС) № 1308/2013.
Член 3
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 1, параграфи 6 и 7 и член 2 се прилагат от 1 януари 2014 г.
Член 1, параграф 9 се прилага от 1 октомври 2014 г.
Член 1, параграфи 3 и 4 се прилагат от 1 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 11 март 2014 година.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 499/2014
оd 11. ožujka 2014.
o dopuni Uredbe (EU) br. 1308/2013 i Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća izmjenom Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 543/2011 u vezi sa sektorima voća i povrća te prerađevina voća i povrća
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 (1), a posebno njezin članak 37. točku (c) podtočku iv. i točku (d) podtočku xiii., članak 173. stavak 1. točke (b), (c) i (f), članak 181. stavak 2. i članak 231. stavak 1.,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/00, (EZ) br. 1290/05 i (EZ) br. 485/2008 (2), a posebno njezin članak 64. stavak 6.,
budući da:
(1)
Provedbena uredba Komisije (EU) br. 543/2011 (3) donesena je na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 (4), koja je stavljena izvan snage i zamijenjena Uredbom (EU) br. 1308/2013.
(2)
Uredba (EU) br. 1308/2013 sadržava neke nove odredbe za sektore voća i povrća te prerađevina voća i povrća. Te je odredbe potrebno dopuniti u pogledu financijskog doprinosa članova proizvođačke organizacije u sektoru voća i povrća (proizvođačka organizacija), stavljanja na tržište cjelokupne proizvodnje putem proizvođačke organizacije, povjeravanja aktivnosti vanjskim izvršiteljima, demokratske odgovornosti, utvrđivanja gornje granice za izdatke za sprečavanje krize i upravljanje krizom, uvjeta za ponovnu sadnju voćnjaka kao mjeru sprečavanja krize i upravljanja krizom, određenih elemenata postupka u slučaju nepoštovanja kriterija priznavanja te primjene sustava ulaznih cijena te uvjeta za polaganje jamstva.
(3)
Člankom 160. Uredbe (EU) br. 1308/2013 propisano je da se statutom proizvođačke organizacije mora zahtijevati od proizvođača koji su njezini članovi da čitavu svoju predmetnu proizvodnju stavljaju na tržište putem organizacije. Kako bi se omogućila fleksibilnost u sektoru voća i povrća, primjereno je dopustiti proizvođačima da uz određenim uvjete svoju proizvodnju stavljaju na tržište bez posredovanja proizvođačke organizacije.
(4)
U skladu s člankom 26. Provedbene uredbe (EU) br. 543/2011, glavna djelatnost proizvođačke organizacije mora se odnositi na koncentraciju ponude i stavljanje na tržište onih proizvoda svojih članova za koje je priznata. Potrebno je pojasniti kako se ta djelatnost provodi, osobito u slučaju angažiranja vanjskih izvršitelja. Nadalje, kako bi se državama članicama omogućilo obavljanje potrebnih kontrola, proizvođačke organizacije trebale bi voditi evidenciju na temelju koje država članica može provjeravati ispunjuje li proizvođačka organizacija svoje zadaće.
(5)
Člankom 27. Provedbene uredbe (EU) br. 543/2011 predviđa se da proizvođačke organizacije moraju ostati odgovorne za aktivnosti koje su povjerene vanjskim izvršiteljima. Primjereno je detaljnije odrediti načine na koje će se osigurati da aktivnosti koje su povjerene vanjskim izvršiteljima ostanu pod kontrolom proizvođačke organizacije koja je te aktivnosti povjerila vanjskim izvršiteljima.
(6)
Člankom 31. Provedbene uredbe (EU) br. 543/2011 predviđa se da države članice moraju poduzimati sve mjere koje smatraju potrebnima kako bi se izbjegla svaku zloporaba moći ili utjecaja jednog ili više članova proizvođačke organizacije. Proizvođačke bi organizacije trebale državi članici pružiti dokaze o svojoj demokratskoj odgovornosti u pogledu svojih članova proizvođača. U tu svrhu treba ograničiti maksimalan postotak prava glasova i udjela koje pojedinci ili pravne osobe mogu imati u proizvođačkoj organizaciji.
(7)
Člankom 153. stavkom 2. točkom (b) Uredbe (EU) br. 1308/2013 propisano je da se statutom proizvođačke organizacije mora zahtijevati od članova plaćanje financijskog doprinosa nužnog za njezino financiranje. Kako bi se osiguralo da članovi proizvođačke organizacije plaćaju financijske doprinose potrebne za uspostavu i punjenje operativnog fonda predviđenog u članku 32. te Uredbe, potrebno je predvidjeti uključivanje te obveze u statut proizvođačke organizacije.
(8)
Kako bi se izbjegle situacije u kojima se mjerama sprečavanja krize i upravljanja krizom dovodi do neujednačenog financiranja unutar udruženja proizvođačkih organizacija, gornje granice za izdatke za sprečavanje krize i upravljanje krizom u okviru operativnih programa udruženja proizvođačkih organizacija treba odrediti na razini svake proizvođačke organizacije koja je članica udruženja. Osim toga, treba utvrditi i uvjete za ponovnu sadnju voćnjaka kao mjeru sprečavanja krize i upravljanja krizom. Kako bi se izbjeglo neujednačeno financiranje operativnih programa, treba utvrditi maksimalan postotak izdataka koji se može namijeniti za ponovnu sadnju voćnjaka.
(9)
Člankom 114. Provedbene uredbe (EU) br. 543/2011 utvrđuju se sankcije koje treba primijeniti u slučaju nepoštovanja kriterija priznavanja. U skladu s člankom 154. stavkom 4. Uredbe (EU) br. 1308/2013, države članice moraju u redovitim vremenskim razmacima obavljati kontrole kako bi provjerile ispunjuju li proizvođačke organizacije kriterije priznavanja, izreći kazne tim organizacijama u slučaju neispunjivanja tih kriterija ili u slučaju nepravilnosti te, ako je potrebno, donijeti odluku o povlačenju priznanja. Sustav koji razlikuje bitne i manje propuste u ispunjivanju kriterija priznavanja bio bi učinkovitiji i njime bi se izbjegla različita tumačenja od država članica. Stoga je primjereno utvrditi pojednostavnjeni postupak i stupnjevano sankcioniranje, kako je predviđeno u članku 64. Uredbe (EU) br. 1306/2013, kako bi se spriječilo da proizvođačke organizacije koje više ne ispunjuju kriterije priznavanja neopravdano primaju potporu Unije.
(10)
Člankom 181. Uredbe (EU) br. 1308/2013 predviđa se primjena Carinskog zakonika za carinjenje robe koja podliježe sustavu ulaznih cijena. Budući da je predmetna roba lako kvarljiva i njezina vrijednost u trenutku carinjenja nije uvijek utvrđena, potrebno je omogućiti Komisiji donošenje pravila o provjeri vjerodostojnosti prijavljene ulazne cijene pošiljke korištenjem paušalne uvozne vrijednosti kako bi se ubrzali postupci carinjenja. Nadalje, iskustvo stečeno primjenom sustava ulaznih cijena pokazalo je da je primjereno zahtijevati polaganje jamstva ako carinska vrijednost utvrđena u skladu s transakcijskom vrijednošću iz članka 29. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 (5) premašuje za više od 8 % paušalnu uvoznu vrijednost koju je odredila Komisija.
(11)
Provedbenu uredbu (EU) br. 543/2011 treba, stoga, na odgovarajući način izmijeniti.
(12)
Kako bi se za operativne programe odobrene na temelju Uredbe (EZ) br. 1234/2007 osiguralo nesmetan prijelaz na nova pravila utvrđena Uredbom (EU) br. 1308/2013, treba predvidjeti prijelazne odredbe.
(13)
Odredbe o sprečavanju krize i upravljanju krizom treba primjenjivati od 1. siječnja 2014., tj. od datuma od kojeg se primjenjuju pripadajuće nove odredbe Uredbe (EU) br. 1308/2013. Kako bi se proizvođačkim organizacijama omogućila prilagodba novim pravilima koja se odnose na zahtjeve u pogledu povjeravanja aktivnosti vanjskim izvršiteljima i u pogledu demokratske odgovornosti, relevantne odredbe treba primjenjivati tek od 1. siječnja 2015. Članak 181. Uredbe (EU) br. 1308/2013 primjenjuje se od 1. listopada 2014. te,stoga, i odgovarajuće nove odredbe ove Uredbe koje se odnose na provjeru vjerodostojnosti prijavljene ulazne cijene pošiljke i uvjete za polaganje jamstva treba primjenjivati od tog istog datuma,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Provedbena uredba (EU) br. 543/2011 mijenja se kako slijedi:
(1)
U članku 26. stavku 1. dodaju se sljedeći drugi i treći podstavak:
„Stavljanje na tržište provodi proizvođačka organizacija ili se ono provodi uz nadzor proizvođačke organizacije u slučaju angažiranja vanjskih izvršitelja kako je utvrđeno u članku 27. To uključuje donošenje odluke o proizvodu koji će se prodati, odabir distribucijskog kanala i, osim u slučaju prodaje putem dražbe, pregovaranje o njegovoj količini i cijeni.
Proizvođačke organizacije čuvaju evidenciju, uključujući računovodstvene dokumente, najmanje pet godina, kojima se dokazuje da je proizvođačka organizacija koncentrirala ponudu i stavila na tržište one proizvode svojih članova za koje je priznata.”
(2)
Umeće se sljedeći članak 26.a:
„Članak 26.a
Stavljanje na tržište proizvodnje bez posredovanja proizvođačke organizacije
Ako proizvođačka organizacija to odobri i ako je to u skladu s odredbama i uvjetima koje je utvrdila proizvođačka organizacija, članovi proizvođači mogu:
(1)
prodati određeni postotak svoje proizvodnje ili proizvoda izravno ili izvan svojih gospodarstava potrošačima za njihove osobne potrebe, s tim da taj postotak utvrđuju države članice te da on nije manji od 10 %;
(2)
sami ili putem druge proizvođačke organizacije koju odredi njihova matična organizacija staviti na tržište količine proizvoda koje su neznatne u odnosu na količinu utržive proizvodnje njihove organizacije;
(3)
sami ili putem druge proizvođačke organizacije koju odredi njihova matična organizacija staviti na tržište proizvode koji zbog svojih značajki nisu uobičajeno obuhvaćeni trgovačkim aktivnostima predmetne proizvođačke organizacije.”
(3)
Članak 27. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 27.
Povjeravanje nekih aktivnosti vanjskim izvršiteljima
1. Aktivnosti koje država članica može dopustiti da budu povjerene vanjskim izvršiteljima u skladu s člankom 155. Uredbe (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (6) odnose se na ciljeve proizvođačkih organizacija kako su utvrđeni u članku 152. stavku 1. točki (c) te Uredbe i mogu uključivati, među ostalim, prikupljanje, skladištenje, pakiranje i stavljanje na tržište proizvoda članova proizvođačke organizacije.
2. Proizvođačka organizacija koja neku aktivnost povjerava vanjskom izvršitelju sklapa poslovni dogovor u obliku pisanog ugovora s drugim subjektom uključujući s jednim ili više svojih članova ili s društvom kćeri za provedbu predmetne aktivnosti. Proizvođačka organizacija ostaje odgovorna za osiguranje provedbe aktivnosti koja je povjerena vanjskom izvršitelju te za opću kontrolu upravljanja i nadzor poslovnog dogovora za provedbu aktivnosti.
3. Opća kontrola upravljanja i nadzor iz stavka 2. učinkoviti su i zahtijevaju da ugovor o povjeravanju aktivnosti vanjskom izvršitelju:
(a)
omogućuje proizvođačkoj organizaciji izdavanje obvezujućih naputaka te sadržava odredbe koje omogućuju proizvođačkoj organizaciji raskid ugovora ako pružatelj usluge ne ispunjuje odredbe i uvjete ugovora o povjeravanju aktivnosti vanjskom izvršitelju;
(b)
utvrđuje detaljne odredbe i uvjete, uključujući obveze izvješćivanja i rokove, koji omogućuju proizvođačkoj organizaciji ocjenjivanje i stvarnu kontrolu aktivnosti povjerenih vanjskom izvršitelju.
Ugovore o povjeravanju aktivnosti vanjskim izvršiteljima i izvješća iz točke (b) proizvođačka organizacija čuva najmanje pet godina radi ex-post provjera i oni su dostupni svim članovima na zahtjev.
(6) Uredba (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. O uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 (SL L 347, 20.12.2013., str. 671.).”" 						
(4)
Članak 31. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 31.
Demokratska odgovornost proizvođačkih organizacija
1. Države članice utvrđuju maksimalan postotak prava glasa i udjela koje pojedinac ili pravna osoba može imati u proizvođačkoj organizaciji. Maksimalan postotak prava glasa i udjela mora biti manji od 50 % ukupnih prava glasa i manji od 50 % udjela. U opravdanim slučajevima države članice mogu utvrditi veći maksimalni postotak udjela koje pravna osoba može imati u proizvođačkoj organizaciji uz uvjet da je izbjegnuta svaka zloporaba moći te pravne osobe.
Odstupajući od prvog podstavka, u slučaju proizvođačkih organizacija koje na dan 17. svibnja 2014. provode operativni program, maksimalni postotak udjela koji je utvrdila država članica u primjeni prvog podstavka primjenjuje se tek nakon završetka operativnog programa.
2. Nadležna tijela država članica obavljaju provjere prava glasa i udjela, uključujući provjere identiteta pojedinaca ili pravnih osoba koji imaju udjele članova proizvođačke organizacije koji su i sami pravne osobe.
3. Ako je proizvođačka organizacija jasno definirani dio pravne osobe, države članice donose mjere kojima ograničuju ili zabranjuju ovlasti te pravne osobe da mijenja, odobrava ili odbija odluke proizvođačke organizacije.”
(5)
U članku 53. dodaje se sljedeći stavak 3.:
„3. Statutom proizvođačke organizacije u sektoru voća i povrća zahtijeva se od proizvođača koji su članovi te organizacije da plaćaju financijske doprinose koji su statutom predviđeni za uspostavljanje i popunjivanje operativnog fonda predviđenog u članku 32. Uredbe (EU) br. 1308/2013.”
(6)
U članku 62. dodaje se sljedeći stavak 5.:
„5. Gornje granice za izdatke za sprečavanje krize i upravljanje krizom, iz članka 33. stavka 3. četvrtog podstavka Uredbe (EU) br. 1308/2013, u okviru operativnih programa udruženja proizvođačkih organizacija određuju se na razini svake proizvođačke organizacije koja je članica udruženja.”
(7)
Umeće se sljedeći članak 89.a:
„Članak 89.a
Ponovna sadnja voćnjaka nakon obveznoga krčenja
Ako države članice u svojoj strategiji predvide ponovnu sadnju voćnjaka nakon obveznoga krčenja kao krizne mjere poduzete zbog zdravstvenih ili fitosanitarnih razloga, utvrđuju prihvatljive vrste i, prema potrebi, sorte te uvjete povezane s primjenom te mjere. U slučaju krčenja zbog fitosanitarnih razloga, mjere koje države članice poduzimaju u vezi s ponovnom sadnjom voćnjaka u skladu su s Direktivom Vijeća 2000/29/EC (7).
Ponovna sadnja voćnjaka ne obuhvaća više od 20 % ukupnih izdataka u okviru operativnih programa. Države članice mogu odlučiti da se utvrdi manji postotak.
(7) Direktiva Vijeća 2000/29/EC od 8. svibnja 2000. o zaštitnim mjerama protiv unošenja u Zajednicu organizama štetnih za bilje ili biljne proizvode i protiv njihovog širenja unutar Zajednice (SL L 169, 10.7.2000., str. 1.).”" 						
(8)
Članak 114. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 114.
Nepoštovanje kriterija priznavanja
1. Ako država članica utvrdi da proizvođačka organizacija ne poštuje jedan od kriterija priznavanja povezanih sa zahtjevima iz članka 21., članka 23., članka 26. stavaka 1. i 2. te članka 31., najkasnije dva mjeseca nakon utvrđivanja propusta šalje preporučenom poštom predmetnoj proizvođačkoj organizaciji pismo upozorenja u kojem navodi utvrđeni propust, korektivne mjere i rokove u kojima se te mjere poduzimaju, pri čemu ti rokovi nisu dulji od četiri mjeseca. Od trenutka utvrđivanja propusta države članice obustavljaju plaćanja potpore sve dok se ne poduzmu korektivne mjere na zadovoljavajući način.
2. Neispunjivanje kriterija priznavanja iz stavka 1. u roku koji odredi država članica dovodi do suspenzije priznavanja proizvođačke organizacije. Država članica obavješćuje proizvođačku organizaciju o razdoblju suspenzije, koje nije dulje od 12 mjeseci od datuma na koji proizvođačka organizacija primi pismo upozorenja Time se ne dovodi u pitanje primjena horizontalnog nacionalnog zakonodavstva kojim može biti predviđena suspenzija tih mjera nakon početka povezanog pravnog postupka.
Tijekom suspenzije priznanja proizvođačka organizacija može nastaviti svoju djelatnost, ali obustavlja joj se isplata potpore sve dok se suspenzija priznanja ne ukine. Godišnji iznos potpore umanjuje se za 2 % za svaki započeti kalendarski mjesec u kojemu je priznanje suspendirano.
Suspenzija završava na dan kontrole koja pokazuje da su predmetni kriteriji ispunjeni.
3. Ako se kriteriji ne ispune do kraja razdoblja suspenzije koje je utvrdilo nadležno tijelo države članice, država članica povlači priznanje s učinkom od datuma od kojeg uvjeti za priznavanje nisu ispunjeni ili, ako nije moguće utvrditi taj datum, od datuma utvrđivanja propusta. Time se ne dovodi u pitanje primjena horizontalnog nacionalnog zakonodavstva kojim može biti predviđeno obustavljanje tih mjera nakon početka povezanog pravnog postupka. Neplaćena potpora se ne isplaćuje, a neopravdano isplaćena potpora se vraća.
4. Ako država članica utvrdi da proizvođačka organizacija ne poštuje bilo koji drugi kriterij priznavanja utvrđen u članku 154. Uredbe (EU) br. 1308/2013, osim onih spomenutih u stavku 1., najkasnije dva mjeseca nakon utvrđivanja propusta šalje preporučenom poštom predmetnoj proizvođačkoj organizaciji pismo upozorenja u kojemu navodi utvrđeni propust, korektivne mjere i rokove u kojima se te mjere moraju poduzeti, pri čemu ti rokovi nisu dulji od četiri mjeseca.
5. Nepoduzimanje korektivnih mjera iz stavka 4. u roku koji je utvrdila, država članica dovodi do suspenzije plaćanja i smanjenja godišnjeg iznosa potpore za 1 % za svaki započeti kalendarski mjesec koji prekoračuje taj rok. Time se ne dovodi u pitanje primjena horizontalnog nacionalnog zakonodavstva kojim može biti predviđeno obustavljanje tih mjera nakon početka povezanog pravnog postupka.
6. Međutim, ako proizvođačka organizacija dostavi državi članici dokaz da zbog prirodnih katastrofa, nepovoljnih klimatskih događaja, bolesti ili najezde štetočina, unatoč tome što je poduzela potrebne mjere za sprečavanje rizika, ne može ispuniti kriterije priznavanja utvrđene u članku 154. stavku 1. točki (b) Uredbe (EU) br. 1308/2013 u pogledu minimalnog obujma ili vrijednosti utržive proizvodnje što ih je utvrdila država članica, država članica može za predmetnu godinu odstupiti od minimalnog obujma ili vrijednosti utržive proizvodnje u pogledu te proizvođačke organizacije.
7. U slučajevima kad se primjenjuju stavci 1., 2., 4. i 5. države članice mogu izvršiti plaćanja nakon isteka roka utvrđenog u članku 70. ako je to potrebno radi primjene ovog članka. Međutim, ta se plaćanja ne mogu izvršiti nakon 15. listopada druge godine koja je nakon godine provedbe programa.”
(9)
Članak 137. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 137.
Osnova za ulaznu cijenu
1. Članak 181. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1308/2013 primjenjuje se na proizvode navedene u Prilogu XVI.
2. Ako je carinska vrijednost proizvoda navedenih u dijelu A Priloga XVI. utvrđena u skladu s transakcijskom vrijednošću iz članka 29. Uredbe (EEZ) br. 2913/92 i ako je ona za više od 8 % veća od paušalne vrijednosti koju je Komisija utvrdila kao paušalnu uvoznu vrijednost u trenutku izrade deklaracije o puštanju proizvoda u slobodan promet, uvoznik mora položiti jamstvo iz članka 248. stavka 1. Uredbe (EEZ) br. 2454/93. U tu svrhu, iznos uvozne carine koja bi se na kraju mogla naplatiti za proizvode navedene u dijelu A Priloga XVI. jest iznos carine koju bi trebalo platiti da je predmetni proizvod bio razvrstan na temelju predmetne paušalne uvozne vrijednosti.
Prvi podstavak ne primjenjuje se ako je paušalna uvozna vrijednost veća od ulaznih cijena navedenih u Prilogu 2. Odjeljka I. dijela III. Priloga I. Uredbe (EEZ) br. 2658/87 (8) te ako deklarant, umjesto polaganja jamstva, zatraži neposredan unos u račune iznosa carina kojima roba može na kraju podlijegati.
3. Ako se carinska vrijednost proizvoda navedenih u dijelu A Priloga XVI izračunava u skladu s člankom 30. stavkom 2. točkom (c) Uredbe (EEZ) br. 2913/92 carina se oduzima u skladu s člankom 136. stavkom 1. ove Uredbe. U tom slučaju uvoznik polaže jamstvo iz članka 248. stavka 1. Uredbe (EEZ) br. 2454/93 u iznosu carine koju bi trebalo platiti da je predmetni proizvod bio razvrstan na temelju predmetne paušalne uvozne vrijednosti.
4. Carinska vrijednost robe koja se uvozi kao konsignacijska roba izravno se utvrđuje u skladu s člankom 30. stavkom 2. točkom (c) Uredbe (EEZ) br. 2913/92 i u tu se svrhu primjenjuje paušalna uvozna vrijednost izračunana u skladu s člankom 136 u razdoblju u kojem je na snazi.
5. Uvozniku se daje rok od mjesec dana od prodaje predmetnih proizvoda, uz ograničenje od četiri mjeseca od datuma prihvaćanja deklaracije o puštanju u slobodan promet, da dokaže da je predmetna serija prodana u skladu s uvjetima koji potvrđuju ispravnost cijena iz članka 29. Uredbe (EEZ) br. 2913/92, ili da utvrdi carinsku vrijednost iz članka 30. stavka 2. točke (c) te Uredbe. Nepoštovanje jednog od ovih rokova ima kao posljedicu gubitak položenog jamstva, ne dovodeći u pitanje primjenu stavka 6.
Položeno se jamstvo oslobađa ako se carinskim tijelima pruži zadovoljavajući dokaz uvjeta prodaje odnosno ustupanja proizvoda. U protivnom se sredstvo osiguranja zadržava za plaćanje uvozne carine.
Kako bi dokazao da je serija prodana odnosno ustupljena u skladu s uvjetima utvrđenima u prvom podstavku, uvoznik stavlja na raspolaganje, osim računa, i sve dokumente potrebne za obavljanje odgovarajućih carinskih provjera u vezi s prodajom i ustupanjem svakog proizvoda iz predmetne serije, uključuju i dokumente koji se odnose na prijevoz, osiguranje, rukovanje i skladištenje serije.
Ako tržišni standardi iz članka 3. zahtijevaju da se na pakiranju navede sorta ili komercijalni tip voća i povrća, tada su sorta ili komercijalni tip voća i povrća koji su dio serije navedeni na dokumentima koji se odnose na prijevoz, na računima i na nalogu za isporuku.
6. Rok od četiri mjeseca iz stavka 5. prvog podstavka nadležna tijela države članice mogu produljiti za najviše tri mjeseca na propisno obrazložen zahtjev uvoznika.
Ako nadležna tijela država članica provjerom utvrde da nisu ispunjeni zahtjevi ovog članka, ona osiguravaju povrat dospjele carine u skladu s člankom 220. Uredbe (EEZ) br. 2913/92. Iznos carine čiji povrat treba osigurati ili preostali iznos carine čiji povrat treba osigurati uključuje kamate od datuma kada je roba puštena u slobodan promet do datuma osiguravanja povrata. Primjenjuje se kamatna stopa koja je na snazi za postupke povrata u okviru nacionalnog prava.
(8) Uredba Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (SL L 256, 7.9.1987., str. 1.).”" 						
Članak 2.
Prijelazna pravila
Ako je država članica odobrila operativni program u skladu s člankom 64. stavkom 2. trećim podstavkom Provedbene uredbe (EU) br. 543/2011 prije 20. siječnja 2014., smatra se da je taj operativni program odobren u skladu s Uredbom (EZ) br. 1234/2007.
Ne dovodeći u pitanje članke 65. i 66. Provedbene uredbe (EU) br. 543/2011, operativni program odobren u skladu s Uredbom (EZ) br. 1234/2007 može se na zahtjev proizvođačke organizacije:
(a)
nastaviti provoditi do njegova završetka;
(b)
izmijeniti kako bi ispunjivao zahtjeve Uredbe (EU) br. 1308/2013 ili
(c)
zamijeniti novim operativnim programom odobrenim u skladu s Uredbom (EU) br. 1308/2013.
Članak 3.
Stupanje na snagu i primjena
Ova Uredba stupa na snagu dan nakon dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 1. stavci 6. i 7. i članak 2. primjenjuju se od 1. siječnja 2014.
Članak 1. stavak 9. primjenjuje se od 1. listopada 2014.
Članak 1. stavci 3. i 4. primjenjuju se od 1. siječnja 2015.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 11. ožujka 2014.