РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 908/2014 НА КОМИСИЯТА
от 6 август 2014 година
за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на разплащателните агенции и други органи, финансовото управление, уравняването на сметките, правилата за проверките, обезпеченията и прозрачността
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (1), и по-специално член 8, параграф 2, член 9, параграф 2, член 23, член 36, параграф 6, член 46, параграфи 5 и 6, член 50, параграф 2, член 53, параграф 1, член 57, параграф 2, член 62, параграф 2, член 66, параграф 4, членове 88, 104 и 114 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕС) № 1306/2013 се установяват основни правила относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика, включително по отношение на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи, финансовото управление и процедурите за уравняване, системите за контрол и санкции, включително проверката на трансакциите, обезпеченията и прозрачността. За да се гарантира, че новата правна рамка, установена с посочения регламент, функционира безпроблемно и се прилага по еднакъв начин, Комисията е упълномощена да приема определени правила в тези области. Новите разпоредби следва да заменят съответните разпоредби на регламенти (ЕО) № 601/94 (2), (ЕО) № 4/2004 (3), (ЕО) № 883/2006 (4), (ЕО) № 884/2006 (5), (ЕО) № 885/2006 (6), (ЕО) № 259/2008 (7) и Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2012 (8) на Комисията. Регламенти (ЕО) № 883/2006, (ЕО) № 884/2006, (ЕО) № 885/2006 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2012 се отменят с Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 на Комисията (9). От съображения за яснота и правна сигурност регламенти (ЕО) № 601/94, (ЕО) № 4/2004 и (ЕО) № 259/2008 следва да бъдат отменени.
(2)
Разплащателните агенции следва да се акредитират от държавите членки само ако отговарят на определени минимални условия, установени на равнището на Съюза, както е посочено в член 1, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014. Тези условия за акредитиране са посочени в приложение I към Регламент (ЕС) № 907/2014. Следва да се установят правила относно процедурите по издаването, преразглеждането и оттеглянето на акредитацията на разплащателните агенции и координиращите органи.
(3)
Държавите членки следва да упражняват постоянен надзор над разплащателните си агенции. Те следва да създадат система за обмен на информация, за да докладват и да уведомяват компетентните органи относно предполагаеми случаи на неспазване. За да се справят с подобен вид случаи, е необходимо държавите членки да въведат процедура, която да включва задължение за изготвянето на план за коригиране на всички установени нередности в определения за целта срок. По отношение на разходи, извършени от разплащателните агенции, чиято акредитация се продължава от съответната държавата членка, въпреки че те не са въвели такъв план в определения срок, Комисията следва да има възможност да реши да отстрани нередностите посредством процедурата за уравняване по съответствие, предвидена в член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
(4)
Съгласно член 7, параграф 3, първа алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, лицата, отговорни за акредитираните разплащателни агенции, са задължени да изготвят декларации за управлението относно изчерпателността, точността и достоверността на отчетите и доброто функциониране на системите за вътрешен контрол въз основа на обективни критерии, както и относно законосъобразността и редовността на съответните трансакции. Следва да бъдат определени правила по отношение на съдържанието и формата на тези декларации за управлението.
(5)
Следва да бъдат определени правилата за функциониране на координиращите органи, посочени в член 7, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и задачите на сертифициращите органи в съответствие с член 9 от посочения регламент. Освен това следва да бъде посочено съдържанието на сертификатите и на докладите, които се издават от сертифициращите органи, за да се гарантира, че те са от помощ на Комисията в рамките на процедурата по уравняване на сметки.
(6)
За да се гарантира доброто управление на бюджетните кредити, записани в бюджета на Съюза за Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) („фондовете“), разплащателните агенции следва да водят отделно счетоводство, отнасящо се изключително към извършените плащания и целевите приходи във всеки фонд. За тази цел счетоводството, водено от разплащателните агенции, следва поотделно да отчита за всеки от фондовете направените разходи и целевите приходи съгласно член 4, параграф 1 и членове 5 и 43 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, като предоставя възможност тези разходи и приходи да бъдат съотнесени към финансовите средства, предоставяни им от бюджета на Съюза.
(7)
Финансирането на общата селскостопанска политика се извършва в евро, като същевременно се дава възможност на държавите членки, които не са приели еврото, да извършват плащания към бенефициерите в тяхната национална валута. С цел консолидиране на общите приходи и разходи е необходимо съответно да се предвиди съответните разплащателни агенции да могат да предоставят данни относно приходите и разходите както в евро, така и във валутата, в която са направили разходи или са получили приходи.
(8)
Разходите, съфинансирани от бюджета на Съюза и от националните бюджети, за подпомагане на развитието на селските райони по линия на ЕЗФРСР се базират на програми, с разбивка по мерки, конкретен процент на участието и области с поставен акцент. В съответствие с принципа на доброто финансово управление тези разходи следва да се проследяват и осчетоводяват на тази база, за да се идентифицира всяка операция по програма, мярка, специфична ставка на вноската и области с поставен акцент. Това ще гарантира, че може да се провери съответствието между направените разходи и целевите финансови ресурси. В този контекст следва да бъдат посочени елементите, които трябва да се вземат предвид от разплащателните агенции. По-специално разплащателните агенции следва ясно да обозначават в сметките произхода на публичните средства и средствата на Съюза във връзка с извършеното финансиране. Освен това сумите, подлежащи на възстановяване от бенефициерите, и сумите, които са били възстановени, следва да бъдат идентифицирани и показани във връзка с първоначалните операции.
(9)
Държавите членки мобилизират ресурси за финансиране на разходите по линия на ЕФГЗ, определени в член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, преди Комисията да финансира тези разходи под формата на ежемесечно възстановяване на направените разходи. Другият вариант е държавите членки да получават авансово плащане за разходите по линия на ЕЗФРСР, което по-късно се уравнява с процедурата, посочена в член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013. За да се гарантира доброто управление на финансовите потоци, държавите членки следва да събират необходимата информация за доказване на изчерпателността, точността и достоверността на направените разходи във връзка с ежемесечните възстановявания и да я предоставят на разположение на Комисията, както и когато се извършват приходите и разходите, или да я предават редовно на Комисията. Информацията следва да бъде предоставяна на Комисията от държавите членки с честота, съобразена с метода за управление на всеки фонд. Предоставянето на информация с тази честота не следва да влияе на задължението на държавите членки да държат на разположение за проверка от Комисията пълната събрана информация, с цел осъществяване на подходящ мониторинг на разходите.
(10)
Общите задължения на разплащателните агенции по отношение на воденето на сметки обхващат данните, необходими за управлението и контрола на средствата на Съюза. Независимо от това тези задължения не включват изисквания по отношение на възстановяването на разходи и данните, които трябва да се предоставят на Комисията с цел да се получи такова възстановяване. Следователно е необходимо да се уточнят информацията и данните, свързани с финансираните от фондовете разходи, които следва периодично да бъдат предоставяни на Комисията. Предоставянето на информация на Комисията от страна на държавите членки трябва да дава възможност на Комисията да използва пряко и по най-ефективния възможен начин предоставяните данни за управлението на счетоводството на фондовете, както и свързаните с това плащания. За постигането на тази цел е необходимо да се предвиди цялата предоставена информация и съобщаването на данни между държавите членки и Комисията да се извършват по електронен път.
(11)
В член 102, параграф 1, първа алинея, буква в) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 се предвижда по отношение на мерките във връзка с финансираните от фондовете операции декларациите за разходите, имащи също така функцията на искания за плащане, да се предават на Комисията, придружени от необходимата информация. Следва да бъдат определени условията, при които тези разходи могат да бъдат взети предвид в съответните бюджети на ЕФГЗ и на ЕЗФРСР, за да се даде възможност на държавите членки и на разплащателните агенции да изготвят тези декларации за разходите в съответствие с хармонизираните правила, а на Комисията - да вземе предвид исканията за плащане. Тези условия следва да определят правилата, които се прилагат за осчетоводяването на разходите и приходите, по-конкретно на целевите приходи и всички корекции, които трябва да бъдат внесени, както и за тяхното действително деклариране.
(12)
Когато на основата на получените от държавите членки декларации за разходите в рамките на ЕФГЗ общата сума на авансово поетите задължения, които могат да бъдат разрешени съгласно член 170, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (10), надхвърля 75 % от всички съответни бюджетни ангажименти за текущата финансова година, Комисията е длъжна да намали тези суми. В съответствие с принципа на доброто финансово управление това намаление следва да се разпредели пропорционално между всички държави членки на основата на декларациите за разходи, получени от тях. С цел справедливото разпределение между държавите членки на наличните бюджетни кредити е необходимо да се предвиди намаляване на месечните плащания в рамките на ЕФГЗ с определен процент, установен по глави, на основата на декларациите за разходи, предоставени от всяка държава членка, а непокритата разлика в рамките на месеца да се пренасочи с решение на Комисията в следващите месечни плащания.
(13)
След като одобри месечните плащания, Комисията предоставя на държавите членки необходимите ресурси за възстановяване на разходите, предвидени за финансиране от фондовете, като следва практическите договорености и условия, които се определят на основата на предоставените на Комисията данни от държавите членки и информационните системи, въведени от Комисията.
(14)
Условие за възстановяване на разходи за публична интервенция, направени от разплащателните агенции, е включването в декларациите им за разходи на стойностите и сумите, осчетоводени през месеца, следващ месеца, към който се отнасят операциите на публично съхранение. С цел да се гарантира, че процедурата по възстановяването протича безпроблемно, е необходимо да се определи как трябва да се съобщава на Комисията информацията, необходима за изчисляване на разноските и разходите.
(15)
В съответствие с член 3, параграф 3 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 счетоводството на публичния интервенционен запас трябва да дава възможност да се установи размерът на изплатеното финансиране от Съюза и на положението с интервенционните запаси. За тази цел от разплащателните агенции следва да се изисква да водят отделни отчети на запасите и финансови отчети, съдържащи необходимите елементи за наблюдение на запасите и осигуряване на финансово управление на разходите и приходите, генерирани от мерките на публична интервенция.
(16)
По отношение на интервенционните мерки на публично съхранение от разплащателните агенции се изисква да осчетоводяват елементите, отнасящи се до количествата, стойностите и някои средни величини. Въпреки това съществуват обстоятелства, при които някои операции и разходи не следва да се осчетоводяват, или пък следва да се осчетоводяват в съответствие със специфични правила. С цел да се гарантират еднакво третиране и защита на финансовите интереси на Съюза, тези обстоятелства следва да бъдат уточнени, включително, където е приложимо, редът на осчетоводяването на операциите и разходите.
(17)
Датата, на която различните елементи на разходи и приходи в резултат на интервенционни мерки за публично съхранение се осчетоводяват, зависи от типа операция, с която те са свързани, и може да се определи съгласно секторното законодателство за селското стопанство. В този контекст е необходимо да се приеме общо правило, което да разпорежда различните елементи да се осчетоводяват на датата, на която се извършва операцията, резултат от интервенционни мерки, и да уточнява специалните случаи, които трябва да се вземат предвид.
(18)
В интерес на доброто финансово управление държавите членки следва да предоставят на Комисията прогнозните суми, които остава да се финансират от ЕЗФРСР за една селскостопанска бюджетна година, както и разчета на заявките за плащане за следващата бюджетна година. Въпросната информация следва да бъде изпратена на Комисията в такъв срок, че тя да разполага с достатъчно време за изпълнение на задълженията си, като при всички случаи това трябва да става два пъти годишно, не по-късно от 31 януари и 31 август на всяка година.
(19)
В съответствие с член 36, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 следва да се определят сроковете за изготвяне на декларациите за разходи за операции, извършени в рамките на ЕЗФРСР. Предвид особеностите на счетоводните норми, прилагани за ЕЗФРСР, използването на предварително финансиране и финансиране на мерки за календарната година, следва да се предвиди разходите да се декларират в срокове, съобразени с тези особености.
(20)
Обменът на информация и документи между държавите членки и Комисията, както и предоставянето и съобщаването на данни от държавите членки на Комисията се извършват по принцип по електронен път. С цел подобряване на информационния обмен във връзка с фондовете и разширяване на неговото използване бяха създадени информационни системи в съответствие с Регламент (ЕО) № 883/2006 на Комисията. Такива системи следва да продължат да се използват и да се внедряват, след като държавите членки бъдат уведомени чрез Комитета по земеделските фондове.
(21)
Условията за обработка на информацията от тези информационни системи, както и формата и съдържанието на документите, които следва да се предават съгласно Регламент (ЕС) № 1306/2013, се нуждаят от често адаптиране поради развитието на прилаганата нормативна уредба или поради управленчески нужди. Следва също така да бъдат определени единни правила за представянето на съответните документи, които се изискват от държавите членки. За да се постигнат целите и да се опростят процедурите и за да стане възможно бързото задействане на съответните информационни системи, формата и съдържанието на документите следва да се определят на основата на образци и протоколи, които да се адаптират и актуализират от Комисията, след като уведоми Комитета по земеделските фондове.
(22)
Съгласно член 58 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 държавите членки чрез своите разплащателни агенции отговарят за управлението и контрола на разходите по линия на фондовете. Поради това данните относно финансовите трансакции следва да се предават и въвеждат в информационните системи и да се актуализират под ръководството на разплащателните агенции, от самите разплащателни агенции или от органа, който е оправомощен за тази функция, при необходимост чрез посредничеството на акредитирания координиращ орган.
(23)
Някои документи или декларации, предвидени в член 102, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕС) № 1306/2013 или в актове на Комисията, приети за целите на посочения член, изискват подпис на упълномощено лице или одобрението на такова лице на един или повече етапи от съответната процедура. Информационните системи, създадени за предаването на тези документи, следва, в такива случаи, да дават възможност за идентифициране на всяко лице по недвусмислен начин и да дават разумни гаранции, че съдържанието на тези документи, включително на различните етапи от процедурата, няма да може да бъде променяно. Горното следва да се прилага по-специално по отношение на приложените към годишните счетоводни отчети декларации за разходите и декларация за управлението по реда на член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточка iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 и документите, предавани в рамките на тези процедури по електронен път.
(24)
Съгласно член 58, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 държавите членки чрез своите разплащателни агенции са отговорни за възстановяване на неправомерните плащания заедно с лихвите. С цел да се гарантира ефективното и правилно прилагане на тези разпоредби, е необходимо да се определят хармонизирани правила по отношение на лихвите, приложими към сумите на възстановените неправомерни плащания. Без да се засяга член 54, параграф 3, първа алинея, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, задължението за държавите членки да възстановяват неправомерно платените суми може да бъде изпълнено по различни начини. Без да се засяга друга правоприлагаща мярка, предвидена в националните законодателства, един разходоефективен начин за събиране на вземания е, след установяването на размера на дълга в съответствие с националното законодателство, дължимите плащания по него да бъдат приспаднати от следващите плащания към длъжника. Поради това следва да бъде задължително за държавите членки да прилагат този метод на събиране на вземания, като следва да се определят общите условия за неговото прилагане.
(25)
Следва да се установят правилата както за процедурата по уравняване на сметки, предвидена в член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, така и за процедурата за уравняване по съответствие, предвидена в член 52 от посочения регламент, и по-специално да се предвиди механизъм, позволяващ получените суми да бъдат, в зависимост от случая, приспадани или добавяни към едно от следващите плащания от Комисията към държавите членки.
(26)
По отношение на процедурата по уравняване на сметки, предвидена в член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, е необходимо да се уточнят данните, които да се съдържат в годишните счетоводни отчети на разплащателните агенции, и да се определи дата на предаване на Комисията на тези счетоводни отчети и други необходими документи. Следва също така да се посочи ясно периодът, в рамките на който разплащателните агенции са длъжни да държат на разположение на Комисията обосновките на всички разходи и целеви приходи. Наред с това е необходимо да се уточни, че Комисията установява формата и съдържанието на счетоводните данни, които следва да се предават от разплащателните агенции.
(27)
С цел да се гарантира, че в нормални случаи процедурата за уравняване по съответствие приключва в рамките на разумен период от време, е целесъобразно да се определят специфични срокове за различните етапи от процедурата, които да се спазват от Комисията и от държавите членки. Същевременно обаче за Комисията следва да е възможно да удължава тези срокове, когато е необходимо, с оглед сложността на разследвания случай. Процедурата за уравняване по съответствие следва да дава на държавите членки правото на състезателно производство и правилно да оценява информацията, необходима за оценката на риска от фондовете.
(28)
В съответствие с член 59, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 от държавите членки се изисква да гарантират минимален брой проверки на място, необходими за ефективно управление на риска. Въпреки това държавите членки имат право, в рамките на своята отговорност, да намалят минималния брой на проверките на място, когато е установено, че системите за управление и контрол функционират добре и процентите на грешка са на приемливо ниво. Въпреки че необходимият минимален брой проверки на място трябва да бъде предвиден в секторното законодателство за селското стопанство, следва да бъдат определени хоризонтални правила по отношение на възможността за намаляване на минималния брой проверки на място, приложими за всички финансирани от фондовете мерки, както и приложимите условия. В допълнение към тези хоризонтални правила в секторното законодателство за селското стопанство могат да се предвидят допълнителни правила.
(29)
Освен това е целесъобразно да се определят правила, отнасящи се до извършването от държавите членки на проверки на трансакциите, посочени в член 80 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, по-специално по отношение на подбора на предприятията, степента и графика за проверка.
(30)
В съответствие с дял V, глава III от Регламент (ЕС) № 1306/2013 относно проверките на трансакциите държавите членки трябва да изпратят на Комисията редица съобщения. Тъй като стандартизирането на формата и съдържанието на такива съобщения улеснява тяхното използване и гарантира единен подход, целесъобразно е да се приемат подробни правила, отнасящи се до формата и съдържанието на тези съобщения. Освен това следва да бъдат определени правилата за съхранението на търговски документи относно съвместните действия, включващи взаимопомощ, посочени в член 83 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и за специалните служби по член 85 от посочения регламент.
(31)
В Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 се определят правила, допълващи правната рамка относно обезпеченията, по-специално що се отнася до изискването за внасяне на обезпечение, условията, приложими по отношение на обезпеченията, както и правила за внасяне, освобождаване или задържане на обезпечението. За да се гарантира единно прилагане на тези правила, е целесъобразно да бъдат установени разпоредби относно формата и процедурите за представяне и освобождаване на обезпечение, както и за обмен на информация и съобщения, изисквани в това отношение.
(32)
В съответствие с дял VII, глава IV от Регламент (ЕС) № 1306/2013 относно прозрачността от държавите членки се изисква да публикуват ежегодно бенефициерите на фондовете, както и, inter alia, сумите, получени от всеки бенефициер в рамките на всеки от тези Фондове. За тази цел и в съответствие с член 111 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 следва да бъде определена формата на това публикуване. Публикуването следва да не надхвърля обхвата, необходим за постигане на целите във връзка с прозрачността.
(33)
Публикуването следва да бъде в съответствие с информацията, съхранявана от разплащателните агенции в счетоводните си книги и записи, и да се отнася до плащания, получени през предходната финансова година. Информацията следва да бъде предоставена на обществеността до 31 май в ясен, хармонизиран и позволяващ лесно търсене формат.
(34)
Съгласно член 111, параграф 1, първа алинея, буква в) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 трябва да бъдат публикувани сумите за плащане по всяка финансирана от фондовете мярка, получени от бенефициера. При все това, за да се гарантира спазване на задължението, предвидено в член 112 от посочения регламент, необходимо е също така да се определят праговете, под които не се публикува името на бенефициера.
(35)
В съответствие с член 111, параграф 1, първа алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 при публикуването на бенефициерите на фондовете се изисква да се посочи общината, в която пребивава или е регистриран бенефициерът. Тази информация следва също така да се предоставя по отношение на бенефициери, които са физически лица, и чиито имена не трябва да бъдат публикувани в съответствие с член 112 от посочения регламент. Въпреки това, ако поради ограничения брой на бенефициерите, пребиваващи или регистрирани в дадена община, публикуването на името на общината би имало ефекта на идентифициране на бенефициер, който е физическо лице, следва да бъдат установени разпоредби, за да се избегне непропорционално и ненужно нарушаване на правото на личен живот.
(36)
Публикуването на информацията следва да бъде извършено в интернет във формат, който позволява търсене, което ще гарантира, че широката общественост може да го използва за справки. Форматът следва да позволява търсенето да се извършва на базата на определени критерии и получените резултати да бъдат представени в леснодостъпна форма.
(37)
За да бъдат спазени приложимите изисквания за защита на личните данни, бенефициерите на фондовете следва предварително да бъдат уведомени за публикуването на техните данни. Информацията следва да бъде предоставена на бенефициерите чрез формулярите за кандидатстване за помощ или когато се събират данните. По отношение на разходи, направени през финансовите 2014 и 2015 г., ако свързаната с бенефициерите информация не е налична към момента на събиране на личните данни, те все пак следва да бъдат уведомени в рамките на разумни срокове преди действителното публикуване на информацията.
(38)
С цел да се улесни достъпът на обществеността до публикуваните данни, държавите членки следва да създадат уебсайтове, съдържащи информация, свързана с бенефициерите на фондовете и праговете, посочени в член 112 от Регламент (ЕС) № 1306/2013. Поради различните организационни структури в рамките на държавите членки, те следва да определят кой орган ще отговаря за създаването и поддържането на единния уебсайт и публикуването на данните. Комисията следва да създаде уебсайт, който съдържа връзки към уебсайтовете на държавите членки.
(39)
Член 10 от настоящия регламент следва да се прилага към направените разходи и целевите приходи, получени от държавите членки, след 16 октомври 2014 г., за да се гарантира непрекъснатостта на отчетността в рамките на една и съща бюджетна година.
(40)
За да се гарантира последователност на третирането на текущите процедури за уравняване по съответствие, сроковете, предвидени в член 34, параграфи 3 и 4 от настоящия регламент, следва да не се прилагат за онези процедури, за които съобщението по член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 885/2006 е било изпратено преди 1 януари 2015 г.
(41)
Тъй като дял VII, глава IV от Регламент (ЕС) № 1306/2013 относно прозрачността се прилага за плащания, извършени от финансовата 2014 година, съответните разпоредби на посочения регламент се прилагат за тези плащания.
(42)
С оглед на държавите членки да се осигури достатъчно време за прилагане, информацията, изпращана в съответствие с приложение II, колони V1 и V2, следва да започне да се предоставя от 2016 финансова година.
(43)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по земеделските фондове,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
РАЗПЛАЩАТЕЛНИ АГЕНЦИИ И ДРУГИ ОРГАНИ
Член 1
Процедура за акредитация на разплащателните агенции
1. Държавите членки определят на министерско равнище орган, който отговаря за:
а)
издаването, преразглеждането и оттеглянето на акредитацията на разплащателните агенции;
б)
изпълнението на задачите, възложени на компетентния орган в настоящата глава.
2. Компетентният орган, посредством формален акт, взема решение за издаването, или, след преразглеждане, за оттеглянето на акредитацията на разплащателната агенция на базата на проучване на критериите за акредитация, посочени в член 1, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 („критерии за акредитация“). Компетентният орган незабавно уведомява Комисията за акредитациите и оттеглянето на акредитации.
3. Компетентният орган определя одитен орган, който извършва проучване, преди да се издаде акредитация (преглед преди акредитацията). Одитният орган е одитна институция, или друга публична или частна организация или организационен отдел на институция с необходимата професионална подготовка, умения и капацитет да извършва одити. Одитният орган е независим от разплащателната агенция, която акредитира.
Проучването (прегледът преди акредитация), който се извършва от одитния орган, обхваща по-специално:
а)
въведените процедури и системи за разрешаване и извършване на плащания;
б)
разделението на задълженията и адекватността на вътрешния и външния контрол по отношение на трансакциите, финансирани от Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), по-долу наричани заедно „фондовете“;
в)
степента, до която наличните процедури и системи са в състояние да предпазват бюджета на Съюза, включително мерки за борба с измамите, основани на риска;
г)
сигурността на информационните системи;
д)
воденето на счетоводството.
Одитният орган изготвя доклад, в който се описват извършената работа по одита, резултатите от тази работа и оценка дали разплащателната агенция изпълнява критериите за акредитация. Докладът се предоставя на компетентния орган, който след това издава акт за акредитиране, когато се е уверил, че разплащателната агенция изпълнява критериите за акредитация.
4. Когато компетентният орган прецени, че разплащателната агенция не изпълнява критериите за акредитация, той уведомява разплащателната агенция за конкретните условия, които трябва да изпълни, за да ѝ бъде издадена акредитация.
В очакване на въвеждането на необходимите промени с цел изпълнение на конкретните условия, акредитацията може да бъде разрешена временно за срок, чиято продължителност се определя в зависимост от сериозността на установените проблеми, но не по-дълъг от 12 месеца. В някои надлежно обосновани случаи Комисията може по изрично искане на съответната държава членка да разреши удължаване на срока.
5. Информацията, предвидена в член 102, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се съобщава незабавно след първото акредитиране на разплащателната агенция и във всеки случай преди направените от нея разходи да бъдат финансирани от фондовете. Посочената информация се придружава от декларации и документи относно:
а)
отговорностите, поверени на разплащателната агенция;
б)
разпределението на отговорностите между отделите на РА;
в)
взаимоотношенията на разплащателната агенция с други органи, публични или частни, които отговарят за изпълнението на мерките, чието финансиране от разплащателната агенция е за сметка на фондовете;
г)
процедурите, с които исканията на бенефициерите се приемат, проверяват и потвърждават, и чрез които разходите се разрешават, изплащат и осчетоводяват;
д)
разпоредбите относно сигурността на информационните системи;
е)
доклада за прегледа преди акредитация, извършен от одитния орган, посочен в параграф 3.
6. Комисията уведомява Комитета по земеделските фондове за акредитираните разплащателни агенции във всяка държава членка.
Член 2
Преразглеждане на акредитацията
1. Компетентният орган осигурява постоянен надзор над разплащателните агенции, за които отговаря, по-специално въз основа на сертификатите и докладите, изготвени от сертифициращия орган, посочен в член 9 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, и проследява установените нередности.
На всеки три години компетентният орган докладва писмено на Комисията относно надзора над разплащателните агенции и мониторинга на дейностите им. Докладът съдържа преглед на продължаващото изпълнение от страна на РА на критериите за акредитация, придружен от обобщение на предприетите действия за отстраняване на нередностите. Компетентният орган потвърждава дали разплащателната агенция, за която отговаря, продължава да изпълнява критериите за акредитация.
2. Държавите членки създават система, която да гарантира, че всички данни, че дадена РА не изпълнява критериите за акредитация, се съобщават незабавно на компетентния орган.
3. Когато компетентният орган реши, че дадена акредитирана разплащателна агенция вече не изпълнява един или повече от критериите за акредитация по начин, който вероятно ще попречи на изпълнението на задачите, посочени в член 1, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, компетентният орган незабавно поставя акредитацията на РА на изпитателен срок. Той изготвя план, съдържащ действия и срокове за отстраняване на установените нередности в период, който се определя в зависимост от сериозността на проблема, който не може да надхвърля 12 месеца от датата, на която акредитацията е поставена на изпитателен срок. В някои надлежно обосновани случаи Комисията може по изрично искане на съответната държава членка да разреши удължаване на срока.
4. Компетентният орган уведомява Комисията за решението си да постави акредитацията на разплащателната агенция на изпитателен срок, за изготвения съгласно параграф 3 план и впоследствие за напредъка по изпълнението на този план.
5. Ако акредитацията бъде оттеглена, компетентният орган незабавно акредитира друга разплащателна агенция, която изпълнява условията, посочени в член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, за да гарантира непрекъснатост на плащанията към бенефициерите.
6. Когато Комисията установи, че компетентният орган не е изпълнил задължението си да изготви корективен план съгласно параграф 3, или че разплащателна агенция продължава да бъде акредитирана, без напълно да е изпълнила този план в определения срок, тя нарежда на компетентния орган да оттегли акредитацията на тази разплащателна агенция, освен ако не се направят необходимите промени в определен от Комисията срок в зависимост от сериозността на проблема. В такъв случай Комисията може да реши да отстрани нередностите чрез процедурата за уравняване по съответствие по реда на член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 3
Декларация за управлението
1. Декларацията за управлението по член 7, параграф 3, първа алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 се изготвя своевременно, за да може сертифициращият орган да представи становище по член 9, параграф 1 от посочения регламент.
Декларацията за управлението е във формат, установен в приложение I към същия регламент, и може да съдържа резерви, които дават количествено изражение на потенциалното финансово въздействие. В случай, че има изразени резерви, декларацията съдържа корективен план за действие и точни срокове за изпълнението му.
2. Декларацията за управление се основава на ефективното наблюдение на системата за управление и контрол през цялата година.
Член 4
Координиращ орган
1. Координиращият орган по член 7, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 действа като единствен събеседник от името на съответната държава членка по всички въпроси, свързани с фондовете, във връзка със следното:
а)
разпространението на информация и насоки, свързани с функциите и операциите на разплащателните агенции, към тези разплащателни агенции и към органите, отговарящи за изпълнението на тези насоки, както и насърчаването на хармонизираното им прилагане;
б)
съобщаването на Комисията на информацията по членове 7 и 102 от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
в)
предоставянето на Комисията на пълен набор от счетоводни документи за целите на статистиката и контрола.
2. Разплащателната агенция може да изпълнява ролята на координиращ орган, стига тези две функции да се поддържат отделени.
3. В рамките на своята мисия координиращият орган има право, в съответствие с националните процедури, да се обръща и към други административни органи или служби, а именно такива със счетоводна или техническа насоченост.
4. Поверителността, целостта и наличността на всички компютърни данни, съхранявани от координиращия орган, се гарантират от мерки, адаптирани към административната структура, персонала и технологичната среда на всеки координиращ орган. Финансовите и технологичните усилия са пропорционални на действително поетите рискове.
5. Съобщенията, предвидени в член 102, параграф 1, първа алинея, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се предават незабавно след първото акредитиране на координиращия орган и във всеки случай преди финансирането от фондовете на разходи, за които той отговаря. Те се придружават от документ за акредитиране на органа и от информация за свързаните с дейността му административни и счетоводни условия, както и условията за вътрешен контрол.
Член 5
Сертифициране
1. Компетентният орган определя сертифициращия орган, предвиден в член 9 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. Сертифициращият орган организира дейността си по ефективен и ефикасен начин и извършва проверките си в подходящ срок, като взема предвид естеството и времето на извършване на трансакциите за съответната финансова година.
3. Становището, предоставяно от сертифициращия орган в съответствие с член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя ежегодно.
Становището се основава на одитната дейност, която се извършва съгласно членове 6 и 7 от настоящия регламент.
4. Сертифициращият орган изготвя доклад със своите констатации. Докладът обхваща функциите, за които е оправомощен. Докладът съдържа следните данни за обхванатия от доклада период:
а)
дали разплащателната агенция изпълнява критериите за акредитация;
б)
дали процедурите на разплащателната агенция са давали възможност за разумна гаранция, че разходите, финансирани от фондовете, са направени при спазване на правилата на Съюза, което гарантира, че съответните трансакции са законни и редовни и че препоръките за подобряване, ако има такива, са изпълнени;
в)
дали годишните счетоводни отчети, посочени в член 29, са в съответствие с водените от разплащателната агенция счетоводни книги и регистри;
г)
дали декларациите, свързани с разходите и интервенционните операции, представляват материално вярно, пълно и точно отражение на операциите, финансирани за сметка на фондовете;
д)
дали финансовите интереси на Съюза са надлежно защитени по отношение на платените аванси, получените гаранции, интервенционните резерви, както и сумите за получаване.
Докладът съдържа информация за броя на лицата в одиторския екип и тяхната квалификация, за извършената работа, за броя проверени трансакции, за степента на същественост и увереност при проверката, за установените евентуални слабости и направените препоръки за подобряване, за операциите както на сертифициращия орган, така и на други одитни органи, вътрешни или външни за разплащателната агенция, на които почива изцяло или частично увереността на сертифициращия орган по въпросите, разглеждани в доклада.
Член 6
Принципи на одита
1. Сертифициращият одит се извършва в съответствие с международно приетите стандарти за одит.
2. Сертифициращият орган изготвя одитна стратегия, която установява обхвата, сроковете и насоката на сертифициращия одит, методите за одит и методологията за формиране на извадка. За всяка финансова година се изготвя одитен план, основан на изчисления одитен риск. При поискване сертифициращият орган предоставя на Комисията одитната стратегия и одитния план.
3. Чрез оценка на системите за контрол, в това число проверка за съответствие и съществени проверки на разходите, съставени от детайлна проверка и аналитични процедури, се постига приемливо ниво на одитна увереност при одитната проверка.
4. Комисията изготвя насоки, които съдържат, по-специално:
а)
допълнителни пояснения и насоки по отношение на извършването на сертифициращия одит;
б)
определяне на приемливото ниво на одитна увереност, която да се постигне при одитната проверка.
Член 7
Методи на одита
1. Свързаните със сертифицирането одитни методи се определят в одитната стратегия, посочена в член 6, параграф 2.
2. За да се постигнат целите на одита и да се предостави становището, посочено в член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, етапите на одита включват одити на системите, съществени проверки и потвърждаване на равнението на финансовите декларации и декларациите за управлението.
3. Съществените проверки на разходите обхващат потвърждаване на законността и редовността на съответните трансакции на равнище окончателни бенефициери. За тази цел сертифициращият орган може да присъства на проверките на място на второ ниво, извършвани от разплащателната агенция. Сертифициращият орган не може да присъства на първоначалните проверки на място, извършвани от разплащателната агенция, с изключение на ситуации, в които е физически невъзможно да се потвърди отново първоначалната проверка, извършена от разплащателната агенция. По отношение на съществените проверки сертифициращите органи могат да използват интегриран подход за формиране на извадка.
4. В насоките, посочени в член 6, параграф 4, Комисията установява допълнителни условия и насоки за изготвянето на одитните процедури, интегрирането на извадките, планирането и извършването на повторното потвърждаване на трансакциите на място.
ГЛАВА II
ФИНАНСОВО УПРАВЛЕНИЕ НА ФОНДОВЕТЕ
РАЗДЕЛ 1
Общи разпоредби
Член 8
Счетоводство на разплащателните агенции
1. Всяка разплащателна агенция води счетоводство, което обхваща единствено разходите и приходите, посочени в член 4, параграф 1, членове 5 и 43 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и усвояването на отпуснатите средства за покриване на съответните разходи. Това счетоводство позволява разграничаването и предоставянето поотделно на финансовите данни за ЕФГЗ и ЕЗФРСР.
2. Разплащателните агенции на държавите членки, които не са приели еврото, водят счетоводство за сумите във валутата, в която са направени разходите и са получени приходите. С цел обаче да се даде възможност за консолидиране на всички направени разходи и постъпили приходи, те трябва да могат да предоставят съответните данни в националната им валута и в евро.
3. По отношение на ЕЗФРСР всяка разплащателна агенция, определена за програма за развитие на селските райони, води счетоводство, което дава възможност за идентифициране на операциите за всяка програма и всяка мярка. Това счетоводство включва по-конкретно:
а)
размер на публичните разходи и размер на участието на Съюза във всяка операция;
б)
сумите за възстановяване от бенефициерите при установяване на нередности или небрежност;
в)
възстановените суми с посочване на началната операция.
РАЗДЕЛ 2
Счетоводство на ЕФГЗ
Член 9
Предоставяне на информация от държавите членки
Държавите членки събират и държат на разположение на Комисията информацията относно общия размер на ежеседмично направените разходи и на целевите приходи, при следните условия:
а)
най-късно на третия работен ден от седмицата, информацията относно общия размер на направените разходи и целевите приходи, получени от началото на месеца до края на предходната седмица;
б)
най-късно на третия работен ден от месеца, когато седмицата е в два последователни месеца, информацията относно общия размер на направените разходи и целеви приходи през предходния месец.
Член 10
Съобщаване на информация от държавите членки
1. Съгласно член 102, параграф 1, първа алинея, букви в), подточки i) и ii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 държавите членки предават на Комисията по електронен път следните данни и документи при условията, определени с членове 11 и 12 от настоящия регламент:
а)
най-късно до третия работен ден на всеки месец данните относно общия размер на направените разходи и целевите приходи, постъпили през предходния месец, по образеца, предоставен на държавите членки от Комисията посредством информационните системи, както и всяка информация, която обяснява значителни разлики между изготвените прогнози съгласно параграф 2, буква а), подточка iii) от настоящия член и направените разходи или получените целеви приходи;
б)
най-късно до дванадесетия ден от всеки месец декларацията за разходите, посочена в член 18, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013. Въпреки това съобщаването на информация относно направените разходи и получените целеви приходи между 1 и 15 октомври се предава най-късно на 27 октомври.
2. Декларацията за разходите, посочена в параграф 1, буква б) се състои от:
а)
отчет, изготвен от всяка разплащателна агенция по образеца, предоставен на държавите членки от Комисията посредством информационните системи, с разбивка съгласно номенклатурата на бюджета на Съюза и по вид разходи и приходи, въз основа на подробната номенклатура, предоставена на държавите членки, която обхваща:
i)
направените разходи и получени целеви приходи през предходния месец;
ii)
общите направени разходи и получени целеви приходи от началото на бюджетната година до края на предходния месец;
iii)
прогнозите за разходи и целеви приходи, отнасящи се според случая:
-
само до текущия месец и двата следващи месеца,
-
до текущия месец, двата следващи месеца и до края на бюджетната година;
iv)
ако е необходимо, допълнителни данни;
б)
обобщение на данните, посочени в буква а), от съответната държава членка по образеца, предоставен на държавите членки от Комисията посредством информационните системи, за всички разплащателни агенции на посочената държава членка;
в)
счетоводните документи, доказващи разходи и приходи, свързани с публична интервенция, както е посочено в член 19, параграф 2.
3. Всички финансови данни, които се изискват по настоящия член, се съобщават в евро.
Член 11
Общи правила за декларациите за разходи и целевите приходи
1. Без да се засягат специфичните разпоредби относно декларациите за разходи и приходи, свързани с публичното съхранение, посочени в член 12, декларираните от разплащателните агенции разходи и целеви приходи за месеца съответстват на плащанията и постъпленията, действително извършени през този месец.
Тези разходи и приходи се осчетоводяват в бюджета на ЕФГЗ за бюджетната година N.
При все това:
а)
разходите, които са направени преди влизането в сила на разпоредбата, предвиждаща пълното или частично поемане на разходите от ЕФГЗ, могат да се декларират единствено:
-
за месеца, през който посочената разпоредба е влязла в сила,
или
-
за месеца, следващ влизането в сила на настоящата разпоредба;
б)
целевите приходи, които са дължими от държавата членка на Комисията, се декларират за месеца, през който изтича срока за внасяне на съответните суми съгласно законодателството на Съюза;
в)
решените от Комисията корекции в рамките на уравняването на сметките и уравняването по съответствие се приспадат или прибавят директно от Комисията към месечните плащания, посочени, в зависимост от случая, в член 33, параграф 2 или член 34, параграф 8. Държавите членки включват обаче сумите, съответстващи на тези корекции, в декларацията, изготвена за месеца, за който се отнасят корекциите.
2. Разходите и целевите приходи се отчитат към датата, на която е заверена или задължена сметката на разплащателната агенция. Въпреки това, за плащанията, датата, която следва да се вземе предвид, може да е тази, на която заинтересованата агенция е издала и изпратила на финансовата институция или на бенефициера платежното нареждане. Всяка разплащателна агенция използва един и същи метод за цялата бюджетна година.
3. Декларираните съгласно параграф 1 разходи и целеви приходи могат да съдържат корекции на декларираните данни към предходния месец на същата бюджетна година.
Когато корекциите на целевите приходи на равнище разплащателна агенция водят до деклариране на негативни целеви приходи по определена бюджетна позиция, допълнителните корекции се пренасят към следващия месец. При необходимост те се регулират при уравняването на сметките за съответната година.
4. Неизпълнените платежни нареждания, както и плащанията, дебитирани по сметката, които впоследствие отново се отнасят към кредитната част, се осчетоводяват като приспадане от разходите към месеца, през който разплащателната агенция оповестява неизпълнението или анулирането.
5. Ако дължимите плащания от ЕФГЗ са обременени със задължения, те се считат за реализирани в своята цялост за целите на прилагането на параграф 1:
а)
към датата на плащане на дължимата сума на бенефициера, ако задължението е по-малко от разпоредения разход;
б)
към датата на прихващане, ако разходът е по-малък или равен на задължението.
6. Събраните данни, отнасящи се за разходите и целевите приходи, отнесени към съответната бюджетна година, които подлежат на предаване на Комисията не по-късно от 27 октомври, могат да се коригират единствено в рамките на годишния счетоводен отчет, който следва да се предаде на Комисията съгласно член 102, параграф 1, първа алинея, буква в) подточка iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 12
Специфични правила, приложими спрямо декларациите за разходи, свързани с публичното съхранение
1. Операциите, които следва да се вземат предвид при изготвяне на декларации за разходи, свързани с публичното съхранение, са осчетоводените в края на месеца от разплащателната агенция, а извършени в периода от началото на счетоводната година по смисъла на член 3, параграф 3, първа алинея, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 до края на съответния месец.
2. Тези декларации за разходите съдържат стойностите и сумите, определени в съответствие с членове 17 и 18 от настоящия регламент и с член 4 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014 на Комисията (11), осчетоводени от разплащателните агенции през месеца, следващ месеца, за който се отнасят операциите.
При все това:
а)
за операции, извършени през месец септември, стойностите и сумите се осчетоводяват от разплащателните агенции не по-късно от 15 октомври;
б)
в случай на обща амортизация сумите, посочени в член 3, параграф 1, буква д) от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014, се осчетоводяват на датата, установена в решението, отнасящо се до тях.
Член 13
Решение на Комисията за извършване на плащане
1. Въз основа на данните, изпратени в съответствие с член 10, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, Комисията взема решение да извършва месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, без да се засягат корекциите, които могат да се направят в последващи решения съгласно членове 51 и 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, като се вземат предвид решенията за намаляване и спиране съгласно член 41 на същия регламент.
2. Ако общите разходи, декларирани от държавите членки за следващата финансова година, надхвърлят три четвърти от общите бюджетни кредити за текущата финансова година, авансовото поемане на задължения, посочено в член 170, параграф 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 и съответстващите месечни плащания се отпускат пропорционално на декларациите за разходи, максимум до 75 % от бюджетните кредити за текущата финансова година. При вземане на решения за последващи възстановявания Комисията взема предвид салдото, което не е възстановено на държавите членки.
Член 14
Предоставяне на ресурси на държавите членки
1. С решението за извършване на месечни плащания Комисията предоставя на държавите членки, в рамките на бюджетните кредити, необходимите ресурси за покриване на финансираните от ЕФГЗ разходи, минус съответната сума на целевите приходи, в сметка, открита от всяка държава членка.
Когато плащанията, извършвани от Комисията, минус целевите приходи, доведат до отрицателна сума за дадена държава членка, допълнителните приспадания се пренасят към следващите месеци.
2. Името и номера на банковата сметка, посочена в параграф 1, се съобщават от държавите членки на Комисията във формата, предоставен им от Комисията.
Член 15
Съобщаване при публична интервенция
1. Разплащателните агенции предават на Комисията:
а)
по нейно искане документите и информацията, посочени в член 3, параграф 7 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, и допълнителните национални административни разпоредби, приети за прилагане и управление на интервенционните мерки;
б)
до датата, посочена в член 10, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, информацията за публичното съхранение по образците, предоставени на държавите членки от Комисията посредством информационните системи.
2. Съответните информационни системи, посочени в член 24, се използват за уведомяване и обмен на информация, както и за изготвяне на документи, свързани с разходи за публична интервенция.
Член 16
Съдържание на счетоводните документи за публичното съхранение, изготвяни от разплащателните агенции
1. Складовите счетоводни документи, посочени в член 3, параграф 3, първа алинея, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, съдържат следните категории елементи, показани отделно:
а)
количествата продукти, документирани при влизане и излизане от склада, със или без физическо придвижване;
б)
използваните количества за безплатно разпространение на най-нуждаещи се лица по линия на Фонда за европейско подпомагане на най-нуждаещите се лица, осчетоводени съгласно член 4, параграф 3 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014, като се разграничават тези, които подлежат на трансфер в друга държава членка;
в)
количествата, взети като проби, като се разграничават взети от купувачи проби;
г)
количествата, които след проверка чрез визуален оглед при годишната инвентаризация или по време на инспекция след приемане за интервенция, не могат вече да се препакетират и подлежат на директни продажби;
д)
липсващите количества по обясними или необясними причини, в това число съответстващите на законовите граници на отклонение;
е)
количествата, които са с влошено качество;
ж)
количествата в излишък;
з)
липсващите количества, превишаващи границите на отклонение;
и)
количествата, влезли за съхранение и за които е установено, че не отговарят на изискванията и за които е отказано приемане;
й)
нето количествата на съхранение в края на всеки месец или отчетна година, пренесени в следващия месец или отчетна година.
2. Счетоводните финансови документи, посочени в член 3, параграф 3, първа алинея, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, съдържат следното:
а)
стойността на количествата, посочени в параграф 1, буква а) от настоящия член, като показват отделно стойността на закупените количества и на продадените количества;
б)
счетоводната стойност на количествата, използвани или осчетоводени съгласно договореностите за безплатно разпространение, посочени в параграф 1, буква б) от настоящия член;
в)
разходите за финансиране, посочени в член 3, параграф 1, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014;
г)
разходите за физически операции, посочени в член 3, параграф 1, букви б) и в) от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014;
д)
суми от амортизация, посочени в член 3, параграф 1, буква д) от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014;
е)
сумите, събрани или възстановени от продавачи, купувачи и оператори на складове, различни от посочените в член 20, параграф 2 от настоящия регламент;
ж)
сумата от директни продажби, извършени след годишната инвентаризация или след проверки след приемането на продукти на интервенционно съхранение;
з)
загуби и печалби от изнасяне на продукти, като се вземе предвид амортизацията, посочена в буква д) от настоящия параграф;
и)
други дебити и кредити, по-специално съответстващите на количествата, посочени в параграф 1, букви в)-ж) от настоящия член;
й)
средната счетоводна стойност, изразена на тон или хектолитър, в зависимост от случая.
Член 17
Счетоводно отчитане на публичната интервенция
1. Елементите, посочени в член 16, се осчетоводяват за количествата, стойностите, сумите и средните величини, действително осчетоводени от разплащателните агенции, или стойностите и сумите, изчислени на базата на стандартните суми, установени от Комисията.
2. Документите и калкулациите, посочени в параграф 1, са обект на прилагането на следните правила:
а)
разходите за изнасяне, свързани с количествата, за които са осчетоводени количествени загуби или влошаване, в съответствие с правилата, установени в приложения VI и VII към Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014, се осчетоводяват единствено за действително продадените и изнесени от склада количества;
б)
количества, осчетоводени като липсващи при трансфер между държави членки, не се считат за влезли на съхранение в държавата членка по местоназначение и не се покриват от стандартните разходи за влизане;
в)
стандартните разходи за влизане и изнасяне, определени за транспорта и трансфера, се осчетоводяват, ако тези разходи не се считат за неделима част от транспортните разходи съгласно правилата на Съюза;
г)
освен ако конкретни правила на Съюза предвиждат друго, натрупаните суми от продажба на влошени продукти, както и всички други суми, получени в този контекст, не се осчетоводяват по линия на ЕФГЗ;
д)
всички документирани излишни количества се осчетоводяват като отрицателна сума в липсващите количества в статуса и движенията на запасите. Тези количества се включват, когато се определят превишаващите границата на отклонение количества;
е)
пробите, различни от тези, взети от купувачите, се осчетоводяват в съответствие с точка 2, буква а) от приложение VII към Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014.
3. Корекциите, направени от Комисията във връзка с елементите, посочени в член 16 за текущата счетоводна година, се съобщават на Комитета по земеделските фондове. Те могат да се съобщят на държавите членки при вземане на решение за месечно плащане или, ако това не се осъществи, когато се взема решението за уравняване на сметките. Те се осчетоводяват от разплащателните агенции по реда и условията на посоченото решение.
Член 18
Дати за осчетоводяване на разходи, приходи и движение на продукти при публична интервенция
1. Различните елементи на разходите и приходите се осчетоводяват на датата, на която се извършва физическата операция по мярката за публична интервенция, като се използва обменният курс, посочен в член 3, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014.
Все пак в изложените по-долу случаи са валидни следните дати:
а)
датата на квитанцията, в случаи на получени или възстановени суми, както е посочено в член 16, параграф 2, букви е) и ж) от настоящия регламент;
б)
датата на реалното плащане на разходи за физически операции, когато тези разходи не са покрити от стандартни суми.
2. Различните елементи, свързани с физическото движение на продукти и управлението на запаси, се вписват в отчетите на датата, на която се извършва физическата операция по интервенционната мярка.
Все пак в изложените по-долу случаи са валидни следните дати:
а)
датата на приемането на продуктите от разплащателната агенция в съответствие с член 31, параграф 2 и член 33 от Регламент (ЕС) № 1272/2009 на Комисията (12) за количества, влизащи за публично съхранение без промяна на мястото на съхранение;
б)
относно количества, които са липсващи, с влошено качество или излишни - датата на установяването на фактите в случая на липсващи, с влошено качество или излишни количества;
в)
датата на действителното изнасяне от склада, в случай на преки продажби на продукти, оставащи на съхранение, които не могат повече да бъдат препакетирани след визуалния оглед в контекста на годишната инвентаризация или по време на инспекцията след интервенцията;
г)
последния ден от счетоводната година - за всички загуби, превишаващи границата на отклонение, посочена в член 4, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014.
Член 19
Финансирана сума при публична интервенция
1. Сумата за финансиране при интервенционните мерки, посочени в член 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014 се определя въз основа на счетоводните отчети, изготвени и поддържани от разплащателните агенции в съответствие с член 3, параграф 3, първа алинея, буква а) от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, и към която се дебитират или кредитират съответно различните приходни и разходни позиции, посочени в член 16 от настоящия регламент, като се вземат предвид, когато е целесъобразно, сумите за разходите по секторното законодателство за селското стопанство.
2. Всеки месец и всяка година разплащателните агенции или съответно координиращите органи предават на Комисията по електронен път, по образците, предоставени на държавите членки от Комисията посредством информационните системи, необходимата информация за финансирането на разходите за публично съхранение, както и отчетите, доказващи разходите и приходите, свързани с публичното съхранение, под формата на таблици (P-STO) до деня, предвиден в член 10, параграф 1, буква б) и до датата, предвидена в член 30, параграф 2.
Член 20
Декларации за разходи и приходи, свързани с публична интервенция
1. Финансирането от ЕФГЗ по интервенционните мерки, посочени в член 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 906/2014 е равно на разходите, пресметнати на базата на информацията, съобщена от разплащателната агенция след приспадането на натрупани от интервенционните мерки приходи, валидирани от изградената от Комисията информационна система и включени от разплащателната агенция в декларацията ѝ за разходи, съставена в съответствие с член 12 настоящия регламент.
2. Възстановени суми в съответствие с член 54 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, и суми, получени или възстановени от продавачи, купувачи и оператори на складове, отговарящи на критериите, изложени в член 43 от същия регламент, се декларират в бюджета на ЕФГЗ при условията, посочени в член 10, параграф 2, буква а) от настоящия регламент.
РАЗДЕЛ 3
Счетоводство на ЕЗФРСР
Член 21
Прогнозни нужди от финансиране
За всяка програма за развитие на селските райони, посочена в член 6 от Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета (13) и в съответствие с член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, държавите членки изпращат на Комисията два пъти годишно, най-късно до 31 януари и до 31 август, своите прогнози за сумите, които да се финансират от ЕЗФРСР за финансовата година. Освен това държавите членки изпращат актуализиран разчет на заявките си за финансиране за следващата финансова година.
Тези прогнози и актуализираният разчет се предават посредством структурирани данни, като се използва информационната система SFC2014, предвидена в глава I от Регламент за изпълнение (ЕС) № 184/2014 на Комисията (14).
Член 22
Декларации за разходите
1. Разплащателните агенции декларират разходите за всяка програма за развитие на селските райони, както е посочено в член 6 от Регламент (ЕС) №°1305/2013.
За всяка мярка за развитие на селските райони разплащателните агенции посочват в декларацията за разходите:
а)
размер на допустимите публични разходи, за които агенцията действително е изплатила съответстващото участие на ЕЗФРСР по време на всеки референтен период, посочен в параграф 2 от настоящия член;
б)
допълнителната информация относно финансовите инструменти, както е посочена в дял IV от част II от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета (15);
в)
допълнителната информация за авансовите плащания към бенефициерите, както е посочена в член 75, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
г)
сумата, възстановена през текущия период, както е посочено в параграф 2 от настоящия член.
2. След като Комисията одобри програмата за развитие на селските райони, държавите членки изпращат на Комисията, в съответствие с член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточки i) и ii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013 своите декларации за разходите в следните срокове:
а)
не по-късно от 30 април за разходите за периода от 1 януари до 31 март;
б)
не по-късно от 31 юли за разходите за периода от 1 април до 30 юни;
в)
не по-късно от 10 ноември за разходите за периода от 1 юли до 15 октомври;
г)
не по-късно от 31 януари за разходите за периода от 16 октомври до 31 декември;
Всички разходи обаче, изплатени на бенефициерите от разплащателните агенции в съответствие с член 65, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 преди одобрението на програма за развитие на селските райони, както е посочено в член 6 от Регламент (ЕС) № 1305/2013, се изплащат на отговорност на държавите членки и се декларират на Комисията в първата декларация за разходи след приемането на тази програма. Същото правило се прилага mutatis mutandis в случай на изменение на програмата за развитие на селските райони, както е посочено в член 11 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
3. Декларациите за разходите се изготвят от разплащателните агенции под формата на структурирани данни за програмите за развитие на селските райони в информационната система SFC2014, предвидена в глава I от Регламент за изпълнение (ЕС) № 184/2014.
4. Когато на Комисията са необходими допълнителни потвърждения поради предоставена непълна или неясна информация или поради несъгласия, различия в тълкуването или друго несъответствие в декларацията за разход за даден референтен период, произтичащи по-специално от липса на съобщаване на информацията, изисквана в Регламент (ЕС) № 1305/2013 и актовете на Комисията, приети във връзка със същия регламент, или при наличие на сериозни признаци, че разходите, включени в декларацията за разходи, може да са засегнати от нередност, или че може да има недостатъци във функционирането на системата за управление и контрол за развитие на селските райони, съответната държава членка, по искане на Комисията, предоставя допълнителна информация в срок, определен в посоченото искане, в зависимост от сериозността на проблема.
Срокът за междинните плащания, определен в член 36, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, може да бъде прекъснат за цялата или част от сумата, за която се заявява плащане, от датата, на която е изпратено искането за информация, до получаването на исканата информация, но не по-късно от максималния срок, посочен в член 83, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Когато държавата членка не отговори на искането за допълнителна информация в срока, посочен в искането, или ако отговорът бъде счетен за незадоволителен или показва, че не са спазени приложимите правила, или че средствата на Съюза са неправилно усвоени, Комисията може да спре или да намали плащанията в съответствие с член 41 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
5. Декларираните разходи за даден период могат да съдържат корекции на данните, декларирани за предходен период на деклариране от същата финансова година.
Корекциите на разходите и целевите приходи, отнесени към финансовата година, които не са въведени в декларациите по параграф 2, букви а), б) и в), могат да се правят единствено в рамките на годишния счетоводен отчет, който следва да се предаде на Комисията съгласно член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточка iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 23
Изчисляване на сумата за изплащане
1. Участието на Съюза в допустимите публични разходи се изчислява за всяка отделна мярка и за всеки референтен период въз основа на плана за финансиране, както е посочен в член 8, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕС) № 1305/2013, в сила от първия ден на посочения период. Изчислението взема предвид корекциите в участието на Съюза, както са посочени в декларацията за разходи за същия период.
2. Без да се засяга разпоредбата за тавана в член 34, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, когато общата сума на участието на Съюза, изплатено на програмата за развитие на селските райони, надвиши общата сума, предвидена за мярката за развитие на селските райони, сумата за изплащане се намалява до сумата, предвидена за съответната мярка. Изключеното в резултат на това участие на Съюза може да се изплати по-късно, при условие че държавата членка представи коригиран план за финансиране, който се приеме от Комисията.
3. Участието на Съюза се изплаща от Комисията, при наличие на ресурси, по сметката/ите, открити от всяка държава членка.
Името и номерата на сметката се съобщават от държавите членки на Комисията във формата, предоставен им от Комисията.
РАЗДЕЛ 4
Общи разпоредби за ЕФГЗ и ЕЗФРСР
Член 24
Електронен обмен на информация и документи
1. Комисията определя информационните системи, позволяващи електронен обмен на документи и информация между нея и държавите членки за съобщения и справка с информация, предвидени в член 102 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и необходимите действия за тяхното прилагане. Тя информира държавите членки за общите правила за внедряването на тези системи чрез Комитета по земеделските фондове.
2. Информационните системи, посочени в параграф 1, са в състояние да обработват по-специално:
а)
необходимите за финансовите трансакции данни, по-специално свързаните с месечните и годишните счетоводни отчети на разплащателните агенции, декларациите за разходи и приходи, както и предаването на информация и документи, посочени в член 3 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014 и членове 10, 11, 14, 15, 19, 20, 23 и 29 от настоящия регламент;
б)
документи от общ интерес, позволяващи наблюдение на месечните и годишните счетоводни отчети, както и информация и документи, които разплащателните агенции трябва да представят за справка на Комисията;
в)
текстове на Съюза и насоки на Комисията относно финансирането на общата селскостопанска политика от акредитирани и определени органи съгласно Регламент (ЕС) № 1306/2013 и насоките за хармонизирано прилагане на съответното законодателство.
3. Формата и съдържанието на документите по членове 10, 19, 20, 23 и член 30, параграф 1, букви а), б) и г) се предоставят на държавите членки от Комисията посредством образци чрез информационните системи.
Тези образци биват адаптирани и актуализирани от Комисията след като постъпи информация от Комитета по земеделските фондове.
4. Информационните системи, посочени в параграф 1, могат да съдържат необходимите инструменти за съхраняване на данни и за управление на сметките на фондовете от Комисията, както и такива за изчисляване на разходи с фиксирана ставка, или разходи, изискващи използване на единни методи, по-специално по отношение на финансовите разходи и амортизацията.
5. Данните за финансовите трансакции се предават, въвеждат и актуализират в информационните системи, посочени в параграф 1, под ръководството на разплащателните агенции, от самите разплащателни агенции или от органите, които са оправомощени за тази функция, при необходимост чрез посредничеството на акредитираните координиращи органи в съответствие с член 7, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
6. Когато документ или процедура, предвидена в Регламент (ЕС) № 1306/2013 или в актове на Комисията, приети за целите на посочения регламент, изискват подпис на упълномощено лице или одобрението на такова лице на един или повече етапи от съответната процедура, информационните системи, създадени за предаването на такива документи трябва да дават възможност за идентифициране на всяко лице по недвусмислен начин и да дават разумни гаранции, че съдържанието на тези документи, включително през различните етапи на процедурата, няма да може да бъде променяно, в съответствие със законодателството на Съюза. По отношение на приложените към годишните счетоводни отчети декларации за разходи и декларация за управлението по реда на член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточки i) и iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, документите, предоставяни по електронен път, също се съхраняват в оригиналния си вид от разплащателните агенции или, когато е приложимо, от координиращите органи, акредитирани по член 7, параграфи 2 и 4 от същия регламент.
7. Електронните и цифровизираните документи се съхраняват за целия период, предвиден в член 32.
8. Когато е налице неизправност в дадена информационна система или липсва стабилна връзка, държавата членка има право, с предварителното одобрение на Комисията, да изпраща документите под друга форма, при определени от Комисията условия.
Член 25
Спиране на плащане в случай на закъсняло подаване
Актовете за изпълнение, които определят месечните плащания, посочени в член 18, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, или междинните плащания по член 36 от същия регламент, вземат предвид спирането на плащания, решено в съответствие с член 42 от посочения регламент.
Член 26
Придобиване на сателитни изображения
1. За целите на член 21 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 всяка държава членка уведомява Комисията най-късно до 1 ноември всяка година относно:
а)
дали желае Комисията да придобие сателитните изображения, необходими за програмата за проверките и/или за оценката на качеството на системата за идентификация на земеделските парцели;
б)
площта, която подлежи на проверка, и броя на планираните зони за контрол.
2. Държавите членки, които искат да получат сателитни изображения от Комисията, в сътрудничество с нея и преди 15 януари след предаването на информацията по параграф 1, финализират зоните, които ще бъдат обхванати, както и графика за получаване на тези изображения.
3. Комисията предоставя безвъзмездно придобитите сателитни изображения на упълномощените представители на държавите членки. Тези представители трябва да спазват разпоредбите за авторско право от договорите с доставчиците и да върнат изображенията след приключване на работата.
4. Ако общите искания, получени от държавите членки, надвишават бюджета за прилагане на член 21 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, Комисията взема решение за ограничение на предоставянето на сателитни изображения, като се стреми наличните ресурси да бъдат използвани най-ефикасно.
ГЛАВА III
УРАВНЯВАНЕ НА СМЕТКИ
РАЗДЕЛ 1
Възстановяване на задължения
Член 27
Лихви по възстановяването на неправомерни плащания
1. Освен ако в секторното законодателство за селското стопанство е предвидено друго, лихвата по възстановяването на неправомерни плащания вследствие на нередовност или небрежност се изчислява за периода между изтичането на срока за плащане от бенефициера, посочен в разпореждането за възстановяване, и датата на погасяване или приспадане. Срокът за плащането не надхвърля 60 дни след разпореждането за възстановяване.
2. Прилаганият лихвен процент не е по-нисък от процента, предвиден в националното законодателство за възстановяване на сравними неправомерни разходи или за събиране на вземания.
Член 28
Възстановяване чрез прихващане
Без да се засягат други правоприлагащи действия, предвидени в националното законодателство, държавите членки прихващат неизплатените задължения на бенефициера, установени в съответствие с националното законодателство, от бъдещите плащания към бенефициера от разплащателната агенция, отговаряща за възстановяването на дълга.
РАЗДЕЛ 2
Уравняване на сметките
Член 29
Съдържание на годишните счетоводни отчети
Годишните счетоводни отчети, посочени в член 102, параграф 1, първа алинея, буква в), подточка iii) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, съдържат следното:
а)
целевите приходи, посочени в член 43 от посочения регламент;
б)
разходите на ЕФГЗ след приспадане на неправомерни плащания, които не са възстановени към края на финансовата година, различни от посочените в буква е) от настоящия член, включително лихвите по тях, обобщени по позиции и подпозиции от бюджета на Съюза;
в)
разходите на ЕЗФРСР по програми, мерки и специфичен процент на участието. Годишният отчет за разходите включва също информация за възстановените суми. След приключването на дадена програма неправомерните плащания, различни от посочените в буква е) от настоящия член, които не са възстановени, включително и лихвите по тях, се приспадат от разходите за въпросната финансова година;
г)
таблица с разликите по позиции и подпозиции, или в случая на ЕЗФРСР, по програми, мерки, специфичен процент на участието и приоритетна област, между разходите и целевите приходи, декларирани в годишните счетоводни отчети, и тези декларирани за същия период в документите, посочени в член 10, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, що се отнася до ЕФГЗ, и член 22, параграф 2 от настоящия регламент, що се отнася до ЕЗФРСР, придружени от обяснение за всяка разлика;
д)
поотделно сумите, които ще бъдат поети съответно от засегнатата държава членка и от Съюза в съответствие с член 54, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
е)
таблицата с неправомерните плащания, които още не са възстановени към края на финансовата година като следствие от нередности по смисъла на член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 (16), включително санкциите, предвидени в приложимите секторни правила на Съюза и лихвата по тях, изготвена по образеца, установен в приложение II към настоящия регламент;
ж)
извадка от регистъра на длъжниците на сумите, които подлежат на възстановяване и изплащане на ЕФГЗ или ЕЗФРС, различни от посочените в букви б), в) и е) от настоящия член, включително санкции и лихви, по образеца, установен в приложение III към настоящия регламент;
з)
обобщение на интервенционните операции и справка за количеството и местоположението на запасите към края на финансовата година;
и)
потвърждение, че разходите, целевите приходи и детайлите за всяко движение на интервенционното съхранение се отразяват в документацията и счетоводството на разплащателната агенция;
й)
крайното салдо в края на финансовата година на натрупаните неусвоени/неуравнени аванси, изплатени от държавите членки на бенефициерите, разбити по мярка за ЕФГЗ и по програма за ЕЗФРСР, като за втория фонд се включват и финансовите инструменти. По отношение на финансовите инструменти крайното салдо се отнася за сумите, изплатени от Комисията, които не са използвани от държавите членки за плащания към крайни получатели, нито за тях са поети задължения по договори за гаранции съгласно член 42, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
Член 30
Предаване на информация
1. За целите на уравняването на сметките съгласно член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 всяка държава членка изпраща на Комисията:
а)
позициите, включени в годишните счетоводни отчети, както са посочени в член 29 от настоящия регламент;
б)
становището и докладите, изготвени от сертифициращия орган или органи, както е посочено в член 5, параграфи 3 и 4 от настоящия регламент;
в)
пълен набор от счетоводни документи за целите на статистиката и контрола;
г)
декларацията за управлението, посочена в член 3 от настоящия регламент;
2. Документите и счетоводната информация, посочени в параграф 1, се изпращат на Комисията най-късно до 15 февруари на годината, следваща края на финансовата година, за които се отнасят. Документите по букви а), б) и г) от същия параграф се изпращат в един екземпляр, придружени от електронно копие в съответствие с формата и при условията, установени от Комисията в член 24.
3. По искане на Комисията или по инициатива на държава членка, на Комисията може да се предостави допълнителна информация за уравняването на сметки в срок, определен от Комисията, като се вземе предвид количеството работа, необходимо за предоставянето на тази информация. При липса на такава информация Комисията може да извърши уравняването на сметките въз основа на данните, с които разполага.
4. В надлежно обосновани случаи Комисията може да приеме искане за закъснение на подаването на информация, ако това искане се изпрати преди крайния срок за подаване.
Член 31
Форма и съдържание на счетоводната информация
1. Формата и съдържанието на счетоводната информация, посочена в член 30, параграф 1, буква в), както и начинът на изпращането ѝ до Комисията са предвидените в съответствие с Регламент за изпълнение (ЕС) № 991/2013 на Комисията (17).
2. Счетоводната информация се използва от Комисията единствено за целите на:
а)
изпълняване на задълженията ѝ в контекста на уравняването на сметки съгласно Регламент (ЕС) № 1306/2013.
б)
осигуряването на мониторинг върху развитието на процесите и изготвянето на прогнози в земеделския сектор.
Европейската сметна палата и Европейското бюро за борба с измамите (ОЛАФ) получават достъп до информацията за целите на изпълнение на техните задължения.
3. Всички лични данни, включени в събраната счетоводна информация, се обработват единствено за целите, посочени в параграф 2. По-специално, ако счетоводната информация се използва от Комисията за целта, посочена в параграф 2, първа алинея, буква б), Комисията осигурява анонимност на тези данни и ги обработва единствено в обобщена форма.
4. Всички запитвания относно обработването на личните данни се отправят от засегнатите лица до Комисията, както е предвидено в приложение IV.
5. Комисията отговаря, счетоводната информация да се съхранява при спазване на пълна поверителност и сигурност.
Член 32
Съхранение на счетоводната информация
1. Разходооправдателните документи относно финансираните разходи и целевите приходи, събирани от ЕФГЗ, се съхраняват на разположение на Комисията най-малко три години след годината, в която Комисията уравнява сметките за съответната финансова година съгласно член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. Разходооправдателните документи относно финансираните разходи и целевите приходи, събирани от ЕЗФРСР, се съхраняват на разположение на Комисията най-малко три години след годината, в която се е извършило окончателното плащане от разплащателната агенция.
3. В случай на нередности или небрежност разходооправдателните документи, посочени в параграфи 1 и 2, са на разположение на Комисията най-малко три години след годината, в която сумите са изцяло възстановени от бенефициера и изплатени на фондовете, или в която са определени финансовите последици от невъзстановяването съгласно член 54, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
4. В случай на процедура на уравняване по съответствие, предвидена в член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, разходооправдателните документи, посочени в параграфи 1 и 2 от настоящия член, се съхраняват на разположение на Комисията най-малко една година след годината, в която е приключила процедурата, или ако решението за съответствие е предмет на съдебно производство пред Съда на Европейския съюз, най-малко една година след годината, в която производството приключи.
5. Разходооправдателните документи, посочени в параграфи 1-4, се съхраняват на разположение на Комисията или на хартиен носител, или в електронен вид, или и по двата начина.
Документите могат да бъдат съхранявани единствено в електронен вид само ако националното право на съответната държава членка позволява използването на електронни документи като доказателство за свързаните с тях операции при съдебни производства пред националните съдилища.
Ако документите се съхраняват само в електронен вид, системата за съхранението им отговаря на Раздел 3, буква Б от приложение I към Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014.
Член 33
Финансово уравняване
1. С решение за уравняване на сметките на Комисията, посочено в член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се определят сумите на направените разходи във всяка държава членка през съответната финансова година, които ще бъдат признати за финансиране от фондовете въз основа на счетоводните отчети по член 29 от настоящия регламент и намаленията и спиранията по член 41 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
С решението също така се определят сумите, които ще се финансират от Съюза и от съответната държава членка съгласно член 54, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
По отношение на ЕЗФРСР сумата, определена с решението за уравняването на сметките, включва средствата, които могат да се използват повторно чрез пренасочване от съответната държава членка съгласно член 56, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
2. По отношение на ЕФГЗ сумата, посочена в решение за уравняване на сметки, която подлежи на възстановяване от всяка държава членка или е платима на нея, се определя като месечните плащания за съответната финансова година се приспадат от признатите разходи за същата година в съответствие с параграф 1. Комисията приспада или добавя тази сума към месечното плащане, свързано с направените разходи, през втория месец след решението за уравняване на сметките.
По отношение на ЕЗФРСР сумата, посочена в решение за уравняване на сметки, която подлежи на възстановяване от всяка държава членка или е платима на нея, се определя като междинните плащания за съответната финансова година се приспадат от признатите разходи за същата година в съответствие с параграф 1.
Комисията приспада тази сума или я добавя към първото плащане, за което държавата членка е подала декларация за разходите след приемането на решението съгласно член 51 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
3. Комисията съобщава на съответната държава членка резултатите от проверката на предоставената информация, заедно с предлаганите от нея изменения, най-късно до 30 април след края на финансовата година.
4. Ако по причини, отнасящи се до съответната държава членка, Комисията не е в състояние да уравни сметките на държавата членка преди 31 май следващата година, Комисията уведомява държавата членка за допълнителните проучвания, които възнамерява да предприеме съгласно член 47 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
5. Параграфи 1-4 се прилагат, mutatis mutandis, към целевите приходи по смисъла на член 43 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 34
Уравняване по съответствие
1. За да се определи какви суми да се изключат от финансирането от Съюза, когато финансирането на тези разходи не е извършено в съответствие с правилата на Съюза, Комисията използва собствените си констатации и взема предвид информацията, предоставена от държавите членки, при условие че последната е предоставена в срока, определен от Комисията в рамките на процедурата на уравняване по съответствие, извършена съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, и е в съответствие с настоящия член.
2. Когато в резултат на дадено проучване Комисията счита, че разходите не са направени в съответствие с правилата на Съюза, тя съобщава констатациите си на съответната държава членка, като посочва необходимите корективни мерки за гарантиране на бъдещото спазване на тези правила и определената към момента степен на финансова корекция, която счита, че отговаря на нейните констатации на този етап от процедурата. В съобщението също така се предвижда насрочване на двустранна среща в срок от четири месеца след изтичането на срока за отговор от държавата членка. Съобщението се позовава на настоящия член.
Държавата членка отговаря в срок от два месеца от получаването на съобщението. В своя отговор държавата членка има възможност, по-специално:
а)
да демонстрира пред Комисията, че действителната степен на несъответствие или рискът за фондовете са по-незначителни, отколкото е посочила Комисията;
б)
да уведоми Комисията за корективните мерки, които е предприела, за да гарантира спазване на правилата на Съюза и за датата на тяхното действително прилагане.
В обосновани случаи Комисията може, при аргументирано искане от страна на държавата членка, да разреши удължаване на двумесечния срок с максимум два месеца. Искането се отправя към Комисията преди изтичането на този срок.
Ако държавата членка счита, че не е необходима двустранна среща, тя уведомява Комисията за това в отговора си на гореупоменатото съобщение.
3. На двустранната среща двете страни се стараят да постигнат съгласие относно мерките, които трябва да се предприемат, и относно оценката на сериозността на нарушението и финансовите вреди за бюджета на Съюза.
В срок от 30 работни дни от двустранната среща Комисията изготвя протокол и го изпраща на държавата членка. Държавата членка може да изпрати забележки на Комисията в срок от 15 работни дни след получаването на протокола от срещата.
В срок от шест месеца след изпращането на протокола от двустранната среща Комисията официално съобщава заключенията си на държавата членка въз основа на информацията, получена в рамките на процедурата за уравняване по съответствие. В това съобщение се оценяват разходите, които се изключват от финансирането от Съюза, съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 и член 12 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014. Съобщението се позовава на член 40, параграф 1 от настоящия регламент.
4. Когато държавата членка се е възползвала от помирителната процедура по член 40, Комисията съобщава заключенията си на държавата членка не по-късно от шест месеца след:
а)
получаването на доклада на помирителния орган; или
б)
получаването на допълнителна информация от държавата членка в срока, посочен в член 40, параграф 3, втора алинея, при условие че са изпълнени условията на параграф 6 от настоящия член.
5. За да приложи параграфи 3 и 4 в съответните срокове, Комисията има на разположение цялата информация, необходима на този конкретен етап от процедурата. Когато Комисията прецени, че липсва информация, тя може по всяко време в рамките на срока, установен в параграфи 3 и 4:
а)
да поиска допълнителна информация от държавата членка, като последната отговаря в срок от два месеца от получаването на това искане; и/или
б)
да уведоми държавата членка за намерението си да проведе допълнителна одитна мисия, за да извърши необходимите проверки.
В такъв случай сроковете, посочени в параграфи 3 и 4, започват да текат отново или при получаването от Комисията на поисканата допълнителна информация, или от последния ден на допълнителна одитна мисия.
6. При оценката на разходите, които да бъдат изключени от финансирането от Съюза, предоставената от държавата членка информация след официалното съобщение от Комисията, посочено в параграф 3, втора алинея, може да бъде взета предвид само:
а)
когато е необходимо да се избегне значително надценяване на финансовите вреди за бюджета на Съюза; и
б)
ако закъснялото подаване на информацията е надлежно обосновано поради външни обстоятелства и не застрашава своевременното приемане на решение на Комисията съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
7. След като съобщи заключенията си на държавите членки в съответствие с член 34, параграф 3 или 4 от настоящия регламент, Комисията приема, когато е целесъобразно, едно или повече решения по член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, за да изключи от финансирането от Съюза разходите, направени при неспазване на правилата на Съюза. Комисията може да предприеме процедури за уравняване по съответствие до действителното прилагане на корективни мерки от страна на държавата членка.
8. По отношение на ЕФГЗ приспадането от финансирането от Съюза се извършва от Комисията от месечните плащания, свързани с разходите, направени през втория месец след решението съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
По отношение на ЕЗФРСР приспадането от финансирането от Съюза се извършва от Комисията от плащането, за което държавата членка е подала декларация за разходите след приемането на решението съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
При все това, по искане на държавата членка и след консултация с Комитета по земеделските фондове, Комисията може да приеме решение, в което се определя различна дата за приспадането, или се разрешава неговото възстановяване на вноски, когато това се налага от съществения размер на приспадането, включено в акта за изпълнение, приет въз основа на член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
9. В надлежно обосновани случаи, за които се уведомява съответната държава членка, Комисията може да удължи сроковете, посочени в параграфи 3 и 4.
10. Параграфи 1-9 се прилагат, mutatis mutandis, за целевите приходи по смисъла на член 43 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 35
Решение да не се започва или продължава проучване във връзка с уравняването по съответствие
1. Комисията може да реши да не започва или продължава проучване във връзка с уравняването по съответствие съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, когато очаква, че евентуалната финансова корекция за установеното в резултат на проучването несъответствие, посочено в член 34, параграф 2, няма да надхвърля 50 000 EUR и 2 % от съответните разходи или суми за възстановяване.
2. Когато Комисията намали месечните плащания съгласно член 41, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, тя може да реши да не започва или продължава проучване във връзка с уравняването по съответствие съгласно член 52 от посочения регламент, при условие че съответната държава членка не е изразила възражение срещу прилагането на настоящия параграф в рамките на процедурата, предвидена в член 41, параграф 1 от същия регламент.
Член 36
Помирителен орган
За целите на процедурата за уравняване по съответствие, предвидена в член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се създава помирителен орган. Той изпълнява следните задачи:
а)
проучва всички въпроси, зададени му от държавата членка, получила официално съобщение от Комисията съгласно член 34, параграф 3, втора алинея от посочения регламент, включително и извършва оценка на разходите, които Комисията възнамерява да изключи от финансирането от Съюза;
б)
стреми се да сближи разминаващите се позиции на Комисията и на съответната държава членка;
в)
в края на своята проверка изготвя доклад относно резултатите от положените от него усилия за помирение, придружен с всички забележки, които счете за необходими в случаите, когато всички или част от спорните точки останат нерешени.
Член 37
Състав на помирителния орган
1. Помирителният орган се състои от най-малко петима членове, подбрани сред изтъкнати личности, които притежават гаранция за независимост и са висококвалифицирани по въпросите, свързани с финансирането на общата селскостопанска политика, включително развитието на селските райони, или практиката на финансовия одит.
Те трябва да са граждани на различни държави членки.
2. Председателят, членовете и заместниците им се назначават от Комисията за първоначален мандат от три години, след консултации с Комитета по земеделските фондове.
Този мандат може да се подновява, но само за период от една година, като за всяко подновяване се уведомява Комитетът по земеделските фондове. Въпреки това, ако се реши за председател да се назначи лице, което вече е член на помирителния орган, продължителността на първоначалния мандат на председателя е три години.
Имената на председателя, членовете и заместниците им се публикуват в серия С от Официален вестник на Европейския съюз.
3. Членовете на помирителния орган получават възнаграждение в зависимост от времето, което отделят за мисията си. Разноските се покриват в съответствие с действащите правила за служители на Комисията.
4. След изтичането на мандата, председателят и членовете остават на служба, докато бъде взето решението за тяхното заместване или за подновяването на мандата им.
5. След консултации с Комитета по земеделските фондове Комисията може да прекрати мандата на членовете, които вече не отговарят на изискванията за упражняване на техните функции в помирителния орган, или които по независимо каква причина не са на разположение за неопределен срок.
В този случай съответният член бива заместен за остатъка от периода, за който е назначен, от заместник член, като Комитетът по земеделските фондове бива информиран за това.
Ако се прекрати мандатът на председателя, членът, който упражнява председателските функции за останалата част от мандата, се назначава от Комисията след консултации с Комитета по земеделските фондове.
Член 38
Независимост на помирителния орган
1. Членовете на помирителния орган изпълняват задълженията си независимо, като не търсят и не приемат указания от Комисията, правителствата или органите.
Членовете не могат да участват в работата на помирителния орган или да подписват доклад, ако на предишна длъжност са били лично ангажирани с разглеждания казус.
2. Без да се засягат разпоредбите на член 287 от Договора, членовете не оповестяват никаква информация, придобита от тях в хода на работата им за помирителния орган. Тази информация е поверителна и се обхваща от задължението за служебна тайна.
Член 39
Правила за работа
1. Срещите на помирителния орган се състоят в седалището на Комисията. Председателят осигурява подготовката и организацията на работата. При отсъствие на председателя и без да се засягат разпоредбите на член 37, параграф 5, първа алинея, следващият по старшинство член поема функциите на председател.
Секретариатът на помирителния орган се осигурява от Комисията.
2. Без да се засягат разпоредбите на член 38, параграф 1, втора алинея, докладите се приемат с пълно мнозинство от присъстващите членове, като кворумът за разисквания е трима души.
Докладите се подписват от председателя и членовете, които са участвали в разискванията. Те се подписват също и от секретариата.
Член 40
Помирителна процедура
1. Държавите членки могат да отнесат въпрос към помирителния орган в срок от 30 работни дни след получаването на официалното съобщение от Комисията, посочено в член 34, параграф 3, втора алинея, като изпратят обосновано искане за помирение до секретариата на помирителния орган.
Процедурата и адресът на секретариата се нотифицират на държавите членки чрез Комитета по земеделските фондове.
2. Искането за помирение е допустимо само когато сумата, предвидена за изключване от финансирането от Съюза, съгласно съобщението от Комисията:
а)
надхвърля 1 млн. евро;
или
б)
представлява най-малко 25 % от общия годишен разход на държавата членка по съответните бюджетни позиции.
Освен това, ако по време на предишни обсъждания, държавата членка е заявила и демонстрирала, че въпросът е принципен във връзка с прилагането на правилата на Съюза, председателят на помирителния орган може да обяви искането за помирение за допустимо. Въпреки това такова искане се счита за недопустимо, когато се отнася изключително до въпрос на правно тълкуване.
3. Помирителният орган провежда разследванията си възможно най-неформално и своевременно, като се опира единствено на доказателствата, с които разполага Комисията към момента на съобщаване на официалните заключения в съответствие с член 34, параграф 3 и дава на Комисията и съответните национални органи право на справедлив процес.
При все това, ако съответната държава членка сметне за необходимо да представи в искането си за помирение информация, която още не е съобщавана на Комисията, помирителният орган може да прикани Комисията да оцени новата информация само ако са изпълнени условията по член 34, параграф 6. Информацията се съобщава на Комисията най-късно два месеца след изпращането на доклада, посочен в член 36, буква в).
4. Когато помирителният орган не е в състояние, в срок от четири месеца след отнасянето на случай до него, да сближи позициите на Комисията и на държавата членка, помирителната процедура се обявява за неуспешна.
В доклада по член 36, буква в) се изброяват причините, поради които позициите не са могли да бъдат сближени. В него се посочва и дали по време на процедурата е постигнато частично съгласие и дали помирителният орган приканва Комисията да оцени нова информация в съответствие с параграф 3, втора алинея.
Докладът се предава:
а)
на съответната държава членка;
б)
на Комисията, за разглеждане преди да съобщи заключенията си на държавата членка;
в)
на другите държави членки в рамките на Комитета по земеделските фондове.
ГЛАВА IV
ПРАВИЛА ЗА ПРОВЕРКИТЕ
РАЗДЕЛ 1
Общи правила
Член 41
Намаляване на нивото на проверките на място
1. Държавите членки могат да решат да намалят минималното ниво на проверки на място в съответствие с член 59, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, ако са изпълнени следните условия:
а)
в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 сертифициращият орган е представил становище, което потвърждава доброто функциониране на системата за вътрешен контрол и че процентът на грешки за съответната популация е бил под прага на същественост от 2,0 % най-малко през двете последователни финансови години, предхождащи годината, в която ще се прилага намаляването на проверките;
б)
Комисията не е уведомила съответната държава членка, че не може да приеме становището, посочено в буква а) от настоящия параграф, представено от сертифициращия орган в контекста на член 9 от Регламент (ЕС) № 1306/2013; и
в)
Комисията:
i)
не е уведомила съответната държава членка в съответствие с член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 за слабости в системата за контрол на отделна схема за подпомагане или мярка; или
ii)
при прилагането на член 34 от настоящия регламент е удовлетворена от коригиращите действия, предприети от съответната държавата членка, когато последната е уведомена съгласно член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 за слабости в системата за контрол на отделна схема за подпомагане или мярка и е уведомила държавата членка за това.
2. Държавите членки могат да решат да намалят минималното ниво на проверките на място в съответствие с нивата и, когато е целесъобразно, с допълнителните условия, предвидени в специфичното за сектора законодателство.
Държавите членки уведомяват Комисията за решението си да намалят минималното ниво на проверките незабавно след приемането му. Уведомлението съдържа:
а)
съответната схема за подпомагане или мярка;
б)
срока на прилагане на намалено минимално ниво на проверки на място;
в)
намаленото минимално ниво на проверки на място, който ще се прилага.
3. Когато не е изпълнено което и да е от общите условия, посочени в параграф 1, или допълнително условие, предвидено в специфичното за сектора законодателство, държавите членки незабавно отменят решението си да намалят минималното ниво на проверките на място и от следващата година за заявление прилагат минималното ниво на проверки на място, установено в секторното законодателство за селското стопанство.
РАЗДЕЛ 2
Проверка на трансакциите
Член 42
Проверка от държавите членки
1. Систематичните проверки на търговските документи на предприятията съгласно член 80, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се прилагат за всеки период на проверки, посочен в параграф 4 от настоящия член, към редица предприятия, които не могат да бъдат по-малко от половината от предприятията, чиито постъпления или плащания, или сумата от двете, по линия на финансиране от ЕФГЗ надхвърлят 150 000 EUR за финансовата година на ЕФГЗ, предхождаща началото на въпросния период на проверки.
2. Във връзка с всеки период на проверки държавите членки, без да засягат задълженията си по член 80, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, подбират предприятия за проверка въз основа на анализ на риска за всички мерки, когато е целесъобразно да се постъпи така. Държавите членки предават на Комисията своите предложения за използването на анализ на риска най-малко 6 месеца преди началото на периода на проверки. Предложенията съдържат цялата необходима за този подход информация, методите и използваните данни за анализа, както и критериите и очаквания метод на извършване на проверките. Предложението се изготвя в съответствие с приложение V от настоящия регламент. Всяка държава членка взема предвид коментарите на Комисията относно предложението за анализ на риска, които се представят в срок от осем седмици след получаването му.
3. По отношение на мерките, за които държавата членка счита, че използването на анализ на риска не е целесъобразно, е задължителна проверката на предприятия, при които сумата от постъпленията или плащанията, или сумата от двете по линия на финансиране от ЕФГЗ, надвишава 350 000 EUR и които не са проверявани в съответствие с настоящия регламент и дял V, глава III от Регламент (ЕС) № 1306/2013 през двата предходни периода на проверка.
4. Периодът на проверка продължава между 1 юли и 30 юни на следващата година. Проверките обхващат период от най-малко дванадесет месеца, приключващ по време на предишния период на проверка; по усмотрение на държавата членка той може да бъде разширен и за периоди, предшестващи или следващи този едногодишен период.
Член 43
Достъп до търговски документи
Предприятията съхраняват търговските документи най-малко три години смятано от края на годината на тяхното съставяне. Държавите членки могат да предвидят по-дълъг период на съхранение на посочените документи.
Член 44
Съвместни действия
По своя инициатива или въз основа на предложение от държава членка и със съгласието на съответните държави членки Комисията може да реши да координира съвместни действия, включващи взаимопомощ между две или повече държави членки, както е предвидено в член 83, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 45
Взаимопомощ
1. По време на първите три месеца след финансовата година на изплащане от ЕФГЗ държавите членки изпращат списък на предприятията, посочени в член 83, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 на всяка държава членка, където е установено такова предприятие. Списъкът включва всички необходими подробности, позволяващи на държавата членка, за която е предназначен, да идентифицира предприятията и да осъществи задълженията си за проверка. Държавата членка по местоназначение отговаря за проверката на такива предприятия в съответствие с член 80 от Регламент (ЕС) № 1306/2013. Копие от всеки списък се изпраща на Комисията.
Държавата членка, която получава или извършва плащането може да поиска от държавата членка, в която е установено предприятието, да провери някои от предприятията от списъка в съответствие с член 80 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, като посочва защо е необходимо това искане и по-специално рисковете, свързани с предприятието.
Държавата членка, към която е отправено искането, отчита надлежно свързаните с предприятието рискове, съобщени от държавата членка, подала искането.
Получилата искането държава членка уведомява подалата искането държава членка за последващите действия, предприети във връзка с него. Когато се извършва проверка на предприятие от този списък, получилата искането държава членка, която е извършила проверката, уведомява подалата искането държава членка за резултатите от проверката най-късно три месеца след края на периода на проверки.
Преглед на тези молби се изпраща на Комисията за всяко тримесечие в рамките на един месец след края на всяко тримесечие. Комисията може да изиска да бъде предоставено копие от отделните молби.
Списъкът с предприятия, посочен в първа алинея, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение VI.
2. Списъкът с предприятия, посочен в член 83, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение VII към настоящия регламент.
3. Искането от държава членка за проверка на предприятие в друга държава членка, както е посочено в параграф 1, втора алинея и в член 83, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение VIII към настоящия регламент.
4. Информацията за резултатите от проверките, посочени в параграф 1, втора алинея и в член 83, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение IХ към настоящия регламент.
5. Прегледът на молбите, посочени в параграф 1, пета алинея и в член 83, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение Х към настоящия регламент.
6. Предоставената информация по параграф 1 се съобщава в електронен вид във формата, предвиден в раздел 2 от приложение II към Регламент за изпълнение (ЕС) № 991/2013.
Член 46
Годишни програми и доклади
1. Годишната програма за проверки, посочена в член 84 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изготвя в съответствие с образеца на формуляр в приложение ХI към настоящия регламент.
2. В годишния доклад, посочен в член 86, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се изброяват срещнатите трудности и предприетите мерки за отстраняването им, а когато е целесъобразно и предложения за подобрения.
В него се включва подробна информация за всеки аспект от прилагането на дял V, глава III от Регламент (ЕС) № 1306/2013, посочен в приложение ХII към настоящия регламент, подредена в ясно обозначени раздели под заглавията, изброени в същото приложение.
3. Информацията, която се подава по настоящия член и по член 45, може да се предава на хартиен носител или в електронен вид и във формат, който се съгласува между изпращача и получателя.
4. Комисията оценява годишно постигнатия напредък в своя годишен финансов отчет относно управлението на фондовете, посочен в член 109 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
Член 47
Специални служби
1. Специалните служби, посочени в член 85 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, освен за задълженията по този член, отговарят и за следното:
а)
обучение на националните служители, отговарящи за извършването на проверките, посочени в настоящия раздел, за да придобият достатъчно познания за изпълнението на задълженията си;
б)
администриране на докладите от проверките и друга документация, свързана с извършването на проверките, предвидена в дял V, глава III от Регламент (ЕС) № 1306/2013;
в)
изготвяне и съобщаване на програмите, посочени в член 84 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и докладите по член 86, параграф 1 от същия регламент.
2. Държавите членки предоставят на специалните служби всички правомощия, необходими за изпълнение на задачите, посочени в параграф 1.
Те разполагат с достатъчно на брой служители, които са подходящо обучени да изпълняват тези задачи.
3. Държави членки, в които минималният брой предприятия за проверяване е по-малко от 10, не са задължени да създават специална служба.
ГЛАВА V
ОБЕЗПЕЧЕНИЯ
РАЗДЕЛ 1
Обхват, информационни технологии, непреодолима сила
Член 48
Обхват
Настоящата глава се прилага във всички случаи, когато секторното законодателство за селското стопанство предвижда обезпечения, независимо дали е използван конкретният термин „обезпечение“.
Настоящата глава не се прилага за обезпечения, с които се гарантира плащането на вносните и износните мита, посочени в Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (18).
Член 49
Електронна администрация
Съобщенията, документите и обезпеченията могат да бъдат изготвяни, обработвани и управлявани с използване на информационни технологии (ИТ), при условие че приложимите системи се управляват посредством официално одобрени протоколи за качество и сигурност, подходящи за тези системи.
Ако компетентните органи нямат достъп до необходимите документи за проверка поради разлики в ИТ системите, тези документи се разпечатват и автентичността им се удостоверява от органа, компетентен за управлението на ИТ системите („издаващия орган“), или от органа, компетентен за удостоверяването на документи като верни с оригинала.
Тези разпечатки могат да бъдат заменени с електронно съобщение между издаващия орган и бенефициера или компетентния орган, при условие че издаващият орган осигури официално одобрен протокол за сертифициране, който гарантира автентичността на съобщението.
Член 50
Срокове за непреодолима сила
1. Настоящият член се прилага, когато на него се позове специален регламент.
2. Искането за признаване на случай на непреодолима сила не е допустимо, ако е получено от компетентния орган повече от 30 календарни дни след:
а)
датата, на която операторът е уведомен от компетентния орган за установено неизпълнение на съответно задължение по смисъла на член 23, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014, изтичането на срока за изпълнение на съответното задължени по член 23, параграф 3 от същия регламент, или изтичането на срока за представяне на доказателство за изпълнение на съответното задължение по член 23, параграф 4 от същия регламент;
б)
крайния срок за представяне на оферти в трета държава, когато офертата е свързана със сертификат за предварително фиксиране за възстановявания при износ;
3. Операторите представят пред компетентния орган задоволително доказателство за обстоятелствата, които те считат, че представляват непреодолима сила, в срок от 181 календарни дни от изтичането на срока, в който задължението е трябвало да бъде изцяло изпълнено. На операторите може да се отпусне допълнителен срок, ако не са в състояние да представят доказателство в посочения срок, въпреки че са действали с цялата дължима грижа да го получат и изпратят.
4. Държавите членки уведомяват Комисията за признатите от тях случаи на непреодолима сила, като предоставят необходимата информация за всеки случай.
РАЗДЕЛ 2
Форма на обезпеченията
Член 51
Форма
1. Обезпечение може да се предостави:
а)
под формата на паричен депозит, както е посочено в член 19, параграфи 2 и 3 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014; и/или
б)
като се осигури гарант в съответствие с член 21 от Делегиран регламент (ЕС) № 907/2014.
2. По преценка на компетентния орган обезпечението може да се предостави чрез:
а)
залог на паричен депозит в банка;
б)
залог на признати вземания от публичен орган или публични средства, които са дължими и платими и по отношение на които няма привилегировано вземане; и/или
в)
залог на прехвърляеми обезпечения в съответната държава членка, при условие че са издадени или гарантирани от същата държава членка.
3. Компетентният орган може да наложи допълнителни условия за приемането на гаранциите, изброени в параграф 2.
Член 52
Прехвърляемо обезпечение
1. Обезпечение, заложено в съответствие с член 51, параграф 2, буква в) има, към момента на залагане на обезпечението, пазарна стойност най-малко 115 % от стойността на изискваното обезпечение.
2. Компетентният орган може да приеме обезпечение по член 51, параграф 2, буква в) само ако страната, която го предлага, поеме писмен ангажимент да даде допълнително обезпечение, или да замени първоначалното обезпечение, ако пазарната стойност на въпросното обезпечение е била под 105 % от стойността на изискваното обезпечение в продължение на три месеца. Писмено поет ангажимент не се изисква в случаите, когато националното законодателство вече предвижда подобно условие. Компетентният орган редовно преразглежда стойността на такива обезпечения.
3. Пазарната стойност на дадено обезпечение по член 51, параграф 2, буква в) се оценява от компетентния орган, като се вземат предвид разходите за разпореждане.
4. Пазарната стойност на обезпеченията се оценява, като се използва последната налична котировка.
5. По искане на компетентния орган страната, предоставяща обезпечението, представя доказателство за неговата пазарна стойност.
Член 53
Замяна и прехвърляне
1. Всеки вид обезпечение може да бъде заменен с друго.
При все това съгласието на компетентния орган е необходимо в следните случаи:
а)
когато първоначалното обезпечение е задържано, но още не е осребрено; или
б)
когато заменящото обезпечение е от вида, посочен в член 51, параграф 2.
2. Блоково обезпечение може да се замени с друго блоково обезпечение, при условие че новото блоково обезпечение покрива най-малко тази част от първоначалното блоково обезпечение, прехвърлена към момента на замяната, за да се гарантира изпълнение на едно или повече от неизпълнените задължения.
3. Остатъкът по блоковото обезпечение се отчита веднага след прехвърлянето на част от него за покриване на дадено задължение.
РАЗДЕЛ 3
Освобождаване и задържане
Член 54
Частично освобождаване
Когато конкретните правила на Съюза не посочват минимално количество, компетентният орган може сам да ограничи броя на частичните освобождавания на дадено обезпечение и да посочи минимална сума за всяко такова освобождаване.
Преди да освободи цялото обезпечение или част от него, компетентният орган може да поиска писмена молба за освобождаване.
В случай на обезпечения, които покриват повече от 100 % от обезпечаваната сума, частта от обезпечението, надвишаваща 100 %, се освобождава, когато остатъкът от сумата е окончателно освободен или задържан.
Член 55
Задържане
1. След като на компетентния орган са станали известни обстоятелства, водещи до задържане на обезпечението, изцяло или частично, той незабавно изисква от страната, която трябва да изпълни задължението, да плати задържаната сума, в срок до не повече от 30 дни от датата на получаване на искането за плащане.
Когато в края на този срок плащането не е извършено, компетентният орган:
а)
незабавно прехвърля всяко обезпечение от вида, посочен в член 51, параграф 1, буква а), в съответната сметка;
б)
незабавно иска от гаранта, посочен в член 51, параграф 1, буква б), да плати, като му дава срок до 30 дни от деня на получаване на искането за плащане;
в)
незабавно предприема необходимите мерки, за да:
i)
превърне обезпеченията по член 51, параграф 2, букви б) и в) в парични средства, достатъчни да възстановят дължимата сума;
ii)
прехвърли заложените парични депозити по член 51, параграф 2, буква а) в собствената си сметка.
Компетентният орган може незабавно да прехвърли всяко обезпечение от вида, посочен в член 51, параграф 1, буква а), в съответната сметка, без първо да иска от съответното лице да извърши плащане.
2. Без да се засягат разпоредбите на параграф 1:
а)
когато решението за задържане на обезпечение е взето, но след обжалване впоследствие е отложено съгласно националното законодателство, съответната страна плаща лихва по действително задържаната сума в срок, който започва да тече 30 дни от деня на получаване на искането за плащане по параграф 1 и завършва на деня преди плащането на действително задържаната сума;
б)
когато в резултат от процедурата по обжалване от съответната страна се иска да плати задържаната сума в срок от 30 дни, за целите на изчисляването на лихвата държавата членка може да извърши плащането на 20-ия ден след датата на това искане;
в)
приложимият лихвен процент се изчислява в съответствие с националното законодателство, но в никакъв случай не е по-нисък от приложимия лихвен процент при възстановяване на суми на национално равнище;
г)
разплащателните агенции приспадат изплатената лихва от разходите на ЕФГЗ и ЕЗФРСР в съответствие с Регламент (ЕС) № 1306/2013;
д)
държавите членки могат периодично да искат увеличение на обезпечението спрямо съответната лихва.
3. Когато гаранцията е задържана, а сумата вече е кредитирана на фондовете и в резултат от процедурата по обжалването изцяло или отчасти задържаната сума, включително лихвата в размер, съответстващ на националното законодателство, подлежи на връщане, сумата за връщане се поема от фондовете, освен ако изплащането на гаранцията се дължи на небрежност или груба грешка на административните органи или на други органи на държавата членка.
РАЗДЕЛ 4
Информация
Член 56
Информация за задържане на обезпеченията, видове обезпечения и гаранти
1. Държавите членки предоставят на Комисията за всяка година общия брой и сумата на задържаните обезпечения, независимо от достигнатия етап на процедурата, установена в член 55, като и в двата случая правят разграничение между сумите, кредитирани към националните бюджети, и тези, кредитирани към бюджета на Съюза. Тази информация се съхранява по отношение на всички задържани обезпечения за суми, надхвърлящи 1 000 EUR, както и за всяка разпоредба на Съюза, която изисква предоставяне на обезпечение. Информацията обхваща както суми, пряко изплатени от заинтересованата страна, така и суми, възстановени чрез осребряване на обезпечение.
2. Държавите членки предоставят на Комисията списък на:
а)
видовете институции, оправомощени да действат като гарант, и установените изисквания в този смисъл;
б)
видовете обезпечение съгласно член 51, параграф 2, както и установените изисквания в този смисъл.
ГЛАВА VI
ПРОЗРАЧНОСТ
Член 57
Съдържание на публикацията
1. Информацията, посочена в член 111, параграф 1, букви в) и г) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, включва:
а)
разбивка на сумите на плащанията по буква в) от посочения член за всяка отделна мярка, изброена в приложение ХIII към настоящия регламент, както и общата сума, получена от всеки бенефициер през съответната финансова година;
б)
описание на мерките, финансирани от фондовете, както е посочено в буква г) от посочения член, и изброени в приложение ХIII от настоящия регламент, включително естеството и целта на всяка мярка.
2. Сумите по параграф 1 са изразени в EUR за държавите членки, приели еврото, и в национална валута за другите държави членки.
3. Държавите членки могат да публикуват и по-подробна информация от предвидената в параграфи 1 и 2 без да се засягат разпоредбите за необходимата защита на личните данни.
Член 58
Публикуване на общината
Когато публикуваната информация съгласно член 112, трета алинея от Регламент (ЕС) № 1306/2013 би позволила идентифициране на физическо лице като бенефициер поради ограничения брой бенефициери, пребиваващи или регистрирани в дадена община, съответната държава членка публикува следващата по големина административна единица, от която общината е част, за целите на член 111, параграф 1, първа алинея, буква б).
Член 59
Формат и дата на публикацията
1. Информацията, която се публикува на единен уебсайт съгласно член 111, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1306/2013 е достъпна чрез търсачка, което позволява на потребителите да търсят бенефициери или по име, или по община, както е посочено в член 58 от настоящия регламент, или по получени суми, по мярка, или по комбинация от последните, и да извличат цялата съответна информация като единен набор от данни. Тази информация се предоставя на официалния език или езици на държавата членка и/или на един от трите работни езика на Комисията.
2. Информацията по параграф 1 се публикува до 31 май всяка година за предходната финансова година.
3. В съответствие с посочения член информацията остава на разположение на уебсайта за срок от две години след датата на първоначалното публикуване.
Член 60
Информация за бенефициерите
Информацията за бенефициерите по член 113 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 се предоставя на бенефициерите, като се включва във формулярите за кандидатстване за средства от фондовете, или по друг начин в момента на събиране на данните.
Чрез дерогация от първия параграф по отношение на данни, свързани с плащания, получени за финансовите 2014 и 2015 години, информация за бенефициерите се предоставя най-малко два месеца преди датата на публикуване.
Член 61
Публикуване на праговете, свързани със схемата за дребните земеделски стопани
Сумите, нотифицирани от държавите членки в съответствие с член 112, алинея втора от Регламент (ЕС) № 1306/2013, се публикуват на уебсайта на Съюза, посочен в член 62, параграф 1 от настоящия регламент.
Член 62
Сътрудничество между Комисията и държавите членки
1. Комисията създава и поддържа уебсайт на Съюза в рамките на централния си интернет адрес, който съдържа връзки към уебсайтовете на държавите членки. Комисията актуализира интернет връзките в зависимост от информацията, изпратена от държавите членки.
2. Държавите членки изпращат на Комисията интернет адресите на своите уебсайтове веднага след като бъдат създадени, както и последващи промени, като по този начин от тях зависи достъпът до техните уебсайтове от уебсайта на Съюза.
3. Държавите членки определят орган, отговорен за създаването и поддържането на единния уебсайт, посочен в член 59, параграф 1. Те съобщават на Комисията наименованието и адреса на този орган.
ГЛАВА VII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 63
Отмяна
Регламенти (ЕО) № 601/94, (ЕО) № 4/2004 и (ЕО) № 259/2008 на Комисията се отменят.
Въпреки това Регламент (ЕО) № 259/2008 продължава да се прилага към плащанията, извършени за финансовата 2013 година. Чрез дерогация от член 3, параграф 3 от посочения регламент, информацията по посочения член остава на разположение на уебсайта в продължение на една година от датата на първоначалната ѝ публикация.
Член 64
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
При все това:
а)
член 10 се прилага за направените разходи и целевите приходи, получени от държавите членки, от 16 октомври 2014 г.;
б)
членове 34 - 40 се прилагат, считано от 1 януари 2015 г. Сроковете, предвидени в член 34, параграфи 3 и 4, обаче не се прилагат за проучвания във връзка с уравняването по съответствие, за които съобщението по член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 885/2006 е било изпратено преди 1 януари 2015 г.;
в)
глава VI се прилага за плащания, извършвани от финансовата 2014 година нататък;
г)
информацията, изпращана от държавите членки в съответствие с приложение II, колони V1 и V2, започва да се предоставя от 2016 финансова година
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 6 август 2014 година.
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 908/2014
оd 6. kolovoza 2014.
o utvrđivanju pravila za primjenu Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu agencija za plaćanje i drugih tijela, financijskog upravljanja, poravnanja računa, pravila o kontroli, jamstava i transparentnosti
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) br. 485/2008 (1), a posebno njezin članak 8. stavak 2., članak 9. stavak 2., članak 23., članak 36. stavak 6., članak 46. stavke 5. i 6., članak 50. stavak 2., članak 53. stavak 1., članak 57. stavak 2., članak 62. stavak 2., članak 66. stavak 4., članke 88., 104. i 114.,
budući da:
(1)
Uredbom (EU) br. 1306/2013 utvrđuju se osnovna pravila o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike, uključujući i ona o akreditiranju agencija za plaćanja i koordinacijskih tijela, financijskom upravljanju i postupcima poravnanja računa, sustavima kontrole i kaznama uključujući kontrolu transakcija, jamstva i transparentnost. Kako bi se osigurali neometano funkcioniranje i ujednačena primjena novog pravnog okvira uspostavljenog tom Uredbom, Komisija je ovlaštena donijeti određena pravila u tim područjima. Nova bi pravila trebala zamijeniti odgovarajuće odredbe uredaba Komisije (EZ) br. 601/94 (2), (EZ) br. 4/2004 (3), (EZ) br. 883/2006 (4), (EZ) br. 884/2006 (5), (EZ) br. 885/2006 (6), (EZ) br. 259/2008 (7) i Provedbene uredbe (EU) br. 282/2012 (8). Uredbe (EZ) br. 883/2006, (EZ) br. 884/2006, (EZ) br. 885/2006 i Provedbena uredba (EU) br. 282/2012 stavljene su izvan snage Delegiranom uredbom Komisije (EU) br. 907/2014 (9). Radi jasnoće i pravne sigurnosti uredbe (EZ) br. 601/94, (EZ) br. 4/2004 i (EZ) br. 259/2008 potrebno je staviti izvan snage ovom Uredbom.
(2)
Države članice trebale bi akreditirati agencije za plaćanja samo ako one udovoljavaju određenim minimalnim kriterijima koji su uspostavljeni na razini Unije, kako je navedeno u članku 1. stavku 2. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014. Ti su akreditacijski kriteriji navedeni u Prilogu I. Delegiranoj uredbi (EU) br. 907/2014. Potrebno je utvrditi pravila o izdavanju, preispitivanju i povlačenju akreditacije agencija za plaćanja i koordinacijskih tijela.
(3)
Države članice trebale bi držati svoje agencije za plaćanja pod stalnim nadzorom. Trebale bi uspostaviti sustav razmjene informacija radi izvješćivanja i obavješćivanja nadležnih tijela o slučajevima sumnje na nepoštovanje akreditacijskih kriterija. Potrebno je uvesti postupak kojim će države članice rješavati takve slučajeve i on bi trebao uključivati obvezu sastavljanja plana za uklanjanje utvrđenih nedostataka u utvrđenom roku. U pogledu rashoda koje su ostvarile agencije za plaćanja čije je akreditacije njihova država članica zadržala unatoč tome što nisu uspjele provesti takav plan u utvrđenom roku, Komisija bi trebala imati mogućnost odlučiti rješavati nedostatke u okviru postupka potvrde o sukladnosti iz članka 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
(4)
U skladu s člankom 7. stavkom 3. prvim podstavkom točkom (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013 odgovorne osobe akreditiranih agencija za plaćanja obvezne su sastaviti izjavu o upravljanju što se tiče cjelovitosti, točnosti i istinitosti financijskih izvješća i pravilnog funkcioniranja sustava unutarnje kontrole te o zakonitosti i pravilnosti predmetnih transakcija. Potrebno je utvrditi pravila o sadržaju i obliku tih izjava o upravljanju.
(5)
Potrebno je utvrditi pravila o funkcioniranju koordinacijskih tijela iz članka 7. stavka 4. Uredbe (EU) br. 1306/2013 te zadaće tijela za ovjeravanje iz članka 9. te Uredbe. Osim toga, kako bi se osiguralo da su potvrde i izvješća koja sastavljaju tijela za ovjeravanje od pomoći Komisiji u postupku poravnanja računa, potrebno je detaljno odrediti njihov sadržaj.
(6)
Kako bi se osiguralo pravilno upravljanje odobrenim sredstvima u proračunu Unije za Europski fond za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) („fondovi”), agencije za plaćanja trebale bi voditi odvojene račune koji se odnose isključivo na plaćanja i namjenske prihode na teret i u korist svakog od tih fondova. U tu bi svrhu u knjigama agencija za plaćanja trebalo za svaki od fondova biti jasno prikazani ostvareni rashodi i namjenski prihodi u skladu s člankom 4. stavkom 1., člankom 5. i člankom 43. Uredbe (EU) br. 1306/2013 te bi trebalo omogućiti da takvi rashodi i prihodi budu povezani sa sredstvima koja su im stavljena na raspolaganje iz proračuna Unije.
(7)
Zajednička poljoprivredna politika financira se u eurima, ali se državama članicama koje nisu prihvatile euro dopušta da izvršavaju plaćanja korisnicima u svojoj nacionalnoj valuti. Kako bi se omogućilo da svi rashodi i prihodi budu konsolidirani, nužno je odrediti da predmetne agencije za plaćanja moraju biti u mogućnosti pružiti podatke koji se odnose na rashode i prihode i u eurima i u valuti u kojoj je rashod nastao, a prihod bio primljen.
(8)
Rashodi sufinancirani iz proračuna Unije i nacionalnih proračuna kao potpora ruralnom razvoju u okviru EPFRR-a temelje se na programima raščlanjenima po mjerama, posebnim stopama doprinosa i područjima od značaja. U skladu s načelom dobrog financijskog upravljanja te je rashode potrebno nadzirati i knjižiti na toj osnovi tako da se sve operacije mogu identificirati prema programu, mjeri, posebnoj stopi doprinosa i području od značaja. Time će se osigurati mogućnost provjere podudarnosti između ostvarenog rashoda i osiguranih financijskih sredstava. U tom bi kontekstu trebalo pobliže odrediti elemente koje agencije za plaćanja trebaju uzimati u obzir. Agencije za plaćanja posebno bi trebale jasno prikazati podrijetlo javnih sredstava i sredstava Unije u računima u odnosu na ostvareno financiranje. Osim toga, iznose koje korisnici moraju vratiti i iznose koji su vraćeni potrebno je identificirati i prikazati u odnosu na izvorne operacije.
(9)
Države članice mobiliziraju sredstva potrebna za financiranje rashoda EFJP-a iz članka 4. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 prije nego što Komisija financira te rashode u obliku mjesečnih nadoknada ostvarenih rashoda. Alternativno, države članice primaju predujam za rashode EPFRR-a koji se kasnije poravnava u okviru godišnjeg financijskog poravnanja računa u skladu s člankom 51. Uredbe (EU) br. 1306/2013. Kako bi se osiguralo dobro upravljanje financijskim kretanjima, države članice trebale bi, za te mjesečne nadoknade, prikupljati informacije potrebne za dokazivanje cjelovitosti, točnosti i istinitosti ostvarenih rashoda te ih Komisiji staviti na raspolaganje čim se ostvare rashod i prihod ili ih slati Komisiji u redovitim razmacima. Države članice dostavljaju Komisiji informacije u razmacima prilagođenima metodi upravljanja pojedinog fonda. Dostavljanje informacija u takvim razmacima ne smije utjecati na obvezu država članica da sve informacije prikupljene u svrhu pravilnog nadzora rashoda daju na raspolaganje Komisiji radi provjere.
(10)
Općim obvezama agencija za plaćanja koje se odnose na vođenje računa obuhvaćeni su podaci potrebni za upravljanje i kontrolu sredstava Unije. Međutim, tim obvezama nisu obuhvaćeni zahtjevi u pogledu nadoknade rashoda i detalji koji moraju biti dostavljeni Komisiji kako bi se dobila takva nadoknada. Stoga bi bilo potrebno specificirati informacije i pojedinosti koje se odnose na rashode koje trebaju financirati fondovi, a koji se Komisiji trebaju slati u redovitim razmacima. Obavijesti o informacijama koje države članice šalju Komisiji moraju joj omogućiti da se poslanim informacijama koristi izravno i što je moguće učinkovitije za upravljanje računima fondova te odgovarajućim plaćanjima. Kako bi se postigao taj cilj, sve informacije koje se trebaju staviti na raspolaganje ili dostaviti između država članica i Komisije trebale bi biti poslane elektronički.
(11)
Prema članku 102. stavku 1. prvom podstavku točki (c) Uredbe (EU) br. 1306/2013, za mjere u vezi s operacijama koje financiraju fondovi, izjave o rashodima, koje su ujedno i zahtjevi za plaćanje, isto se tako moraju slati Komisiji uz priložene potrebne informacije. Kako bi se državama članicama i agencijama za plaćanja omogućilo da sastave te izjave o rashodima prema usklađenim pravilima te kako bi se Komisiji omogućilo da razmotri zahtjeve za plaćanje, potrebno je utvrditi uvjete pod kojima se taj rashod može uzeti u obzir u okviru proračuna EFJP-a odnosno EPFRR-a. Tim bi se uvjetima trebala utvrditi pravila koja se primjenjuju na knjiženje rashoda i prihoda, osobito na namjenski prihod i bilo kakve ispravke koji se trebaju učiniti, i na njihovu stvarnu prijavu.
(12)
Ako na temelju izjava o rashodima zaprimljenih od država članica u okviru EFJP-a ukupni iznos unaprijed preuzetih obveza koji se može odobriti na temelju članka 170. stavka 3. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (10) premašuje 75 % odobrenih sredstava za tekuću financijsku godinu, Komisija mora smanjiti te iznose. U skladu s načelom dobrog financijskog upravljanja, to se smanjenje mora proporcionalno raspodijeliti na sve države članice, na temelju izjava o rashodima zaprimljenih od njih. Kako bi se među državama članicama pravedno rasporedila raspoloživa odobrena sredstva, potrebno je predvidjeti da se mjesečna plaćanja iz EFJP-a smanje za postotak izjava o rashodima koje podnosi svaka država članica, utvrđenima za svako poglavlje te da Komisija odlukama preraspodijeli iznos koji nije iskorišten u određenom mjesecu na sljedeća mjesečna plaćanja.
(13)
Nakon odobrenja mjesečnih plaćanja Komisija bi trebala staviti na raspolaganje državama članicama sredstva potrebna za pokriće rashoda koje trebaju financirati fondovi, u skladu s praktičnim rješenjima i uvjetima utvrđenima na temelju informacija koje su države članice dostavile Komisiji i računalnim sustavima koje je uspostavila Komisija.
(14)
Da bi se agencijama za plaćanja nadoknadili rashodi javnih intervencija, uvjet je da u svoje izjave o rashodima uključe vrijednosti i iznose uknjižene u mjesecu koji slijedi nakon mjeseca na koji se odnose operacije javnog skladištenja. Kako bi se osiguralo neometano odvijanje postupka nadoknade, potrebno je odrediti način na koji će se takve informacije, koje su potrebne za izračun troškova i rashoda, dostavljati Komisiji.
(15)
U skladu s člankom 3. stavkom 3. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014 računovodstvom javnih interventnih zaliha mora se omogućiti utvrđivanje isplaćenog iznosa financiranja Unije i stanja interventnih zaliha. U tom cilju agencije za plaćanja trebale bi voditi odvojene evidencije zaliha i financijskih računa, koje sadržavaju elemente potrebne za praćenje zaliha i osiguranje financijskog upravljanja rashodima i prihodima nastalima mjerama za javnu intervenciju.
(16)
U pogledu mjera javnog interventnog skladištenja agencije za plaćanja trebaju knjižiti elemente koji se odnose na količine, vrijednosti i određene prosjeke. Međutim, postoje određene okolnosti u kojima određene operacije i rashode nije potrebno knjižiti ili ih je potrebno knjižiti u skladu s posebnim pravilima. Kako bi se osiguralo jednako postupanje i zaštitili financijski interesi Unije, trebalo bi pobliže odrediti takve okolnosti, uključujući, gdje je primjenjivo, način knjiženja operacija i rashoda.
(17)
Datum kada se različiti elementi rashoda i prihoda nastalih javnim interventnim mjerama skladištenja knjiže ovisi o vrsti mjere na koju se odnose i može se odrediti primjenjujući sektorsko poljoprivredno zakonodavstvo. U tom je kontekstu potrebno donijeti opće pravilo koje određuje različite elemente koji se knjiže na dan kada je fizička operacija izvršena kao rezultat interventne mjere, i koje određuje posebne slučajeve koje je potrebno uzeti u obzir.
(18)
U interesu dobrog financijskog upravljanja države članice trebale bi Komisiji dostaviti predviđanja iznosa koje EPFRR još treba financirati za poljoprivrednu financijsku godinu i procjene zahtjeva za financiranje za sljedeću financijsku godinu. Te je informacije potrebno poslati Komisiji na vrijeme kako bi joj se omogućilo da ispuni svoje obveze, a u svakom slučaju dva puta godišnje, najkasnije 31. siječnja i 31. kolovoza svake godine.
(19)
U skladu s člankom 36. stavkom 6. Uredbe (EU) br. 1306/2013 moraju se utvrditi rokovi za sastavljanje izjava o rashodima za operacije u okviru EPFRR-a. S obzirom na specifična obilježja računovodstvenih pravila koja vrijede za EPFRR, upotreba pretfinanciranja i financiranja mjera po kalendarskim godinama, potrebno je osigurati da ovaj rashod bude prijavljen u vremenskim razmacima prilagođenima tim specifičnim uvjetima.
(20)
Razmjena informacija i dokumentacije između država članica i Komisije te pružanje i dostavljanje Komisiji informacija iz država članica općenito se obavljaju elektronički. Kako bi se poboljšao način na koji se postupa s takvim razmjenama informacija u okviru fondova te proširila njihova upotreba, uspostavljeni su informacijski sustavi u skladu s Uredbom (EZ) br. 883/2006. Te je sustave potrebno i dalje primjenjivati te nastaviti provoditi nakon obavješćivanja država članica preko Odbora za poljoprivredne fondove.
(21)
Uvjete pod kojima ti informacijski sustavi obrađuju informacije te oblik i sadržaj dokumenata koji moraju biti dostavljeni prema Uredbi (EU) br. 1306/2013 treba često prilagođavati u skladu s promjenama važećih pravila ili zahtjeva u pogledu upravljanja. Potrebno je utvrditi i jedinstvena pravila o prikazu odgovarajućih dokumenata koje trebaju dostavljati države članice. Kako bi se postigli ti ciljevi i pojednostavnili postupci te osiguralo da predmetni informacijski sustavi budu brzo operativni, oblik i sadržaj dokumenata trebao bi biti određen na temelju standardiziranih predložaka i protokola koje bi Komisija trebala prilagoditi i ažurirati nakon obavješćivanja Odbora za poljoprivredne fondove.
(22)
U skladu s člankom 58. Uredbe (EU) br. 1306/2013 države članice odgovorne su, preko svojih agencija za plaćanja, za upravljanje rashodima u okviru fondova i za njihovu kontrolu. Podaci o financijskim poslovima stoga bi se trebali dostaviti ili unijeti u informacijske sustave te ažurirati pod odgovornošću agencija za plaćanja od strane samih agencija za plaćanja ili od strane tijela kojem je ta funkcija povjerena, a prema potrebi putem ovlaštenog koordinacijskog tijela.
(23)
Određeni dokumenti ili izjave predviđeni člankom 102. stavkom 1. prvim podstavkom Uredbe (EU) br. 1306/2013 ili akti Komisije doneseni u svrhe tog članka zahtijevaju potpis ovlaštene osobe ili odobrenje osobe u jednoj ili više faza predmetnog postupka. U takvim slučajevima informacijski sustavi uspostavljeni za dostavu tih dokumenata trebali bi omogućavati nedvojbenu identifikaciju svake osobe i pružiti razumno jamstvo da se sadržaj dokumenata, uključujući različite faze postupka, ne može izmijeniti. To osobito mora vrijediti u pogledu izjava o rashodima i izjave o upravljanju priložene uz godišnje financijske izvještaje navedene u članku 102. stavku 1. prvom podstavku točki (c) podtočki iii. Uredbe (EU) br. 1306/2013 te dokumenata koji se u okviru tih postupaka dostavljaju elektronički.
(24)
U skladu s člankom 58. stavkom 1. točkom (e) Uredbe (EU) br. 1306/2013 države članice odgovorne su, preko svojih agencija za plaćanja, za osiguravanje povrata neopravdanih plaćanja plus kamata. Kako bi se osigurala učinkovita i pravilna primjena tih odredaba, primjereno je utvrditi usklađena pravila u pogledu kamata koje se primjenjuju na osiguravanje povrata neopravdanih plaćanja. Ne dovodeći u pitanje članak 54. stavak 3. prvi podstavak točke (a) i (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013, obveza država članica da osiguraju povrat neopravdano isplaćenih iznosa može se izvršiti na različite načine. Ne dovodeći u pitanje sve ostale mjere izvršavanja predviđene nacionalnim zakonodavstvom, učinkovit i troškovno primjeren način za povrat duga jest oduzimanje svih nepodmirenih iznosa od budućih plaćanja u korist dužnika, u trenutku kada je dug utvrđen u skladu s nacionalnim zakonodavstvom. Države članice trebale bi stoga biti obvezne primjenjivati tu metodu osiguranja povrata duga te je potrebno utvrditi zajedničke uvjete za njezinu primjenu.
(25)
Potrebno je utvrditi detaljne odredbe za postupak poravnanja računa iz članka 51. Uredbe (EU) br. 1306/2013 i postupak potvrde o sukladnosti iz članka 52. navedene Uredbe, uključujući i mehanizam kojim se nastali iznosi oduzimaju od jednog od sljedećih plaćanja koja Komisija izvršava prema državama članicama ili, ovisno o slučaju, dodaju tim plaćanjima.
(26)
U pogledu postupka poravnanja računa predviđenog člankom 51. Uredbe (EU) br. 1306/2013 potrebno je detaljno odrediti sadržaj godišnjeg financijskog izvještaja agencija za plaćanja te utvrditi datum dostavljanja navedenih izvještaja i ostalih odgovarajućih dokumenata Komisiji. Također je potrebno jasno odrediti razdoblje tijekom kojeg agencije za plaćanja moraju čuvati popratnu dokumentaciju o svim rashodima i namjenskim prihodima na raspolaganju Komisiji. Nadalje, potrebno je navesti da Komisija utvrđuje oblik i sadržaj računovodstvenih podataka koje joj agencije za plaćanja moraju proslijediti.
(27)
Kako bi se osiguralo da u uobičajenim slučajevima postupak potvrde o sukladnosti bude okončan u razumnom roku, primjereno je utvrditi konkretne rokove za različite faze postupka, koje trebaju poštovati Komisija i države članice. Međutim, Komisija bi ipak trebala moći produljiti te rokove ako je takvo produljenje potrebno zbog složenosti slučaja koji se istražuje. Postupak potvrde o sukladnosti trebao bi državama članicama davati pravo na kontradiktorni postupak i pravilno procijeniti informacije potrebne za ocjenu rizika na fondove.
(28)
U skladu s člankom 59. stavkom 5. Uredbe (EU) br. 1306/2013 države članice moraju osigurati najmanju razinu provjera na licu mjesta za učinkovito upravljanje rizikom. Međutim, državama članicama dopušteno je da u okviru nadležnosti smanje najmanju razinu tih provjera na licu mjesta ako se utvrdi da sustavi upravljanja i kontrole funkcioniraju pravilno, a stope pogrešaka ostanu na prihvatljivoj razini. Iako potrebne najmanje razine provjera na licu mjesta trebaju biti propisane sektorskim poljoprivrednim zakonodavstvom, potrebno je utvrditi horizontalna pravila o mogućem smanjenju najmanje razine provjera na licu mjesta koja će se primjenjivati na sve mjere financirane sredstvima fondova te primjenjive uvjete. Osim tih horizontalnih pravila, sektorskim poljoprivrednim zakonodavstvom mogu se predvidjeti i dodatna pravila.
(29)
Isto tako, primjerno je utvrditi pravila o kontroli transakcija iz članka 80. Uredbe (EU) br. 1306/2013 koju provode države članice, posebno u pogledu odabira poduzeća, omjera i kalendara kontrole.
(30)
U skladu s glavom V. poglavljem III. Uredbe (EU) br. 1306/2013, koje se odnosi na kontrolu transakcija, države članice moraju slati Komisiji niz komunikacija. Budući da se standardizacijom oblika i sadržaja tih komunikacija olakšava njihova uporaba i osigurava ujednačen pristup, primjereno je donijeti detaljna pravila o njihovu obliku i sadržaju. Nadalje, potrebno je utvrditi pravila o čuvanju trgovinskih dokumenata, o zajedničkim djelovanjima koja uključuju uzajamnu pomoć iz članka 83. Uredbe (EU) br. 1306/2013 te o posebnim odjelima iz članka 85. te Uredbe.
(31)
Delegiranom uredbom (EU) br. 907/2014 utvrđuju se pravila kojima se dopunjuje pravni okvir o sredstvima osiguranja, posebno u pogledu obveznog polaganja sredstava osiguranja, uvjeta koji se primjenjuju na sredstva osiguranja te pravila o polaganju, vraćanju i zapljeni sredstava osiguranja. Kako bi se osigurala usklađena primjena tih pravila, potrebno je utvrditi odredbe o obliku i postupcima za polaganje i vraćanje sredstava osiguranja te o razmjeni informacija i komunikacija koje se moraju slati u tu svrhu.
(32)
U skladu s glavom VII. poglavljem IV. Uredbe (EU) br. 1306/2013, koje se odnosi na transparentnost, od država članica zahtijeva se godišnja objava korisnika fondova te, među ostalim, iznosa koje je pojedini korisnik primio iz svakog od tih fondova. U tu svrhu i u skladu s člankom 111. Uredbe (EU) br. 1306/2013 potrebno je utvrditi oblik te objave. Ta objava ne smije prelaziti ono što je potrebno za postizanje postavljenih ciljeva transparentnosti.
(33)
Objava bi trebala biti u skladu s podacima iz poslovnih knjiga i evidencija agencija za plaćanja i trebala bi se odnositi na plaćanja primljena prethodne financijske godine. Te je podatke potrebno predstaviti javnosti do 31. svibnja, i to na jasan, usklađen i pregledan način.
(34)
U skladu s člankom 111. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (c) Uredbe (EU) br. 1306/2013 potrebno je objaviti iznose plaćanja koji odgovaraju svakoj mjeri koju financiraju fondovi, koje je primio korisnik. Međutim, kako bi se osiguralo poštovanje obveze utvrđene u članku 112. te Uredbe, potrebno je utvrditi i pragove ispod kojih se neće objavljivati ime korisnika.
(35)
U skladu s člankom 111. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013 u objavi korisnika fondova potrebno je navesti općinu u kojoj korisnik ima boravište ili u kojoj je registriran. Taj bi podatak trebao biti dostupan i kad je riječ o korisnicima koji su fizičke osobe, a čija se imena ne smiju objaviti u skladu s člankom 112. te Uredbe. Međutim, ako bi zbog ograničenog broja korisnika koji imaju boravište ili su registrirani u određenoj općini objavljivanje općine omogućilo prepoznavanje identiteta korisnika koji je fizička osoba, potrebno je utvrditi odredbe kojima će se izbjeći nerazmjerno i nepotrebno narušavanje privatnosti.
(36)
Objava podataka trebala bi se provoditi internetom u obliku tražilice kojom se osigurava da šira javnost dobije uvid u podatke. Tražilicom bi se trebalo omogućiti traženje podataka na temelju određenih kriterija, a rezultati pretrage trebali bi se prikazivati u lako dostupnom obliku.
(37)
Kako bi se postupilo sukladno zahtjevima zaštite podataka, korisnike fondova potrebno je obavijestiti o objavi njihovih podataka prije objave. Korisnike je o tome potrebno obavijestiti na obrascima zahtjeva za potporu ili u trenutku prikupljanja podataka. U odnosu na rashode nastale u financijskim godinama 2014. i 2015., ako korisnike nije moguće obavijestiti u trenutku prikupljanja osobnih podataka, ipak ih je potrebno obavijestiti u razumnom roku prije stvarne objave.
(38)
Kako bi se javnosti olakšao pristup objavljenim podacima, države članice trebale bi uspostaviti internetske stranice na kojima se objavljuju podaci o korisnicima fondova i pragovi iz članka 112. Uredbe (EU) br. 1306/2013. S obzirom na različite organizacijske strukture u državama članicama, one bi same trebale odrediti koje je tijelo nadležno za uspostavljanje i održavanje jedinstvene internetske stranice te za objavu podataka. Komisija bi trebala uspostaviti internetsku stranicu koja sadržava poveznice na internetske stranice država članica.
(39)
Članak 10. ove Uredbe trebao bi se na nastale rashode i namjenske prihode koje su države članice primile primjenjivati od 16. listopada 2014. kako bi se osigurao kontinuitet izvješćivanja u istoj financijskoj godini.
(40)
Kako bi se osiguralo dosljedno postupanje u pogledu postupaka potvrde o sukladnosti koji su u tijeku, rokovi, kako su utvrđeni člankom 34. stavcima 3. i 4. ove Uredbe, ne bi se trebali primjenjivati na one postupke za koje su podaci u skladu s člankom 11. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 885/2006 dostavljeni do 1. siječnja 2015.
(41)
Budući da se glava VII. poglavlje IV. Uredbe (EU) br. 1306/2013, koje se odnosi na transparentnost, primjenjuje na plaćanja izvršena od financijske godine 2014. nadalje, odgovarajuće odredbe ove Uredbe potrebno je primjenjivati na ta plaćanja.
(42)
Kako bi se državama članicama omogućilo dovoljno vremena za provedbu, podatke prenesene u skladu s Prilogom II. stupcima V1 i V2 trebalo bi dostaviti počevši od financijske godine 2016.
(43)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Odbora za poljoprivredne fondove,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
AGENCIJE ZA PLAĆANJA I DRUGA TIJELA
Članak 1.
Postupak za akreditaciju agencija za plaćanja
1. Države članice imenuju tijelo na razini ministarstva nadležno za:
(a)
izdavanje, preispitivanje i oduzimanje akreditacije agencijama za plaćanja;
(b)
izvršavanje zadaća dodijeljenih nadležnom tijelu u skladu s ovim poglavljem.
2. Na temelju provjere ispunjavanja akreditacijskih kriterija iz članka 1. stavka 2. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014 („akreditacijski kriteriji”) nadležno tijelo formalnim aktom odlučuje o izdavanju ili, nakon preispitivanja, oduzimanju akreditacije agenciji za plaćanje. Nadležno tijelo bez odgađanja obavješćuje Komisiju o izdanim i oduzetim akreditacijama.
3. Nadležno tijelo imenuje revizorsko tijelo koje provodi provjeru prije dodjele akreditacije (kontrolu prije akreditacije). Revizorsko tijelo jest revizorsko nadležno tijelo ili druga javna ili privatna organizacija ili organizacijska jedinica nadležnog tijela koja ima potrebnu stručnost, vještine i sposobnosti za provođenje revizija. Revizorsko tijelo neovisno je od agencije za plaćanja koja se akreditira.
Provjerom (kontrolom prije akreditacije) koju treba provesti revizorsko tijelo posebno se provjeravaju:
(a)
uspostavljeni postupci i sustavi za odobravanje i izvršavanje plaćanja;
(b)
raspodjela dužnosti i prikladnost unutarnje i vanjske kontrole u pogledu transakcija koje se financiraju iz Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), dalje u tekstu „fondovi”;
(c)
u kojoj su mjeri uspostavljeni postupci i sustavi prikladni za očuvanje sigurnosti proračuna Unije, uključujući mjere za suzbijanje prijevara koje se temelje na analizi rizika;
(d)
sigurnost informacijskih sustava;
(e)
vođenje računovodstvenih knjiga.
Revizorsko tijelo sastavlja izvješće u kojemu detaljno opisuje obavljeni revizijski posao te navodi rezultate revizije i ocjenu o tome ispunjava li agencija za plaćanja akreditacijske kriterije. Izvješće se dostavlja nadležnom tijelu koje potom izdaje akt o akreditaciji ako se uvjeri da agencija za plaćanja ispunjava akreditacijske kriterije.
4. Ako nadležno tijelo smatra da agencija za plaćanja ne ispunjava akreditacijske kriterije, obavješćuje agenciju za plaćanja o posebnim uvjetima koje mora ispuniti prije nego što joj se odobri akreditacija.
Dok se ne provedu potrebne promjene kako bi se ispunili ti posebni uvjeti, akreditacija se može odobriti privremeno za razdoblje koje se utvrđuje uzimajući u obzir ozbiljnost identificiranih problema i koje ne prelazi 12 mjeseci. U opravdanim slučajevima Komisija može na zahtjev predmetne države članice odobriti produljenje navedenog razdoblja.
5. Podaci predviđeni člankom 102. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013 dostavljaju se odmah nakon što je agencija za plaćanja prvi put akreditirana, a u svakom slučaju prije nego što se rashodi koje je ona ostvarila terete na račun fondova. Zajedno s navedenim podacima dostavljaju se izjave i dokumenti o:
(a)
odgovornostima agencije za plaćanja;
(b)
raspodjeli odgovornosti među odjelima agencije za plaćanja;
(c)
odnosu agencije za plaćanja s ostalim javnim ili privatnim tijelima koja su odgovorna za provedbu mjera za koje agencija za plaćanja tereti rashode na račun fondova;
(d)
postupcima zaprimanja, provjere i potvrde valjanosti zahtjeva korisnika te postupcima odobravanja, plaćanja i pravdanja rashoda;
(e)
odredbama o sigurnosti informacijskih sustava;
(f)
izvješću o kontroli prije akreditacije koju je provelo revizorsko tijelo iz stavka 3.
6. Komisija obavješćuje Odbor za poljoprivredne fondove o agencijama za plaćanja akreditiranima u svakoj državi članici.
Članak 2.
Kontrola akreditacije
1. Nadležno tijelo drži agencije za plaćanja koje su u njegovoj nadležnosti pod stalnim nadzorom, ponajprije na temelju potvrda i izvješća koje sastavlja tijelo za ovjeravanje iz članka 9. Uredbe (EU) br. 1306/2013 te prati sve utvrđene nedostatke.
Svake tri godine nadležno tijelo pisano izvješćuje Komisiju o nadzoru agencija za plaćanja i praćenju njihovih aktivnosti. U izvješću se navodi analiza ispunjavaju li agencije za plaćanja trajno akreditacijske kriterije te sažetak mjera poduzetih radi ispravljanja nedostataka. Nadležno tijelo potvrđuje ispunjava li agencija za plaćanja koja je u njegovoj nadležnosti i nadalje akreditacijske kriterije.
2. Države članice uspostavljaju sustav koji osigurava da se svaka informacija koja ukazuje na činjenicu da neka agencija za plaćanja ne ispunjava akreditacijske kriterije bez odgode dostavlja nadležnom tijelu.
3. Ako nadležno tijelo utvrdi da je akreditirana agencija za plaćanja prestala ispunjavati jedan ili više akreditacijskih kriterija tako da to može utjecati na njezinu sposobnost izvršavanja zadaća utvrđenih člankom 1. stavkom 1. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014, nadležno tijelo bez odgađanja određuje uvjetnu akreditaciju agencije za plaćanja. Sastavlja plan koji sadržava mjere i rokove za ispravljanje utvrđenih nedostataka u razdoblju koje se utvrđuje u skladu s ozbiljnošću problema, a koje nije dulje od 12 mjeseci od dana određivanja uvjetne akreditacije. U opravdanim slučajevima Komisija može na zahtjev predmetne države članice odobriti produljenje navedenog razdoblja.
4. Nadležno tijelo obavješćuje Komisiju o svojoj odluci da agenciji za plaćanja odredi uvjetnu akreditaciju, o planu izrađenom u skladu sa stavkom 3. te potom o napretku u provedbi takvih planova.
5. U slučaju oduzimanja akreditacije nadležno tijelo bez odgode akreditira drugu agenciju za plaćanja koja ispunjava uvjete utvrđene u članku 7. stavku 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013 kako bi se osigurale nesmetane isplate korisnicima.
6. Ako Komisija utvrdi da nadležno tijelo nije ispunilo obvezu izrade plana ispravljanja nedostataka u skladu sa stavkom 3. ili da je agencija za plaćanja i dalje akreditirana unatoč tome što nije u potpunosti provela takav plan u utvrđenom roku, zahtijevat će od nadležnog tijela da toj agenciji za plaćanja oduzme akreditaciju, osim ako se izvrše potrebne promjene u roku koji Komisija odredi ovisno o težini problema. U takvoj situaciji Komisija može odlučiti riješiti nedostatke uz okviru postupka potvrde o sukladnosti u skladu s člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Članak 3.
Izjava o upravljanju
1. Izjava o upravljanju iz članka 7. stavka 3. prvog podstavka točke (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013 sastavlja se pravovremeno kako bi tijelo za ovjeravanje moglo dati mišljenje iz članka 9. stavka 1. te Uredbe.
Izjava o upravljanju sastavlja se u obliku koji je naveden u Prilogu I. ovoj Uredbi i može sadržavati rezerve koje određuju opseg potencijalnog financijskog učinka. U slučaju da se izražavaju rezerve, izjava sadržava akcijski plan za otklanjanje nedostataka i točno određen vremenski okvir za njegovu provedbu.
2. Izjava o upravljanju temelji se na učinkovitom nadzoru sustava upravljanja i kontrole tijekom cijele godine.
Članak 4.
Koordinacijsko tijelo
1. Koordinacijsko tijelo iz članka 7. stavka 4. Uredbe (EU) br. 1306/2013 jedini je sugovornik Komisije za predmetnu državu članicu za sva pitanja koja se odnose na fondove u pogledu:
(a)
širenja informacija i smjernica koje se odnose na zadaće i poslovanje agencija za plaćanja onim agencijama za plaćanja i tijelima koji su odgovorni za provedbu tih smjernica kao i promicanje njihove usklađene primjene;
(b)
dostavljanja Komisiji informacija iz članaka 7. i 102. Uredbe (EU) br. 1306/2013;
(c)
dostupnosti Komisiji cjelokupne evidencije svih računovodstvenih podataka potrebnih za potrebe statistike i kontrole.
2. Agencija za plaćanja može imati ulogu koordinacijskog tijela pod uvjetom da su te dvije funkcije odvojene.
3. U izvršavanju svojih zadaća koordinacijsko tijelo može, u skladu s nacionalnim postupcima, upućivati zahtjeve ostalim upravnim tijelima ili odjelima, osobito onima koji posjeduju stručno znanje i iskustvo na računovodstvenom i tehničkom području.
4. Povjerljivost, cjelovitost i dostupnost svih elektroničkih podataka koje pohranjuje koordinacijsko tijelo osiguravaju se mjerama koje su prilagođene administrativnoj strukturi, kadrovskoj strukturi i tehnološkom okruženju svakog pojedinog koordinacijskog tijela. Financijska i tehnološka nastojanja moraju biti razmjerna stvarno nastalim rizicima.
5. Podaci predviđeni člankom 102. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013 dostavljaju se odmah nakon što je koordinacijsko tijelo prvi put akreditirano, a u svakom slučaju prije nego što se rashodi za koje je ono odgovorno terete na račun fondova. Podaci se dostavljaju zajedno s dokumentom o akreditaciji tijela te s informacijama o administrativnim i računovodstvenim uvjetima te uvjetima unutarnje kontrole njegova poslovanja.
Članak 5.
Ovjeravanje
1. Nadležno tijelo imenuje tijelo za ovjeravanje predviđeno člankom 9. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
2. Tijelo za ovjeravanje organizira svoj posao na djelotvoran i učinkovit način te provodi provjere unutar odgovarajućeg vremenskog okvira uzimajući u obzir vrstu i vrijeme transakcija za predmetnu financijsku godinu.
3. Mišljenje koje treba dati tijelo za ovjeravanje u skladu s člankom 9. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 sastavlja se svake godine.
To se mišljenje temelji na reviziji koja treba biti provedena u skladu s člancima 6. i 7. ove Uredbe.
4. Tijelo za ovjeravanje sastavlja izvješće o svojim nalazima. Izvješćem su obuhvaćene delegirane zadaće. U izvješću se navodi, za razdoblje koje je njime obuhvaćeno:
(a)
ispunjava li agencija za plaćanja akreditacijske kriterije;
(b)
daju li postupci agencije za plaćanja uvjerljiva jamstva da su rashodi kojima se terete fondovi provedeni u skladu s pravilima Unije, čime se osigurava da su glavne transakcije zakonite i pravile te da se postupilo u skladu s preporukama u vezi s poboljšanjem, ako ih je bilo;
(c)
je li godišnji financijski izvještaj iz članka 29. ove Uredbe u skladu s računovodstvenim knjigama i evidencijama agencije za plaćanja;
(d)
jesu li izjave o rashodima i interventnim postupcima pravilan, potpun i točan zapis transakcija koje se terete na račun fondova;
(e)
jesu li financijski interesi Unije pravilno zaštićeni u pogledu isplaćenih predujmova, primljenih jamstava, interventnih zaliha i naplate potraživanja.
Izvješće sadržava informacije o broju i kvalifikacijama osoblja koje provodi reviziju, o obavljenom poslu, broju provjerenih transakcija, razini stečene materijalnosti i povjerenja, uočenim slabostima i preporukama za poboljšanje te o djelovanju tijela za ovjeravanje i drugih unutarnjih i vanjskih tijela revizije agencije za plaćanja, koja daju cjelokupna ili djelomična jamstva tijelu za ovjeravanje o pitanjima o kojima izvješćuje.
Članak 6.
Revizijska načela
1. Revizija za potrebe ovjeravanja provodi se u skladu s međunarodno prihvaćenim revizijskim standardima.
2. Tijelo za ovjeravanje priprema strategiju revizije u kojoj se utvrđuju djelokrug, vremenski raspored i usmjerenost revizije za potrebe ovjeravanje, revizijske metode i metodologija uzorkovanja. Za svaku financijsku godinu za koju se provodi revizija izrađuje se plan revizije na temelju procijenjenog revizijskog rizika. Tijelo za ovjeravanje dostavlja Komisiji na zahtjev strategiju i plan revizije.
3. Razumna razina revizijskog uvjerenja koje je potrebno steći revizijskim testiranjem stječe se ocjenjivanjem sustava kontrola, što uključuje testiranje sukladnosti i dokazno testiranje rashoda, koje se sastoji od testova detalja i analitičkih postupaka.
4. Komisija sastavlja smjernice u kojima se posebno:
(a)
daju dodatna pojašnjenja i smjernice u pogledu revizije za ovjeravanje koju je potrebno provesti;
(b)
utvrđuje razumna razina revizijskog uvjerenja koje je potrebno steći revizijskim testiranjem.
Članak 7.
Revizijske metode
1. Revizijske metode bitne za reviziju koja se provodi za potrebe ovjeravanja definiraju se u strategiji revizije predviđenoj u članku 6. stavku 2.
2. Da bi se ostvarili ciljevi revizije i dalo mišljenje kako je navedeno u članku 9. stavku 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013, revizijski postupci moraju uključivati revizije sustava, dokazno testiranje i provjeru usklađenosti financijskih izjava i izjava o upravljanju.
3. Dokaznim testiranjem rashoda obuhvaćena je provjera zakonitosti i pravilnosti predmetnih transakcija na razini krajnjih korisnika. U tu svrhu tijelo za ovjeravanje može pratiti agenciju za plaćanja pri provedbi provjera na licu mjesta na sekundarnoj razini. Tijelo za ovjeravanje ne smije pratiti agenciju za plaćanja pri provedbi početnih provjera na licu mjesta, osim u situacijama kad bi bilo fizički nemoguće ponovo provjeriti početnu kontrolu koju je provela agencija za plaćanja. U pogledu dokaznog testiranja tijela za ovjeravanje mogu primjenjivati integrirani pristup uzorkovanju.
4. Smjernicama iz članka 6. stavka 4. Komisija daje dodatne uvjete i upute za osmišljavanje revizijskih postupaka, integriranje uzorkovanja te planiranje i provođenje provjera transakcija na licu mjesta.
POGLAVLJE II.
FINANCIJSKO UPRAVLJANJE FONDOVIMA
ODJELJAK 1.
Opće odredbe
Članak 8.
Računovodstvo agencija za plaćanja
1. Svaka agencija za plaćanja vodi računovodstvo koje obuhvaća samo rashode i prihode navedene u članku 4. stavku 1., članku 5. i članku 43. Uredbe (EU) br. 1306/2013 i korištenje sredstava koji su joj dani na raspolaganje radi pokrivanja odgovarajućih rashoda. To računovodstvo mora omogućiti razlikovanje i odvojeno pružanje financijskih podataka za EFJP i EPFRR.
2. Agencije za plaćanja država članica koje ne čine dio europodručja vode računovodstvo koje obuhvaća iznose izražene u valuti u kojima je rashod nastao, a prihod bio primljen. Međutim, kako bi se omogućilo konsolidiranje svih njihovih rashoda i prihoda, one moraju biti u mogućnosti pružiti odgovarajuće podatke u nacionalnim valutama i u eurima.
3. U pogledu EPFRR-a svaka agencija za plaćanja određena za program ruralnog razvoja vodi računovodstvo koje omogućuje identificiranje svih operacija za svaki program i svaku mjeru. Takvo računovodstvo osobito uključuje:
(a)
iznos javnog rashoda i iznos doprinosa Unije uplaćenog za svaku operaciju;
(b)
iznose koje korisnici moraju vratiti zbog otkrivene nepravilnosti ili nepažnje;
(c)
iznose koji su vraćeni, s naznakom izvorne operacije.
ODJELJAK 2.
Računovodstvo EFJP-a
Članak 9.
Pružanje informacija od strane država članica
Države članice prikupljaju i drže na raspolaganju za Komisiju informacije o ukupnom ostvarenom rashodu i namjenskom prihodu primljenom svaki tjedan kako slijedi:
(a)
najkasnije do trećeg radnog dana svakog tjedna, informacije o ukupno ostvarenom rashodu i namjenskom prihodu primljenom od početka mjeseca do kraja prethodnog tjedna;
(b)
najkasnije do trećeg radnog dana u mjesecu ako se jedan tjedan proteže kroz dva mjeseca, informacije o ukupnom ostvarenom rashodu i namjenskom prihodu primljenom tijekom prethodnog mjeseca.
Članak 10.
Dostavljanje informacija od strane država članica
1. U skladu s člankom 102. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (c) podtočkama i. i ii. Uredbe (EU) br. 1306/2013, države članice Komisiji elektronički šalju sljedeće informacije i dokumente, pod uvjetima utvrđenima u člancima 11. i 12. ove Uredbe:
(a)
najkasnije do trećeg radnog dana svakog mjeseca informacije o ukupno ostvarenom rashodu i namjenskom prihodu primljenom tijekom prethodnog mjeseca, na temelju predloška koji je Komisija stavila na raspolaganje državama članicama preko informacijskih sustava, te bilo koje informacije koje pojašnjavaju svaku bitnu razliku između procjena sastavljenih u skladu sa stavkom 2. točkom (a) podtočkom iii. ovog članka i ostvarenih rashoda i primljenih namjenskih prihoda;
(b)
najkasnije do dvanaestog dana svakog mjeseca izjavu o rashodima iz članka 18. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1306/2013. Međutim, informacije o ostvarenom rashodu i namjenskom prihodu primljenom između 1. i 15. listopada šalju se do 27. listopada.
2. Izjava o rashodima iz stavka 1. točke (b) sastoji se od:
(a)
izjave koju sastavlja svaka agencija za plaćanje na temelju predloška koji je Komisija stavila na raspolaganje državama članicama preko informacijskih sustava, raščlanjene prema nomenklaturi proračuna Unije i prema vrsti rashoda i prihoda, na temelju detaljne nomenklature koja je na raspolaganju državama članicama, a koja obuhvaća:
i.
ostvareni rashod i namjenski prihod primljen tijekom prethodnog mjeseca;
ii.
ukupni ostvareni rashod i namjenski prihod primljen od početka financijske godine do kraja prethodnog mjeseca;
iii.
procjene rashoda i namjenskog prihoda koje obuhvaćaju, prema potrebi:
-
samo tekući mjesec i sljedeća dva mjeseca,
-
tekući mjesec, sljedeća dva mjeseca i do kraja financijske godine;
iv.
dodatne podatke, ako su potrebni;
(b)
sažetka, koji je sastavila predmetna država članica na temelju predloška koji je Komisija stavila na raspolaganje državama članicama preko informacijskih sustava. o podacima navedenima u točki (a) za sve agencije za plaćanja te države članice;
(c)
računa koji pokazuju rashode i prihode koji se odnose na javnu intervenciju, kako je navedeno u članku 19. stavku 2.
3. Svi financijski podaci koji se moraju dostaviti na temelju ovog članka iskazuju se u eurima.
Članak 11.
Opća pravila za izjave o rashodima i o namjenskim prihodima
1. Ne dovodeći u pitanje posebne odredbe o izjavama o rashodima i prihodima koji se odnose na javno skladištenje iz članka 12., rashod i namjenski prihod prijavljen od strane agencija za plaćanje u vezi s danim mjesecom odgovara stvarno izvršenim plaćanjima i primicima tijekom toga mjeseca.
Taj rashod i prihod knjiže se u računima EFJP-a u pogledu financijske godine N.
Međutim:
(a)
rashod koji se može platiti prije provedbe odredbe kojom se dopušta da ga u cijelosti ili djelomično snosi EFJP, može se prijaviti samo:
-
u odnosu na mjesec tijekom kojeg je predmetna odredba bila provedena,
ili
-
u odnosu na mjesec koji slijedi nakon provedbe te odredbe,
(b)
namjenski prihod koji država članica duguje Komisiji prijavljuje se u vezi s mjesecom tijekom kojega ističe rok za plaćanje odgovarajućih iznosa određen zakonodavstvom Unije;
(c)
Komisija izravno oduzima od ili dodaje ispravke, o kojima je odlučila na temelju poravnanja računa i potvrde o sukladnosti, mjesečnim plaćanjima navedenim, kako je prikladno, u članku 33. stavku 2. ili članku 34. stavku 8.. Međutim, države članice uključuju iznose koji odgovaraju tim ispravcima u izjave sastavljene za mjesec za koji su ispravci izvršeni.
2. Rashod i namjenski prihod uzimaju se u obzir na datum na koji je iznos bio plaćen s računa ili uplaćen na račun agencije za plaćanja. Međutim, za plaćanja, datum koji se uzima u obzir može biti datum na koji je predmetna agencija izdala nalog za plaćanje i poslala ga financijskoj ustanovi ili korisniku. Svaka agencija za plaćanje koristi istu metodu tijekom cijele financijske godine.
3. Rashod i namjenski prihod prijavljen u skladu sa stavkom 1. može uključivati ispravke iznosa prijavljenih za prethodne mjesece u istoj financijskoj godini.
Ako ispravci namjenskog prihoda na razini agencija za plaćanje dovode do prijave negativnog namjenskog prihoda za proračunsku liniju, višak ispravaka prenosi se u sljedeći mjesec. Po potrebi, oni se namiruju prilikom poravnanja računa za predmetnu financijsku godinu.
4. Nalozi za plaćanje koji nisu izvršeni i plaćanja, koja su teretila račun te zatim vraćena, u računima se prikazuju kao odbici od rashoda u vezi s mjesecom tijekom kojega je platnoj agenciji prijavljeno neizvršenje ili storniranje plaćanja.
5. Ako su dospjela plaćanja iz EFJP-a opterećena potraživanjima, smatra se da su izvršena u cijelosti u svrhu primjene stavka 1.:
(a)
na dan isplate iznosa dugovanog korisniku, ako je potraživanje manje nego podmireni rashod;
(b)
na dan usklađivanja, ako je rashod manji ili jednak potraživanju.
6. Kumulativni podaci koji se odnose na rashod i namjenski prihod koji se mogu knjižiti u određenoj financijskoj godini, a dostavljaju se Komisiji najkasnije do 27. listopada, mogu se ispraviti samo u godišnjim financijskim izvještajima koji se šalju Komisiji u skladu s člankom 102. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (c) podtočkom iii. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Članak 12.
Posebna pravila za izjave o rashodima koji se odnose na javno skladištenje
1. Operacije koje se uzimaju u obzir pri sastavljanju izjava o rashodima koji se odnose na javno skladištenje su one koje agencija za plaćanje uknjiži na kraju danog mjeseca, a koje su se dogodile od početka obračunske godine u smislu članka 3. stavka 3. prvog podstavka točke (a) Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014 pa do kraja predmetnog mjeseca.
2. Takve izjave o rashodima sadržavaju vrijednosti i iznose određene u skladu s člancima 17. i 18. ove Uredbe i člankom 4. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 906/2014 (11) koje su agencije za plaćanja knjižile tijekom mjeseca koji slijedi nakon onog na koji se te operacije odnose.
Međutim:
(a)
u slučaju operacija izvršenih tijekom rujna, agencije za plaćanja knjiže vrijednosti i iznose najkasnije 15. listopada;
(b)
u slučaju ukupnih iznosa amortizacije navedenih u članku 3. stavku 1. točki (e) Delegirane uredbe (EU) br. 906/2014, iznosi se knjiže na dan određen odlukom kojom su predviđeni.
Članak 13.
Odluka Komisije o plaćanju
1. Na temelju podataka poslanih u skladu s člankom 10. stavkom 1. točkom (b) ove Uredbe, Komisija odlučuje izvršiti mjesečna plaćanja u skladu s člankom 18. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1306/2013 ne dovodeći u pitanje ispravke koji se mogu izvršiti naknadnim odlukama u skladu s člancima 51. i 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 i uzimajući u obzir smanjenja i suspenzije o kojima je odlučeno u skladu s člankom 41. te Uredbe.
2. Ako ukupni rashodi koje su države članice objavile za sljedeću financijsku godinu premašuju tri četvrtine ukupnih odobrenih sredstava za tekuću financijsku godinu, unaprijed preuzete obveze iz članka 170. stavka 3. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 te odgovarajuća mjesečna plaćanja odobravaju se razmjerno izjavama o rashodima, do maksimalnog iznosa od 75 % odobrenih sredstava za tekuću financijsku godinu. Komisija u odlukama o naknadnim nadoknadama uzima u obzir saldo iznosa koji nisu nadoknađeni državama članicama.
Članak 14.
Stavljanje sredstava na raspolaganje državama članicama
1. Odlučujući izvršiti mjesečna plaćanja, Komisija unutar okvira proračunskih sredstava stavlja na raspolaganje državama članicama sredstva potrebna za pokriće rashoda koje financira EFJP, umanjeno za odgovarajući iznos namjenskog prihoda, na račun koji je otvorila svaka država članica.
Kada plaćanja koja izvršava Komisija, umanjena za namjenski prihod, dovedu do negativnog iznosa za državu članicu, višak odbitaka prenosi se u sljedeći mjesec.
2. Svaka država članica Komisiji dostavlja naziv i broj računa iz stavka 1. prema formatu koji im Komisija stavlja na raspolaganje.
Članak 15.
Dostavljanje podataka u okviru javne intervencije
1. Agencije za plaćanja dostavljaju Komisiji:
(a)
na zahtjev Komisije dokumente i podatke iz članka 3. stavka 7. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014 te dodatne nacionalne administrativne odredbe donesene radi primjene i provođenja interventnih mjera;
(b)
do dana predviđenog člankom 10. stavkom 1. točkom (b) ove Uredbe, podatke o javnom skladištenju na temelju predloška koji je Komisija stavila na raspolaganje državama članicama preko informacijskih sustava.
2. Za obavješćivanje i razmjenu podataka te sastavljanje dokumenata koji se odnose na rashode za javne intervencije upotrebljavaju se odgovarajući informacijski sustavi iz članka 24.
Članak 16.
Sadržaj računa javnog skladištenja koje trebaju voditi agencije za plaćanja
1. Evidencije zaliha predviđene člankom 3. stavkom 3. prvim podstavkom točkom (a) Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014 moraju sadržavati sljedeće kategorije elemenata, odvojeno prikazane:
(a)
količine proizvoda zabilježene pri ulazu u i izlazu iz skladišta, sa ili bez fizičkog premještanja;
(b)
količine upotrijebljene za slobodnu distribuciju najugroženijim osobama u okviru Fonda europske pomoći za najpotrebitije te knjižene prema članku 4. stavku 3. Delegirane uredbe (EU) br. 906/2014, razlikujući one koje su predmet prijenosa u drugu državu članicu;
(c)
količine koje su uzete kao uzorci, razlikujući uzorke koje su uzeli kupci;
(d)
količine koje se nakon vizualnog pregleda u okviru godišnje inventure ili tijekom inspekcije nakon preuzimanja na interventno skladištenje više ne mogu zapakirati i predmet su izravne prodaje;
(e)
manjke nastale iz poznatih ili nepoznatih razloga, uključujući one koji odgovaraju zakonskim granicama dopuštenog odstupanja;
(f)
količine čija se kvaliteta pogoršala;
(g)
viškove;
(h)
manjke, s tim da količine prelaze granice dopuštenog odstupanja;
(i)
količine koje su unesene na skladištenje, a za koje je utvrđeno da ne ispunjavaju uvjete zbog čega je odbijeno njihovo preuzimanje;
(j)
neto količine na skladištenju na kraju svakog mjeseca ili obračunske godine koje se prenose u sljedeći mjesec ili sljedeću obračunsku godinu.
2. Financijski računi predviđeni člankom 3. stavkom 3. prvim podstavkom točkom (a) Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014 sadržavaju:
(a)
vrijednost količina navedenih u stavku 1. točki (a) ovog članka, odvojeno prikazujući vrijednost otkupljenih i prodanih količina;
(b)
knjigovodstvenu vrijednost količina koje su korištene ili uzete u obzir prema sporazumima slobodne distribucije iz ovog članka stavka 1. točke (b);
(c)
troškove financiranja iz članka 3. stavka 1. točke (a) Delegirane uredbe (EU) br. 906/2014;
(d)
rashode fizičkih mjera iz članka 3. stavka 1. točaka (b) i (c) Delegirane uredbe (EU) br. 906/2014;
(e)
iznose koji su rezultat amortizacije iz članka 3. stavka 1. točke (e) Delegirane uredbe (EU) br. 906/2014;
(f)
iznose koji su naplaćeni ili za koje je osiguran povrat od prodavača, kupaca i skladištara, osim onih iz članka 20. stavka 2. ove Uredbe;
(g)
iznose od izravne prodaje izvršene nakon godišnje inventure ili nakon provjera nakon što su proizvodi uzeti na interventno skladištenje;
(h)
gubitke i dobitke pri uklanjanju proizvoda, vodeći računa o amortizaciji kako je navedeno u točki (e) ovog stavka;
(i)
ostale rashode i prihode, posebno one koji odgovaraju količinama iz stavka 1. točaka (c) do (g) ovog članka;
(j)
prosječnu knjigovodstvenu vrijednost, izraženu u tonama ili hektolitrima, ovisno o slučaju.
Članak 17.
Računovodstvo koje se odnosi na javne intervencije
1. Elementi iz članka 16. knjiže se za količine, vrijednosti, iznose i prosječne vrijednosti koje su stvarno utvrdile agencije za plaćanja ili za vrijednosti i iznose izračunate na temelju paušalnih iznosa koje određuje Komisija.
2. Evidencije i izračuni iz stavka 1. podliježu primjeni sljedećih pravila:
(a)
troškovi izlaza koji se odnose na količine za koje su utvrđeni količinski gubici ili gubitak vrijednosti u skladu s pravilima iz Priloga VI. i VII. Delegiranoj uredbi (EU) br. 906/2014 knjiže se samo za količine koje su stvarno prodane ili izašle iz skladišta;
(b)
količine izgubljene u prijevozu između država članica neće se smatrati primljenim na skladištenje u odredišnoj državi članici i neće biti pokrivene paušalnim ulaznim troškovima;
(c)
paušalni ulazni i izlazni troškovi utvrđeni za prijevoz i prijenos knjiže se u računima ako se, prema pravilima Unije, ti troškovi ne smatraju integralnim dijelom troškova prijevoza;
(d)
osim ako određena pravila Unije ne predviđaju drugačije, iznosi koji dolaze od prodaje proizvoda koji su izgubili na kvaliteti i svi drugi iznosi primljeni u tom kontekstu se ne knjiže u računovodstvenim knjigama EFJP-a;
(e)
svi evidentirani viškovi se knjiže kao negativne količine u manjcima u evidencijama i premještanju zaliha. Te će količine biti obuhvaćene pri određivanju količina koje prelaze granice dopuštenog odstupanja;
(f)
uzorci osim onih koje su uzeli kupci knjiže se u skladu sa stavkom 2. točkom (a) Priloga VII. Delegiranoj uredbi (EU) br. 906/2014.
3. Ispravke koje je izvršila Komisija u vezi elemenata iz članka 16. za tekuću obračunsku godinu, dostavljaju se Odboru za poljoprivredne fondove. Mogu se dostaviti državama članicama prilikom odluke o mjesečnim isplatama ili ako ne, u vrijeme podmirivanja računa. Agencije za plaćanja ih knjiže sukladno uvjetima te odluke.
Članak 18.
Datumi knjiženja rashoda i prihoda te kretanja proizvoda u računovodstvene evidencije javnih intervencija
1. Razne stavke rashoda i prihoda knjiže se na datum kada je došlo do fizičke mjere na temelju interventnih mjera, uz primjenu tečaja kako je navedeno u članku 3. stavku 2. Delegirane uredbe (EU) br. 906/2014.
Međutim, u dolje opisanim slučajevima primjenjuju se sljedeći datumi:
(a)
u slučaju primljenih iznosa ili iznosa za koje je osiguran povrat, datum primitka kako je navedeno u članku 16. stavku 2. točkama (f) i (g) ove Uredbe;
(b)
datum stvarnog plaćanja troškova koji se odnose na fizičke mjere, ako takvi troškovi nisu pokriveni paušalnim iznosima.
2. Razni elementi koji se odnose na fizičko kretanje proizvoda i upravljanje zalihama knjiže se na datum kada se provodi fizička mjera na temelju interventne mjere.
Međutim, u dolje opisanim slučajevima primjenjuju se sljedeći datumi:
(a)
datum preuzimanja proizvoda od strane agencije za plaćanja u skladu s člankom 31. stavkom 2. i člankom 33. Uredbe Komisije (EU) br. 1272/2009 (12), za količine koje ulaze u javno skladište bez promjene mjesta skladištenja;
(b)
datum utvrđivanja činjenica u slučajevima manjkova ili proizvoda koji su izgubili na kvaliteti ili u slučaju viškova;
(c)
datum stvarnog izlaska iz skladišta, u slučaju izravne prodaje proizvoda preostalih na skladištu koji se više ne mogu zapakirati nakon vizualnog pregleda u okviru godišnje inventure ili tijekom inspekcije nakon primanja u interventno skladište.
(d)
zadnji dan obračunske godine za sve gubitke koji prelaze granicu dopuštenog odstupanja iz članka 4. stavka 2. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014.
Članak 19.
Iznosi koji se financiraju u okviru javne intervencije
1. Iznosi koji se financiraju prema interventnim mjerama na koje se odnosi članak 2. Delegirane uredbe (EU) br. 906/2014 određuju se na temelju računa koje sastavljaju i vode agencije za plaćanja u skladu s člankom 3. stavkom 3. prvim podstavkom točkom (a) Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014, i u kojima se upisuju i zadužuju razne stavke rashoda i prihoda iz članka 16. ove Uredbe vodeći po potrebi računa o iznosima rashoda određenih sektorskim poljoprivrednim zakonodavstvom.
2. Agencije za plaćanja ili koordinacijska tijela će Komisiji elektroničkim putem svakog mjeseca i svake godine, na temelju predloška koji je Komisija stavila na raspolaganje državama članicama preko informacijskih sustava, dostaviti informacije potrebne za financiranje rashoda javnog skladištenja, kao i račune koji pokazuju rashode i prihode koji se odnose na javno skladištenje u obliku tablica (P-STO tablice), do datuma predviđenog člankom 10. stavkom 1. točkom (b) i do datuma predviđenog člankom 30. stavkom 2.
Članak 20.
Izjave o rashodima i prihodima koji proizlaze iz javnih intervencija
1. Financiranje iz EFJP-a u okviru interventnih mjera iz članka 2. Delegirane uredbe (EU) br. 906/2014 jednako je rashodima koji su izračunati na temelju informacija dobivenih od agencije za plaćanja, nakon oduzimanja svih prihoda proizašlih iz interventnih mjera, potvrđenih informatičkim sustavom koji je uspostavila Komisija i koje su agencije za plaćanja uključile u svoju izjavu o rashodima sastavljenu u skladu s člankom 12. ove Uredbe.
2. Iznosi vraćeni u skladu s člankom 54. Uredbe (EU) br. 1306/2013 i iznosi primljeni ili vraćeni od strane prodavatelja, kupaca i skladištara koji zadovoljavaju kriterije iz članka 43. navedene Uredbe, prijavljuju se u proračun EFJP-a prema uvjetima iz članka 10. stavka 2. točke (a) ove Uredbe.
ODJELJAK 3.
Računovodstvo EPFRR-a
Članak 21.
Predviđanje potrebe za sredstvima
Za svaki program ruralnog razvoja iz članka 6. Uredbe (EU) br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (13), a u skladu s člankom 102. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (c) podtočkom ii. Uredbe (EU) br. 1306/2013, države članice Komisiji dostavljaju dva puta godišnje, najkasnije do 31. siječnja i 31. kolovoza, svoja predviđanja iznosa koje EPFRR treba financirati u predmetnoj financijskoj godini. Osim toga, države članice šalju ažuriranu procjenu svojih zahtjeva za financiranje u sljedećoj financijskoj godini.
Ta se predviđanja i ažurirana procjena šalju u obliku strukturiranih podataka korištenjem informacijskog sustava SFC2014, predviđenog u poglavlju I. Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 184/2014 (14).
Članak 22.
Izjave o rashodima
1. Agencije za plaćanja prijavljuju rashode za svaki program ruralnog razvoja iz članka 6. Uredbe (EU) br. 1305/2013.
Za svaku mjeru ruralnog razvoja agencije za plaćanja navode u izjavi o rashodima:
(a)
iznos prihvatljivog javnog rashoda za koji je agencija za plaćanje stvarno platila odgovarajući doprinos EPFRR-a tijekom referentnog razdoblja navedenog u stavku 2. ovog članka;
(b)
dodatne informacije o financijskim instrumentima iz dijela drugog glave IV. Uredbe (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (15);
(c)
dodatne informacije o predujmovima koji su isplaćeni korisnicima kako je navedeno u članku 75. stavku 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013;
(d)
iznos čiji je povrat osiguran u tekućem razdoblju kako je naveden u stavku 2. ovog članka.
2. Nakon što Komisija odobri program ruralnog razvoja, države članice Komisiji dostavljaju, u skladu s člankom 102. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (c) podtočkom i. Uredbe (EU) br. 1306/2013, svoje izjave o rashodima u sljedećim rokovima:
(a)
najkasnije do 30. travnja u slučaju rashoda u razdoblju od 1. siječnja do 31. ožujka;
(b)
najkasnije do 31. srpnja u slučaju rashoda u razdoblju od 1. travnja do 30. lipnja;
(c)
najkasnije do 10. studenoga u slučaju rashoda u razdoblju od 1. srpnja do 15. listopada;
(d)
najkasnije 31. siječnja u slučaju rashoda u razdoblju od 16. listopada do 31. prosinca.
Međutim, svi rashodi koje su agencije za plaćanja platile korisnicima u skladu s člankom 65. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1303/2013 prije odobrenja programa ruralnog razvoja iz članka 6. Uredbe (EU) br. 1305/2013 izvršeni su na odgovornost država članica i prijavljuju se Komisiji u prvoj izjavi o rashodima nakon donošenja programa. Isto se pravilo primjenjuje mutatis mutandis u slučaju izmjene programa ruralnog razvoja predviđene člankom 11. Uredbe (EU) br. 1305/2013.
3. Agencije za plaćanja za programe ruralnog razvoja unose izjave o rashodima u obliku strukturiranih podataka u informacijski sustav SFC2014, predviđen u poglavlju I. Provedbene uredbe (EU) br. 184/2014.
4. Ako Komisija zahtjeva daljnje provjere zbog dostavljenih nepotpunih ili nejasnih informacija ili zbog neslaganja, razlika u tumačenju ili bilo kojih drugih nedosljednosti u vezi s izjavom o rashodima koje su osobito posljedica nedostavljanja informacija zahtijevanih u skladu s Uredbom (EU) br. 1305/2013 i aktima Komisije donesenim na temelju te Uredbe ili ako postoje ozbiljni dokazi da na rashode koji su uključeni u izjavu o rashodima utječe nepravilnost ili da postoje manjkavosti u funkcioniranju sustava upravljanja i kontrole za ruralni razvoj, predmetna država članica dostavlja na zahtjev Komisije dodatne informacije u roku koji je u tom zahtjevu određen prema ozbiljnosti problema.
Rok za privremena plaćanja određen člankom 36. stavkom 5. Uredbe (EU) br. 1306/2013 može se prekinuti, za sav ili dio iznosa za koji se plaćanje traži, od datuma na koji je poslan zahtjev za informacijom do primitka tražene informacije, pri čemu to razdoblje ne smije biti dulje od najduljeg razdoblja utvrđenog člankom 83. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1303/2013.
Ako predmetna država članica ne odgovori na zahtjev za dodatnim informacijama u roku koji je određen u tom zahtjevu ili ako se odgovor smatra nezadovoljavajućim ili ukazuje na nepoštovanje važećih pravila ili na nepravilno korištenje fondova Unije, Komisija može suspendirati ili umanjiti plaćanja u skladu s člankom 41. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
5. Izjave o rashodima u vezi s razdobljem mogu sadržavati ispravke podataka prijavljenih u vezi s prethodnim razdobljima iste financijske godine.
Ispravak rashoda i namjenskog prihoda koje treba knjižiti u određenoj financijskoj godini i koji još nisu uključeni u izjave iz stavka 2. točaka (a), (b) i (c) može se ispraviti samo u godišnjim financijskim izvještajima koji se šalju Komisiji u skladu s člankom 102. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (c) podtočkom iii. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Članak 23.
Izračun iznosa za plaćanje
1. Doprinos Unije koji se plaća u pogledu prihvatljivog javnog rashoda izračunava se za svaku mjeru i za svako referentno razdoblje na temelju plana financiranja iz članka 8. stavka 1. točke (h) Uredbe (EU) br. 1305/2013 koji je na snazi prvog dana tog razdoblja. U izračunu se uzimaju u obzir ispravci doprinosa Unije kako su prijavljeni u izjavi o rashodima za to razdoblje.
2. Ne dovodeći u pitanje gornju granicu predviđenu člankom 34. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013, gdje kombinirani ukupni iznos doprinosa Unije koji je plaćen za program ruralnog razvoja premašuje ukupno programirani iznos za određenu mjeru ruralnog razvoja, iznos koji se plaća smanjuje se na iznos programiran za tu mjeru. Svaki doprinos Unije isključen kao posljedica toga može se platiti kasnije pod uvjetom da su države članice Komisiji dostavile prilagođeni plan financiranja i da ga je ona prihvatila.
3. Doprinos Unije plaća Komisija, ovisno o raspoloživim sredstvima, na račun(e) koje je otvorila svaka država članica.
Svaka država članica Komisiji dostavlja naziv ili brojeve računa u skladu s formatom koji joj je Komisija stavila na raspolaganje.
ODJELJAK 4.
Zajedničke odredbe za EFJP i EPFRR
Članak 24.
Elektronička razmjena informacija i dokumenata
1. Komisija utvrđuje informacijske sustave koji omogućavaju elektroničku razmjenu dokumenata i informacija između nje i država članica za slanje i pregledavanje informacija predviđenih člankom 102. Uredbe (EU) br. 1306/2013 te rješenja za njihovu primjenu. Ona obavješćuje države članice putem Odbora za poljoprivredne fondove o općim uvjetima za provedbu tih sustava.
2. Informacijski sustavi iz stavka 1. osobito su u mogućnosti obraditi:
(a)
podatke potrebne za financijske transakcije, osobito one koji se odnose na mjesečne i godišnje financijske izvještaje agencija za plaćanja, izjave o rashodima i prihodima i prijenos informacija i dokumenata navedenih u članku 3. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014 te člancima 10., 11., 14., 15., 19., 20., 23. i 29. ove Uredbe;
(b)
dokumente od zajedničkog interesa koji omogućuju praćenje mjesečnih i godišnjih financijskih izvještaja te informacije i dokumente koje agencije za plaćanja moraju staviti na raspolaganje Komisiji radi pregledavanja;
(c)
tekstove Unije i smjernice Komisije o financiranju zajedničke poljoprivredne politike od strane tijela ovlaštenih i određenih na temelju Uredbe (EU) br. 1306/2013 te smjernice o usklađenoj primjeni odgovarajućeg zakonodavstva.
3. Oblik i sadržaj dokumenata iz članaka 10., 19., 20. i 23. te članka 30. stavka 1. točaka (a), (b) i (d) određuje Komisija na temelju predložaka koje stavlja na raspolaganje državama članicama preko informacijskih sustava.
Komisija ažurira i prilagođava te predloške nakon što je obavijestila Odbor za poljoprivredne fondove.
4. Informacijski sustavi iz stavka 1. mogu sadržavati i alate potrebne za čuvanje podataka i vođenje računa fondova od strane Komisije, te one potrebne za izračun paušalnog rashoda ili rashoda koji zahtijeva uporabu jedinstvenih metoda, osobito što se tiče troškova financiranja i amortizacije.
5. Sama agencija za plaćanja ili tijelo na koje je ta funkcija prenesena dostavlja, unosi i ažurira podatke o financijskim transakcijama u informacijskim sustavima iz stavka 1. koji su pod odgovornošću agencije za plaćanja, a prema potrebi, putem koordinacijskih tijela ovlaštenih u skladu s člankom 7. stavkom 4. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
6. Kada dokument ili postupak predviđen Uredbom (EU) br. 1306/2013 ili akti Komisije doneseni na temelju te Uredbe zahtijevaju potpis ovlaštene osobe ili odobrenje osobe u jednoj ili više faza tog postupka, informacijski sustavi uspostavljeni za dostavu tih dokumenata moraju omogućavati nedvojbenu identifikaciju svake osobe i pružati razumno jamstvo da sadržaj dokumenata, uključujući i u pogledu faza postupka, ne može biti izmijenjen, a u skladu sa zakonodavstvom Unije. Što se tiče izjava o rashodima i izjava o upravljanju priloženih godišnjim financijskim izvještajima iz članka 102. stavka 1. prvog podstavka točke (c) podtočaka i. i iii. Uredbe (EU) br. 1306/2013, agencije za plaćanja ili, po potrebi, koordinacijska tijela ovlaštena u skladu s člankom 7. stavcima 2. i 4. navedene Uredbe pohranjuju dokumente poslane elektronički u njihovom izvornom obliku.
7. Elektronički i digitalizirani dokumenti pohranjuju se tijekom cjelokupnog razdoblja predviđenog člankom 32.
8. Kada dođe do kvara informacijskog sustava ili ne postoje stabilne veze, država članica uz prethodnu suglasnost Komisije i pod uvjetima koje je ona utvrdila može poslati dokumente u drugom obliku.
Članak 25.
Suspenzija plaćanja u slučaju kasnog podnošenja zahtjeva
Provedbenim aktima kojima se određuju mjesečna plaćanja iz članka 18. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1306/2013 ili privremena plaćanja iz članka 36. te Uredbe uzima se u obzir suspenzija plaćanja o kojoj je odlučeno u skladu s člankom 42. navedene Uredbe.
Članak 26.
Nabava satelitskih snimaka
1. Za potrebe članka 21. Uredbe (EU) br. 1306/2013, svaka država članica obavješćuje Komisiju najkasnije do 1. studenoga svake godine:
(a)
o tome želi li da joj Komisija nabavi satelitske snimke potrebne za njezin program provjera i/ili za njezinu procjenu kvalitete sustava za identifikaciju zemljišnih čestica;
(b)
o području koje treba provjeriti i broju planiranih kontrolnih zona.
2. Države članice koje od Komisije zatraže da im nabavi satelitske snimke konačno utvrđuju, u suradnji s Komisijom i prije 15. siječnja nakon slanja informacija iz stavka 1., zone koje je potrebno obuhvatiti i vremenski raspored nabave tih snimaka.
3. Komisija besplatno dostavlja ovlaštenim službenicima država članica satelitske snimke koje je nabavila. Ti službenici moraju poštovati odredbe o autorskim pravima koje su utvrđene ugovorima s dobavljačima te moraju vratiti snimke nakon obavljenog posla.
4. Ako ukupni zahtjevi koje su primile države članice premašuju proračun koji je na raspolaganju za primjenu članka 21. Uredbe (EU) br. 1306/2013, Komisija odlučuje o ograničavanju satelitskih snimaka koje je potrebno nabaviti kako bi se raspoloživa sredstva najučinkovitije iskoristila.
POGLAVLJE III.
PORAVNANJE RAČUNA
ODJELJAK 1.
Povrat dugova
Članak 27.
Kamate koje se primjenjuju na povrat neopravdanih plaćanja
1. Osim ako je drukčije predviđeno sektorskim poljoprivrednim zakonodavstvom, kamate na neopravdana plaćanja čiji povrat treba osigurati zbog nepravilnosti ili nemara obračunavaju se za razdoblje koje protekne između roka plaćanja koji je korisniku određen u nalogu za povrat i datuma otplate ili odbitka. Rok plaćanja ne smije biti utvrđen na više od 60 dana nakon naloga za povrat.
2. Kamatna stopa koja se primjenjuje ni u kojem slučaju ne smije biti niža od kamatne stope koja je nacionalnim pravom predviđena za povrat usporedivih neopravdanih rashoda ili naplatu prispjelih potraživanja.
Članak 28.
Povrat prijebojem
Ne dovodeći u pitanje bilo koje druge mjere izvršavanja predviđene nacionalnim pravom, države članice izvršavaju prijeboj bilo kojeg još nepodmirenog duga korisnika koji je utvrđen u skladu s nacionalnim zakonodavstvom s bilo kojim budućim plaćanjem agencije za plaćanja odgovorne za osiguravanje povrata duga od istog korisnika.
ODJELJAK 2.
Poravnanje računa
Članak 29.
Sadržaj godišnjeg financijskog izvještaja
Godišnji financijski izvještaj iz članka 102. stavka 1. prvog podstavka točke (c) podtočke iii. Uredbe (EU) br. 1306/2013 sadržava:
(a)
namjenske prihode iz članka 43. te Uredbe;
(b)
rashode EFJP-a nakon odbitka svih neopravdanih plaćanja za koja nije osiguran povrat na kraju financijske godine, osim onih iz točke (f) ovog članka, uključujući sve kamate na te iznose, sažete po stavkama i podstavkama proračuna Unije;
(c)
rashode EPFRR-a, po programima, mjerama i posebnim stopama doprinosa. Godišnja izjava o rashodima uključuje i informacije o iznosima čiji je povrat osiguran. Po zaključenju programa, sva neopravdana plaćanja za koja nije osiguran povrat, osim onih iz točke (f) ovog članka, uključujući sve kamate na te iznose, odbijaju se od rashoda predmetne financijske godine;
(d)
tablicu razlika po stavkama i podstavkama ili, u slučaju EPFRR-a, po programima, mjerama, posebnim stopama doprinosa i područjima od značaja, između rashoda i namjenskih prihoda navedenih u godišnjem financijskom izvještaju i onih koji su navedeni za isto razdoblje u dokumentima iz članka 10. stavka 1. točke (b) ove Uredbe ako je riječ o EFJP-u i članka 22. stavka 2. ove Uredbe ako je riječ o EPFRR-a, uz objašnjenje svake razlike;
(e)
odvojeno, iznose koje treba snositi predmetna država članica, odnosno Unija, u skladu s člankom 54. stavkom 2. prvim podstavkom i člankom 54. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1306/2013;
(f)
tablicu neopravdanih plaćanja čiji se povrat treba osigurati na kraju financijske godine zbog nepravilnosti u smislu članka 1. stavka 2. Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 2988/95 (16), uključujući bilo koje sankcije predviđene mjerodavnim sektorskim pravilima Unije i kamate na te iznose u skladu s predloškom tablice iz Priloga II. ovoj Uredbi;
(g)
izvadak iz knjige dužnika o iznosima čiji se povrat treba osigurati i koji se trebaju knjižiti u korist EFJP-a ili EPFRR-a, osim iznosa iz točaka (b), (c) i (f) ovog članka, uključujući bilo koje sankcije i kamate na te iznose, u skladu s predloškom iz Priloga III. ovoj Uredbi;
(h)
sažetak interventnih transakcija i izjavu o količini i lokaciji zaliha na kraju financijske godine;
(i)
potvrdu da se rashodi, namjenski prihodi i detalji o svakom kretanju interventnih zaliha nalaze u dokumentaciji i računovodstvenoj evidenciji agencije za plaćanja;
(j)
zaključnu bilancu neiskorištenih/neporavnanih kumuliranih predujmova koje su države članice isplatile korisnicima, sa stanjem na kraju financijske godine, koja je za EFJP detaljno raščlanjena po mjerama, a za EPFRR po programima, uključujući za EPFRR i financijske instrumente. Kad je riječ o financijskim instrumentima, zaključna bilanca odnosi se na iznose koje je platila Komisija, a koje države članice nisu iskoristile za plaćanja krajnjim korisnicima niti su bili odobreni za ugovore o jamstvu u skladu s člankom 42. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1303/2013.
Članak 30.
Prijenos informacija
1. Za potrebe poravnanja računa prema članku 51. Uredbe (EU) br. 1306/2013, svaka država članica dostavlja Komisiji:
(a)
stavke uključene u godišnji financijski izvještaj prema članku 29. ove Uredbe;
(b)
mišljenje i izvješća koje izdaje tijelo ili tijela za ovjeravanje, kako je utvrđeno u članku 5. stavcima 3. i 4. ove Uredbe;
(c)
potpune evidencije svih računovodstvenih informacija koje su potrebne za potrebe statistike i kontrole;
(d)
izjavu o upravljanju iz članka 3. ove Uredbe.
2. Dokumenti i računovodstvene informacije iz stavka 1. dostavljaju se Komisiji najkasnije do 15. veljače u godini koja slijedi nakon financijske godine na koju se odnose. Dokumenti navedeni u točkama (a), (b) i (d) navedenoga stavka dostavljaju se u jednom primjerku zajedno s elektroničkom kopijom u obliku i pod uvjetima koje utvrđuje Komisija prema članku 24.
3. Na zahtjev Komisije ili na inicijativu države članice, daljnje informacije u vezi s poravnanjem računa mogu se dostaviti Komisiji u roku koji utvrdi Komisija uzimajući u obzir opseg posla potrebnog za pribavljanje navedenih informacija. U nedostatku takvih informacija, Komisija može poravnati račune na temelju informacija koje posjeduje.
4. U opravdanim slučajevima Komisija može prihvatiti zahtjev za kasniju dostavu informacija ako joj se zahtjev dostavi prije isteka roka navedene dostave.
Članak 31.
Oblik i sadržaj računovodstvenih informacija
1. Oblik i sadržaj računovodstvenih informacija iz članka 30. stavka 1. točke (c) te način na koji se dostavljaju Komisiji utvrđeni su Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 991/2013 (17)
2. Komisija koristi računovodstvene informacije jedino za potrebe:
(a)
izvršavanja svoje dužnosti u smislu poravnanja računa u skladu s Uredbom (EU) br. 1306/2013;
(b)
praćenja razvoja i predviđanja u sektoru poljoprivrede.
Europski revizorski sud i Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) imaju pristup navedenim informacijama za obavljanje svojih zadaća.
3. Svi osobni podaci koji su uključeni u prikupljene računovodstvene informacije koriste se samo za potrebe utvrđene u stavku 2. Posebice ako Komisija koristi računovodstvene informacije u smislu navedenom u stavku 2. prvom podstavku točki (b), Komisija ih drži anonimnima i obrađuje samo u sažetom obliku.
4. Za sve upite u vezi s obradom njihovih osobnih podataka predmetne se osobe obraćaju Komisiji kako je određeno u Prilogu IV.
5. Komisija osigurava povjerljivost i sigurnost računovodstvenih informacija.
Članak 32.
Pohranjivanje računovodstvenih informacija
1. Popratna dokumentacija o financiranim rashodima i namjenskim prihodima koje naplaćuje EFJP na raspolaganju su Komisiji u razdoblju od najmanje tri godine od godine u kojoj Komisija poravna račune za predmetnu financijsku godinu u skladu s člankom 51. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
2. Popratna dokumentacija o financiranim rashodima i namjenskim prihodima koje naplaćuje EPFRR na raspolaganju su Komisiji u razdoblju od najmanje tri godine od godine u kojoj agencija za plaćanja izvrši konačnu isplatu.
3. U slučaju nepravilnosti ili nepažnje, popratna dokumentacija iz stavaka 1. i 2. na raspolaganju je Komisiji u razdoblju od najmanje tri godine od godine u kojoj je u cijelosti osiguran povrat sredstava od korisnika te su uplaćena na račun fondova ili od godine u kojoj su utvrđene financijske posljedice neosiguravanja povrata sredstava u skladu s člankom 54. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
4. U slučaju postupka potvrde o sukladnosti iz članka 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013, popratna dokumentacija navedena u stavcima 1. i 2. ovog članka na raspolaganju je Komisiji u razdoblju od najmanje jedne godine od godine u kojoj je navedeni postupak završen ili, u slučaju da je odluka o sukladnosti predmet sudskog postupka pred Sudom Europske unije, najmanje godinu dana od godine u kojoj je postupak završen.
5. Popratna dokumentacija iz stavaka 1. do 4. na raspolaganju je Komisiji u pisanom obliku, u elektroničkom obliku i/ili u oba oblika.
Dokumentacija se može čuvati isključivo u elektroničkom obliku samo ako nacionalno zakonodavstvo predmetne države članice dopušta uporabu elektroničkih dokumenata kao dokaza osnovnih transakcija u postupcima pred nacionalnim sudom.
Ako se dokumentacija čuva isključivo u elektroničkom obliku, sustav koji se primjenjuje u tu svrhu mora biti u skladu s odjeljkom 3. dijelom B Priloga I. Delegiranoj uredbi (EU) br. 907/2014.
Članak 33.
Financijska potvrda
1. Odluka Komisije o poravnanju računa iz članka 51. Uredbe (EU) br. 1306/2013 određuje iznose rashoda ostvarenih u svakoj državi članici tijekom predmetne financijske godine koji se priznaju i terete na račun fondova na temelju financijskih izvještaja iz članka 29. ove Uredbe te svih smanjenja i suspenzija iz članka 41. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Odluka određuje i iznose kojima se terete Unija i predmetna država članica u skladu s člankom 54. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Za EPFRR, iznos utvrđen odlukom o poravnanju računa uključuje i sredstva koja predmetna država članica može ponovno iskoristiti preraspodjelom u skladu s člankom 56. drugim stavkom Uredbe (EU) br. 1306/2013.
2. U pogledu EFJP-a, iznos čiji povrat, kao rezultat odluke o poravnanju računa, treba osigurati od države članice ili koji treba platiti državi članici utvrđuje se oduzimanjem iznosa mjesečnih plaćanja za predmetnu financijsku godinu od rashoda priznatih za istu godinu u skladu sa stavkom 1. Komisija za navedeni iznos umanjuje ili uvećava mjesečno plaćanje koje se odnosi na ostvarene rashode za drugi mjesec od mjeseca donošenja odluke o poravnanju računa.
U pogledu EPFRR-a, iznos čiji povrat, kao rezultat odluke o poravnanju računa, treba osigurati od države članice ili koji treba platiti državi članici utvrđuje se oduzimanjem iznosa plaćanja tijekom provedbe za predmetnu financijsku godinu od rashoda priznatih za istu godinu u skladu sa stavkom 1.
Komisija za navedeni iznos umanjuje ili uvećava prvo plaćanje za koje je država članica podnijela izjavu o rashodima nakon što je donesena odluka u skladu s člankom 51. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
3. Komisija dostavlja predmetnoj državi članici rezultate provjere dostavljenih informacija, zajedno s eventualnim izmjenama koje predlaže, najkasnije do 30. travnja nakon završetka financijske godine.
4. Ako zbog razloga koje je moguće pripisati predmetnoj državi članici Komisija nije u mogućnosti poravnati račune države članice prije 31. svibnja sljedeće godine, Komisija obavješćuje državu članicu o dodatnim provjerama čije obavljanje predlaže u skladu s člankom 47. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
5. Stavci od 1. do 4. primjenjuju se mutatis mutandis na namjenske prihode u smislu članka 43. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Članak 34.
Potvrda o sukladnosti
1. Kako bi odredila koje iznose treba isključiti iz financiranja Unije, ako se utvrdi da rashodi nisu nastali u skladu s pravilima Unije, Komisija koristi vlastite nalaze i uzima u obzir informacije koje je stavila na raspolaganje država članica, pod uvjetom da su te informacije dostavljene u rokovima koje je Komisija odredila u okviru postupka potvrde o sukladnosti provedenog u skladu s člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 i u skladu s ovim člankom.
2. Ako Komisija nakon analize smatra da rashodi nisu ostvareni u skladu s pravilima Unije, dostavlja svoje nalaze predmetnoj državi članici i navodi korektivne mjere koje su potrebne kako bi se u budućnosti osiguralo poštovanje navedenih pravila te privremenu razinu financijskog ispravka za koji u toj fazi postupka smatra da odgovara njezinim nalazima. Pri dostavi podataka određuje se i održavanje bilateralnog sastanka u roku od četiri mjeseca od isteka roka za odgovor države članice. Pri dostavi podataka upućuje se na ovaj članak.
Država članica mora odgovoriti u roku od dva mjeseca od primitka podataka. U svom odgovoru država članica posebno ima priliku:
(a)
dokazati Komisiji da su stvarni razmjeri nesukladnosti ili rizik za fondove manji od onih koji je navela Komisija;
(b)
obavijestiti Komisiju o korektivnim mjerama koje je poduzela kako bi osigurala usklađenost s pravilima Unije i o datumu stupanja na snagu njihove provedbe.
U opravdanim slučajevima Komisija može na obrazložen zahtjev države članice odobriti produljenje dvomjesečnog razdoblja za najviše dva mjeseca. Zahtjev se upućuje Komisiji prije isteka navedenoga razdoblja.
Ako država članica smatra da nije potreban bilateralni sastanak, o tome obavješćuje Komisiji u odgovoru na prethodno navedenu dostavu podataka.
3. Na bilateralnom sastanku obje strane nastoje postići dogovor o mjerama koje je potrebno poduzeti i o ocjeni ozbiljnosti povrede i financijske štete nanesene proračunu Unije.
U roku od 30 radnih dana od bilateralnog sastanka Komisija sastavlja zapisnik i šalje ga državi članici. Država članica može poslati Komisiji primjedbe u roku od 15 radnih dana od primitka zapisnika.
U roku od šest mjeseci od slanja zapisnika bilateralnog sastanka Komisija formalno dostavlja svoje zaključke državi članici na temelju podataka koje je primila u okviru postupka potvrde o sukladnosti. U dostavljenim zaključcima ocjenjuju se rashodi koje treba isključiti iz financiranja Unije na temelju članka 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 i članka 12. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014. Pri dostavi zaključaka upućuje se na članak 40. stavak 1. ove Uredbe.
4. Ako je država članica iskoristila postupak mirenja iz članka 40., Komisija dostavlja svoje zaključke državi članici najkasnije šest mjeseci nakon:
(a)
primitka izvješća tijela za mirenje; ili
(b)
primitka dodatnih informacija od države članice u roku iz članka 40. stavka 3. drugog podstavka, pod uvjetom da su ispunjeni uvjeti koji su utvrđeni u stavku 6. ovog članka.
5. Kako bi mogla primijeniti stavke 3. i 4. u odgovarajućim rokovima, Komisija mora imati na raspolaganju sve informacije koje su bitne u toj konkretnoj fazi postupka. Ako Komisija smatra da joj nedostaju informacije, ona u svakom trenutku unutar rokova navedenih u stavcima 3. i 4. može:
(a)
zatražiti dodatne informacije od države članice, na što država članica odgovara u roku od dva mjeseca od primitka zahtjeva i/ili
(b)
obavijestiti državu članicu o svojoj namjeri obavljanja dodatne revizijske misije radi provođenja potrebnih provjera.
Rokovi iz stavaka 3. i 4. u tom slučaju započinju ili nakon što Komisija primi tražene dodatne informacije ili od zadnjeg dana dodatne revizijske misije.
6. Pri ocjenjivanju rashoda koji se isključuju iz financiranja Unije, informacije koje je dostavila država članica nakon Komisijine formalne dostave zaključaka iz stavka 3. drugog podstavka mogu se uzeti u obzir samo:
(a)
ako je to potrebno da bi se izbjeglo veliko precjenjivanje financijske štete nanesene proračunu Unije; i
(b)
ako je kašnjenje dostave podataka valjano opravdano vanjskim faktorima i ne ugrožava pravovremeno donošenje Komisijine odluke u skladu s člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
7. Nakon što dostavi svoje zaključke državama članicama u skladu s člankom 34. stavkom 3. ili 4. ove Uredbe, Komisija prema potrebi donosi jednu ili više odluka na temelju članka 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 kako bi se rashodi ostvareni suprotno pravilima Unije isključili iz financiranja Unije. Komisija može provoditi uzastopne postupke potvrde o sukladnosti sve dok država članica stvarno ne provede korektivne mjere.
8. U pogledu EFJP-a, odbitke od financiranja Unije Komisija zaračunava od mjesečnih plaćanja koja se odnose na rashode ostvarene u drugom mjesecu nakon donošenja odluke u skladu s člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
U pogledu EPFRR-a, odbitke od financiranja Unije Komisija zaračunava od plaćanja za koje je država članica dostavila izjavu o rashodima nakon donošenja odluke u skladu s člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Međutim, na zahtjev države članice i nakon savjetovanja s Odborom za poljoprivredne fondove, Komisija može donijeti odluku kojom određuje drugi datum za odbitke ili odobrava njihov povrat u ratama kada je to utemeljeno radi materijalnosti odbitaka uključenih u provedbeni akt donesen na temelju članka 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
9. U opravdanim slučajevima, o kojima treba obavijestiti predmetnu državu članicu, Komisija može produljiti rokove navedene u stavcima 3. i 4.
10. Stavci od 1. do 9. primjenjuju se mutatis mutandis na namjenske prihode u smislu članka 43. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Članak 35.
Odluka o nepokretanju ili neprovođenju istrage u pogledu potvrde o sukladnosti
1. Komisija može odlučiti ne pokrenuti ili ne provoditi istragu u pogledu potvrde o sukladnosti u skladu s člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 ako očekuje da mogući financijski ispravak zbog nesukladnosti utvrđene istragom iz članka 34. stavka 2. neće premašiti 50 000 EUR i 2 % odgovarajućih rashoda ili iznosa čiji povrat treba osigurati.
2. Ako Komisija smanji mjesečna plaćanja u skladu s člankom 41. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013, može odlučiti ne pokrenuti ili ne provoditi istragu u pogledu potvrde o sukladnosti u skladu s člankom 52. te Uredbe, pod uvjetom da se predmetna država članica nije usprotivila primjeni ovog stavka u okviru postupka predviđenog člankom 41. stavkom 1. te Uredbe.
Članak 36.
Tijelo za mirenje
Za postupak potvrde o sukladnosti koji je predviđen u članku 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 osniva se tijelo za mirenje. Ono izvršava sljedeće zadaće:
(a)
ispituje svaki predmet koji mu uputi država članica koja je od Komisije primila formalne zaključke prema članku 34. stavku 3. drugom podstavku ove Uredbe, uključujući i ocjenu rashoda koje Komisija namjerava isključiti iz financiranja Unije;
(b)
pokušava pomiriti različita stajališta Komisije i predmetne države članice;
(c)
nakon ispitivanja sastavlja izviješće o učincima svojih nastojanja pomirbe stajališta, navodeći primjedbe koje smatra korisnima ako sve ili neke sporne točke ostanu neriješene.
Članak 37.
Sastav tijela za mirenje
1. Tijelo za mirenje sastoji se od najmanje pet članova koji se biraju iz reda uglednih osoba koje u cijelosti jamče neovisnost i koje su visoko kvalificirane u pitanjima financiranja zajedničke poljoprivredne politike, uključujući ruralni razvoj, ili u praksi financijske revizije.
Članovi moraju biti državljani različitih država članica.
2. Komisija imenuje predsjedavajućeg, članove i zamjenske članove na početni mandat od tri godine nakon savjetovanja s Odborom za poljoprivredne fondove.
Mandat se može odjednom produljiti samo za jednu godinu, nakon što se o tome obavijesti Odbor za poljoprivredne fondove. Međutim, kada se imenuje predsjedavajući koji je već član tijela za mirenje, njegov početni mandat predsjedavajućeg traje tri godine.
Imena predsjedavajućeg, članova i zamjenskih članova objavljuju se u seriji C Službenog lista Europske unije.
3. Članovima tijela za mirenje isplaćuje se naknada uzimajući u obzir vrijeme koje je potrebno za obavljanje zadaće. Troškovi se nadoknađuju u skladu s pravilima na snazi za osoblje Komisije.
4. Po isteku mandata predsjedavajući i članovi ostaju na dužnosti do zamjene ili produljenja mandata.
5. Nakon savjetovanja s Odborom za poljoprivredne fondove, Komisija može prekinuti mandat članova koji prestanu ispunjavati uvjete koji se traže za ispunjavanje njihovih zadaća u tijelu za mirenje ili koji iz bilo kojeg razloga nisu na raspolaganju na neodređeno razdoblje.
U tom slučaju, tijekom preostaloga razdoblja za koje je bio imenovan, člana zamjenjuje zamjenski član, o čemu se obavješćuje Odbor za poljoprivredne fondove.
Ako se prekine mandat predsjedavajućega, Komisija nakon savjetovanja s Odborom za poljoprivredne fondove imenuje člana koji će obavljati dužnost predsjedavajućega u preostalom razdoblju trajanja mandata za koji je predsjedavajući bio imenovan.
Članak 38.
Neovisnost tijela za mirenje
1. Članovi tijela za mirenje izvršavaju svoje dužnosti neovisno i pritom ne traže ni ne prihvaćaju upute Komisije, bilo koje vlade ili tijela.
Članovi koji su u prethodnom mandatu bili osobno uključeni u predmet o kojem se raspravlja ne sudjeluju u radu tijela za mirenje i ne potpisuju izvješće.
2. Ne dovodeći u pitanje članak 287. Ugovora, članovi ne otkrivaju informacije do kojih su došli tijekom svog rada u tijelu za mirenje. Navedene su informacije povjerljive i za njih vrijedi obveza čuvanja profesionalne tajne.
Članak 39.
Pravila rada
1. Tijelo za mirenje sastaje se u sjedištu Komisije. Predsjedavajući priprema i organizira rad. Najviše rangirani član preuzima mjesto predsjedavajućega u njegovom odsustvu, ne dovodeći u pitanje članak 37. stavak 5. prvi podstavak.
Tajništvo tijela za mirenje osigurava Komisija.
2. Ne dovodeći u pitanje članak 38. stavak 1. drugi podstavak, izvješća se donose apsolutnom većinom prisutnih članova, pri čemu su za kvorum potrebna tri člana.
Izvješća potpisuju predsjedavajući i članovi koji su sudjelovali u vijećanju. Tajništvo ih supotpisuje.
Članak 40.
Postupak mirenja
1. Država članica može uputiti predmet tijelu za mirenje u roku od 30 radnih dana od primitka formalnih zaključaka Komisije iz članka 34. stavka 3. drugog podstavka, tako da pošalje obrazložen zahtjev za mirenje tajništvu tijela za mirenje.
Postupak kojeg se treba pridržavati i adresa tajništva priopćavaju se državi članici putem Odbora za poljoprivredne fondove.
2. Zahtjev za mirenje dopušten je samo ako predviđeni iznos koji se isključuje iz financiranja Unije prema komunikaciji Komisije ili:
(a)
prelazi iznos od 1 000 000 EUR;
ili
(b)
iznosi najmanje 25 % ukupnog iznosa godišnjih rashoda države članice u predmetnoj proračunskoj stavci.
Nadalje, ako je tijekom prethodnih rasprava država članica tvrdila i dokazala da se radi o načelu primjene pravila Unije, predsjedavajući tijela za mirenje može odlučiti da je zahtjev za mirenje dopušten. Međutim, takav zahtjev nije dopušten ako se odnosi samo na pitanje pravnog tumačenja.
3. Tijelo za mirenje provodi istrage što je neformalnije i brže moguće, te se pritom oslanja isključivo na dokaze kojima je Komisija raspolagala u trenutku dostave formalnih zaključaka u skladu s člankom 34. stavkom 3. te Komisiji i predmetnim državnim tijelima omogućuje pošteno saslušanje.
Međutim, ako država članica smatra da u svom zahtjevu za mirenje treba iznijeti podatke koji još nisu dostavljeni Komisiji, tijelo za mirenje može pozvati Komisiju da procijeni te nove podatke samo ako su ispunjeni uvjeti iz članka 34. stavka 6. Ti se podaci dostavljaju Komisiji najkasnije dva mjeseca nakon slanja izvješća iz članka 36. točke (c).
4. Kada tijelo za mirenje ne uspije pomiriti stajališta Komisije i države članice u roku četiri mjeseca od dana kada mu je dostavljen predmet, smatra se da postupak mirenja nije uspio.
U izvješću iz članka 36. točke (c) navode se razlozi zbog kojih se stajališta nisu mogla pomiriti. Navodi se je li postignut bilo kakav djelomičan sporazum tijekom postupka te poziva li tijelo za mirenje Komisiju da procijeni nove podatke u skladu sa stavkom 3. drugim podstavkom.
Izvješće se dostavlja:
(a)
predmetnoj državi članici;
(b)
Komisiji na provjeru prije priopćenja zaključaka državi članici;
(c)
ostalim državama članicama u okviru Odbora za poljoprivredne fondove.
POGLAVLJE IV.
PRAVILA O KONTROLAMA
ODJELJAK 1.
Opća pravila
Članak 41.
Smanjenje provjera na licu mjesta
1. Države članice mogu odlučiti smanjiti najmanju razinu provjera na licu mjesta u skladu s člankom 59. stavkom 5. Uredbe (EU) br. 1306/2013 ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:
(a)
tijelo za ovjeravanje izdalo je mišljenje u skladu s člankom 9. Uredbe (EU) br. 1306/2013 kojim potvrđuje da sustav unutarnje kontrole funkcionira pravilno i da je stopa pogreške za predmetnu populaciju bila niža od praga materijalnosti od 2,0 % u najmanje dvije uzastopne godine prije godine u kojoj se namjerava primijeniti smanjeni stupanj kontrole;
(b)
Komisija nije obavijestila predmetnu državu članicu da ne može prihvatiti mišljenje iz točke (a) ovog stavka koje je dostavilo tijelo za ovjeravanje u smislu članka 9. Uredbe (EU) br. 1306/2013; i
(c)
Komisija:
i.
nije obavijestila predmetnu državu članicu u skladu s člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 o nedostacima sustava kontrole koji se primjenjuje za pojedini program ili mjeru potpore, ili
ii.
pri primjeni članka 34. ove Uredbe, zadovoljna je s korektivnim mjerama koje je poduzela predmetna država članica, ako je ta država članica bila obaviještena u skladu s člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 o nedostacima sustava kontrole koji se primjenjuje za pojedini program ili mjeru potpore, te je o tome na odgovarajući način obavijestila državu članicu.
2. Države članice mogu odlučiti smanjiti najmanju razinu provjera na licu mjesta u skladu s razinama i, prema potrebi, dodatnim uvjetima koji su utvrđeni zakonodavstvom specifičnim za sektor.
Države članice obavješćuju Komisiju o svojoj odluci da smanje najmanju razinu provjera na licu mjesta odmah nakon donošenja te odluke. U toj se obavijesti navodi:
(a)
predmetni program ili mjera potpore;
(b)
razdoblje u kojemu se primjenjuje smanjena najmanja razina provjera na licu mjesta;
(c)
smanjena najmanja razina provjera na licu mjesta koja će se primjenjivati.
3. Ako se bilo koji od kumulativnih uvjeta utvrđenih u stavku 1. ili bilo koji dodatni uvjet predviđen zakonodavstvom specifičnim za sektor prestane ispunjavati, države članice odmah opozivaju svoju odluku o smanjenju najmanje razine provjera na licu mjesta te od sljedeće godine podnošenja zahtjeva primjenjuju najmanju razinu provjera na licu mjesta koja je utvrđena sektorskim poljoprivrednim zakonodavstvom.
ODJELJAK 2.
Kontrola transakcija
Članak 42.
Kontrola koju provode države članice
1. Sustavna kontrola trgovinskih dokumenata poduzeća iz članka 80. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 primjenjuje se, za svako razdoblje kontrole iz stavka 4. ovog članka, na broj poduzeća koji ne smije biti manji od polovice poduzeća čiji primici ili plaćanja, ili zbroj istih, u okviru sustava financiranja iz EFJP-a iznosi više od 150 000 EUR za financijsku godinu EFJP-a prije početka razdoblja predmetne kontrole.
2. Za svako razdoblje kontrole države članice, ne dovodeći u pitanje svoje obveze određene u članku 80. stavku 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013, odabiru poduzeća koja je potrebno kontrolirati na temelju analize rizika za sve mjere gdje je to izvedivo. Države članice Komisiji predaju svoje prijedloge za uporabu analize rizika najmanje šest mjeseci prije početka razdoblja kontrole. Prijedlozi uključuju sve važne podatke u vezi s pristupom koji se mora upotrebljavati, tehnikama i podacima korištenima za analizu te kriterijima i očekivanom metodom provedbe provjera koje treba izvršiti. Prijedlog se sastavlja u skladu s Prilogom V. ovoj Uredbi. Svaka država članica uzima u obzir komentare Komisije o prijedlogu analize rizika, koje je Komisija dužna dati u roku od osam tjedana od primitka.
3. Za mjere za koje država članica smatra da uporaba analize rizika nije izvediva, obvezno je kontrolirati poduzeća čiji je zbroj primitaka ili plaćanja ili zbroj tih dvaju iznosa u sustavu financiranja iz EFJP-a bio veći od 350 000 EUR i koja nisu bila kontrolirana u skladu s ovom Uredbom i glavom V. poglavljem III. Uredbe (EU) br. 1306/2013 tijekom bilo kojeg od dva prethodna razdoblja kontrole.
4. Razdoblje kontrole traje od 1. srpnja do 30. lipnja sljedeće godine. Kontrola obuhvaća razdoblje od najmanje 12 mjeseci koje završava tijekom prethodnog razdoblja kontrole; može se produljiti na razdoblja koja određuje država članica, prije ili nakon 12-mjesečnoga razdoblja.
Članak 43.
Pristup trgovinskim dokumentima
Poduzeća čuvaju trgovinske dokumente u trajanju od najmanje tri godine, počevši od kraja godine u kojoj su sastavljeni. Države članice mogu propisati dulje razdoblje za zadržavanje navedenih dokumenata.
Članak 44.
Zajednička djelovanja
Komisija, na vlastitu inicijativu ili na temelju prijedloga države članice te u dogovoru s predmetnom državom članicom, može donijeti odluku o koordinaciji zajedničkih djelovanja koja uključuju uzajamnu pomoć između dvije ili više država članica, kako je predviđeno člankom 83. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Članak 45.
Uzajamna pomoć
1. Tijekom prva tri mjeseca nakon financijske godine EFJP-a u kojoj je obavljeno plaćanje, države članice šalju popis poduzeća iz članka 83. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 svakoj državi članici u kojoj takvo poduzeće ima poslovni nastan. Popis sadržava sve pojedinosti potrebne kako bi se državi članici odredišta omogućíla identifikacija poduzeća i poduzimanje svoje obveze kontrole. Država članica odredišta odgovorna je za kontrolu takvih poduzeća u skladu s člankom 80. Uredbe (EU) br. 1306/2013. Preslika svakog popisa šalje se Komisiji.
Država članica koja prima ili vrši plaćanja može zamoliti državu članicu u kojoj poduzeće ima poslovni nastan da kontrolira neka od poduzeća s navedenoga popisa u skladu s člankom 80. Uredbe (EU) br. 1306/2013, navodeći zašto je potrebno tako nešto zatražiti, a posebno s tim povezane rizike.
Država članica koja prima zahtjev vodi računa o rizicima povezanim s poduzećem o čemu je obavješćuje država članica koja podnosi zahtjev.
Država članica od koje se zahtijeva obavješćuje državu članicu koja podnosi zahtjev o daljnjim mjerama. Ako se vrši kontrola nekog poduzeća s popisa, država članica od koje se zahtijeva koja je izvršila kontrolu obavješćuje državu članicu koja podnosi zahtjev o rezultatima navedene kontrole najkasnije tri mjeseca od kraja razdoblja kontrole.
Komisiji se pregled tih posebnih zahtjeva šalje na tromjesečnoj osnovi u roku od mjesec dana nakon završetka svakog tromjesečja. Komisija može zahtijevati da joj se osigura kopija pojedinačnih zahtjeva.
Popis poduzeća iz prvog podstavka sastavlja se prema primjerku obrasca navedenom u Prilogu VI.
2. Popis poduzeća iz članka 83. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013 sastavlja se prema obrascu navedenom u Prilogu VII. ovoj Uredbi.
3. Zahtjev države članice za kontrolom poduzeća iz druge države članice, kako je propisano stavkom 1. drugim podstavkom i člankom 83. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1306/2013, sastavlja se u skladu s primjerkom obrasca iz Priloga VIII. ovoj Uredbi.
4. Podaci o rezultatima kontrola iz stavka 1. drugog podstavka i članka 83. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1306/2013 sastavljaju se u skladu s primjerkom obrasca iz Priloga IX. ovoj Uredbi.
5. Pregledni prikaz zahtjeva iz stavka 1. petog podstavka i članka 83. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1306/2013, uključujući rezultate kontrola, sastavlja se u skladu s primjerkom obrasca iz Priloga X. ovoj Uredbi.
6. Informacije koje treba pružiti na temelju stavka 1. šalju se u elektroničkom obliku i u formatu propisanom u odjeljku 2. Priloga II. Provedbenoj uredbi (EU) br. 991/2013.
Članak 46.
Godišnji programi i izvješća
1. Godišnji program kontrola iz članka 84. Uredbe (EU) br. 1306/2013 sastavlja se u skladu s primjerkom obrasca iz Priloga XI. ovoj Uredbi.
2. U godišnjem izvješću iz članka 86. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 navode se sve poteškoće na koje se naišlo i mjere poduzete za njihovo rješavanje te se, prema potrebi, iznose prijedlozi za poboljšanje.
On sadržava detaljne informacije o svakom aspektu primjene glave V. poglavlja III. Uredbe (EU) br. 1306/2013 navedenom u Prilogu XII. ovoj Uredbi, iznesene u jasno definiranim odjeljcima pod naslovima koji su navedeni u tom Prilogu.
3. Podaci koji se trebaju dostaviti na temelju ovog članka i članka 45. mogu se poslati u tiskanom ili elektronskom obliku i u formatu koji dogovaraju pošiljatelj i primatelj.
4. Komisija svake godine u svojem godišnjem financijskom izvješću o upravljanju fondovima iz članka 109. Uredbe (EU) br. 1306/2013 ocjenjuje postignuti napredak.
Članak 47.
Posebni odjeli
1. Posebni odjeli iz članka 85. Uredbe (EU) br. 1306/2013, osim što izvršavaju zadaće navedene u tom članku, odgovorni su i za:
(a)
osposobljavanje državnih službenika odgovornih za provođenje kontrole iz ovog odjeljka kako bi im se omogućilo da steknu dostatno znanje za obavljanje svojih dužnosti;
(b)
upravljanje izvješćima o kontroli i svim ostalim dokumentima u vezi s kontrolama koje su provedene i predviđene glavom V. poglavljem III. Uredbe (EU) br. 1306/2013;
(c)
pripremu i slanje programa iz članka 84. Uredbe (EU) br. 1306/2013 i izvješća iz članka 86. stavka 1. te Uredbe
2. Posebnim odjelima država članica dodjeljuje sve ovlasti potrebne za obavljanje dužnosti iz stavka 1.
Sastavljeni su od dostatnog broja službenika koji su odgovarajuće osposobljeni za izvršavanje svojih zadaća.
3. Države članice u kojoj je broj poduzeća koja treba kontrolirati manji od deset nisu obvezne uspostaviti poseban odjel.
POGLAVLJE V.
SREDSTVA OSIGURANJA
ODJELJAK 1.
Područje primjene, informacijska tehnologija, viša sila
Članak 48.
Područje primjene
Ovo se poglavlje primjenjuje u svim slučajevima u kojima je sektorskim poljoprivrednim zakonodavstvom predviđeno sredstvo osiguranja, bez obzira na to upotrebljava li se pojam „sredstvo osiguranja” ili ne.
Ovo se poglavlje ne primjenjuje na sredstva osiguranja koja se polažu radi osiguranja plaćanja uvoznih i izvoznih carina iz Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 (18).
Članak 49.
E-uprava
Obavijesti, dokumenti i jamstva mogu se sastavljati, obrađivati i njima se može upravljati primjenom informacijske tehnologije (IT) pod uvjetom da se sustavima koji se primjenjuju upravlja prema službeno odobrenim protokolima kvalitete i sigurnosti koji su prikladni za te sustave.
Ako zbog razlika u sustavima IT-a nadležna tijela ne mogu pristupiti zahtijevanim dokumentima radi provjere, te dokumente treba ispisati te ih tijelo nadležno za upravljanje navedenim sustavima IT-a („izdavatelj”) ovjerava kao izvorne dokumente ili ih tijelo nadležno za ovjeravanje dokumenata ovjerava kao vjerne kopije.
Takvi se ispisi mogu zamijeniti elektroničkim porukama između izdavatelja i korisnika ili nadležnog tijela, pod uvjetom da izdavatelj osigura službeno odobreni protokol ovjeravanja koji osigurava autentičnost poruke.
Članak 50.
Rokovi u slučaju više sile
1. Ovaj se članak primjenjuje ako određena uredba upućuje na njega.
2. Zahtjev za priznavanjem slučaja više sile nije prihvatljiv ako ga nadležno tijelo primi više od 30 kalendarskih dana nakon:
(a)
datuma na koji je nadležno tijelo obavijestilo gospodarski subjekt o utvrđenom neispunjenju odgovarajuće obveze u smislu članka 23. stavka 2. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014, iskteka roka za ispunjenje odgovarajuće obveze iz članka 23. stavka 3. te Uredbe ili isteka roka za predočenje dokaza o ispunjenju odgovarajuće obveze iz članka 23. stavka 4. te Uredbe;
(b)
zaključnog datuma za podnošenje ponuda u trećoj zemlji ako je ponuda povezana s potvrdom o prethodnom utvrđivanju izvoznih subvencija.
3. Gospodarski subjekti moraju nadležnom tijelu predočiti zadovoljavajući dokaz o okolnostima koje smatraju višom silom u roku od 181 kalendarskog dana od isteka razdoblja u kojemu je obveza morala biti u cijelosti izvršena. Ako ne mogu predočiti dokaz u navedenom roku unatoč tome što su postupili sa svom dužnom pažnjom da ga dobiju i proslijede, gospodarskim subjektima može se odobriti dodatno vrijeme.
4. Države članice obavješćuju Komisiju o slučajevima više sile koje su priznale te dostavljaju odgovarajuće informacije o svakom slučaju.
ODJELJAK 2.
Oblik sredstava osiguranja
Članak 51.
Oblik
1. Sredstvo osiguranja može se položiti:
(a)
uplatom novca, kako je navedeno u članku 19. stavcima 2. i 3. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014; i/ili
(b)
pribavljanjem jamca u skladu s člankom 21. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014.
2. Prema slobodnoj odluci nadležnog tijela sredstvo osiguranja može se dati:
(a)
davanjem u zalog kod banke gotovinskog pologa;
(b)
davanjem u zalog priznatih potraživanja prema državnom tijelu ili državnih vrijednosnica, koje su dospjele i plative i nitko drugi nema prvenstvo polaganja prava na njih; i/ili
(c)
davanjem u zalog kolaterala prenosivog u predmetnoj državi članici, pod uvjetom da ga je izdala i da za njega jamči ta država članica.
3. Nadležno tijelo može utvrditi dodatne uvjete za prihvaćanje sredstava osiguranja vrsta navedenih u stavku 2.
Članak 52.
Prenosivi kolateral
1. U trenutku davanja sredstva osiguranja kolateral položen u skladu s člankom 51. stavkom 2. točkom (c) mora imati kapitalizirajuću vrijednost od najmanje 115 % vrijednosti traženog sredstva osiguranja.
2. Nadležno tijelo može prihvatiti sredstvo osiguranja iz članka 51. stavka 2. točke (c) samo ako se strana koja ga nudi obaveže u pisanom obliku da će dati dodatno sredstvo osiguranja ili zamijeniti prvobitno sredstvo osiguranja ako kapitalizirajuća vrijednost predmetnog sredstva osiguranja u razdoblju od tri mjeseca bude niža od 105 % vrijednosti traženog sredstva osiguranja. Ta pisana obveza nije potrebna ako je to već određeno nacionalnim propisima. Nadležno tijelo dužno je redovito provjeravati vrijednost takvog sredstva osiguranja.
3. Kapitalizirajuću vrijednost sredstva osiguranja, kako je navedeno u članku 51. stavku 2. točki (c), procjenjuje nadležno tijelo uzimajući u obzir troškove kapitaliziranja.
4. Kapitalizirajuća vrijednost sredstva osiguranja procjenjuje se na temelju posljednjih dostupnih kotacija.
5. Strana koja daje sredstvo osiguranja pruža na zahtjev nadležnog tijela dokaz o njegovoj kapitalizirajućoj vrijednosti.
Članak 53.
Zamjena i namjenjivanje
1. Svaki se oblik sredstva osiguranja može zamijeniti drugim.
Međutim, o tome nadležno tijelo treba dati svoj pristanak u sljedećim slučajevima:
(a)
kad je prvobitno sredstvo osiguranja izgubljeno, ali još nije realizirano; ili
(b)
kad je zamjensko sredstvo osiguranja tipa navedenog u članku 51. stavku 2.
2. Globalno sredstvo osiguranja može se zamijeniti drugim globalnim sredstvo osiguranja pod uvjetom da je novim globalnim sredstvom osiguranja obuhvaćen najmanje onaj dio prvobitnog globalnog sredstva osiguranja koji u trenutku zamjene služi za osiguranje ispunjenja jedne ili više još uvijek neispunjenih obveza.
3. Čim je dio sredstva osiguranja određen za određenu obvezu, ostatak globalnog sredstva osiguranja ažurira se.
ODJELJAK 3.
Vraćanje i zapljena
Članak 54.
Djelomično vraćanje
Kad posebnim propisima Unije nije određena minimalna količina, nadležno tijelo može ograničiti broj djelomičnih vraćanja pojedinog sredstva osiguranja te može odrediti minimalni iznos za svako takvo vraćanje.
Prije nego se vrati cijelo sredstvo osiguranja ili njegov dio, nadležno tijelo može zahtijevati podnošenje pisanog zahtjeva za vraćanje.
U slučaju kad sredstva osiguranja pokrivaju više od 100 % iznosa za koji se traži osiguranje, dio sredstva osiguranja koji prelazi 100 % vraća se kad se ostatak osiguranog iznosa konačno vrati ili zaplijeni.
Članak 55.
Zapljena
1. Kad nadležno tijelo sazna o okolnostima kojih je posljedica zapljena cijelog ili djelomičnog jamstva, ono će bez odlaganja zatražiti od strane koja je dužna ispuniti obvezu plaćanje izgubljenog iznosa, dajući joj rok 30 dana od dana primitka zahtjeva za plaćanje.
Ako plaćanje nije izvršeno do kraja tog roka, nadležno će tijelo:
(a)
odmah naplatiti sredstvo osiguranja tipa opisanog u članku 51. stavku 1. točki (a) na odgovarajući račun;
(b)
odmah zatražiti od jamca iz članka 51. stavka 1. točke (b) plaćanje, dajući mu 30 dana od dana primitka zahtjeva za plaćanje;
(c)
odmah poduzeti sljedeće korake:
i.
pretvoriti sredstva osiguranja opisana u članku 51. stavku 2. točkama (b) i (c) u novac dovoljan za naplatu dospjele svote;
ii.
prebaciti založene gotovinske depozite iz članka 51. stavka 2. točke (a) na svoj račun.
Nadležno tijelo može odmah naplatiti sredstva osiguranja bilo kojeg tipa, opisana u članku 51. stavku 1. točki (a), na odgovarajući račun, a da prije ne zatraži od predmetne strane izvršenje plaćanja.
2. Ne dovodeći u pitanje stavak 1.,
(a)
kad je donesena odluka o zapljeni sredstva osiguranja, ali je na uloženu žalbu naknadno odgođena u skladu s nacionalnim propisima, predmetna strana plaća kamate na iznos koji je stvarno zaplijenjen tijekom razdoblja koje počinje 30 dana od dana primitka zahtjeva za plaćanje iz stavka 1. i završava s danom koji prethodi plaćanju stvarno zaplijenjenog iznosa;
(b)
ako je nakon okončanog žalbenog postupka predmetna strana dužna platiti zaplijenjeni iznos u roku od 30 dana, u svrhu izračuna kamata država članica može uzeti da je plaćanje izvršeno dvadesetog dana nakon dana kad je zatraženo;
(c)
kamatna stopa koja se primjenjuje izračunava se u skladu s nacionalnim pravom, ali ni u kojem slučaju ne smije biti niža od kamatne stope koja se primjenjuje za naplate nacionalnih iznosa;
(d)
agencije za plaćanja odbijaju plaćenu kamatu od rashoda EFJP-a ili EPFRR-a u skladu s Uredbom (EU) br. 1306/2013;
(e)
države članice mogu periodično zatražiti povećanje sredstva osiguranja u odnosu na odgovarajuće kamate.
3. Kad je sredstvo osiguranja zaplijenjeno, a iznos je već odobren fondovima, a na temelju odluke u žalbenom postupku treba se vratiti izgubljeni iznos u cijelosti ili djelomično, uključujući kamatu po stopi u skladu s nacionalnim propisima, iznos koji je potrebno vratiti isplaćuju fondovi, osim ako se krivnja za povrat iznosa sredstva osiguranja pripisuje nemarnosti ili ozbiljnim greškama administrativnih ili drugih tijela države članice.
ODJELJAK 4.
Podaci
Članak 56.
Podaci o izgubljenim jamstvima, vrstama jamstava i jamcima
1. Za svaku godinu države članice dostavljaju Komisiji na raspolaganje ukupan broj i iznos zaplijenjenih sredstava osiguranja, bez obzira na to u kojoj se fazi nalazi postupak utvrđen u članku 55., razlikujući po slučajevima između onih naplaćenih u nacionalne proračune i onih naplaćenih u proračun Unije. Ti se podaci vode u odnosu na sva zaplijenjena sredstva osiguranja za iznose iznad 1 000 EUR i po svakoj odredbi Unije kojom su predviđena ta sredstva osiguranja. Podaci obuhvaćaju iznose izravno plaćene od strane zainteresirane strane i iznose naplaćene oslobađanjem sredstva osiguranja.
2. Države članice drže na raspolaganju Komisiji popis:
(a)
vrsta institucija ovlaštenih da djeluju kao jamci i za to utvrđenih uvjeta;
(b)
tipova sredstva osiguranja prihvaćenih prema članku 51. stavku 2. i za to utvrđenih uvjeta.
POGLAVLJE VI.
TRANSPARENTNOST
Članak 57.
Sadržaj objave
1. Podaci iz članka 111. stavka 1. točaka (c) i (d) Uredbe (EU) 1306/2013 uključuju:
(a)
raščlambu iznosa plaćanja iz točke (c) tog članka za svaku pojedinu mjeru navedenu u Prilogu XIII. ovoj Uredbi te zbroj tih iznosa koje je svaki korisnik primio u predmetnoj financijskoj godini;
(b)
opis mjera koje financiraju fondovi iz točke (d) tog članka, navedene u Prilogu XIII. ovoj Uredbi, uključujući prirodu i cilj svake mjere.
2. Iznosi iz stavka 1. izražavaju se u eurima u državama članicama koje su prihvatile euro te u nacionalnoj valuti u ostalim državama članicama.
3. Države članice mogu objaviti detaljnije podatke nego što je predviđeno u stavcima 1. i 2., ne dovodeći u pitanje potrebnu zaštitu privatnosti.
Članak 58.
Objavljivanje općine
Ako bi zbog ograničenog broja korisnika koji imaju boravište ili su registrirani u određenoj općini podaci koje treba objaviti za potrebe članka 112. trećeg stavka Uredbe (EU) br. 1306/2013 omogućili prepoznavanje identiteta fizičke osobe kao korisnika, predmetna država članica objavljuje, kao podatak za potrebe članka 111. stavka 1. prvog podstavka točke (b) navedene Uredbe, sljedeću veću administrativnu jedinicu čiji je dio predmetna općina.
Članak 59.
Oblik i datum objave
1. Podacima koji trebaju biti dostupni na jedinstvenoj internetskoj stranici iz članka 111. stavka 1. drugog podstavka Uredbe (EU) br. 1306/2013 pristupa se putem tražilice kojom se korisnicima omogućuje pretraga korisnika prema imenu, općini kako je navedeno u članku 58. ove Uredbe, primljenim iznosima ili mjeri ili prema kombinaciji tih kriterija te preuzimanje odgovarajućih podataka u jednom skupu podataka. Ti se podaci pružaju na službenom jeziku ili službenim jezicima države članice i/ili jednom od triju radnih jezika Komisije.
2. Podaci iz stavka 1. objavljuju se do 31. svibnja svake godine za prethodnu financijsku godinu.
3. U skladu s tim člankom, podaci su dostupni na internetskoj stranici dvije godine od datuma njihova početnog objavljivanja.
Članak 60.
Obavješćivanje korisnika
Obavješćivanje korisnika iz članka 113. Uredbe (EU) br. 1306/2013 provodi se uvrštavanjem odgovarajuće obavijesti u obrazac za podnošenje zahtjeva za primanje sredstava iz fondova ili na neki drugi način prilikom prikupljanja podataka.
Odstupajući od prvog podstavka, u odnosu na podatke o plaćanjima primljenima u financijskim godinama 2014. i 2015. obavijest korisnicima daje se najmanje dva mjeseca prije datuma njihove objave.
Članak 61.
Objava pragova koji se odnose na program za male poljoprivrednike
Iznosi o kojima države članice obavijeste u skladu s člankom 112. drugim podstavkom Uredbe (EU) br. 1306/2013 objavljuju se na internetskoj stranici Unije iz članka 62. stavka 1. ove Uredbe.
Članak 62.
Suradnja između Komisije i država članica
1. Komisija uspostavlja i održava internetsku stranicu Unije u okviru svoje središnje internetske adrese, koje uključuje poveznice na internetske stranice država članica. Komisija ažurira internetske poveznice u skladu s podacima koje šalju države članice.
2. Države članice šalju Komisiji internetsku adresu svoje internetske stranice čim je uspostavljena, kao i sve njezine naknadne promjene koje utječu na pristup njihovim internetskim stranicama s internetske stranice Unije.
3. Države članice imenuju tijelo zaduženo za uspostavu i održavanje jedinstvene internetske stranice iz članka 59. stavka 1. One obavješćuju Komisiju o nazivu i pojedinostima adrese tog tijela.
POGLAVLJE VII.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 63.
Stavljanje izvan snage
Uredbe (EZ) br. 601/94, (EZ) br. 4/2004 i (EZ) br. 259/2008 stavljaju se izvan snage.
Međutim, Uredba (EZ) br. 259/2008 ostaje na snazi za plaćanja izvršena za financijsku godinu 2013. Odstupajući od članka 3. stavka 3. te Uredbe, podaci navedeni u tom članku ostaju dostupni na internetskoj stranici godinu dana od datuma njihova početnog objavljivanja.
Članak 64.
Stupanje na snagu i primjena
Ova Uredba stupa na snagu sedmog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Međutim:
(a)
članak 10. se za nastale rashode i namjenske prihode koje su države članice primile primjenjuje od 16. listopada 2014.;
(b)
članci 34. do 40. primjenjuju se od 1. siječnja 2015. Međutim, rokovi predviđeni člankom 34. stavcima 3. i 4. ne primjenjuju se na istrage u pogledu potvrde o sukladnosti za koje su podaci iz članka 11. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 885/2006 dostavljeni do 1. siječnja 2015.;
(c)
poglavlje VI. primjenjuje se na plaćanja izvršena od financijske godine 2014. nadalje;
(d)
podaci koje su države članice prenijele u skladu s Prilogom II. stupcima V1 i V2 dostavljaju se počevši od financijske godine 2016.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 6. kolovoza 2014.