РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 967/2012 НА СЪВЕТА
от 9 октомври 2012 година
за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2011 по отношение на специалните режими за неустановени данъчнозадължени лица, предоставящи телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги на данъчно незадължени лица
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), и по-специално член 397 от нея,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като има предвид, че:
(1)
В Директива 2006/112/ЕО се предвижда считано от 1 януари 2015 г. всички телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване и електронни услуги да се облагат в държавата-членка, в която клиентът е установен или има постоянен адрес или обичайно местоживеене (наричана по-нататък „държава-членка по потребление“), без значение къде е установено данъчнозадълженото лице, предоставящо тези услуги.
(2)
За да се улесни спазването на фискалните задължения при предоставянето на такива услуги на данъчно незадължени лица, беше въведен специален режим за данъчнозадължените лица, установени в рамките на Общността, но не в държавата-членка, където се предоставят услугите (наричан по-нататък „режим в Съюза“). Използването на другия специален режим за данъчнозадължени лица, неустановени в рамките на Общността, който се прилага понастоящем (наричан по-нататък „режим извън Съюза“), беше разширен, за да обхване всички тези услуги. Това ще позволи на неустановените данъчнозадължени лица да определят една държава-членка по идентификация, която да бъде единствената точка за електронен контакт за идентификация по данъка върху добавената стойност (ДДС) и за предоставяне на справките декларации за ДДС.
(3)
Данъчнозадължено лице, установено в повече от една държава-членка, следва да може съгласно режима в Съюза да определи всяка от въпросните държави-членки за държава-членка по идентификация, освен ако мястото му на стопанска дейност е в рамките на Общността. В този случай държавата-членка по идентификация е тази, в която данъчнозадълженото лице има място на стопанска дейност.
(4)
С цел да се избегне непропорционалната тежест за данъчнозадължените лица, използващи режима в Съюза, следва да се уточни как може да се извърши промяна на държавата-членка по идентификация, когато данъчнозадълженото лице смени постоянния си обект или мястото си на установяване на стопанска дейност по такъв начин, че да е необходима промяна на държавата-членка по идентификация, за да може това лице да продължи да използва режима.
(5)
Телекомуникационните услуги, услугите за радио- и телевизионно излъчване и електронните услуги, предоставяни в държави-членки, където данъчнозадълженото лице е установило стопанската си дейност или притежава постоянен обект, не попадат в обхвата на специалните режими. Следва да се уточни, че такива доставки следва да се декларират директно в съответната държава-членка.
(6)
Тъй като и двата специални режима са незадължителни, неустановено данъчнозадължено лице може във всеки един момент да реши да спре да ги използва. Необходимо е да се установи от кой момент това решение ще породи действие.
(7)
При все това за да се избегне ненужната тежест за данъчните органи, на данъчнозадължено лице, което реши да прекрати използването на един от специалните режими, следва за известен период от време да бъде отказано повторно включване в този режим.
(8)
За да поддържат актуални данните по регистрацията в базата данни, държавите-членки по идентификация разчитат на информацията, получена от данъчнозадълженото лице. С цел да се гарантира, че базите данни се актуализират своевременно, е необходимо да се определи срок, в рамките на който данъчнозадължените лица, ползващи специалните режими, следва да съобщават всяка информация, свързана с преустановяването или промяната на дейностите и относно изменения на всяка предоставена вече информация.
(9)
На неустановени данъчнозадължени лица, които желаят да използват специалните режими, трябва да се предоставят идентификационни номера по ДДС. За да се предотврати възможността данъчнозадължени лица, които вече са идентифицирани за целите на ДДС, да използват неволно режимите със задна дата, е необходимо да бъде уточнено от кой момент следва да се прилагат специалните режими.
(10)
За да се избегнат съмнения относно коя е компетентната държава-членка, следва да се посочи държавата-членка, която може да изключи данъчнозадължено лице от използване на специален режим. Обстоятелствата, при които посочената държава-членка следва да вземе решение за изключване също следва да бъдат посочени, както и от кой момент посоченото решение поражда действие.
(11)
Следва да се уточни кога неустановено данъчнозадължено лице, може да се разглежда като преустановило дейностите си обхванати от един от специалните режими, както и какво може да се характеризира като системно неспазване от страна на неустановеното данъчнозадължено лице.
(12)
С цел да се насърчи съответствие и да се избегне ненужната тежест за данъчните органи, на данъчнозадължено лице, което е изключено от един от специалните режими поради системно неспазване, следва за известен период от време да бъде отказано включване в който и да е от специалните режими.
(13)
Следва да бъде ясно, че когато данъчнозадължено лице преустанови да използва един от специалните режими, бъде изключено от един от тях или промени държавата-членка по идентификация, всички данъчни задължения във връзка с периоди за деклариране преди преустановяването, изключването или промяната трябва да бъдат погасени пред държавата-членка, която е била държавата-членка по идентификация преди преустановяването, изключването или промяната.
(14)
Всеки период за деклариране следва да се разглежда отделно, с цел да се улесни контролът от държавата-членка по потребление, и изменения следва да се правят единствено върху съответната справка декларация за ДДС.
(15)
По причини, свързани с контрола, е уместно да се изисква справка декларация за ДДС да се подава от неустановеното данъчнозадължено лице в държавата-членка по идентификация, дори когато не са предоставяни услуги по време на периода за деклариране. Следва да се уточни, че трябва да се посочи точната сума на ДДС без закръгляне надолу или нагоре.
(16)
По отношение на последващи изменения на справката декларация за ДДС е необходимо да се установи срок, в рамките на който справката декларация може да се подава по електронен път в държавата-членка по идентификация. Държавите-членки по потребление следва при всички случаи да могат да приемат или да поискат съответната информация пряко от данъчнозадълженото лице и да обработят изчисляването на ДДС в съответствие със своите национални правила.
(17)
Когато държавата-членка по идентификация няма еврото за своя валута, неустановените данъчнозадължени лица следва да бъдат обвързани от решението на тази държава-членка относно валутата, в която трябва да се изготвят всички справки декларации за ДДС по специалните режими.
(18)
Без да се засягат националните правила за компенсиране на надвзетите плащания на държавите-членки по потребление и единствено с цел да бъде осигурено ефикасното администриране на специалните режими от страна на държавата-членка по идентификация и да се избегне прекомерната административна тежест за тази държава-членка и за държавите-членки по потребление, следва да се гарантира, че данъчнозадължените лица не може да отнасят суми от ДДС, платени по повече от една справка декларация, било от началото или посредством последващи корекции.
(19)
В случай на неплащане, плащане на данък в по-малък размер или надвнесен данък, извършено от неустановените данъчнозадължени лица, и по отношение на лихви, санкции или други разноски, е важно да се уточнят задълженията съответно на държавата-членка по идентификация и на държавите-членки по потребление, за да се улесни събирането на ДДС и да се гарантира, че е платена точната сума по отношение на предоставените услуги по специалните режими.
(20)
Регистрите, водени от неустановените данъчнозадължени лица, трябва да са достатъчно подробни, за да могат данъчните органи на държавите-членки по потребление да проверят верността на справката декларация за ДДС. Следва да се уточни каква е минималната информация, която се изисква в регистрите.
(21)
За да бъде улеснено прилагането на специалните режими и за да могат услугите, предоставяни от 1 януари 2015 г., да бъдат обхванати от тези режими, следва да се предвиди възможност неустановените данъчнозадължени лица да предоставят своите данни за регистрация в държавата-членка, посочена от тях като държава-членка по идентификация, считано от 1 октомври 2014 г.
(22)
Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2011 на Съвета (2) следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
В Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2011 раздел 2 от глава XI се заменя със следното:
„РАЗДЕЛ 2
Специални режими за неустановени данъчнозадължени лица, предоставящи далекосъобщителни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги на данъчно незадължени лица (членове 358-369к от директива 2006/112/ЕО)
Подраздел 1
Определения
Член 57а
За целите на настоящия раздел се прилагат следните определения:
(1)
„режим извън Съюза“ означава специалният режим за телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги, предоставяни от данъчнозадължени лица, които не са установени в рамките на Общността, както е предвидено в дял XII, глава 6, раздел 2 от Директива 2006/112/ЕО;
(2)
„режим в Съюза“ означава специалният режим за телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги, предоставяни от данъчнозадължени лица, установени в рамките на Общността, но които не са установени в държавата-членка по потребление, както е предвидено в дял XII, глава 6, раздел 3 от Директива 2006/112/ЕО;
(3)
„специални режими“ означава „режимът извън Съюза“ и/или „режимът в Съюза“ съгласно контекста;
(4)
„данъчнозадължено лице“ е данъчнозадължено лице, което не е установено в рамките на Общността, както е определено в член 358а, точка 1 от Директива 2006/112/ЕО, или данъчнозадължено лице, което не е установено в държавата-членка по потребление, както е определено в член 369а, първа алинея, точка 1 от посочената директива.
Подраздел 2
Прилагане на режима в Съюза
Член 57б
Когато данъчнозадължено лице, използващо режима в Съюза, е установило стопанската си дейност в рамките на Общността, държавата-членка, в която е установена стопанската му дейност е държавата-членка по идентификация.
Когато данъчнозадължено лице, използващо режима в Съюза, е установило стопанската си дейност извън Общността, но има повече от един постоянен обект в нея, то може да избере за държава-членка по идентификация, която и да е държава-членка, в която има постоянен обект, в съответствие с член 369а, втора алинея от Директива 2006/112/ЕО.
Подраздел 3
Обхват на режима в Съюза
Член 57в
Режимът в Съюза не се прилага за телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги, предоставени в държавата-членка, където данъчнозадълженото лице е установило стопанската си дейност или има постоянен обект. Доставките на тези услуги се декларират пред компетентните данъчни органи на тази държава-членка в справката декларация за ДДС, както е предвидено в член 250 от Директива 2006/112/ЕО.
Подраздел 4
Идентификация
Член 57г
Когато данъчнозадължено лице информира държавата-членка по идентификация, че възнамерява да използва един от специалните режими, този специален режим се прилага от първия ден на следващото календарно тримесечие.
При все това, когато първото предоставяне на услуги, което е в обхвата на този специален режим, е осъществено преди датата, посочена в първата алинея, специалният режим се прилага от датата на първата доставка, при условие че данъчнозадълженото лице информира държавата-членка по идентификация за започване на дейностите, които са в обхвата на специалния режим, не по-късно от десетия ден на месеца, следващ първата доставка.
Член 57д
Държавата-членка по идентификация идентифицира данъчнозадълженото лице, използващо режима в Съюза, въз основа на идентификационния му номер по ДДС, както е посочено в членове 214 и 215 от Директива 2006/112/ЕО.
Член 57е
1. Когато данъчнозадължено лице, използващо режима в Съюза, престане да отговаря на условията предвидени в определението, съгласно член 369а, първа алинея, точка 2 от Директива 2006/112/ЕО, държавата-членка, в която това лице е било идентифицирано, престава да бъде държава-членка по идентификация. Ако данъчнозадълженото лице все още отговаря на условията, необходими за използването на този специален режим, то, за да продължи да използва този режим, посочва като нова държава-членка по идентификация държавата-членка, в която е установило стопанската си дейност, или, ако не е установило стопанската си дейност в рамките на Общността - държава-членка, в която има постоянен обект.
2. Когато държавата-членка по идентификация бъде променена съгласно параграф 1, тази промяна се прилага от датата, на която мястото на установяване на стопанската дейност или постоянния обект на данъчнозадълженото лице престане да бъде в държавата-членка, посочена преди това като държава-членка по идентификация.
Член 57ж
Данъчнозадължено лице, използващо специален режим, може да спре да използва този режим независимо дали продължава да предоставя услуги, които могат да бъдат обхванати от този режим. Данъчнозадълженото лице информира държавата-членка по идентификация най-малко 15 дни преди края на календарното тримесечие преди това, от което възнамерява да преустанови използването на режима. Преустановяването поражда действие от първия ден на следващото календарно тримесечие.
Задълженията по ДДС, свързани с доставки на телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги, възникващи след датата, на която преустановяването е породило действие, се погасяват пряко пред данъчните органи на съответната държава-членка по потребление.
Когато данъчнозадължено лице преустанови използването на специален режим в съответствие с първа алинея, то се изключва от използването на режима във всички държави-членки за две календарни тримесечия от датата на преустановяване.
Подраздел 5
Задължения за отчитане
Член 57з
1. Данъчнозадълженото лице, не по-късно от десетия ден на месеца, следващ преустановяването или промяната, информира по електронен път държавата-членка по идентификация за:
-
преустановяването на дейностите му, попадащи в обхвата на специален режим;
-
всякакви промени на дейностите му, попадащи в обхвата на специален режим, при които то вече не отговаря на условията, необходими за използването на този специален режим; както и
-
всякакви промени на информацията, предоставяна на държавата-членка по идентификация.
2. Когато държавата-членка по идентификация бъде променена съгласно член 57е, данъчнозадълженото лице информира за промяната двете съответни държави-членки не по-късно от десетия ден на месеца, следващ промяната на установяването. То съобщава на новата държава-членка по идентификация регистрационните данни, които се изискват, когато данъчнозадължено лице използва специален режим за първи път.
Подраздел 6
Изключване
Член 58
Когато поне един от критериите за изключване, установени в член 363 или член 369д от Директива 2006/112/ЕО, е приложим по отношение на данъчнозадължено лице, използващо един от специалните режими, държавата-членка по идентификация изключва това данъчнозадължено лице от съответния режим.
Единствено държавата-членка по идентификация може да изключи данъчнозадължено лице от използване на един от специалните режими.
Държавата-членка по идентификация взема своето решение за изключване въз основа на всяка налична информация, включително информация, предоставена от всяка друга държава-членка.
Изключването поражда действие от първия ден на календарното тримесечие, следващо датата, на която решението за изключването е било изпратено по електронен път на данъчнозадълженото лице.
Когато обаче изключването е вследствие на промяна на мястото на стопанска дейност или мястото на постоянния обект, изключването поражда действие от датата на промяната.
Член 58а
Когато данъчнозадължено лице, което използва специален режим, не е предоставяло доставки на услуги, в обхвата от този режим, в нито една държава-членка по потребление за период от осем последователни календарни тримесечия, се смята, че облагаемите му дейности по смисъла на член 363, буква б) или съответно член 369д, буква б) от Директива 2006/112/ЕО са преустановени. Това преустановяване не му пречи да използва специален режим, когато отново започне да извършва дейностите си, уредени от двата режима.
Член 58б
1. Данъчнозадължено лице, което е изключено от един от специалните режими за системно неспазване на правилата, свързани с този режим, остава изключено от използването и на двата режима във всички държави-членки за период от осем календарни тримесечия след календарното тримесечие, в което данъчнозадълженото лице е било изключено.
2. Данъчнозадължено лице се счита за системно неспазващо правилата, свързани със специален режим, по смисъла на член 363, буква г) или член 369д, буква г) от Директива 2006/112/ЕО, най-малко в следните случаи:
а)
когато съгласно член 60а държавата-членка по идентификация му е издавала напомняния за последните три предходни календарни тримесечия и справката декларация за ДДС не е била предоставяна в рамките на десет дни след изпращането на напомнянето;
б)
когато съгласно член 63а държавата-членка по идентификация му е издавала напомняния за последните три предходни календарни тримесечия и пълната сума на декларирания ДДС не е платена от лицето за всяко отделно календарно тримесечие в рамките на десет дни след изпращането на напомнянето, освен когато оставащата неплатена сума е по-малка от 100 EUR за всяко календарно тримесечие;
в)
когато след поискване от държавата-членка по идентификация или държавата-членка по потребление и един месец след последващо напомняне от държавата-членка по идентификация данъчнозадълженото лице не е подало по електронен път регистрите, посочени в членове 369 и 369к от Директива 2006/112/ЕО.
Член 58в
Ако данъчнозадължено лице е изключено от един от специалните режими, то погасява всички задължения по ДДС, свързани с доставки на телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги, възникващи след датата, на която изключването е породило действие, пряко пред данъчните органи на съответната държава-членка по потребление.
Подраздел 7
Справка декларация за ДДС
Член 59
1. Всеки период за деклариране по смисъла на член 364 или член 369е от Директива 2006/112/ЕО е самостоятелен период за деклариране.
2. Когато в съответствие с член 57 г, втора алинея се прилага специален режим от датата на първата доставка, данъчнозадълженото лице подава отделна справка декларация за ДДС за календарното тримесечие, през което е осъществена първата доставка.
3. Когато данъчнозадължено лице е регистрирано по всеки от специалните режими по време на период за деклариране, то подава справки декларации за ДДС и прави съответните плащания в държавите-членки по идентификация за всеки режим по отношение на доставките, осъществени по време на включените в този режим периоди.
4. Когато държавата-членка по идентификация бъде променена съгласно член 57е след първия ден на въпросното календарно тримесечие, данъчнозадълженото лице подава справки декларации за ДДС и прави съответните плащания както в старата, така и в новата държава-членка по идентификация, като включва осъществените доставки по време на съответния период от тримесечието през което държавите-членки са били държава-членка по идентификация
Член 59а
Когато данъчнозадължено лице, използващо специален режим не е предоставяло услуги съгласно този режим по време на даден период за деклариране в никоя от държавите-членки по потребление, то подава справка декларация за ДДС, в която се посочва, че не са извършвани доставки по време на този период (нулева справка декларация за ДДС).
Член 60
Сумите в справките декларации за ДДС, съставени по специалните режими, не се закръглят нагоре или надолу до най-близкото цяло число в съответната парична единица. Посочва се и се превежда точната сума на ДДС.
Член 60а
Когато дадена справка декларация за ДДС не е подадена съгласно член 364 или член 369е от Директива 2006/112/ЕО, държавата-членка по идентификация напомня по електронен път на данъчнозадълженото лице за задължението му да подаде справка декларация. Държавата-членка по идентификация издава напомняне на десетия ден след деня, в който справката декларация е следвало да бъде подадена като информира другите държави-членки по електронен път, че е издадено напомняне.
За всички последващи напомняния и стъпки, предприети за определяне и за събиране на ДДС, е отговорна съответната държава-членка по потребление.
Независимо от издадените напомняния и предприетите стъпки от държава-членка по потребление, данъчнозадълженото лице подава справката декларация за ДДС в държавата-членка по идентификация.
Член 61
1. Последващи изменения в съдържащите се в справката декларация за ДДС стойности, след подаването ѝ, се извършват само чрез изменения на тази справка декларация, а не чрез корекции в справка декларация за по-късен период.
2. Измененията, посочени в параграф 1 се предоставят по електронен път на държавата-членка по идентификация до три години, считано от датата, на която е трябвало да бъде подадена първоначалната справка декларация.
Това обаче не засяга правилата на държавата-членка по потребление във връзка с изчисленията и измененията.
Член 61а
Когато данъчнозадължено лице:
а)
престане да използва един от режимите;
б)
бъде изключено от един от режимите; или
в)
промени държавата-членка по идентификация в съответствие с член 57е,
то подава последната справка декларация за ДДС и съответното ѝ плащане, както и всички корекции или подадени със закъснение предходни справки декларации и съответните им плащания в държавата-членка, която е била държава-членка по идентификация преди преустановяването, изключването или промяната.
Подраздел 8
Валута
Член 61б
Когато държава-членка по идентификация, чиято парична единица не е еврото, определи, че справките декларации за ДДС трябва да се изготвят в нейната национална валута, това се прилага за справките декларации за ДДС на всички данъчнозадължени лица, които използват специалните режими.
Подраздел 9
Плащания
Член 62
Без да се засягат член 63а, трета алинея и член 63б, данъчнозадълженото лице извършва всички плащания в държавата-членка по идентификация.
Плащанията на ДДС, извършени от данъчнозадълженото лице съгласно член 367 или член 369и от Директива 2006/112/ЕО, се отнасят за справката декларация за ДДС, подадена в съответствие с член 364 или член 369е от посочената директива. Всички последващи корекции на платените суми се извършват от данъчнозадълженото лице само при позоваване на тази справка декларация и не могат да бъдат отнасяни до друга справка декларация или да бъдат извършвани по справка декларация за по-късен период. Всяко плащане се отнася до референтния номер на конкретната справка декларация.
Член 63
Държавата-членка по идентификация, получила по-голям размер от сумата, получена като резултат по подадената съгласно член 364 или член 369е от Директива 2006/112/ЕО справка декларация за ДДС, възстановява надвнесената сума пряко на съответното данъчнозадължено лице.
Когато държавата-членка по идентификация е получила сума по справка декларация за ДДС, която впоследствие се оказва неточна, а държавата-членка вече е разпределила тази сума в държавите-членки по потребление, тези държави-членки по потребление възстановяват получените от тях съответни части от надвнесената сума пряко на данъчнозадълженото лице.
Когато обаче надвнесените суми се отнасят за периодите до последния период за деклариране през 2018 г. включително, държавата-членка по идентификация възстановява релевантен дял от съответната част от сумата, задържана в съответствие с член 46, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 904/2010, а държавите-членки по потребление възстановяват разликата между надвнесената сума и сумата, която се възстановява от държавата-членка по идентификация.
Държавата-членка по потребление информира по електронен път държавата-членка по идентификация за размера на тези възстановявания.
Член 63а
Когато данъчнозадължено лице е подало справка декларация за ДДС съгласно член 364 или член 369е от Директива 2006/112/ЕО, но не е извършено плащане или плащането е в по-малък размер от сумата, получена като резултат по справката декларация, държавата-членка по идентификация напомня по електронен път на данъчнозадълженото лице за всеки просрочен ДДС на десетия ден след деня, в който плащането е трябвало най-късно да бъде направено, съгласно член 367 или член 369и от Директива 2006/112/ЕО.
Държавата-членка по идентификация информира по електронен път държавата-членка по потребление, че е изпратено напомняне.
За всички последващи напомняния и стъпки, предприети за събиране на ДДС, е отговорна съответната държава-членка по потребление. Когато тези последващи напомняния са издадени от държава-членка по потребление, съответния ДДС се плаща на тази държава-членка.
Държавата-членка по потребление информира по електронен път държавата-членка по идентификация, че е издадено напомняне.
Член 63б
Когато не бъде подадена справка декларация за ДДС, или когато справката декларация за ДДС е подадена със закъснение или е непълна или неточна, или когато плащането на ДДС е със закъснение, всякакви лихви, глоби или други разноски се начисляват и оценяват от държавата-членка по потребление. Данъчнозадълженото лице заплаща тези лихви, глоби или други разноски пряко на държавата-членка по потребление.
Подраздел 10
Регистри
Член 63в
1. С оглед да бъдат разглеждани като достатъчно подробни по смисъла на членове 369 и 369к от Директива 2006/112/ЕО, регистрите, водени от данъчнозадълженото лице, съдържат следната информация:
а)
държавата-членка по потребление, в която е предоставена услугата;
б)
вида на предоставената услуга;
в)
датата на предоставяне на услугата;
г)
данъчната основа, като се посочва използваната валута;
д)
всякакво последващо увеличаване или намаляване на данъчната основа;
е)
прилаганата ставка на ДДС;
ж)
размера на дължимия ДДС, като се посочва използваната валута;
з)
датата и размера на получените плащания;
и)
всякакви плащания по сметка, получени преди предоставянето на услугата;
й)
когато е издадена фактура, информацията, която се съдържа във фактурата;
к)
името на клиента, когато е известно на данъчнозадълженото лице;
л)
информацията, използвана за определяне на мястото, където е установен клиентът или където има постоянен адрес или обичайно местоживеене.
2. Информацията, посочена в параграф 1, се записва от данъчнозадълженото лице по начин, по който може да се предостави незабавно по електронен път и за всяка отделна предоставена услуга.“
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2015 г.
При все това държавите-членки позволяват на неустановени данъчнозадължени лица да предоставят информацията, изисквана съгласно член 360 или член 369в от Директива 2006/112/ЕО за регистриране по специалните режими за неустановени данъчнозадължени лица, предоставящи телекомуникационни услуги, услуги за радио- и телевизионно излъчване или електронни услуги на данъчно незадължени лица, считано от 1 октомври 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембург на 9 октомври 2012 година.
32012R0967
L 290/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
09.10.2012.
UREDBA VIJEĆA (EU) br. 967/2012
od 9. listopada 2012.
o izmjeni Provedbene uredbe (EU) br. 282/2011 u vezi posebnih programa za porezne obveznike koji nemaju poslovni nastan, a isporučuju telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja ili elektroničke usluge osobama koje nisu porezni obveznici
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1), a posebno njezin članak 397.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
budući da:
(1)
Direktivom 2006/112/EZ je predviđeno da se od 1. siječnja 2015. sve telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja i elektroničke usluge oporezuju u državi članici u kojoj korisnik usluga ima sjedište, stalno prebivalište ili uobičajeno boravište (dalje u tekstu „država članica potrošnje”), bez obzira na to gdje porezni obveznik koji isporučuje te usluge ima poslovni nastan.
(2)
Kako bi se olakšalo ispunjavanje poreznih obveza u slučajevima kada se takve usluge isporučuju osobama koje nisu porezni obveznici, uveden je posebni program za porezne obveznike koji imaju poslovni nastan unutar Zajednice, ali izvan države članice u kojoj se usluge isporučuju (dalje u tekstu „program Unije”). Drugi posebni program koji je trenutačno u primjeni, za porezne obveznike koji nemaju poslovni nastan unutar Zajednice (dalje u tekstu „program ne-Unije”), proširen je na sve navedene usluge. To će poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan omogućiti da državu članicu identifikacije odrede kao jedinstvenu elektroničku kontaktnu točku za utvrđivanje i prijavu PDV-a.
(3)
Porezni obveznik koji ima poslovni nastan u više država članica trebao bi, u okviru programa Unije, moći odrediti bilo koju od spomenutih država članica kao državu članicu identifikacije, osim kada se sjedište njegove poslovne djelatnosti nalazi unutar Zajednice. U tom je slučaju država članica identifikacije država u kojoj porezni obveznik ima sjedište svoje poslovne djelatnosti.
(4)
Kako bi se izbjeglo nerazmjerno opterećenje poreznih obveznika koji primjenjuju program Unije, potrebno je pojasniti kako je moguće izvršiti promjenu države članice identifikacije u slučajevima kada porezni obveznik prenese svoje sjedište poslovne aktivnosti ili stalnu poslovnu jedinicu tako da je promjena države članice identifikacije nužna kako bi mogao nastaviti primjenjivati taj program.
(5)
Nijedan od posebnih programa ne obuhvaća telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja i elektroničke usluge koje se isporučuju u državama članicama u kojima porezni obveznik ima sjedište svoje poslovne djelatnosti ili stalnu poslovnu jedinicu. Potrebno je pojasniti da se isporuka takvih usluga prijavljuje izravno dotičnoj državi članici.
(6)
Budući da nijedan od posebnih programa nije obavezan, porezni obveznik koji nema poslovni nastan unutar Unije može u bilo kojem trenutku donijeti odluku o prestanku njihove primjene. Potrebno je pojasniti kada takve odluke stupaju na snagu.
(7)
Kako bi se, međutim, izbjegla nepotrebna opterećenja poreznih tijela, poreznom obvezniku koji donese odluku o prestanku primjene jednog od posebnih programa na neko bi vrijeme trebao biti onemogućen ponovni ulazak u sustav primjene tog programa.
(8)
Država članica identifikacije se pri ažuriranju podataka o registraciji u svojoj bazi podataka oslanja na podatke koje dobiva od poreznih obveznika. Kako bi se osiguralo pravovremeno ažuriranje baza podataka, potrebno je utvrditi vremenski rok unutar kojeg bi porezni obveznik koji primjenjuje posebne programe trebao dostaviti sve relevantne podatke o prestanku ili promjeni djelatnosti te o promjenama svih prethodno dostavljenih podataka.
(9)
Poreznom obvezniku koji nema poslovni nastan unutar Unije, a želi primjenjivati posebni program, potrebno je dodijeliti identifikacijski broj za PDV. Kako bi se spriječila nenamjerna retroaktivna primjena od strane poreznih obveznika koji su već identificirani u svrhu PDV-a, potrebno je pojasniti od kojeg se trenutka posebni programi primjenjuju.
(10)
Kako bi se izbjegle sumnje u vezi toga koja država članica ima nadležnost, potrebno je jasno odrediti koja država članica ima pravo isključiti poreznog obveznika iz sustava primjene posebnog programa. Također je potrebno odrediti okolnosti u kojima ta država članica donosi odluku o isključenju kao i kada ta odluka stupa na snagu.
(11)
Potrebno je pojasniti pojam prestanka djelatnosti poreznog obveznika koji ispunjava uvjete za primjenu jednog od posebnih programa, kao i pojam neprekidnog kršenja od strane poreznog obveznika koji nema poslovni nastan.
(12)
Kako bi se potaklo ispunjavanje obveza te izbjegla nepotrebna opterećenja poreznih tijela, poreznom obvezniku koji zbog ponovljenog neispunjavanja obveza bude isključen iz sustava primjene jednog od posebnih programa na neko bi vrijeme trebala biti onemogućena ponovna primjena bilo kojeg od posebnih programa.
(13)
Potrebno je pojasniti da se, u slučajevima kada porezni obveznik prestane primjenjivati neki od posebnih programa, bude isključen iz primjene jednog od posebnih programa ili promijeni državu članicu identifikacije, sve porezne obveze vezane uz porezna razdoblja prije tog prestanka, isključenja ili promjene podmiruju u državi članici koja je bila država članica identifikacije prije prestanka, isključenja ili promjene.
(14)
Kako bi se državama članicama potrošnje olakšala kontrola, svako bi se porezno razdoblje trebalo obrađivati zasebno, a izmjene se vršiti samo za predmetne prijave PDV-a.
(15)
U svrhu kontrole je od poreznih obveznika koji nemaju poslovni nastan primjereno zahtijevati podnošenje prijave PDV-a državama članicama identifikacije čak i kada tijekom poreznog razdoblja nisu isporučene nikakve usluge. Također je potrebno pojasniti da je potrebno navesti točan iznos PDV-a, bez zaokruživanja na veći ili manji iznos.
(16)
Za izmjene prijava PDV-a nužno je utvrditi vremenski rok unutar kojeg se prijave mogu elektroničkim putem podnositi državama članicama identifikacije. Države članice potrošnje bi, u svakom slučaju, trebale imati mogućnost prihvatiti ili zatražiti relevantne podatke izravno od poreznog obveznika te PDV utvrditi u skladu sa svojim nacionalnim propisima.
(17)
U slučajevima kada država članica identifikacije nije usvojila euro kao svoju valutu, porezni obveznici koji nemaju poslovni nastan dužni su poštovati odredbe te države članice u vezi s valutom u kojoj se podnose sve prijave PDV-a u okviru posebnih programa.
(18)
Ne dovodeći u pitanje nacionalne propise država članica potrošnje o povratu preplaćenih iznosa poreza i s isključivim ciljem osiguravanja učinkovite administrativne provedbe posebnih programa u državi članici identifikacije te izbjegavanja pretjeranog administrativnog opterećenja za tu državu članicu kao i za državu članicu potrošnje, potrebno je osigurati da porezni obveznici iznose uplaćenog PDV-a ne mogu prikazati u više od jedne prijave, bilo u prvotnom obračunu ili u naknadnim izmjenama.
(19)
Kako bi se olakšalo ubiranje PDV-a i osiguralo plaćanje odgovarajućih iznosa za usluge koje se isporučuju u okviru posebnih programa, važno je jasno odrediti obveze država članica identifikacije i država članica potrošnje u slučajevima kada porezni obveznik koji nema poslovni nastan ne izvrši plaćanje ili uplati prenizak ili previsok iznos, kao i u vezi s kamatama, kaznama i drugim dodatnim troškovima.
(20)
Evidencije koje vode porezni obveznici koji nemaju nastan moraju biti dovoljno detaljne kako bi poreznim tijelima država članica potrošnje omogućile utvrđivanje ispravnosti prijave PDV-a. Stoga je potrebno odrediti koje minimalne podatke te evidencije moraju sadržavati.
(21)
Kako bi se olakšala provedba posebnih programa te omogućila njihova primjena na usluge isporučene od 1. siječnja 2015. nadalje, poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan potrebno je omogućiti da svoje podatke za registraciju podnesu državi članici koju su sami odredili kao državu članicu identifikacije počevši od 1. listopada 2014.
(22)
Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 282/2011 (2) treba stoga na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
U Provedbenoj uredbi (EU) br. 282/2011, odjeljak 2. poglavlja XI. zamjenjuje se sljedećim:
„ODJELJAK 2.
Posebni programi za porezne obveznike koji nemaju poslovni nastan, a isporučuju telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja ili elektroničke usluge osobama koje nisu porezni obveznici (članci 358. do 369.k Direktive 2006/112/EZ)
Pododjeljak 1.
Definicije
Članak 57.a
Za potrebe ovog odjeljka primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
‚program ne-Unije’ znači posebni program za telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja ili elektroničke usluge koje isporučuju porezni obveznici koji nemaju poslovni nastan unutar Zajednice u skladu s glavom XII. poglavljem 6. odjeljkom 2. Direktive 2006/112/EZ,
2.
‚program Unije’ znači posebni program za telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja ili elektroničke usluge koje isporučuju porezni obveznici koji imaju poslovni nastan unutar Zajednice, ali nemaju poslovni nastan unutar države članice potrošnje u skladu s glavom XII. poglavljem 6. odjeljkom 3. Direktive 2006/112/EZ,
3.
‚posebni program’, ovisno o kontekstu, označava „program ne-Unije” i/ili „program Unije”,
4.
‚porezni obveznik’ označava poreznog obveznika koji nema poslovni nastan unutar Zajednice definiranog člankom 358.a točkom 1. Direktive 2006/112/EZ ili poreznog obveznika koji nema poslovni nastan unutar države članice potrošnje definiranog člankom 369.a stavkom 1. točkom 1. te Direktive.
Pododjeljak 2.
Primjena programa Unije
Članak 57.b
Kada porezni obveznik koji primjenjuje program Unije ima poslovni nastan unutar Zajednice, tada je država članica identifikacije država članica u kojoj porezni obveznik ima poslovni nastan.
Kada porezni obveznik koji primjenjuje program Unije ima sjedište svoje poslovne djelatnosti izvan Zajednice, ali ima više od jedne stalne poslovne jedinice unutar Zajednice, tada kao državu članicu identifikacije, u skladu s člankom 369.a stavkom 2. Direktive 2006/112/EZ, može odabrati bilo koju od država članica u kojoj ima stalnu poslovnu jedinicu.
Pododjeljak 3.
Područje primjene programa Unije
Članak 57.c
Program Unije ne primjenjuje se na telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja ili elektroničke usluge koje se isporučuju u državama članicama u kojima porezni obveznik ima sjedište poslovne aktivnosti ili stalnu poslovnu jedinicu. Isporuka takvih usluga prijavljuje se nadležnim poreznim tijelima te države u prijavi PDV-a kako je predviđeno člankom 250. Direktive 2006/112/EZ.
Pododjeljak 4.
Identifikacija
Članak 57.d
Kada porezni obveznik obavijesti državu članicu identifikacije da namjerava primjenjivati jedan od posebnih programa, taj se posebni program primjenjuje od prvog dana narednog kalendarskog tromjesečja.
Kada se, međutim, prva isporuka usluga koje obuhvaća taj posebni program izvrši prije datuma navedenog u prvom stavku, tada se posebni program primjenjuje od datuma te prve isporuke, pod uvjetom da porezni obveznik državu članicu identifikacije obavijesti o početku svojih aktivnosti obuhvaćenih posebnim programom najkasnije deseti dan sljedećeg mjeseca.
Članak 57.e
Država članica identifikacije poreznog obveznika koji primjenjuje program Unije identificira putem njegovog identifikacijskog broja za PDV, kako je navedeno u člancima 214. i 215. Direktive 2006/112/EZ.
Članak 57.f
1. Kada porezni obveznik koji primjenjuje program Unije prestane ispunjavati uvjete utvrđene člankom 369.a stavkom 1. točkom 2. Direktive 2006/112/EZ, država članica u kojoj je prethodno bio identificiran prestaje biti državom članicom identifikacije. Kada taj porezni obveznik i dalje ispunjava uvjete za primjenu tog posebnog programa, kako bi nastavio primjenjivati taj program kao novu državu članicu identifikacije navodi državu članicu u kojoj ima sjedište svoje poslovne djelatnosti ili, ako se sjedište njegove poslovne djelatnosti ne nalazi unutar zajednice, državu članicu u kojoj ima stalnu poslovnu jedinicu.
2. U slučaju promjene države članice identifikacije u skladu sa stavkom 1., ta se promjena primjenjuje od datuma s kojim porezni obveznik prestane imati sjedište svoje poslovne djelatnosti ili stalnu poslovnu jedinicu u državi članici koja je prethodno bila navedena kao država članica identifikacije.
Članak 57.g
Porezni obveznik koji primjenjuje posebni program ima pravo prestati primjenjivati taj posebni program bez obzira na to isporučuje li i dalje usluge koje su obuhvaćene tim posebnim programom. Porezni obveznik obavješćuje državu članicu identifikacije najkasnije 15 dana prije isteka kalendarskog tromjesečja prije onog u kojem namjerava prestati primjenjivati program. Prestanak primjene stupa na snagu s prvim danom sljedećeg kalendarskog tromjesečja.
Obveze PDV-a vezane uz isporučene telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja i elektroničke usluge koje nastanu nakon datuma s kojim je prestanak primjene stupio na snagu podmiruju se izravno poreznim tijelima dotične države članice potrošnje.
Kada porezni obveznik prestane primjenjivati posebni program u skladu s prvim stavkom, na dva ga se kalendarska tromjesečja od datuma prestanka isključuje iz sustava primjene tog programa u svim državama članicama.
Pododjeljak 5.
Obveze izvještavanja
Članak 57.h
1. Najkasnije deseti dan sljedećeg mjeseca porezni obveznik elektroničkim putem obavješćuje državu članicu identifikacije o:
-
prestanku njegovih djelatnosti koje su obuhvaćene posebnim programom,
-
svim promjenama njegovih djelatnosti koje su obuhvaćene posebnim programom zbog kojih više ne ispunjava potrebne uvjete za primjenu tog posebnog programa, i
-
svim promjenama podataka koje je prethodno dostavio državi članici identifikacije.
2. U slučaju promjene države članice identifikacije u skladu s člankom 57.f, porezni obveznik najkasnije deseti dan mjeseca nakon promjene poslovnog nastana o promjeni obavješćuje obje dotične države članice. Novoj državi članici identifikacije dostavlja podatke o registraciji koji se zahtijevaju kada porezni obveznik po prvi put primjenjuje posebni program.
Pododjeljak 6.
Isključenje
Članak 58.
Kada je na poreznog obveznika koji primjenjuje jedan od posebnih programa primjenjiv barem jedan od kriterija propisanih člankom 363. ili 369.e Direktive 2006/112/EZ, država članica identifikacije isključuje tog poreznog obveznika iz primjene predmetnog programa.
Samo država članica identifikacije može isključiti poreznog obveznika iz primjene nekog od posebnih programa.
Država članica identifikacije odluku o isključenju temelji na svim raspoloživim informacijama, uključujući i one koje su joj dostavile druge države članice.
Isključenje stupa na snagu s prvim danom kalendarskog tromjesečja nakon dana slanja elektroničke obavijesti o isključenju poreznom obvezniku.
Kada je, međutim, isključenje posljedica promjene sjedišta poslovne aktivnosti ili stalne poslovne jedinice, ono stupa na snagu s datumom navedene promjene.
Članak 58.a
Za poreznog obveznika koji primjenjuje posebni program, a u razdoblju od osam uzastopnih kalendarskih tromjesečja u nijednoj državi članici potrošnje nije isporučio nikakve usluge obuhvaćene tim programom, smatra se da su njegove oporezive djelatnosti u smislu članka 363. točke (b) odnosno članka 369.e točke (b) Direktive 2006/112/EZ prestale. Taj prestanak ga ne sprječava da u slučaju ponovnog pokretanja djelatnosti obuhvaćenih bilo kojim od posebnih programa ponovno primijeni posebni program.
Članak 58.b
1. U slučaju isključenja poreznog obveznika iz primjene jednog od posebnih programa zbog neprekidnog kršenja pravila koja se odnose na taj program, navedeni porezni obveznik ostaje isključen iz primjene bilo kojeg od posebnih programa u bilo kojoj državi članici u razdoblju od osam kalendarskih tromjesečja nakon kalendarskog tromjesečja u kojem je isključenje nastupilo.
2. Smatra se da porezni obveznik neprekidno krši pravila koja se odnose na neki od posebnih programa u smislu članka 363. točke (d) odnosno članka 369.e točke (d) Direktive 2006/112/EZ barem u sljedećim slučajevima:
(a)
kada mu je država članica identifikacije u skladu s člankom 60.a izdala opomene za tri neposredno prethodna kalendarska tromjesečja, a prijava PDV-a nije podnesena za svako od tih kalendarskih tromjesečja u roku od deset dana nakon slanja opomene,
(b)
kada mu je država članica identifikacije u skladu s člankom 63.a izdala opomene za tri neposredno prethodna kalendarska tromjesečja, a on nije izvršio plaćanje punog iznosa prijavljenog PDV-a za svako od tih kalendarskih tromjesečja u roku od deset dana nakon slanja opomene, osim ako je preostali neplaćeni iznos manji od 100 EUR za svako kalendarsko tromjesečje,
(c)
kada na zahtjev države članice identifikacije ili države članice potrošnje i jedan mjesec nakon naknadne opomene države članice identifikacije nije u elektroničkom obliku osigurao dostupnost evidencija iz članaka 369. i 369.k Direktive 2006/112/EZ.
Članak 58.c
Porezni obveznik koji je isključen iz primjene jednog od posebnih programa sve obveze PDV-a vezane uz isporučene telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja i elektroničke usluge koje nastanu nakon datuma s kojim je isključenje stupilo na snagu podmiruje izravno poreznim tijelima dotične države članice potrošnje.
Pododjeljak 7.
Prijava PDV-a
Članak 59.
1. Svako porezno razdoblje u smislu članka 364. ili članka 369.f Direktive 2006/112/EZ smatra se zasebnim poreznim razdobljem.
2. Kada se, u skladu s člankom 57.d stavkom 2., posebni program primjenjuje od datuma prve isporuke, porezni obveznik podnosi zasebnu prijavu PDV-a za kalendarsko tromjesečje u kojem je izvršena prva isporuka.
3. Kada je porezni obveznik tijekom poreznog razdoblja registriran u okviru oba posebna programa, podnosi prijavu PDV-a i vrši odgovarajuća plaćanja državi članici identifikacije prema svakom od programa za isporučene usluge i razdoblja obuhvaćena pojedinim programom.
4. Kada se, u skladu s člankom 57.f, država članica identifikacije promijeni nakon prvog dana predmetnog kalendarskog tromjesečja, porezni obveznik podnosi prijavu PDV-a i vrši odgovarajuća plaćanja i prethodnoj i novoj državi članici identifikacije za usluge isporučene tijekom odgovarajućih razdoblja u kojima su te države članice bile države članice identifikacije.
Članak 59.a
Kada porezni obveznik koji primjenjuje posebni program tijekom poreznog razdoblja u nijednoj državi članici potrošnje nije isporučio nikakve usluge obuhvaćene tim programom, podnosi prijavu PDV-a u kojoj navodi da tijekom predmetnog razdoblja nisu obavljene nikakve isporuke (prijava nultog PDV-a).
Članak 60.
Iznosi u prijavama PDV-a koje se podnose u okviru posebnih programa ne zaokružuju se na najbližu višu ili nižu cijelu novčanu jedinicu. Prijavljuje se i doznačuje točan iznos PDV-a.
Članak 60.a
Poreznim obveznicima koji nisu podnijeli poreznu prijavu u skladu s člankom 364. ili člankom 369.f Direktive 2006/112/EZ država članica identifikacije elektroničkim putem dostavlja opomenu o obvezi da podnesu takvu prijavu. Država članica identifikacije opomenu izdaje deseti dan od dana s kojim je prijava trebala biti podnesena te elektroničkim putem obavješćuje druge države članice o izdanoj opomeni.
Za sve daljnje opomene i korake poduzete s ciljem utvrđivanja i ubiranja PDV-a odgovorna je pojedina država članica potrošnje.
Neovisno o svim izdanim opomenama i poduzetim koracima pojedine države članice potrošnje, porezni obveznik prijavu PDV-a podnosi državi članici identifikacije.
Članak 61.
1. Promjene iznosa u prijavi PDV-a se, nakon njezinog podnošenja, vrše isključivo putem izmjena predmetne prijave, a ne prilagodbama naknadnih prijava.
2. Izmjene iz stavka 1. podnose se elektroničkim putem državi članici identifikacije u roku od tri godine od datuma s kojim je trebala biti podnesena prvotna prijava.
To, međutim, ne utječe na pravila države članice potrošnje koja se odnose na utvrđivanje i izmjene.
Članak 61.a
Ako porezni obveznik:
(a)
prestane primjenjivati jedan od posebnih programa,
(b)
bude isključen iz primjene jednog od posebnih programa ili
(c)
promijeni državu članicu identifikacije u skladu s člankom 57.f,
konačnu prijavu PDV-a i odgovarajuća plaćanja, kao i sve ispravke ili zakašnjele podneske ranijih prijava i odgovarajuća plaćanja, izvršava državi članici koja je bila država članica identifikacije u trenutku prestanka, isključenja ili promjene.
Pododjeljak 8.
Valuta
Članak 61.b
Kada država članica identifikacije koja nije usvojila euro odluči da se prijave PDV-a podnose u njezinoj nacionalnoj valuti, ta se odluka odnosi na sve prijave PDV-a svih poreznih obveznika koji primjenjuju posebne programe.
Pododjeljak 9.
Plaćanja
Članak 62.
Ne dovodeći u pitanje članak 63.a stavak 3. te članak 63.b, porezni obveznik sva plaćanja izvršava državi članici identifikacije.
Plaćanja PDV-a koja porezni obveznik izvrši u skladu s člankom 367. ili člankom 369.i Direktive 2006/112/EZ odnose se isključivo na prijavu PDV-a podnesenu u skladu s člankom 364. ili člankom 369.f navedene Direktive. Sve naknadne prilagodbe plaćenih iznosa porezni obveznik izvršava isključivo pozivanjem na predmetnu prijavu i ne može ih prikazati u drugoj prijavi niti prilagoditi u nekoj od naknadnih prijava. Pri svakom se plaćanju navodi poziv na broj predmetne prijave.
Članak 63.
Država članica identifikacije koja zaprimi iznos veći od iznosa koji je prikazan u prijavi PDV-a podnesenoj u skladu s člankom 364. ili člankom 369.f Direktive 2006/112/EZ izvršava izravan povrat preplaćenog iznosa dotičnom poreznom obvezniku.
Kada država članica identifikacije zaprimi iznos na temelju porezne prijave za koju se naknadno utvrdi da je netočna, a ta je država članica već raspodijelila navedeni iznos državama članicama potrošnje, svaka od tih država članica potrošnje izvršava izravan povrat odgovarajućeg dijela preplaćenog iznosa poreznom obvezniku.
Kada se, međutim, preplate odnose na razdoblja zaključno s posljednjim poreznim razdobljem 2018., država članica identifikacije izvršava povrat odgovarajućeg dijela iznosa koji je zadržala u skladu s člankom 46. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 904/2010, dok država članica potrošnje izvršava povrat iznosa preplate umanjen za iznos povrata države članice identifikacije.
Država članica potrošnje elektroničkim putem obavješćuje državu članicu o iznosu navedenih povrata.
Članak 63.a
Kada porezni obveznik podnese prijavu PDV-a u skladu s člankom 364. ili člankom 369.f Direktive 2006/112/EZ, ali ne izvrši plaćanje ili plati manji iznos od onoga koji je utvrđen prijavom, država članica identifikacije poreznom obvezniku, deseti dan nakon dana do kojeg je plaćanje trebalo biti izvršeno u skladu s člankom 367. ili člankom 369.i Direktive 2006/112/EZ, elektroničkim putem dostavlja opomenu o dospjelom iznosu PDV-a.
Država članica identifikacije elektroničkim putem obavješćuje države članice potrošnje o poslanoj opomeni.
Za sve daljnje opomene i korake poduzete s ciljem ubiranja PDV-a odgovorna je pojedina država članica potrošnje. Kada država članica potrošnje izda takve naknadne opomene, odgovarajući iznosi PDV-a plaćaju se toj državi članici.
Država članica potrošnje elektroničkim putem obavješćuje državu članicu identifikacije o izdanoj opomeni.
Članak 63.b
U slučaju nepodnošenja prijave PDV-a, zakašnjelog podnošenja ili podnošenja nepotpune ili netočne prijave te kašnjenja u plaćanju PDV-a, sve kamate, novčane kazne ili druge troškove obračunava i utvrđuje država članica potrošnje. Porezni obveznik takve kamate, novčane kazne ili druge troškove plaća izravno državi članici potrošnje.
Pododjeljak 10.
Evidencije
Članak 63.c
1. Da bi ih se smatralo dovoljno detaljnima u smislu članaka 369. i 369.k Direktive 2006/112/EZ, evidencije koje porezni obveznik vodi moraju sadržavati sljedeće informacije:
(a)
državu članicu potrošnje u kojoj se usluga isporučuje,
(b)
vrstu isporučene usluge,
(c)
datum isporuke usluge,
(d)
poreznu osnovicu uz naznaku korištene valute,
(e)
sva naknadna povećanja ili smanjenja porezne osnovice,
(f)
primijenjenu stopu PDV-a,
(g)
iznos PDV-a koji je potrebno platiti uz naznaku korištene valute,
(h)
datum i iznos zaprimljenih uplata,
(i)
sve predujmove uplaćene prije isporuke usluge,
(j)
u slučaju izdavanja računa, podatke koje sadrži račun,
(k)
ime korisnika usluge, ako je poreznom obvezniku poznato,
(l)
podatke na temelju kojih se utvrđuje mjesto u kojem korisnik usluge ima sjedište, stalno prebivalište ili uobičajeno boravište.
2. Porezni obveznik informacije iz stavka 1. evidentira tako da ih bez odgađanja može elektroničkim putem učiniti dostupnima te za svaku pojedinu isporučenu uslugu zasebno.”
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2015.
Države članice, međutim, poreznim obveznicima koji nemaju nastan dozvoljavaju da podatke koji su člankom 360. ili člankom 369.c Direktive 2006/112/EZ propisani za registraciju u okviru posebnih programa za porezne obveznike koji nemaju poslovni nastan, a isporučuju telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja ili elektroničke usluge osobama koje nisu porezni obveznici, podnesu počevši od 1. listopada 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Luxembourgu 9. listopada 2012.