ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 625/2014 НА КОМИСИЯТА
от 13 март 2014 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета чрез приемане на регулаторни технически стандарти, с които се уточняват изискванията за инвеститор, спонсор, първоначални кредитори и институции инициатори във връзка с експозиции към прехвърлен кредитен риск
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (1), и по-специално член 410, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
Запазването на икономически интерес има за цел съгласуване на интересите между страните, които съответно прехвърлят и поемат кредитен риск във връзка със секюритизираните експозиции. Когато даден субект секюритизира собствените си задължения, съгласуването на интереси става автоматично, без значение дали крайният длъжник обезпечава своя дълг. Когато е ясно, че инициаторът задържа кредитния риск, не е необходимо той да запазва интерес, тъй като това не би подобрило съществуващото положение.
(2)
Целесъобразно е да бъдат уточнени обстоятелствата, при които се смята, че възниква експозиция към прехвърлен кредитен риск за някои специфични случаи, в които институциите, които не действат като инициатори, спонсори или първоначални кредитори, може да се окажат изложени на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция, включително когато институциите действат като контрагент по дериватен инструмент на секюритизационната сделка, като хеджиращ контрагент по секюритизационната сделка, като доставчик на ликвидно улеснение по сделката, както и когато институциите притежават секюритизиращи позиции в търговския портфейл в контекста на дейност по поддържане на пазара.
(3)
При сделките по пресекюритизация възниква прехвърляне на кредитния риск при първата секюритизация на активи и при второто „преопаковане“ на сделката. Двете нива на сделката и съответните два случая на прехвърляне на кредитен риск са независими по отношение на изискванията, изложени в настоящия регламент. Запазването на нетния икономически интерес и комплексната проверка следва да бъдат подсигурени на всяко ниво на сделката от институциите, които ще бъдат изложени на прехвърлен кредитен риск на съответното ниво. Следователно, ако институцията придобива експозиция само на второто ниво на сделката (при „преопаковането“), изискванията, отнасящи се до запазване на нетен икономически интерес и до комплексната проверка, се прилагат за тази институция само по отношение на второто ниво на сделката. В рамките на една и съща сделка за пресекюритизация институциите, които са придобили експозиция на първото ниво на секюритизацията на активи, следва да спазват изискванията за запазване на икономическия интерес и за комплексна проверка по отношение на първото ниво на секюритизацията на сделката.
(4)
Целесъобразно е по-подробно да се конкретизират следните аспекти: прилагането на задължението за запазване на икономически интерес, включително спазване на задължението при наличието на множество инициатори, спонсори или първоначални кредитори; подробностите относно различните варианти на запазване; начинът на измерване на изискването за запазване при инициирането, а също и текущо; начинът на прилагане на изключения.
(5)
В член 405, параграф 1, букви а)-д) от Регламент (ЕС) № 575/2013 са представени различни варианти, при които изискването за запазване на интерес се смята за изпълнено. Настоящият регламент изяснява подробно начините за съобразяване с всеки от тези варианти.
(6)
Запазването на интерес може да се постигне чрез синтетична или условна форма на запазване, при условие че тези методи са напълно съобразени с един от възможните варианти, посочени в член 405, параграф 1, букви а)-д) от Регламент (ЕС) № 575/2013, към които може да бъде приравнена синтетичната или условната форма на запазване, и при условие че е подсигурено спазването на изискванията за оповестяване.
(7)
Забранява се хеджирането на запазения икономически интерес или неговата продажба, когато тези техники накърняват изискването за запазване, което означава, че те могат да бъдат разрешени, когато не подсигуряват на запазващото икономически интерес лице хеджиране срещу кредитен риск - нито на запазените секюритизиращи позиции, нито на запазените експозиции.
(8)
С цел да се подсигури текущо поддържане на нетен икономически интерес институциите следва да гарантират, че в секюритизационната структура липсват вградени механизми, чрез които минималното изискване за запазване на икономически интерес при инициирането непременно ще намалее по-бързо от прехвърления интерес. Също така не следва да се дава приоритет на запазения интерес по отношение на паричните потоци с цел преференциално извличане на ползи от частично или пълно погасяване, така че той да падне под 5 % от текущата номинална стойност на продадените траншове или секюритизираните експозиции. Освен това кредитната подкрепа, предоставена на институцията, поемаща експозиция към секюритизираща позиция, не следва да намалява непропорционално спрямо равнището на погасяване на базисните експозиции.
(9)
Институциите следва да могат да използват финансови модели, разработени от трети страни, различни от агенции за външна кредитна оценка (АВКО), с цел намаляване на административната тежест и разходите за привеждане в съответствие във връзка с изпълнението на задълженията за извършване на комплексна проверка. Институциите следва да използват финансови модели на трети страни само ако преди да инвестират са положили дължимата грижа да проверят точността на съответните допускания и структурирането на моделите, както и да разберат методологията, допусканията и резултатите на тези модели.
(10)
От съществено значение е допълнително да се конкретизира периодичността, с която институциите правят прегледи на съответствието с изискванията за комплексна проверка, начинът, по който да се преценява уместността на използването на различни правила и процедури за търговския и банковия портфейл, начинът на оценяване на съответствието, когато позициите се отнасят до портфейл за корелационно търгуване, както и да се уточнят някои термини от текста на член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013, като например „рискови параметри“ и „структурни елементи“.
(11)
Съгласно член 14, параграф 2, Регламент (ЕС) № 575/2013 установени в трети държави субекти, които са включени в консолидирания отчет в съответствие с член 18 от Регламент (ЕС) № 575/2013, но не попадат пряко в обхвата на прилагане на допълнителните рискови тегла, следва да не бъдат считани за нарушаващи член 405 от Регламент (ЕС) № 575/2013 при ограничени обстоятелства, като например във връзка с експозиции, държани в търговския портфейл за целите на дейност по поддържане на пазара. Не следва да се смята, че институциите нарушават този член, когато всички подобни експозиции или позиции в търговския портфейл не са съществени и не представляват непропорционално голям дял от търговията, при условие че е налице пълно разбиране относно експозициите или позициите и че се изпълняват подходящи и съизмерими формални правила и процедури спрямо общия рисков профил на съответния субект и на групата.
(12)
За ефективната комплексна проверка на секюритизиращите позиции е необходимо първоначално и текущо предоставяне на информация на инвеститорите относно степента на поетия ангажимент за запазване на икономически интерес и относно данните от съществено значение, включително за кредитното качество и показателите на базисната експозиция. Оповестените данни следва да включват подробни сведения за идентификационните данни на запазващото нетен икономически интерес лице, за избрания вариант за запазване на икономически интерес, както и относно първоначално предвидения и текущия ангажимент за запазване на икономически интерес. Когато са приложими изключенията, предвидени в член 405, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, секюритизираните експозиции следва да бъдат изрично оповестени, когато не се прилага изискването за запазване, както и причината то да не бъде прилагано.
(13)
Настоящият регламент се основава на проектите за регулаторни технически стандарти, представени от Европейския надзорен орган (Европейския банков орган) на Комисията.
(14)
Европейският надзорен орган (Европейският банков орган) проведе открити обществени консултации по тези проекти на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от Групата на участниците от банковия сектор, създадена по член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (2),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ЕКСПОЗИЦИЯ КЪМ РИСКА ВЪВ ВРЪЗКА СЪС СЕКЮРИТИЗАЦИЯ
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„запазващо лице“ означава субект, действащ като инициатор, спонсор или първоначален кредитор, който запазва нетен икономически интерес в схемата на секюритизация в съответствие с член 405, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
б)
„синтетична форма на запазване“ означава запазване на икономически интерес чрез използването на дериватни инструменти.
в)
„условна форма на запазване“ означава запазване на икономически интерес чрез използване на гаранции, акредитиви и други подобни форми на кредитна подкрепа за осигуряване на незабавно прилагане на запазването.
г)
„вертикален транш“ означава транш, който излага притежателя на транша на кредитния риск по всеки издаден транш на секюритизационната сделка на пропорционален принцип.
ГЛАВА II
ЕКСПОЗИЦИЯ КЪМ КРЕДИТЕН РИСК ВЪВ ВРЪЗКА СЪС СЕКЮРИТИЗИРАЩА ПОЗИЦИЯ
Член 2
Особени случаи на експозиция към кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция
1. Когато дадена институция действа като контрагент по кредитни дериватни инструменти или като контрагент, осигуряващ хеджирането, или като доставчик на ликвидно улеснение по секюритизационна сделка, се счита, че тя остава изложена на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция, когато дериватът, хеджирането или ликвидното улеснение поемат кредитния риск на секюритизираните експозиции или секюритизиращите позиции.
2. За целите на член 405 и член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 когато ликвидното улеснение отговаря на условията, посочени в член 255, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 г., доставчикът на ликвидност не се счита за изложен на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция.
3. Когато става въпрос за пресекюритизация с повече от едно ниво или секюритизация чрез няколко отделни базисни операции, дадена институция може да се счита за изложена на кредитен риск само във връзка с отделната секюритизираща позиция или сделка, към която приема експозиция.
4. Приема се, че институциите не са в нарушение на член 405 от Регламент (ЕС) № 575/2013 в съответствие с член 14, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на консолидирана основа, при положение че са изпълнени следните условия:
а)
субектът, който държи секюритизиращите позиции, е установен в трета държава и е включен в консолидираната група в съответствие с член 18 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
б)
секюритизиращите позиции се държат в търговския портфейл на субекта, посочен в буква а), за целите на дейността по поддържане на пазара;
в)
секюритизиращите позиции не са значими по отношение на общия рисков профил на търговския портфейл на групата, посочен в буква а), и не представляват несъразмерен дял от търговската дейност на групата.
ГЛАВА III
ЗАПАЗВАНЕ НА НЕТЕН ИКОНОМИЧЕСКИ ИНТЕРЕС
Член 3
Лица, запазващи значим нетен икономически интерес
1. Запазеният значим нетен икономически интерес не се разделя между различни видове запазващи лица. Изискването за запазване на значим нетен икономически интерес се удовлетворява в пълна степен от което и да е от следните лица:
а)
инициатора или инициаторите;
б)
спонсора или спонсорите;
в)
първоначалния кредитор или първоначалните кредитори.
2. Ако секюритизираните експозиции са създадени от няколко инициатори, изискването за запазване се удовлетворява от всеки инициатор по отношение на дела от общия размер на секюритизираните експозиции, за които той е инициатор.
3. Ако секюритизираните експозиции са създадени от няколко първоначални кредитори, изискването за запазване се удовлетворява от всеки първоначален кредитор по отношение на дела от общия размер на секюритизираните експозиции, за които той е първоначален кредитор.
4. Чрез дерогация от параграфи 2 и 3, ако секюритизираните експозиции са създадени от няколко инициатори или няколко първоначални кредитори, изискването за запазване може да бъде изпълнено в пълна степен от един инициатор или първоначален кредитор, при условие че е спазено поне едно от следните условия:
а)
инициаторът или първоначалният кредитор е учредил и управлява програмата или схемата за секюритизация;
б)
инициаторът или първоначалният кредитор е учредил програмата или схемата за секюритизация и е допринесъл за над 50 % от общия размер на секюритизираните експозиции.
5. Ако секюритизираните експозиции са спонсорирани от няколко спонсори, изискването за запазване следва да бъде изпълнено от един от следните участници:
а)
спонсорът, чийто икономически интерес е най-добре съгласуван с инвеститорите, както е договорено със съответните спонсори въз основа на обективни критерии, включително структурата на таксите, участието в учредяването и управлението на програмата или схемата за секюритизация и изложеността на кредитен риск във връзка със секюритизиращите позиции;
б)
от всеки спонсор - пропорционално в зависимост от броя на спонсорите.
Член 4
Изпълнение на изискването за запазване чрез синтетична или условна форма на запазване
1. Изискването за запазване може да бъде изпълнено по начин, еквивалентен на един от вариантите, предвидени в член 405, параграф 1, алинея втора от Регламент (ЕС) № 575/2013, чрез синтетична или условна форма на запазване, когато са изпълнени следните условия:
а)
запазената сума е най-малко равностойна на изискването по варианта, към който може да бъде приравнена синтетичната или условната форма на запазване;
б)
запазващото лице изрично е оповестило, че ще запази постоянен значим нетен икономически интерес в това отношение, включително подробности относно формата на запазване, използваната методология при неговото определяне, както и неговата еквивалентност на един от посочените варианти.
2. Когато субект, различен от кредитна институция, както е определена в член 4, параграф 1, подточка 1) от Регламент (ЕС) № 575/2013, действа като запазващо лице посредством синтетична или условна форма на запазване, запазеният на синтетична или условна база интерес следва да бъде напълно обезпечен с парични средства и държан отделно като „средства, които принадлежат на клиенти“, съобразно член 13, параграф 8 от Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3).
Член 5
Вариант на запазване а): пропорционално запазване на интерес във всеки от продадените или прехвърлени на инвеститори траншове
1. Посоченото в член 405, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 575/2013 запазване на поне 5 % от номиналната стойност на всеки от продадените или прехвърлени траншове може да бъде постигнато също така посредством:
а)
запазване на най-малко 5 % от номиналната стойност на всяка от секюритизираните експозиции, при условие че кредитният риск на такива експозиции е от същия ранг или е подчинен на секюритизирания за същите експозиции кредитен риск. В случай на револвираща секюритизация, както е определена в член 242, параграф 13 от Регламент (ЕС) № 575/2013, това може да стане чрез запазване на интереса на инициатора, като се приема, че неговият интерес е възлизал на поне 5 % от номиналната стойност на всяка от секюритизираните експозиции и е бил от същия ранг или е бил подчинен на секюритизирания за същите експозиции кредитен риск;
б)
предоставянето в контекста на програма за търговски книжа, обезпечени с активи, на ликвидно улеснение, което може да бъде от най-висок ранг в договорния план за разпределение на загубите, когато са изпълнени следните условия:
i)
ликвидното улеснение обхваща 100 % от кредитния риск на секюритизираните експозиции;
ii)
ликвидното улеснение покрива кредитния риск за периода, през който запазващото лице е длъжно да поддържа икономически интерес посредством такова ликвидно улеснение за съответната секюритизираща позиция;
iii)
ликвидното улеснение се предоставя от инициатора, спонсора или първоначалния кредитор в секюритизационната сделка;
iv)
институцията, която придобива експозиция към подобна секюритизация, е получила достъп до съответната информация, позволяваща проверка на спазването на точки i), ii) и iii).
в)
Запазване на вертикален транш, който е с номинална стойност от поне 5 % от общата номинална стойност на всички емитирани траншове на дългови ценни книжа.
Член 6
Вариант на запазване б): запазване на интереса на инициатора за револвиращите експозиции
Запазването, посочено като вариант в член 405, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, може да бъде постигнато чрез запазване на най-малко 5 % от номиналната стойност на всяка от секюритизираните експозиции, при условие че запазеният кредитен риск по тези експозиции е от същия ранг или е подчинен на секюритизирания за същите експозиции кредитен риск.
Член 7
Вариант на запазване в): запазване на случайно избрани експозиции
1. Групата от най-малко 100 потенциално секюритизирани експозиции, от която са запазени и секюритизирани случайно избрани експозиции, посочени в член 405, параграф 1, буква в), втора алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, е достатъчно разнообразна, за да се избегне прекомерното концентриране на запазения интерес. При подготовката на процеса на подбор запазващото лице взема под внимание подходящи количествени и качествени показатели, за да се гарантира, че разграничението между запазените и секюритизираните експозиции е действително на случаен принцип. Ако е уместно, при подбора на експозициите запазващото лице на случайно избрани експозиции взема под внимание показатели като дата на емисия, продукт, география, дата на иницииране, падеж, съотношение между заем и стойност, вид собственост, промишлен отрасъл и остатък за изплащане.
2. Запазващото лице не определя различни отделни експозиции като запазени експозиции в различни моменти, освен ако това е необходимо за изпълнение на изискване за запазване по отношение на секюритизация, при която секюритизираните експозиции варират във времето - поради нови експозиции, които са добавени към секюритизацията, или поради промяна в нивото на отделните секюритизирани експозиции.
Член 8
Вариант на запазване г): запазване на транша за първа загуба
1. Запазването на транша за първа загуба в съответствие с член 405, параграф 1, буква г), втората алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013 се извършва от балансови или задбалансови позиции и може също така да бъде реализирано чрез някоя от следните възможности:
а)
предоставяне на условна форма на запазването, както е посочено в член 1, параграф 1, буква в), или на ликвидно улеснение в контекста на програмата за търговски книжа, обезпечени с активи, което отговаря на следните критерии:
i)
покрива най-малко 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции;
ii)
представлява първа загубена позиция във връзка със секюритизацията;
iii)
покрива кредитния иск за целия период на задължението за запазване;
iv)
предоставя се от инициатора, спонсора или първоначалния кредитор в секюритизацията;
v)
институцията, която придобива експозиция към подобна секюритизация, е получила достъп до съответната информация, позволяваща проверка на спазването на точки i), ii), iii) и iv).
б)
свръхобезпечение - като форма на кредитно подобрение, ако това свръхобезпечение играе ролята на запазване за „първа загуба“ на най-малко 5 % от номиналната стойност на траншовете, емитирани по схемата за секюритизация.
2. Когато траншът за първа загуба надвишава 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции, запазващото лице има възможност да запази само част от такъв транш за първа загуба, когато тази част се равнява на поне 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции.
3. Във връзка с изпълнението на изискването за запазване на риска на равнище схема за секюритизация институциите вземат предвид съществуването на базисни сделки, в които инициаторите или първоначалните кредитори запазват експозиция за първа загуба на конкретното равнище на сделката.
Член 9
Вариант на запазване д): запазване на първа загуба във всяка секюритизирана експозиция
1. Запазването на експозицията за първа загуба на равнището на всяка секюритизирана експозиция в съответствие с член 405, параграф 1, буква д), втората алинея се прилага по такъв начин, че запазеният кредитен риск е винаги подчинен на кредитния риск, който е бил секюритизиран във връзка със същите тези експозиции.
2. Запазването по параграф 1 може да бъде реализирано чрез продажбата при дисконтирана стойност на базисните експозиции от инициатора или първоначалния кредитор, като размерът на отстъпката е поне 5 % от номиналната стойност на всяка експозиция, а сумата на продажбата при дисконтирана стойност подлежи на възстановяване само на инициатора или първоначалния кредитор, когато не е компенсирана от загуби, свързани с кредитния риск по секюритизираните експозиции.
Член 10
Измерване на равнището на запазване
1. При измерване на равнището на запазване на нетен икономически интерес се прилагат следните критерии:
а)
за момент на възникване се счита моментът, в който експозициите за били секюритизирани за първи път;
б)
изчисляването на равнището на запазване се основава на номиналните стойности, а цената на придобиване на активите не се взема под внимание;
в)
„допълнителният спред“, както е определен в член 242, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, не се взема под внимание, когато се оценява нетният икономически интерес на запазващото нетен икономически интерес лице;
г)
Същият вариант на запазване и същата методология се използват за изчисляване на нетния икономически интерес за периода на действие на секюритизационната сделка, освен ако извънредни обстоятелства налагат промяна и тази промяна не се използва като средство за намаляване на размера на запазения интерес.
2. В допълнение към критериите, посочени в параграф 1, при условие че липсва вграден механизъм, чрез който запазеният интерес при инициирането да намалява по-бързо от прехвърления интерес, изпълнението на изискването за запазване не се счита за засегнато от намалението на размера на запазения интерес чрез разпределяне на парични потоци или чрез разпределение на загуби, които всъщност намаляват равнището на запазване с течение на времето. От запазващото лице не се изисква постоянно възстановяване или коригиране на запазения интерес до поне 5 % при реализиране на загуби по негови експозиции или при тяхното разпределяне по неговата запазена позиция.
Член 11
Измерване на запазването за неусвоените суми в експозиции под формата на кредитни улеснения
Изчисляването на нетния икономически интерес, който трябва да бъде запазен за кредитни улеснения, включително кредитни карти, се основава единствено на вече усвоените, реализирани или получени суми и се коригира в съответствие с промените в тези суми.
Член 12
Забрана за хеджиране или продажба на запазен интерес
1. Задължението, посочено в член 405, параграф 1, трета алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, запазеният нетен икономически интерес да не бъде подлаган на редуциране на кредитния риск, поемане на къси позиции, други действия по хеджиране или продажба се прилага, като се има предвид целта на изискването за запазване и като се взема под внимание икономическата същност на сделката. Хеджирането на нетния икономически интерес не се счита за хеджиране за целите на член 405, параграф 1, трета алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013 и може да бъде съответно разрешено само ако запазващото лице не е хеджирано срещу кредитен риск на запазените секюритизиращи позиции или запазените експозиции.
2. Запазващото лице може да използва всякакви запазени експозиции или секюритизиращи позиции за обезпечаване на финансиране, при условие че тази употреба не прехвърля кредитния риск по тези запазени секюритизирани експозиции или секюритизиращи позиции към трета страна.
Член 13
Изключения от член 405, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 575/2013
Посочените в член 405, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 сделки обхващат секюритизиращите позиции в портфейла за корелационно търгуване, които са референтни инструменти, удовлетворяващи критерия по член 338, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, или са допустими за включване в портфейла за корелационно търгуване.
Член 14
Запазване на консолидирана основа
Институция, която отговаря на изискването за запазване на основата на консолидираното състояние на съответната кредитна институция майка от ЕС, на финансовия холдинг от ЕС или на смесения финансов холдинг от ЕС в съответствие с член 405, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013, в случай че запазващото лице вече не е включено в обхвата на надзора на консолидирана основа, гарантира, че един или повече от останалите субекти, включени в обхвата на надзора на консолидирана основа, предполага експозиция към секюритизацията, за да се гарантира непрекъснато изпълнение на изискването.
ГЛАВА IV
ИЗИСКВАНИЯ ЗА КОМПЛЕКСНА ПРОВЕРКА ЗА ИНСТИТУЦИИТЕ, КОИТО ПРИЕМАТ ЕКСПОЗИЦИЯ КЪМ СЕКЮРИТИЗИРАЩА ПОЗИЦИЯ
Член 15
Възлагане на дейности на външни изпълнители и други общи съображения
1. Когато липсва информация за конкретните експозиции, които ще бъдат секюритизирани, в това число за експозициите, натрупани преди тяхната секюритизация, или когато те могат да бъдат заменени в съществуваща револвираща секюритизация, институцията се счита за изпълнила задълженията си за комплексна проверка по член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 за всяка от секюритизиращите си позиции на основата на съответните критерии за допустимост за тези експозиции.
2. При възлагането на външни изпълнители на определени задачи в процеса на изпълнение на задълженията, установени в член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013, включително водене на регистри, институциите, които придобиват изложеност към риск във връзка със секюритизация, запазват пълен контрол върху този процес.
Член 16
Уточняване на рисковите параметри и структурните елементи
1. Рисковите параметри на отделната секюритизираща позиция, посочени в член 406, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, включват следните най-подходящи и съществени параметри:
а)
ранг на транша;
б)
профил на паричния поток;
в)
съществуващ рейтинг;
г)
предишни резултати от подобни траншове;
д)
задължения, свързани с траншове, включени в документацията по секюритизацията;
е)
кредитно подобрение.
2. Рисковите параметри на експозициите, свързани със секюритизиращата позиция по член 406, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 575/2013, включват най-подходящите и съществени параметри, като например показателите по член 406, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 във връзка с експозиции по жилищни ипотечни заеми. Институциите определят подходящи и съпоставими инструменти за анализ на рисковите характеристики на други класове активи.
3. Допълнителните структурни елементи, както е посочено в член 406, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕС) № 575/2013, включват дериватни инструменти, обезпечения, акредитиви и други подобни форми на кредитна подкрепа.
Член 17
Периодичност на прегледа
Институциите правят най-малко веднъж годишно преглед на съответствието си с член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 след придобиване на експозиция към секюритизираща позиция и по-често - веднага след като институциите научат за нарушение на задълженията, включени в документацията за секюритизацията, или за съществена промяна в някой от следните аспекти:
а)
структурните елементи, които могат значително да повлияят върху резултатите на секюритизиращата позиция;
б)
рисковите параметри на секюритизиращите позиции и на базисните експозиции.
Член 18
Стрес тестове
1. Стрес тестовете по член 406, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013 включват всички съответни секюритизиращи позиции и са част от стратегиите и процедурите за стрес тестове, които институциите извършват в съответствие с процедурата за оценка на вътрешната капиталова адекватност, посочена в член 73 от Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (4).
2. С цел изпълнение на изискванията за стрес тестовете, посочени в член 406, параграф 1, втората алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, институциите могат да използват съпоставими финансови модели, разработени от трети страни, в допълнение към разработените от АВКО, при условие че при поискване могат да докажат, че преди инвестицията са положили дължимата грижа с цел да проверят точността на съответните допускания и структурирането на моделите, както и да разберат методологията, допусканията и резултатите.
3. При провеждането на стрес тестовете, посочени в член 406, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, в рамките на програмата за търговски книжа, обезпечени с активи съгласно 242, подточка 9) от Регламент (ЕС) № 575/2013, която е подкрепена от ликвидно улеснение, покриващо в пълна степен кредитния риск на секюритизираните експозиции, институциите могат да направят стрес тестове по-скоро във връзка с кредитоспособността на доставчика на ликвидното улеснение, отколкото по отношение на секюритизираните експозиции.
Член 19
Експозиции в търговския портфейл и банковия портфейл
1. Поддържането на секюритизираща позиция съответно в търговския или банковия портфейл само по себе си не представлява достатъчно основание за прилагането на различни правила и процедури или различна интензивност на прегледа в изпълнение на задължението за комплексна проверка по член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013. При определяне на това, дали да се прилагат различни правила и процедури или различна интензивност на прегледа, под внимание се вземат всички значими фактори, оказващи съществено въздействие върху рисковия профил на всеки от портфейлите и на съответните секюритизиращи позиции, включително размера на позициите, въздействието върху капиталовата база на институцията при неблагоприятни обстоятелства, както и концентрацията на риск в една конкретна сделка, емитент или клас активи.
2. Институциите гарантират, че всяко съществено изменение, задълбочаващо рисковия профил на секюритизиращите позиции в техния търговски и банков портфейл, се отразява чрез съответните промени в техните процедури за комплексна проверка по отношение на тези секюритизиращи позиции. В тази връзка в своите формални правила и процедури за търговския и банковия портфейл институциите определят обстоятелствата, които може да доведат до преглед на задълженията във връзка с комплексната проверка.
Член 20
Позиции в портфейла за корелационно търгуване
Член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 се смята за спазен, когато са изпълнени следните условия:
а)
секюритизиращите позиции или са държани в портфейла за корелационно търгуване и са референтни инструменти по член 338, параграф 1, буква б) от посочения регламент, или отговарят на изискванията за включване в портфейла за корелационно търгуване;
б)
институцията се съобразява с член 377 от посочения регламент, що се отнася до изчисляването на изискванията за собствените средства във връзка с нейния портфейл за корелационно търгуване;
в)
подходът на институцията за изчисляване на собствените средства във връзка с търговския портфейл води до всеобхватно и задълбочено познаване на рисковия профил на нейната инвестиция в секюритизиращи позиции;
г)
институцията е приложила формални правила и процедури, подходящи за портфейла за корелационно търгуване и съизмерими с рисовия профил на нейните инвестиции в съответните секюритизирани позиции, за анализиране и съхранение на съответната информация, посочена в член 406, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
ГЛАВА V
ИЗИСКВАНИЯ ЗА ИНИЦИАТОРИТЕ, СПОНСОРИТЕ И ПЪРВОНАЧАЛНИТЕ КРЕДИТОРИ
Член 21
Политики за кредитиране
1. Изпълнението на задължението по член 408 от Регламент (ЕС) № 575/2013 от страна на институциите инициатори или спонсори не предполага включването на типове заемополучатели и кредитни продукти, които са едни и същи за секюритизираните и несекюритизираните експозиции.
2. Когато институциите спонсори и инициатори не са били ангажирани в първоначалното отпускане на кредити за експозициите, които ще бъдат секюритизирани, или не са активни в отпускането на кредити за специфични видове експозиции, които ще бъдат секюритизирани, тези институции получават цялата необходима информация, за да се прецени дали критериите, приложени към кредитирането на тези експозиции, са също толкова надеждни и точни, както критериите, приложими към несекюритизирани експозиции.
Член 22
Оповестяване на равнището на поетото задължение за поддържане на нетен икономически интерес
1. В съответствие с член 409 от Регламент (ЕС) № 575/2013 запазващото лице предоставя на инвеститорите най-малко следната информация относно равнището на задължението си за поддържане на нетен икономически интерес в схемата на секюритизация:
а)
потвърждение за идентификационните данни на запазващото лице и за това, дали то е в ролята на инициатор, спонсор или първоначален кредитор;
б)
дали във връзка със запазването на нетен икономически интерес са приложени възможностите, предвидени в член 405, параграф 1, втората алинея, букви а), б), в), г) или д) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
в)
всяка промяна във възможностите за запазване на нетен икономически интерес, както е посочено в буква б), в съответствие с член 10, параграф 1, буква г);
г)
потвърждение за равнището на запазване при иницииране и за задължението за запазване на текуща основа, което се отнася само до продължаване на изпълнението на първоначалното задължение и не изисква данни относно текущата номинална или пазарна стойност или относно каквито и да било обезценки или намаления на стойността на запазения интерес.
2. Когато изключенията по член 405, параграф 3 или параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 са приложими към сделка по секюритизация, институциите, действащи като инициатор, спонсор или първоначален кредитор, оповестяват информация относно приложимото изключение за инвеститорите.
3. Информацията, посочена в параграфи 1 и 2, се документира по подходящ начин и се оповестява публично, освен при двустранни или частни сделки, при които непубличното оповестяване се счита за достатъчно от страните. Включването на декларация за задължение за запазване в проспекта за ценни книжа, емитирани като част от програмата за секюритизация, се разглежда като подходящо средство за изпълнение на изискването.
4. Оповестената информация се потвърждава също така след инициирането със същата периодичност, както периодичността на отчитане на сделката, най-малко веднъж годишно и при което и да е от следните обстоятелства:
а)
при нарушаване на задължение за запазване по член 405, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
б)
при съществена промяна в резултатите на секюритизиращата позиция или рисковите параметри на секютиризацията, или базисните експозиции;
в)
при нарушение на задълженията, включени в документацията по секюритизацията.
Член 23
Оповестяване на данни от съществено значение
1. Инициаторите, спонсорите и първоначалните кредитори гарантират, че данните от съществено значение в съответствие с член 409 от Регламент (ЕС) № 575/2013 са лесно достъпни за инвеститорите, без да се налагат прекомерни административни тежести.
2. Подходящото оповестяване по член 409 от Регламент (ЕС) № 575/2013 се извършва най-малко веднъж годишно и при следните обстоятелства:
а)
когато се променят съществено резултатите на секюритизиращата позиция или рисковите параметри на секютиризацията, или базисните експозиции;
б)
при нарушение на задълженията, включени в документацията по секюритизацията;
в)
За да може да се приеме, че данните са от съществено значение по отношение на отделните базисни експозиции, в общия случай те се предоставят за всеки кредит поотделно, като в някои случаи се допуска и предоставяне на данните на агрегирана основа. При оценката на това, дали обобщената информация е достатъчна, се вземат под внимание различни фактори, сред които нееднородността на базисния пул и дали управлението на експозициите в такъв пул се основава на самия пул или се извършва на базата на всеки отделен заем.
3. Изискването за оповестяване е подчинено на всякакви други правни или регулаторни изисквания, приложими към запазващото нетен икономически интерес лице.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 24
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 13 март 2014 година.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 625/2014
оd 13. ožujka 2014.
o dopuni Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća regulatornim tehničkim standardima kojima se određuju zahtjevi za institucije ulagatelje, sponzore, izvorne zajmodavce i inicijatore koji se odnose na izloženosti prenesenom kreditnom riziku
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 (1), a posebno njezin članak 410. stavak 2.,
budući da:
(1)
Svrha je zadržavanja ekonomskog udjela uskladiti udjele među stranama koje prenose odnosno preuzimaju kreditni rizik sekuritizacijskih izloženosti. Ako subjekt sekuritizira vlastite obveze, usklađenje udjela utvrđuje se automatski, bez obzira na to je li konačni dužnik osigurao svoj dug. Ako je jasno da kreditni rizik ostaje kod inicijatora, zadržavanje udjela inicijatora nepotrebno je te se time ne bi poboljšala prethodna pozicija.
(2)
Primjereno je razjasniti kada se smatra da izloženost prenesenom kreditnom riziku nastaje u vezi s određenim specifičnim slučajevima u kojima institucije, osim institucija u svojstvu inicijatora, sponzora ili izvornog zajmodavca, mogu postati izložene kreditnom riziku sekuritizacijske pozicije, uključujući slučajeve u kojima institucije djeluju kao druga ugovorna strana izvedenog instrumenta sa sekuritizacijskom transakcijom, kao druga ugovorna strana u zaštiti sa sekuritizacijskom transakcijom, kao pružatelj likvidnosne linije u transakciji i slučajeve u kojima institucije drže sekuritizacijske pozicije u knjizi trgovanja u kontekstu aktivnosti održavanja tržišta.
(3)
U resekuritizacijskim transakcijama prijenos kreditnog rizika nastaje na razini prve sekuritizacije imovine i na drugoj „pretvorenoj” razini transakcije. Navedene dvije razine transakcije i dva odgovarajuća slučaja prijenosa kreditnog rizika neovisni su u pogledu zahtjeva iz ove Uredbe. Na svakoj razini transakcije zadržavanje neto ekonomskog udjela i dubinsku analizu trebale bi osigurati institucije koje postanu izložene prenesenom kreditnom riziku na toj konkretnoj razini. Stoga, ako institucije postanu izložene samo drugoj „pretvorenoj” razini transakcije, zahtjevi koji se odnose na zadržavanje neto ekonomskog udjela i dubinsku analizu primjenjuju se samo na tu instituciju u odnosu na drugu razinu transakcije. U okviru iste resekuritizacijske transakcije navedene institucije koje su postale izložene prvoj razini sekuritizacije imovine trebale bi postupati u skladu sa zahtjevima za zadržavanje i zahtjevima u vezi s dubinskom analizom u odnosu na prvu razinu sekuritizacije u transakciji.
(4)
Primjereno je detaljnije odrediti primjenu spremnosti za zadržavanje, uključujući usklađenost ako postoji više inicijatora, sponzora ili izvornih zajmodavaca, podatke o različitim opcijama zadržavanja, način mjerenja zahtjeva za zadržavanje na početku sekuritizacije i na kontinuiranoj osnovi te način primjene izuzeća.
(5)
Člankom 405. stavkom 1. točkama (a) do (e) Uredbe (EU) br. 575/2013 utvrđene su različite opcije u skladu s kojima se može provesti potrebno zadržavanje udjela. Ovom se Uredbom detaljno pojašnjavaju načini postupanja u skladu sa svakom od tih opcija.
(6)
Zadržavanje udjela moglo bi se postići i sintetskim ili potencijalnim oblikom zadržavanja pod uvjetom da su te metode u potpunosti u skladu s jednom od opcija utvrđenih u članku 405. stavku 1. točkama (a) do (e) Uredbe (EU) br. 575/2013 s kojom se sintetski ili potencijalni oblik može izjednačiti te pod uvjetom da se osigura usklađenost sa zahtjevima za objavu.
(7)
Zabranjena je zaštita ili prodaja zadržanog udjela ako se navedenim tehnikama ugrožava svrha zahtjeva za zadržavanje, podrazumijevajući da se oni mogu odobriti ako se njima subjekt koji zadržava udjel ne štiti od kreditnog rizika zadržanih sekuritizacijskih pozicija ili zadržanih izloženosti.
(8)
Kako bi se osiguralo kontinuirano održavanje neto ekonomskog udjela, institucije bi trebale osigurati da ne postoji mehanizam koji je ugrađen u sekuritizacijsku strukturu kojim bi se minimalni zahtjev za zadržavanje na početku sekuritizacije nužno smanjivao brže od prenesenog udjela. Slično tome, zadržani udjel ne bi trebao imati prioritet u pogledu novčanih tokova kako bi se ostvarila korist od otplate ili se ne bi trebao amortizirati tako da iznosi manje od 5 % kontinuirane nominalne vrijednosti prodanih tranši ili sekuritiziranih izloženosti. Nadalje, kreditna potpora pružena instituciji koja preuzima izloženost prema sekuritizacijskoj poziciji ne bi se trebala nerazmjerno smanjiti u odnosu na stopu otplate odnosnih izloženosti.
(9)
Institucije bi trebale moći iskoristiti financijske modele koje su razvile treće osobe, osim VIPKR-ova, kako bi smanjile administrativno opterećenje i troškove povezane s usklađivanjem u cilju ispunjavanja obveza dubinske analize. Institucije bi trebale upotrebljavati financijske modele trećih osoba samo ako su prije ulaganja s dužnom pozornošću vrednovale relevantne pretpostavke i strukturu modela te razumjele metodologiju, pretpostavke i rezultate tih modela.
(10)
Potrebno je dodatno odrediti učestalost kojom bi institucije trebale preispitivati svoju usklađenost sa zahtjevima u vezi s dubinskom analizom, način procjene je li upotreba različitih politika i postupaka za knjigu trgovanja i knjigu pozicija kojima se ne trguje primjerena, način procjene usklađenosti ako se pozicije odnose na korelacijski portfelj namijenjen trgovanju te pojasniti određene pojmove u skladu s člankom 406. Uredbe (EU) br. 575/2013, kao što su „rizične karakteristike” i „strukturne odlike”.
(11)
U skladu s člankom 14. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 575/2013 za subjekte s poslovnim nastanom u trećim zemljama koji su uključeni u konsolidaciju u skladu s člankom 18. Uredbe (EU) br. 575/2013, ali koji nisu izravno obuhvaćeni opsegom primjene dodatnih pondera rizika ne bi se trebalo, u ograničenim okolnostima, kao na primjer za izloženosti koje se drže u knjizi trgovanja za potrebe aktivnosti održavanja tržišta, smatrati da krše članak 405. Uredbe (EU) br. 575/2013. Za institucije se ne bi trebalo smatrati da krše navedeni članak ako bilo koja takva izloženost ili pozicija u knjizi trgovanja nije značajna i ne čini nerazmjeran udjel u aktivnostima trgovanja, pod uvjetom da u cijelosti razumiju navedene izloženosti ili pozicije i da imaju implementirane formalne politike i postupke primjerene i razmjerne ukupnom profilu rizičnosti subjekta i grupe.
(12)
Početna i kontinuirana objava ulagateljima razine spremnosti za zadržavanje i svih materijalno značajnih podataka, uključujući podatke o kreditnoj kvaliteti i uspješnosti odnosne izloženosti, potrebne su za učinkovitu dubinsku analizu sekuritizacijskih pozicija. Objavljeni podaci trebali bi uključivati pojedinosti o identitetu subjekta koji zadržava udjel, odabranoj opciji zadržavanja te početnoj i kontinuiranoj spremnosti za zadržavanje ekonomskog udjela. Ako se primjenjuju izuzeća iz članka 405. stavaka 3. i 4. Uredbe (EU) br. 575/2013, potrebno je izrijekom objaviti sekuritizirane izloženosti ako se ne primjenjuje zahtjev za zadržavanje i razlog neprimjenjivanja.
(13)
Ova se Uredba temelji na nacrtu regulatornih tehničkih standarda koje je europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) dostavilo Komisiji.
(14)
Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) provelo je otvoreno javno savjetovanje o nacrtu regulatornih tehničkih standarda na kojem se temelji ova Uredba, napravilo analizu mogućih povezanih troškova i koristi te zatražilo mišljenje Interesne skupine za bankarstvo osnovane u skladu s člankom 37. Uredbe (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (2),
DONIJELA JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
DEFINICIJE I IZLOŽENOST RIZIKU SEKURITIZACIJE
Članak 1.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„subjekt koji zadržava udjel” znači subjekt u svojstvu inicijatora, sponzora ili izvornog zajmodavca koji zadržava neto ekonomski udjel u sekuritizaciji u skladu s člankom 405. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 575/2013.;
(b)
„sintetski oblik zadržavanja” znači zadržavanje ekonomskog udjela upotrebnom izvedenih instrumenata;
(c)
„potencijalni oblik zadržavanja” znači zadržavanje ekonomskog udjela upotrebom jamstava, akreditiva i drugih sličnih oblika kreditne potpore kojima se osigurava neposredna provedba zadržavanja;
(d)
„vertikalna tranša” znači tranša kojom se imatelja tranše izlaže kreditnom riziku svake izdane tranše sekuritizacijske transakcije na proporcionalnoj osnovi.
POGLAVLJE II.
IZLOŽENOST KREDITNOM RIZIKU SEKURITIZACIJSKE POZICIJE
Članak 2.
Posebni slučajevi izloženosti kreditnom riziku sekuritizacijske pozicije
1. Ako institucija djeluje u svojstvu druge ugovorne strane u izvedenicama ili ugovorne strane koja pruža zaštitu ili pružatelja likvidnosne linije u sekuritizacijskoj transakciji, smatra se da je postala izložena kreditnom riziku sekuritizacijske pozicije ako se izvedenim instrumentom, zaštitom ili likvidnosnom linijom preuzima kreditni rizik sekuritiziranih izloženosti ili sekuritizacijskih pozicija.
2. Za potrebe članaka 405. i 406. Uredbe (EU) br. 575/2013, ako je likvidnosna linija u skladu s uvjetima iz članka 255. stavka 2. Uredbe (EU) br. 575/2013, smatra se da pružatelj likvidnosti nije postao izložen kreditnom riziku sekuritizacijske pozicije.
3. U kontekstu resekuritizacije s više razina sekuritizacije ili s više zasebnih odnosnih transakcija, smatra se da je institucija postala izložena kreditnom riziku samo pojedinačne sekuritizacijske pozicije ili transakcije za koju preuzima izloženost.
4. Ne smatra se da institucije krše članak 405. Uredbe (EU) br. 575/2013 u skladu s člankom 14. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 575/2013 ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
subjekt koji drži sekuritizacijske pozicije ima poslovni nastan u trećoj zemlji i uključen je u konsolidiranu grupu u skladu s člankom 18. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(b)
sekuritizacijske pozicije drže se u knjizi trgovanja subjekta iz točke (a) za potrebe aktivnosti održavanja tržišta;
(c)
sekuritizacijske pozicije nisu značajne s obzirom na ukupni profil rizičnosti knjige trgovanja grupe iz točke (a) i ne čine nerazmjeran udjel u aktivnostima trgovanja grupe.
POGLAVLJE III.
ZADRŽAVANJE NETO EKONOMSKOG UDJELA
Članak 3.
Subjekti koji zadržavaju značajan neto ekonomski udjel
1. Zadržani značajni ekonomski udjel ne smije se dijeliti među različitim vrstama subjekata koji zadržavaju udjel. Zahtjev za zadržavanje značajnog neto ekonomskog udjela mora u cijelosti ispuniti netko od sljedećih:
(a)
inicijator ili više inicijatora;
(b)
sponzor ili više sponzora;
(c)
izvorni zajmodavac ili više izvornih zajmodavaca.
2. Ako je sekuritizirane izloženosti stvorilo više inicijatora, zahtjev za zadržavanje mora ispuniti svaki inicijator u odnosu na udio u ukupnim sekuritiziranim izloženostima za koje je inicijator.
3. Ako je sekuritizirane izloženosti stvorilo više izvornih zajmodavaca, zahtjev za zadržavanje mora ispuniti svaki izvorni zajmodavac u odnosu na udio u ukupnim sekuritiziranim izloženostima za koje je izvorni zajmodavac.
4. Odstupajući od stavaka 2. i 3., ako je sekuritizirane izloženosti stvorilo više inicijatora ili više izvornih zajmodavaca, zahtjev za zadržavanje može u cijelosti ispuniti jedan inicijator ili izvorni zajmodavac ako je ispunjen bilo koji od sljedećih uvjeta:
(a)
inicijator ili izvorni zajmodavac uspostavio je program ili sekuritizacijsku strukturu i njima upravlja; ili
(b)
inicijator ili izvorni zajmodavac uspostavio je program ili sekuritizacijsku strukturu i pridonio s više od 50 % ukupnih sekuritiziranih izloženosti.
5. Ako sekuritizirane izloženosti financira više sponzora, zahtjev za zadržavanje mora ispuniti netko od sljedećih:
(a)
sponzor čiji je ekonomski udjel najviše usklađen s ulagateljima kako je dogovoreno s više sponzora na temelju objektivnih kriterija, uključujući strukturu naknade, uključenost u uspostavljanje programa ili sekuritizacijske strukture i upravljanje njima te izloženost kreditnom riziku sekuritizacije;
(b)
svaki sponzor razmjerno s obzirom na broj sponzora.
Članak 4.
Ispunjavanje zahtjeva za zadržavanje sintetskim ili potencijalnim oblikom zadržavanja
1. Zahtjev za zadržavanje može se ispuniti na način istovjetan jednoj od opcija iz članka 405. stavka 1. drugog podstavka Uredbe (EU) br. 575/2013 sintetskim ili potencijalnim oblikom zadržavanja ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
zadržani iznos najmanje je jednak zahtjevu u skladu s opcijom s kojom se sintetski ili potencijalni oblik zadržavanja može izjednačiti;
(b)
subjekt koji zadržava udjel izrijekom je objavio da će na kontinuiranoj osnovi na taj način zadržati značajan neto ekonomski udjel, uključujući podatke o obliku zadržavanja, metodologiji primijenjenoj u njegovom određivanju i njegovoj usklađenosti s jednom od navedenih opcija.
2. Ako subjekt koji nije kreditna institucija kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 djeluje u svojstvu subjekta koji zadržava udjel sintetskim ili potencijalnim oblikom zadržavanja, udjel zadržan na sintetskoj ili potencijalnoj osnovi u potpunosti je osiguran gotovinskim kolateralom i drži se odvojeno kao novac „klijenata” iz članka 13. stavka 8. Direktive 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (3).
Članak 5.
Opcija zadržavanja (a): razmjerno zadržavanje u svim tranšama prodanima ili prenesenima ulagateljima
1. Zadržavanje najmanje 5 % nominalne vrijednosti svih tranši prodanih ili prenesenih ulagateljima iz članka 405. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) br. 575/2013 može se ostvariti i na sljedeći način:
(a)
zadržavanjem najmanje 5 % nominalne vrijednosti svih sekuritiziranih izloženosti, pod uvjetom da je kreditni rizik tih izloženosti jednako rangiran ili podređen u odnosu na kreditni rizik koji je sekuritiziran za iste izloženosti. U slučaju obnovljive sekuritizacije, kako je definirana u članku 242. stavku 13. Uredbe (EU) br. 575/2013, to bi se ostvarilo zadržavanjem udjela inicijatora, uz pretpostavku da je udjel inicijatora činio najmanje 5 % nominalne vrijednosti svake od sekuritiziranih izloženosti i da je bio jednako rangiran ili podređen u odnosu na kreditni rizik koji je sekuritiziran u pogledu tih istih izloženosti;
(b)
pružanjem, u kontekstu programa ABCP, likvidnosne linije koja može biti nadređena u ugovorenom redoslijedu ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
i.
likvidnosnom linijom obuhvaćeno je 100 % kreditnog rizika sekuritiziranih izloženosti;
ii.
likvidnosnom linijom obuhvaćen je kreditni rizik dok god subjekt koji zadržava udjel mora zadržati ekonomski udjel s pomoću te likvidnosne linije za relevantnu sekuritizacijsku poziciju;
iii.
likvidnosnu liniju pruža inicijator, sponzor ili izvorni zajmodavac u sekuritizacijskoj transakciji;
iv.
institucija koja preuzima izloženost prema toj sekuritizaciji dobila je pristup odgovarajućim informacijama kako bi mogla provjeriti usklađenost s točkama i., ii. i iii.
(c)
Zadržavanje vertikalne tranše čija nominalna vrijednost iznosi najmanje 5 % ukupne nominalne vrijednosti svih izdanih tranši zapisa.
Članak 6.
Opcija zadržavanja (b): zadržavanje udjela inicijatora za obnovljive izloženosti
Zadržavanje iz članka 405. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 575/2013 može se postići zadržavanjem najmanje 5 % nominalne vrijednosti svake sekuritizirane izloženosti, pod uvjetom da je zadržani kreditni rizik tih izloženosti jednako rangiran ili podređen u odnosu na kreditni rizik koji je sekuritiziran za iste izloženosti.
Članak 7.
Opcija zadržavanja (c): zadržavanje nasumice odabranih izloženosti
1. Skup od najmanje 100 potencijalno sekuritiziranih izloženosti od kojih se nasumice odabiru zadržane i sekuritizirane izloženosti iz članka 405. stavka 1. točke (c) drugog podstavka Uredbe (EU) br. 575/2013 mora biti dovoljno različit kako bi se izbjegla pretjerana koncentracija zadržanog udjela. Pri pripremi za postupak odabira subjekt koji zadržava udjel uzima u obzir odgovarajuće kvantitativne i kvalitativne čimbenike kako bi osigurao da je razlika između zadržanih i sekuritiziranih izloženosti zaista nasumična. Subjekt koji zadržava nasumice odabrane izloženosti pri odabiru izloženosti u obzir prema potrebi uzima čimbenike kao što su datum izdavanja, proizvod, geografija, datum početka izloženosti, datum dospijeća, stopa pokrivenosti kredita vrijednošću kolaterala, vrsta imovine, industrijski sektor i iskorišteni iznos kredita.
2. Subjekt koji zadržava udjel ne određuje pojedinačne izloženosti kao zadržane izloženosti u različitim vremenskim intervalima, osim ako je to potrebno radi ispunjavanja zahtjeva za zadržavanje u odnosu na sekuritizaciju u kojoj sekuritizirane izloženosti variraju tijekom vremena zbog novih izloženosti koje se dodaju sekuritizaciji ili promjena razine pojedinačnih sekuritiziranih izloženosti.
Članak 8.
Opcija zadržavanja (d): zadržavanje tranše prvoga gubitka
1. Zadržavanje tranše prvoga gubitka u skladu s člankom 405. stavkom 1. točkom (d) Uredbe (EU) br. 575/2013 provodi se na bilančnim ili izvanbilančnim pozicijama, a može se provesti i bilo čime od sljedećeg:
(a)
pružanjem potencijalnog oblika zadržavanja iz članka 1. stavka 1. točke (c) likvidnosne linije u kontekstu programa ABCP koji ispunjava sljedeće kriterije:
i.
njime je obuhvaćeno najmanje 5 % nominalne vrijednosti sekuritiziranih izloženosti;
ii.
čini poziciju prvoga gubitka u odnosu na sekuritizaciju;
iii.
njime je obuhvaćen kreditni rizik za čitavo razdoblje trajanja spremnosti za zadržavanje;
iv.
pruža ga inicijator, sponzor ili izvorni zajmodavac u sekuritizaciji;
v.
institucija koja preuzima izloženost prema toj sekuritizaciji dobila je pristup odgovarajućim informacijama kako bi mogla provjeriti usklađenost s točkama i., ii., iii. i iv.
(b)
prekomjernim osiguranjem u obliku kreditnog poboljšanja ako navedeno prekomjerno osiguranje djeluje kao zadržavanje „prvoga gubitka” najmanje 5 % nominalne vrijednosti tranši izdanih sekuritizacijom.
2. Ako tranša prvoga gubitka premašuje 5 % nominalne vrijednosti sekuritiziranih izloženosti, subjekt koji zadržava udjel može zadržati samo udio te tranše prvoga gubitka ako taj udio iznosi najmanje 5 % nominalne vrijednosti sekuritiziranih izloženosti.
3. U cilju ispunjavanja zahtjeva za zadržavanje rizika na razini sekuritizacijske strukture institucije ne uzimaju u obzir postojanje odnosnih transakcija u kojima inicijatori ili izvorni zajmodavci zadržavaju izloženost prvoga gubitka na razini specifičnoj za transakciju.
Članak 9.
Opcija zadržavanja (e): zadržavanje prvoga gubitka u svakoj sekuritiziranoj izloženosti
1. Zadržavanje izloženosti prvoga gubitka na razini svake sekuritizirane izloženosti u skladu s člankom 405. stavkom 1. točkom (e) drugog podstavka primjenjuje se tako da je zadržani kreditni rizik uvijek podređen kreditnom riziku koji je sekuritiziran u odnosu na te iste izloženosti.
2. Zadržavanje iz stavka 1. može se provesti kada inicijator ili izvorni zajmodavac prodaje odnosne izloženosti po diskontiranoj vrijednosti ako iznos diskonta iznosi najmanje 5 % nominalne vrijednosti svake izloženosti i ako se diskontni prodajni iznos može vratiti inicijatoru ili izvornom zajmodavcu ako nije apsorbiran gubicima povezanima s kreditnim rizikom koji se odnosi na sekuritizirane izloženosti.
Članak 10.
Mjerenje razine zadržavanja
1. Ako se mjeri razina zadržavanja neto ekonomskog udjela, primjenjuju se sljedeći kriteriji:
(a)
početkom sekuritizacije smatra se trenutak u kojom su izloženosti prvi put sekuritizirane;
(b)
izračun razine zadržavanja temelji se na nominalnim vrijednostima i ne uzima se obzir nabavna cijena imovine;
(c)
„višak raspona” kako je definiran u članku 242. stavku 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 ne uzima se u obzir pri mjerenju neto ekonomskog udjela subjekta koji zadržava udjel;
(d)
Ista opcija i metodologija zadržavanja upotrebljavaju se za izračun neto ekonomskog udjela tijekom trajanja sekuritizacijske transakcije, osim ako je promjena potrebna zbog iznimnih okolnosti i ta se promjena ne upotrebljava kao sredstvo smanjenja iznosa zadržanog udjela;
2. Osim kriterija iz stavka 1., pod uvjetom da ne postoji ugrađeni mehanizam kojim bi se zadržani udjel na početku sekuritizacije smanjivao brže od prenesenog udjela, smatra se da na ispunjenje zahtjeva za zadržavanje nije utjecala amortizacija zadržavanja raspoređivanjem novčanog toka ili raspoređivanjem gubitaka kojima se de facto smanjuje razina zadržavanja tijekom vremena. Subjekt koji zadržava udjel nije obvezan stalno popunjavati ili ponovno prilagođavati svoj zadržani udjel na najmanje 5 % jer se gubici realiziraju na osnovi njegovih izloženosti ili se razvrstavaju u njegovu zadržanu poziciju.
Članak 11.
Mjerenje zadržavanja neiskorištenih iznosa u izloženostima u obliku kreditnih linija
Izračun neto ekonomskog udjela koji je potrebno zadržati za kreditne linije, uključujući kreditne kartice, temelji se samo na iznosima koji su već iskorišteni, realizirani ili primljeni i prilagođava se u skladu s promjenama tih iznosa.
Članak 12.
Zabrana zaštite ili prodaje zadržanog udjela
1. Obveza iz članka 405. stavka 1. trećeg podstavka Uredbe (EU) br. 575/2013 u pogledu neprimjenjivanja bilo kakvog smanjenja kreditnog rizika, kratkih pozicija, druge zaštite ili prodaje na zadržani neto ekonomski udjel primjenjuje se s obzirom na svrhu zahtjeva za zadržavanje i uzimajući u obzir ekonomsku bit transakcije. Zaštite neto ekonomskog udjela ne smatraju se zaštitom za potrebe članka 405. stavka 1. trećeg podstavka Uredbe (EU) br. 575/2013 i mogu se u skladu s tim odobriti samo ako se njima ne štiti subjekt koji zadržava udjel od kreditnog rizika zadržanih sekuritizacijskih pozicija ili zadržanih izloženosti.
2. Subjekt koji zadržava udjel može upotrijebiti zadržane izloženosti ili sekuritizacijske pozicije kao kolateral za potrebe osiguranog financiranja dok god se tom upotrebom kreditni rizik navedenih zadržanih izloženosti ili sekuritizacijskih pozicija ne prenosi na treću osobu.
Članak 13.
Izuzeća od članka 405. stavka 1. Uredbe (EU) br. 575/2013
Transakcije iz članka 405. stavka 4. Uredbe (EU) br. 575/2013 uključuju sekuritizacijske pozicije u korelacijskom portfelju namijenjenom trgovanju koje su referentni instrumenti koji ispunjavaju kriterij iz članka 338. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 575/2013 ili se priznaju za uključivanje u korelacijski portfelj namijenjen trgovanju.
Članak 14.
Zadržavanje na konsolidiranoj osnovi
U slučaju da subjekt koji zadržava udjel više nije uključen u opseg nadzora na konsolidiranoj razini, institucija koja ispunjava zahtjev za zadržavanje na temelju konsolidirane situacije povezane matične kreditne institucije u EU-u, financijskog holdinga u EU-u ili mješovitog financijskog holdinga u EU-u u skladu s člankom 405. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 575/2013 osigurava da su jedan preostali subjekt ili više njih uključeni u opseg nadzora na konsolidiranoj razini preuzimaju izloženost u sekuritizaciji kako bi se osiguralo kontinuirano ispunjavanje zahtjeva.
POGLAVLJE IV.
ZAHTJEVI U VEZI S DUBINSKOM ANALIZOM ZA INSTITUCIJE KOJE POSTAJU IZLOŽENE SEKURITIZACIJSKOJ POZICIJI
Članak 15.
Eksternalizacija i druga opća razmatranja
1. Ako ne postoje informacije o specifičnim izloženostima koje je potrebno sekuritizirati, uključujući ako izloženosti nastaju prije njihove sekuritizacije ili se mogu zamijeniti postojećom obnovljivom sekuritizacijom, smatra se da je institucija ispunila svoje obveze dubinske analize iz članka 406. Uredbe (EU) br. 575/2013 za svaku od svojih pojedinačnih sekuritizacijskih pozicija na temelju relevantnih kriterija za priznavanje tih izloženosti.
2. Pri eksternalizaciji određenih zadatka u okviru procesa u cilju ispunjavanja obveza iz članka 406. Uredbe (EU) br. 575/2013, uključujući vođenje evidencije, institucije koje postaju izložene rizicima sekuritizacije zadržavaju punu kontrolu nad tim procesom.
Članak 16.
Određivanje rizičnih karakteristika i strukturnih odlika
1. Rizične karakteristike pojedinačne sekuritizacijske pozicije iz članka 406. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 575/2013 uključuju sljedeće najprimjerenije značajne karakteristike kao što su:
(a)
razina nadređenosti tranše;
(b)
profil novčanog toka;
(c)
svaki postojeći rejting;
(d)
povijesni rezultati sličnih tranši;
(e)
obveze povezane s tranšama uključenima u dokumentaciju koja se odnosi na sekuritizaciju;
(f)
kreditno poboljšanje.
2. Rizične karakteristike izloženosti koje su osnova za sekuritizacijske pozicije iz članka 406. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) br. 575/2013 uključuju najprimjerenije značajne karakteristike, uključujući informacije o rezultatima iz članka 406. stavka 2. Uredbe (EU) br. 575/2013 koje se odnose na izloženosti osigurane stambenim nekretninama. Institucije utvrđuju primjerena i usporediva mjerila za analizu rizičnih karakteristika ostalih kategorija imovine.
3. Dodatne strukturne odlike iz članka 406. stavka 1. točke (g) Uredbe (EU) br. 575/2013 uključuju izvedene instrumente, jamstva, akreditive i druge slične oblike kreditne potpore.
Članak 17.
Učestalost provjere
Nakon što postanu izložene sekuritizacijskoj poziciji, institucije preispituju svoju usklađenost s člankom 406. Uredbe (EU) br. 575/2013 najmanje jednom godišnje i češće čim institucije postanu svjesne kršenja obveza uključenih u dokumentaciju koja se odnosi na sekuritizaciju ili značajne promjene bilo čega od sljedećeg:
(a)
strukturnih odlika koje mogu značajno utjecati na rezultate sekuritizacijske pozicije;
(b)
rizične karakteristike sekuritizacijskih pozicija i odnosnih izloženosti.
Članak 18.
Testiranja otpornosti na stres
1. Testiranja otpornosti na stres iz članka 406. stavka 1. drugog podstavka Uredbe (EU) br. 575/2013 uključuju sve relevantne sekuritizacijske pozicije i uključuju se u strategije i procese testiranja otpornosti na stres koje institucije provode u skladu s postupkom procjene adekvatnosti internog kapitala iz članka 73. Direktive 2013/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća (4).
2. Kako bi ispunile zahtjeve za testiranje otpornosti na stres iz članka 406. stavka 1. drugog podstavka Uredbe (EU) br. 575/2013, institucije se mogu koristiti usporedivim financijskim modelima koje su razvile treće osobe, uz one koje su razvili VIPKR-ovi, ako prije ulaganja mogu dokazati, kada se to od njih zatraži, da su s dužnom pozornošću vrednovale relevantne pretpostavke i strukture modela te da razumiju metodologiju, pretpostavke i rezultate.
3. Pri provođenju testiranja otpornosti na stres iz članka 406. stavka 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 u okviru programa ABCP iz članka 242. stavka 9. Uredbe (EU) br. 575/2013, uz potporu likvidnosne linije kojom je u potpunosti obuhvaćen kreditni rizik sekuritiziranih izloženosti, institucije mogu provesti testiranje otpornosti na stres na kreditnoj sposobnosti pružatelja likvidnosne linije, a ne na sekuritiziranim izloženostima.
Članak 19.
Izloženosti koje proizlaze iz stavki u knjizi trgovanja i knjizi pozicija kojima se ne trguje
1. Držanje sekuritizacijske pozicije u knjizi trgovanja ili knjizi pozicija kojima se ne trguje ne predstavlja samo po sebi dostatno obrazloženje za primjenu različitih politika i postupaka ili različitog intenziteta provjere u cilju ispunjavanja obveza dubinske analize iz članka 406. Uredbe (EU) br. 575/2013. Pri određivanju primjenjuju li se različite politike i postupci ili različit intenzitet provjere, razmatraju se svi relevantni čimbenici koji značajno utječu na profil rizičnosti svake knjige i relevantnih sekuritizacijskih pozicija, uključujući veličinu pozicija, utjecaj na kapitalnu osnovu institucije tijekom razdoblja stresa te koncentraciju rizika u jednoj specifičnoj transakciji, izdavatelju ili kategoriji imovine.
2. Institucije osiguravaju da se svaka značajna promjena kojom se povećava profil rizičnosti sekuritizacijskih pozicija u njihovoj knjizi trgovanja i knjizi pozicija kojima se ne trguje odražava u razmjernoj promjeni njihovih postupaka dubinske analize u pogledu navedenih sekuritizacijskih pozicija. U tom pogledu institucije u svojim formalnim politikama i postupcima koji se odnose na knjigu trgovanja i knjigu pozicija kojima se ne trguje utvrđuju okolnosti koje bi pokrenule preispitivanje obveza dubinske analize.
Članak 20.
Pozicije u korelacijskom portfelju namijenjenom trgovanju
Smatra se da postoji usklađenost s člankom 406. Uredbe (EU) br. 575/2013 ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
sekuritizacijske pozicije drže se u korelacijskom portfelju namijenjenom trgovanju i referentni su instrumenti iz članka 338. stavka 1. točke (b) navedene Uredbe ili se priznaju za uključivanje u korelacijski portfelj namijenjen trgovanju;
(b)
institucija postupa u skladu s člankom 377. navedene Uredbe u pogledu izračuna kapitalnih zahtjeva koji se odnose na korelacijski portfelj namijenjen trgovanju;
(c)
pristup institucije izračunu regulatornog kapitala u odnosu na njezin portfelj namijenjen trgovanju dovodi do sveobuhvatnog i cjelovitog razumijevanja profila rizičnosti njezina ulaganja u sekuritizacijske pozicije.
(d)
institucija je provela formalne politike i postupke koji su primjereni korelacijskom postupku namijenjenom trgovanju i razmjerni profilu rizičnosti njezinih ulaganja u odgovarajuće sekuritizacijske pozicije u cilju analize i bilježenja relevantnih informacija iz članka 406. stavka 1. Uredbe (EU) br. 575/2013.
POGLAVLJE V.
ZAHTJEVI ZA INICIJATORE, SPONZORE I IZVORNE ZAJMODAVCE
Članak 21.
Politike odobravanja kredita
1. Ispunjavanjem obveza institucija inicijatora ili sponzora iz članka 408. Uredbe (EU) br. 575/2013 ne podrazumijeva se da vrste dužnika i krediti moraju biti jednaki za sekuritizirane i nesekuritizirane izloženosti.
2. Ako institucije sponzora i inicijatora nisu bile uključene u izvorno odobravanje kredita na izloženosti koje se sekuritiziraju ili ne posluju u području odobravanja kredita na specifične vrste izloženosti koje se sekuritiziraju, navedene institucije moraju dobiti sve potrebne informacije radi procjene jesu li kriteriji koji se primjenjuju na odobravanje kredita na te izloženosti dobri i detaljno definirani kao kriteriji koji se primjenjuju na nesekuritizirane izloženosti.
Članak 22.
Objava razine spremnosti za održavanje neto ekonomskog udjela
1. U skladu s člankom 409. Uredbe (EU) br. 575/2013 subjekt koji zadržava udjel ulagateljima mora objaviti najmanje sljedeće informacije o razini svoje spremnosti za održavanje neto ekonomskog udjela u sekuritizaciji:
(a)
potvrdu identiteta subjekta koji zadržava udjel i zadržava li udjel kao inicijator, sponzor ili izvorni zajmodavac;
(b)
primjenjuju li se načini predviđeni u članku 405. stavku 1. točkama (a), (b), (c), (d) ili (e) drugog podstavka Uredbe (EU) br. 575/2013 na zadržavanje neto ekonomskog udjela;
(c)
sve promjene načina zadržavanja neto ekonomskog udjela iz točke (b) u skladu s člankom 10. stavkom 1. točkom (d);
(d)
potvrdu razine zadržavanja na početku sekuritizacije i spremnosti za zadržavanje na kontinuiranoj osnovi koja se odnosi samo na nastavak ispunjavanja izvorne obveze i za koju nisu potrebni podaci o sadašnjoj nominalnoj ili tržišnoj vrijednosti ili umanjenju ili smanjenju vrijednosti zadržanog udjela.
2. Ako se izuzeća iz članka 405. stavaka 3. ili 4. Uredbe (EU) br. 575/2013 primjenjuju na sekuritizacijsku transakciju, institucije koje djeluju kao inicijator, sponzor ili izvorni zajmodavac moraju ulagateljima objaviti informacije o primjenjivom izuzeću.
3. Objava iz stavaka 1. i 2. mora se primjereno dokumentirati i učiniti javno dostupnom, osim u bilateralnim ili privatnim transakcijama kada strane smatraju da je privatna objava dovoljna. Uključivanje izjave o spremnosti za zadržavanje u brošuru o vrijednosnim papirima izdanima u okviru sekuritizacijskog programa smatra se primjerenim sredstvom ispunjavanja zahtjeva.
4. Objava se potvrđuje i nakon početka sekuritizacije u jednakim intervalima kao što je to učestalost izvješćivanja o transakciji, najmanje jednom godišnje i u bilo kojoj od sljedećih okolnosti:
(a)
ako je prekršena spremnost za zadržavanje iz članka 405. stavka 1. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(b)
ako se uspješnost sekuritizacijske pozicije ili rizične karakteristike sekuritizacije ili odnosne izloženosti značajno promijene;
(c)
nakon kršenja obveza uključenih u dokumentaciju koja se odnosi na sekuritizaciju.
Članak 23.
Objava materijalno značajnih podataka
1. Inicijatori, sponzori i izvorni zajmodavci osiguravaju da su materijalno značajni podaci iz članka 409. Uredbe (EU) br. 575/2013 dostupni ulagateljima bez prekomjernog administrativnog opterećenja.
2. Primjerena objava iz članka 409. Uredbe (EU) br. 575/2013 provodi se najmanje jednom godišnje i u sljedećim okolnostima:
(a)
ako se uspješnost sekuritizacijske pozicije ili rizične karakteristike sekuritizacije ili odnosne izloženosti značajno promijene;
(b)
nakon kršenja obveza uključenih u dokumentaciju koja se odnosi na sekuritizaciju.
(c)
Kako bi se podaci smatrali materijalno značajnima u pogledu pojedinačnih odnosnih izloženosti, općenito se moraju dostaviti za svaki kredit pojedinačno. Međutim, u nekim se slučajevima podaci mogu dostaviti na agregiranoj osnovi. Pri procjenjivanju jesu li ukupne informacije dovoljne, čimbenici koje je potrebno uzeti u obzir uključuju granularnost odnosnog skupa i informaciju o tome temelji li se upravljanje izloženostima u tom skupu na samom skupu ili ovisi o svakom pojedinačnom kreditu.
3. Zahtjev za objavu podliježe svim ostalim zakonskim ili regulatornim zahtjevima koji se primjenjuju na subjekt koji zadržava udjel.
POGLAVLJE VI.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 24.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 13. ožujka 2014.