РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1053/2013 НА СЪВЕТА
от 7 октомври 2013 година
за създаването на механизъм за оценка и наблюдение с цел проверка на прилагането на достиженията на правото от Шенген и за отмяна на решението на изпълнителния комитет от 16 септември 1998 г. за оценка и прилагане на Споразумението от Шенген
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 70 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като има предвид, че:
(1)
Шенгенското пространство без граничен контрол на вътрешните граници се основава на ефективното и ефикасно прилагане от страна на държавите членки на съпътстващите мерки в областите на външните граници, визовата политика, Шенгенската информационна система, защитата на данните, полицейското сътрудничество, съдебното сътрудничество по наказателноправни въпроси и политиката в областта на наркотиците.
(2)
С решението на изпълнителния комитет от 16 септември 1998 г. (2) (SCH/Com-ex (98) 26 def) (наричано по-нататък „решението от 16 септември 1998 г.“) беше създаден Постоянен комитет за оценка и прилагане на Споразумението от Шенген. В мандата на Постоянния комитет се включва, на първо място, установяването на това дали дадена държава кандидатка е изпълнила всички предварителни условия за премахването на граничния контрол на вътрешните граници и на второ място, дали достиженията на правото от Шенген се прилагат правилно от държавите, в които тези достижения се изпълняват в своята цялост.
(3)
За проверката на прилагането на достиженията на правото от Шенген е необходим специален механизъм за оценка и наблюдение, като се има предвид необходимостта от осигуряване на високи единни стандарти в тяхното прилагане на практика и за поддържане на високо равнище на взаимно доверие между тези държави членки, които са част от пространството без граничен контрол на вътрешните граници. Подобен механизъм следва да се развие въз основа на тясно сътрудничество между Комисията и тези държави членки.
(4)
В Хагската програма (3) Комисията беше приканена да внесе предложение, веднага след пълното премахване на контрола по вътрешните граници, за допълване на съществуващия механизъм за оценка по Шенген с механизъм за надзор, който осигурява активното участие на експерти от държавите членки и който включва внезапни проверки.
(5)
В Стокхолмската програма (4) се смята, че оценката на шенгенското пространство ще продължи да бъде от основно значение и че поради това следва да бъде подобрена чрез укрепване на ролята в тази област на Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на Европейския съюз (Frontex), създадена с Регламент (ЕО) № 2007/2004 на Съвета (5).
(6)
Ето защо механизмът за оценка, установен с решението от 16 септември 1998 г., следва да бъде преразгледан и решението от 16 септември 1998 г. следва да бъде отменено.
(7)
Натрупаният опит по време на предишни оценки показва необходимостта от поддържането на съгласуван механизъм за оценка, който обхваща всички области от достиженията на правото от Шенген, освен тези, в които вече съществува специален механизъм за оценка в рамките на правото на Съюза.
(8)
В съответствие с член 70 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) обективната и безпристрастна оценка на прилагането на политиките на Съюза в рамките на пространството на свобода, сигурност и правосъдие следва да се осъществява от държавите членки в сътрудничество с Комисията. За да бъде ефективен, процесът на оценка следва да обхваща подходящи последващи действия и наблюдение по докладите за оценка, които следва да бъдат осигурени от Комисията.
(9)
Наред с това, за да бъде по-ефективен механизмът за оценка, следва да се осигурят еднакви условия за прилагането на настоящия регламент. За тази цел някои изпълнителни правомощия следва да бъдат предоставени на Комисията, а други - на Съвета.
(10)
Правомощията за подготовка и планиране на оценките и правомощието за приемане на доклада за оценка следва да бъдат предоставени на Комисията. Някои от правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (6). С оглед на условията по член 2, параграф 2, буква б), подточка iii) от посочения регламент за приемането на такива актове се прилага процедурата по разглеждане.
(11)
С оглед укрепване на взаимното доверие между държавите членки, за осигуряване на по-добра координация между тях на равнището на Съюза и засилване на партньорския натиск помежду им, изпълнителното правомощие за приемане на препоръките за корективни действия, целящи отстраняването на всякакви недостатъци, установени в докладите за оценка, следва да се предостави на Съвета. Подобно изпълнително правомощие съответства на специфичните правомощия, предоставени на Съвета по член 70 от ДФЕС, в областта на взаимната оценка на прилагането на политиките на Съюза в рамките на пространството на свобода, сигурност и правосъдие. То отразява подобаващо целта за създаване на механизъм за оценка, основаващ се на настоящия lex specialis, който в рамките на тази специфична област и успоредно с общото правомощие на Комисията да осъществява надзор над прилагането на правото на Съюза, под контрола на Съда на Европейския съюз посредством производствата за установяване на неизпълнение на задължение от държава членка, да изпълнява допълнителна функция за наблюдение върху ефективността на практическото прилагане на политиките на Съюза чрез осъществяването на партньорска проверка.
Нещо повече, предоставянето на такова изпълнително правомощие на Съвета допринася за осъществяване на желанието на Европейския съвет, изразено в заключенията на Европейския съвет от 23 и 24 юни 2011 г., в които се посочва, че е необходимо по-нататъшно укрепване на сътрудничеството в шенгенското пространство чрез повишаване на взаимното доверие между държавите членки, както и че държавите членки носят отговорност да се гарантира, че всички правила във връзка с Шенген се прилагат ефективно в съответствие с договорените общи стандарти и с основните принципи и норми. В съответствие със заключенията на Съвета от 8 март 2012 г. това изпълнително правомощие допринася и за по-добро управление на шенгенското пространство чрез политически обсъждания на министерско равнище относно правилното функциониране на шенгенското пространство, включително дискусии в ситуации, когато докладите за оценка са разкрили сериозни недостатъци. Такива обсъждания, провеждани в рамките на Смесения комитет, съставен от държавите - членки на ЕС, и държавите, асоциирани към Шенген, следва да подпомага Съвета при вземане на решения в обхвата на своята компетентност, за да се гарантира ефективното функциониране на шенгенското пространство. И накрая, предоставянето на такова изпълнително правомощие на Съвета правилно отчита потенциалната политическа чувствителност на препоръките, които често засягат националните изпълнителни правомощия и правомощията по правоприлагане.
(12)
Механизмът за оценка следва да създаде прозрачни, ефикасни и ясни методологични правила, които да се прилагат за оценките, използването на висококвалифицирани експерти за проверките на място и за действията, които се предприемат след направените в рамките на оценките констатации. По-специално в методологията следва да се предвидят внезапни проверки на място, които да допълват предварително обявените проверки, по-специално по отношение на граничния контрол и визите.
(13)
Механизмът за оценка и наблюдение следва да обхваща всички аспекти на достиженията на правото от Шенген. Що се отнася до въпроса с границите, механизмът за оценка и наблюдение следва да обхваща както ефикасността на граничния контрол на външните граници, така и отсъствието на граничен контрол на вътрешните граници.
(14)
При оценката и наблюдението следва да се отделя специално внимание на зачитането на основните права при прилагането на достиженията на правото от Шенген.
(15)
Оценката следва да гарантира, че държавите членки действително прилагат шенгенските правила в съответствие с основните принципи и норми. Поради това механизмът за оценка следва да включва всички значими елементи от законодателството и всички оперативни дейности, които допринасят за функционирането на пространството без граничен контрол на вътрешните граници.
(16)
С оглед укрепване на ефективността и надеждността на механизма за оценка във всички оценки следва да се взема предвид правилното функциониране на органите, които прилагат съответните части от достиженията на правото от Шенген. Това ще увеличи способността на механизма за оценка да гарантира ефективното прилагане на шенгенските правила от държавите членки в съответствие с основните принципи и норми съгласно искането на Европейския съвет в неговите заключения от 23 и 24 юни 2011 г. Това ще е в съответствие с искането на Европейския съвет от 1 и 2 март 2012 г. - механизмът за оценка да допринася за необходимото функциониране на институциите, участващи в прилагането на достиженията на правото от Шенген.
(17)
Frontex следва да оказва подкрепа при привеждането в действие на механизма за оценка, основно в областта на анализа на риска, отнасящ се до външните граници. Механизмът за оценка следва също така да може да разчита на специализирания опит от съдействието на Frontex при извършването на ad hoc проверки на място по външните граници.
(18)
Други органи, служби и агенции на Съюза, като Европейската полицейска служба (Европол), създадена с Решение 2009/371/ПВР на Съвета (7), и Евроюст, създадено с Решение 2002/187/ПВР на Съвета (8), следва по целесъобразност да подпомагат прилагането на механизма за оценка в областите, обхванати от техния мандат. Механизмът за оценка следва също така по целесъобразност да разчита на специализирания опит на органите, службите или агенциите на Съюза при оказването на съдействие за извършване на проверки на място във връзка с областите от достиженията на правото от Шенген, които попадат в обхвата на техния мандат. Такъв следва например да бъде случаят с Европейския надзорен орган по защита на данните във връзка с оценките относно защитата на данните, в които могат да бъдат ангажирани и националните органи за защита на данните.
(19)
Държавите членки и Комисията следва да гарантират, че експертите, осигурени за проверките на място, притежават необходимия опит и са преминали специален курс на обучение за тази цел, включително във връзка с основните права. Съответните органи, служби или агенции на Съюза, като Frontex, следва да предоставят подходящи курсове на обучение, а на държавите членки следва да се осигурят средства чрез съществуващите финансови инструменти на Съюза и развитието на такива инструменти за инициативи, насочени към организирането на специализирани обучения в областта на оценяването на достиженията на правото от Шенген.
(20)
Във връзка със специфичната роля, възложена на Европейския парламент и на националните парламенти в последното изречение на член 70 от ДФЕС, както е подчертано в член 12, буква в) от Договора за Европейския съюз (ДЕС), по отношение на националните парламенти е необходимо да се предвиди, че Съветът и Комисията ще предоставят пълна информация на Европейския парламент и на националните парламенти относно съдържанието и резултатите от оценката. Освен това, ако Комисията представи предложение за изменение на настоящия регламент, Съветът ще трябва в съответствие с член 19, параграф 7, буква з) от своя Процедурен правилник да проведе консултации с Европейския парламент, за да вземе под внимание неговото становище във възможно най-пълна степен, преди да приеме окончателния текст.
(21)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към ДЕС и към ДФЕС, Дания не участва в приемането на настоящия регламент и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане. Доколкото настоящият регламент представлява развитие на достиженията на правото от Шенген, в срок от шест месеца след вземането на решение от Съвета относно настоящия регламент Дания взема решение в съответствие с член 4 от посочения протокол дали да го въведе в националното си право.
(22)
Обединеното кралство участва в настоящия регламент в съответствие с член 5, параграф 1 от Протокол № 19 относно достиженията на правото от Шенген, включени в рамките на Европейския съюз, приложен към ДЕС и към ДФЕС, и с член 8, параграф 2 от Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (9).
(23)
Ирландия участва в настоящия регламент в съответствие с член 5, параграф 1 от Протокол № 19 относно достиженията на правото от Шенген, включени в рамките на Европейския съюз, приложен към ДЕС и към ДФЕС, и с член 6, параграф 2 от Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (10).
(24)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз, от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия, от друга страна, за асоциирането на последните в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (11), които попадат в областта, посочена в член 1 от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (12) относно определени условия по прилагането на посоченото споразумение.
(25)
По отношение на Швейцария настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (13), които попадат в областта, посочена в член 1 от Решение 1999/437/ЕО във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (14).
(26)
По отношение на Лихтенщайн настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (15), които попадат в областта, посочена в член 1 от Решение 1999/437/ЕО във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (16).
(27)
Тъй като към датата на влизане в сила на настоящия регламент оценката на Кипър вече ще е започнала по силата на решението от 16 септември 1998 г., настоящият регламент няма да се прилага за Кипър до 1 януари 2016 г.
(28)
Като се има предвид, че проверката на България и Румъния в съответствие с приложимите процедури за оценка по Шенген вече е завършена по силата на член 4, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2005 г., проверката по член 1, параграф 1, буква б) от настоящия регламент няма да се провежда по отношение на тези държави членки.
(29)
Въпреки това експерти от Кипър, България, Румъния и Хърватия следва да участват в оценката на всички части на достиженията на правото от Шенген,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Цели и обхват
1. С настоящия регламент се създава механизъм за оценка и наблюдение, който служи за следните цели:
а)
проверка на прилагането на достиженията на правото от Шенген в държавите членки, в които те се прилагат напълно, както и в държавите членки, в които съгласно съответните протоколи, приложени към ДЕС и ДФЕС, достиженията на правото от Шенген се прилагат частично;
б)
проверка на това дали условията, необходими за прилагането на всички съответни части на достиженията на правото от Шенген, са изпълнени в държавите членки, във връзка с които не е взето решение на Съвета, посочващо, че разпоредбите на достиженията на правото от Шенген се прилагат напълно или частично, с изключение на тези държави членки, чиято оценка вече ще е завършила към датата на влизане в сила на настоящия регламент.
2. Проверката, посочена в параграф 1, буква б) от настоящия член, не засяга член 23, втора алинея по отношение на държавите членки, в които процедурите за оценка вече са започнали към 26 ноември 2013 г.
3. Експерти от държавите членки, които съгласно съответния Акт за присъединяване все още не прилагат напълно достиженията на правото от Шенген, участват въпреки това в оценката на всички части на достиженията на правото от Шенген.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент „достижения на правото от Шенген“ означава разпоредбите, интегрирани в рамката на Съюза в съответствие с Протокол № 19, приложен към ДЕС и към ДФЕС, заедно с актовете, които ги доразвиват или са свързани по друг начин с тях.
Член 3
Отговорности
1. Държавите членки и Комисията са съвместно отговорни за прилагането на механизма за оценка и наблюдение, определен в настоящия регламент, с подкрепата на органите, службите и агенциите на Съюза, участващи в прилагането на достиженията на правото от Шенген.
2. Комисията изпълнява обща координационна роля по отношение на установяването на годишни и многогодишни програми за оценка, съставянето на въпросници и определянето на графика за посещенията, провеждането на посещенията и изготвянето на докладите за оценка и препоръките. Освен това тя предприема необходимото за последващите действия и мониторинга във връзка с докладите за оценка и препоръките в съответствие с член 16.
3. Държавите членки и Комисията си сътрудничат пълноценно на всички етапи от оценяването с цел изпълняване на задачите, възложени им по настоящия регламент.
Член 4
Оценки
1. Оценките могат да обхващат всички аспекти на достиженията на правото от Шенген, включително ефективното и ефикасно прилагане от страна на държавите членки на съпътстващите мерки в областта на външните граници, визовата политика, Шенгенската информационна система, защитата на данните, полицейското сътрудничество, съдебното сътрудничество по наказателноправни въпроси, както и отсъствието на граничен контрол на вътрешните граници. Във всички оценки следва да се отчита функционирането на органите, прилагащи съответните части от достиженията на правото на Шенген съгласно посоченото в настоящия параграф.
2. Оценките могат да включват въпросници и проверки на място, които могат да бъдат предварително обявени или внезапни. Предварително обявените проверки на място се предшестват от въпросник. Проверките на място и въпросниците могат по целесъобразност да бъдат използвани поотделно или заедно при оценяването на определени държави членки и/или конкретни области.
3. Както въпросниците, така и проверките на място могат да бъдат допълвани от изложения на оценяваната държава членка в оценяваната област.
Член 5
Многогодишна програма за оценка
1. Комисията изготвя многогодишна програма за оценка, обхващаща период от пет години, не по-късно от шест месеца преди започването на следващия петгодишен период, след като по целесъобразност проведе консултации с Frontex и Европол. Този акт за изпълнение се приема в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 21, параграф 2. Комисията представя многогодишната програма за оценките на Европейския парламент и на Съвета.
2. Всяка държава членка се оценява по време на всеки петгодишен период, обхванат от многогодишна програма за оценка. В многогодишната програма за оценка държавите членки са изброени по реда им на оценяване за всяка година. Редът за оценяване на държавите членки е съобразен с изминалото след предишната оценка време и съотношението между различните части от достиженията на правото от Шенген, които трябва да бъдат оценени.
3. Многогодишната програма за оценка може да бъде адаптирана при необходимост в съответствие с процедурата, посочена в параграф 1.
4. Многогодишната програма за оценка може да съдържа позоваване на тематичните оценки, посочени в член 6, параграф 1, буква б).
5. Първата многогодишна програма за оценка се изготвя до 27 май 2014 г. Началната дата на тази програма е 27 ноември 2014 г., а крайната ѝ дата е 31 декември 2019 г.
Член 6
Годишна програма за оценка
1. Комисията изготвя годишна програма за оценка до 31 октомври в годината, предхождаща тази, за която се отнася програмата, като по-специално взема предвид анализа на риска, представен от Frontex в съответствие с член 7, и когато е целесъобразно - информацията, представена от Европол и други органи, служби или агенции на Съюза, по-специално в съответствие с член 8.
Годишната програма за оценка включва предложения за оценка на:
а)
прилагането на достиженията на правото от Шенген или части от него от дадена държава членка, както е установено в многогодишната програма за оценка; и
б)
когато е уместно, прилагането на определени части от достиженията на правото от Шенген в няколко държави членки (т.е. тематични оценки).
2. Комисията определя чрез актове за изпълнение първия раздел на годишната програма за оценка, включващ предварителен график за проверките на място. В този раздел се изброяват държавите членки, които предстои да бъдат оценени през следващата година в съответствие с многогодишната програма за оценка, областите - предмет на оценка, и проверките на място. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 21, параграф 2. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета годишната програма за оценка.
3. Комисията изготвя и приема втория раздел на годишната програма за оценка. В този раздел се изброяват внезапните проверки на място, които предстои да бъдат извършени през следващата година. Той се счита за поверителен и не се съобщава.
4. Годишната програма за оценка може при необходимост да бъде адаптирана в съответствие с параграфи 2 и 3.
5. Първата годишна програма за оценка се изготвя до 27 май 2014 г. Началната дата на тази програма е 27 ноември 2014 г., а крайната ѝ дата е 31 декември 2014 г.
Член 7
Изготвени от Frontex анализи на риска
1. До 31 август всяка година Frontex представя на Комисията и на държавите членки анализ на риска в съответствие с мандата си. Този анализ на риска отчита наред с останалото незаконната имиграция и значителните промени в оперативната обстановка на външните граници, както и съдържа препоръки за приоритетите на оценките през следващата година. Препоръките се отнасят до определени участъци от външните граници и до определени контролно-пропускателни пунктове, които предстои да бъдат оценени в рамките на многогодишната програма за оценка през следващата година. Комисията предава незабавно на Европейския парламент и на Съвета анализа на риска.
2. До 31 август всяка година Frontex представя на Комисията отделен анализ на риска, който е различен от посочения в параграф 1 и който включва препоръки за приоритетите за оценки, които да бъдат приложени под формата на внезапни проверки на място през следващата година, независимо от реда на държавите членки, които предстои да бъдат оценени всяка година, съгласно установеното в многогодишната програма за оценка, в съответствие с член 5, параграф 2. Тези препоръки могат да се отнасят до всеки регион или конкретна област и съдържат списък с поне десет определени участъка от външните граници и поне десет определени гранични контролно-пропускателни пункта. Комисията може по всяко време да поиска от Frontex да ѝ представи анализ на риска с препоръки за оценки, които да бъдат приложени под формата на внезапни проверки на място.
3. Анализите на риска, посочени в параграфи 1 и 2, които трябва да бъдат представени от Frontex, се предоставят за първи път на Комисията не по-късно от 27 февруари 2014 г.
Член 8
Анализи на риска, изготвени от различни от Frontex органи, служби и агенции на Съюза
Комисията по целесъобразност иска от органи, служби и агенции на Съюза, различни от Frontex, които участват в прилагането на достиженията на правото от Шенген, да извършат анализи на риска, включително по отношение на корупцията и организираната престъпност, доколкото те могат да попречат на прилагането на достиженията на правото от Шенген от държавите членки. Тези анализи биха могли да се използват за изготвянето на годишните програми за оценка.
Член 9
Въпросник
1. С актове за изпълнение Комисията изготвя и актуализира стандартен въпросник в тясно сътрудничество с държавите членки. Може да се провеждат консултации с Frontex и Европол по проекта на стандартен въпросник. Стандартният въпросник обхваща съответното законодателство, общоприетите препоръки и най-добри практики, по-специално посочените в шенгенските каталози, както и организационните и техническите средства на разположение за прилагането на достиженията на правото от Шенген и наличните статистически данни за всяка от оценяваните области. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 21, параграф 2.
2. До 1 юли всяка година Комисията изпраща стандартния въпросник до онези държави членки, които предстои да бъдат оценени през следващата година. Държавите членки предоставят на Комисията отговорите си на въпросника в срок от осем седмици след получаването му. Комисията предоставя получените отговори на разположение на другите държави членки и информира Европейския парламент за тях. При поискване от Европейския парламент, най-вече предвид сериозността на въпроса, Комисията информира Европейския парламент и за съдържанието на конкретен отговор за всеки отделен случай и в съответствие с приложимите правила за отношенията между Европейския парламент и Комисията.
Член 10
Екипи, отговорни за проверките на място
1. Екипът, отговорен за проверките на място („екип за проверка на място“), се състои от експерти, определени от държавите членки, и от представители на Комисията.
2. Комисията приканва държавите членки да определят експерти, които са на разположение за участие в съответните проверки на място, като посочат тяхната експертна област.
При предварително обявени проверки на място Комисията приканва държавите членки да определят експерти не по-късно от три месеца преди заплануваното начало на проверката на място. Държавите членки определят експерти в срок от две седмици от получаването на поканата за това.
При внезапни проверки на място Комисията приканва държавите членки да определят експерти не по-късно от две седмици преди заплануваното начало на проверката на място. Държавите членки определят експерти в рамките на 72 часа от получаването на поканата за това.
3. Максималният брой представители на Комисията, участващи в проверките на място, е двама души. Максималният брой експерти на държавите членки, участващи в предварително обявена проверка и на място, е осем души и шест души за внезапна проверка на място.
В случай че броят експерти, определени от държавите членки, надхвърля съответния максимален брой, посочен в първа алинея, Комисията, след консултация със съответните държави членки, определя членовете на екипа въз основа на географския баланс и компетентностите на експертите.
4. Експерти от държавите членки не могат да участват в мисия за оценка, включваща проверка на място в държавата членка, в която работят.
5. Комисията може да покани Frontex, Европол или други органи, служби или агенции на Съюза, участващи в прилагането на достиженията на правото от Шенген, да определят свой представител, който да вземе участие като наблюдател в проверка на място, обхващаща област от тяхната компетентност.
6. Водещите експерти от екипа за проверка на място са представител на Комисията и експерт от държава членка, които се определят съвместно от членовете на същия екип веднага щом екипът бъде сформиран. Водещите експерти се определят своевременно, преди да бъде изготвена подробната програма, посочена в член 13, параграф 2.
Член 11
Екипи, отговорни за оценките въз основа на въпросник
1. Когато въпросникът се използва самостоятелно, т.е. без последваща проверка на място съгласно посоченото в член 4, параграф 2, екипът, отговорен за оценяването на отговорите на въпросника („екипът за въпросника“), се състои от експерти от държавите членки и от представители на Комисията.
2. При изпращането на въпросника на оценяваната държава членка Комисията приканва държавите членки да определят експерти, които са на разположение за участие в оценката, като посочат тяхната експертна област. Държавите членки определят експерти в срок от две седмици от получаването на поканата за това. Експертите се определят в съответствие с член 10, параграфи 3 и 4.
Член 12
Експерти
Експертите, участващи в оценките, трябва да притежават необходимите квалификации, включително солидни теоретични познания и практически опит в областите, обхванати от механизма за оценка, както и добро познаване на принципите, процедурите и техниките на оценяване, и да могат да общуват ефикасно на общ език. За тази цел държавите членки и Комисията, в сътрудничество със съответните органи, служби или агенции на Съюза, гарантират, че експертите получават подходящо обучение, включително относно основните права.
Член 13
Провеждане на проверките на място
1. Екипите за проверка на място предприемат всички необходими подготвителни действия, за да осигурят ефикасност, точност и съгласуваност на проверките на място.
2. Подробната програма за предварително обявените проверки на място се определя от Комисията в тясно сътрудничество с водещите експерти и със съответната държава членка. Тази програма се съобщава на държавите членки. Подробната програма за внезапните проверки на място се определя от Комисията.
Със съответната държава членка се провежда консултация и графикът и подробната програма ѝ се съобщават:
а)
поне шест седмици преди извършването на предварително обявена проверка на място;
б)
поне 24 часа преди извършването на внезапна проверка на място.
Внезапните проверки на място на вътрешните граници се извършват, без съответната(ите) държава(и) членка(и) да бъде(ат) предварително уведомена(и). Общите насоки относно практическите аспекти на тези посещения се определят от Комисията в тясно сътрудничество с държавите членки.
3. Всеки един от членовете на екипа за проверки на място носи идентификационен документ, който му разрешава да извършва проверки на място в съответствие с настоящия регламент.
4. Оценяваната държава членка осигурява на екипа за проверка на място възможност да упражни мандата си за проверка на дейностите в областите, които трябва да бъдат оценени. По-специално тя осигурява на екипа за проверка на място пряк достъп до съответните лица и достъп до всички места, помещения и документи, необходими за извършването на оценката.
5. Оценяваната държава членка подпомага екипа за проверка на място при извършване на задачите му с всички средства, с които законово разполага.
6. В случаите на предварително обявени проверки на място Комисията предоставя предварително на оценяваната държава членка имената на експертите от екипа за проверка на място. Тази държава членка определя лице за контакт за осъществяване на практическата организация на проверката на място.
7. Комисията и държавите членки са отговорни за извършването на необходимите действия по организацията на пътуването на своите експерти, участващи в екипа за проверка на място, до и от оценяваната(ите) държава(и) членка(и). Разходите за път и настаняване на експертите, участващи в проверките на място, се възстановяват от Комисията.
Оценяваната(ите) държава(и) членка(и) е/са отговорна(и) за извършването на необходимите действия по настаняването и за осигуряването на необходимия транспорт на място. При внезапните проверки на място Комисията подпомага действията по настаняването на експертите.
Член 14
Доклади за оценка
1. След всяка оценка се изготвя доклад за оценка. Докладът за оценка се основава на констатациите, направени при проверката на място, и на отговорите на въпросника, в зависимост от случая. В случай на предварително обявени проверки на място докладът за оценка се изготвя от екипа за проверка на място по време на проверката.
Експертите от държавите членки и представителите на Комисията носят цялостната отговорност за добросъвестното и качествено изготвяне на доклада за оценка. Ако съществуват разногласия, екипът за проверка на място или съответно екипът за въпросника се стреми да постигне компромисно решение.
2. Докладът за оценка анализира според случая качествените, количествените, оперативните, административните и организационните аспекти и изброява евентуални недостатъци, констатирани по време на оценката.
3. На всяка констатация от доклада за оценка се дава една от следните оценки:
а)
съответства;
б)
съответства, но е необходимо подобрение;
в)
не съответства.
4. Комисията предоставя проекта на доклада за оценка на оценяваната държава членка в срок от шест седмици след извършването на проверката на място или след получаването на отговора на въпросника, в зависимост от случая. Оценяваната държава членка предоставя бележките си по проекта за доклад за оценка в срок от две седмици след неговото получаване. По искане на оценяваната държава членка се провежда заседание за изготвяне на доклада. Бележките на оценяваната държава членка могат да бъдат отразени в проекта за доклад за оценка.
5. Комисията представя на останалите държави членки проекта за доклад за оценка и бележките на оценяваната държава членка и ги приканва да представят бележки по отговорите на въпросника, проекта за доклад за оценка и бележките на оценяваната държава членка.
Въз основа на това Комисията приема с акт за изпълнение доклада за оценка, ако е необходимо след като направи съответни промени в проекта за доклад за оценка. Този акт за изпълнение се приема в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 21, параграф 2. Комисията предава доклада за оценка на Европейския парламент.
Член 15
Препоръки
1. При изготвянето на доклада за оценка и в контекста на констатациите и оценките, съдържащи се в доклада за оценка, експертите на държавите членки и представителите на Комисията изготвят препоръки за корективни действия, целящи отстраняването на евентуални недостатъци, установени по време на оценката, и дават указание за приоритетите при прилагането им, както и по целесъобразност, примери за добри практики.
2. Комисията представя на Съвета предложение за приемане на препоръките, посочени в параграф 1.
3. Съветът приема посочените в параграф 1 препоръки и ги предава на Европейския парламент и на националните парламенти.
Член 16
Последващи действия и наблюдение
1. В срок от три месеца след приемането на препоръките, посочени в член 15, оценяваната държава членка предоставя на Комисията и на Съвета план за действие за отстраняването на установените в доклада за оценка недостатъци. Ако в препоръките е направено заключението, че оценяваната държава членка сериозно пренебрегва задълженията си, същата държава членка представя своя план за действие в срок от един месец след приемането на посочените препоръки. Комисията предава този план за действие на Европейския парламент.
2. След като се консултира с екипа за проверка на място или съответно с екипа за въпросника, Комисията представя на Съвета оценката си относно адекватността на плана за действие в срок от един месец след получаването на плана за действие от оценяваната държава членка. Останалите държави членки се приканват да представят бележки по плана за действие.
3. Оценяваната държава членка докладва на Комисията относно изпълнението на своя план за действие в срок от шест месеца след приемането на препоръките и продължава да изготвя доклади на всеки три месеца до пълното изпълнение на плана за действие.
4. Без да се засяга шестмесечният срок за докладване относно изпълнението на даден план за действие, посочен в параграф 3, ако в препоръките е направено заключението, че оценяваната държава членка сериозно пренебрегва задълженията си, същата държава членка докладва относно изпълнението на своя план за действие в срок от три месеца след приемане на заключенията.
5. В зависимост от сериозността на установените недостатъци и от мерките, взети за тяхното отстраняване, Комисията може да насрочи предварително обявени повторни посещения на място с цел да се провери изпълнението на плана за действие. Комисията поканва поне четирима експерти, участвали в проверката на място, да вземат участие в повторното посещение. Комисията може да покани наблюдатели да участват при повторното посещение. Комисията определя програмата на повторното посещение. Оценяваната държава членка се уведомява за програмата поне един месец преди заплануваната дата за провеждане на повторното посещение. Комисията може също да планира внезапни проверки на място.
6. Комисията информира редовно Европейския парламент и Съвета за изпълнението на плановете за действие или на мерките за подобряване, посочени в настоящия член.
7. Ако дадена проверка на място установи сериозен недостатък, за който се счита, че може да представлява значителна заплаха за обществения ред или вътрешната сигурност в пространството без граничен контрол на вътрешните граници, Комисията, по собствена инициатива или по искане на Европейския парламент или на държава членка, информира за това Европейския парламент и Съвета възможно най-бързо.
8. Ако на дадена държава членка се даде оценка „съответства“, но препоръките съдържат указания за възможни бъдещи подобрения в съответствие с член 14, параграф 3, буква б), оценяваната държава членка представя на Комисията своята оценка за възможно прилагане на тези указания в срок от шест месеца от приемането на препоръките.
Член 17
Чувствителна информация
Екипите за проверка на място и екипите за въпросника разглеждат като поверителна всяка информация, получена от тях при изпълнение на задълженията им. Докладите за оценка, изготвени вследствие на проверки на място, са с ниво на класификация „EU RESTRICTED/RESTREINT UE“ в съответствие с приложимите правила за сигурност. Класификацията не препятства достъпа на Европейския парламент до информацията. При представянето и обработването на информацията и документите, представени на Европейския парламент в съответствие с настоящия регламент, се спазват приложимите за Европейския парламент и Комисията правила относно изпращането и обработването на класифицирана информация. Комисията, след като се консултира с държавата членка, за която се отнася докладът за оценка, решава коя част от него може да бъде оповестена публично.
Член 18
Условия за участието на Обединеното кралство и Ирландия
1. Експерти от Обединеното кралство и Ирландия участват единствено в оценката на частта от достиженията на правото от Шенген, за която тези държави членки са получили разрешение да участват.
2. Оценките, описани в член 4, параграф 1, обхващат само ефективното и ефикасно прилагане от страна на Обединеното кралство и Ирландия на частта от достиженията на правото от Шенген, в която тези държави членки са получили разрешение да участват.
3. Обединеното кралство и Ирландия участват в приемането на препоръките от Съвета съгласно член 15, параграф 3 само по отношение на частта от достиженията на правото от Шенген, в която тези държави членки са получили разрешение да участват.
Член 19
Предоставяне на информация на националните парламенти
Комисията информира националните парламенти за съдържанието и резултатите от оценката.
Член 20
Докладване на Европейския парламент и на Съвета
Комисията предоставя на Европейския парламент и на Съвета годишен обобщаващ доклад относно извършените в съответствие с настоящия регламент оценки. Този доклад се оповестява публично и включва информация относно оценките, извършени през изминалата година, заключенията от всяка оценка и степента на изпълнение на действията по отстраняване на установените недостатъци. Комисията изпраща този доклад на националните парламенти.
Член 21
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011. Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта за акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 22
Преглед
Комисията предприема преглед на действието на настоящия регламент и представя доклад на Съвета в срок от 6 месеца след приемането на всички доклади във връзка с оценките, обхванати от посочената в член 5, параграф 5 първа многогодишна програма за оценка. Този преглед обхваща всички елементи от настоящия регламент, включително функционирането на процедурите за приемане на актове по механизма за оценка. Комисията предава този доклад на Европейския парламент.
Член 23
Преходни разпоредби и отмяна
Без да се засягат втора и трета алинея от настоящия член, решението от 16 септември 1998 г. се отменя, считано от 26 ноември 2013 г.
Част I от решението, посочено в първа алинея, продължава да се прилага до 1 януари 2016 г. по отношение на процедурите за оценка на държави членки, които вече са започнали на 26 ноември 2013 г.
Част II от решението, посочено в първа алинея, продължава да се прилага до 27 ноември 2014 г. по отношение на процедурите за оценка на държави членки, които вече са започнали на 26 ноември 2013 г.
Член 24
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Люксембург на 7 октомври 2013 година.
UREDBA VIJEĆA (EU) br. 1053/2013
od 7. listopada 2013.
o uspostavi mehanizma evaluacije i praćenja za provjeru primjene schengenske pravne stečevine i stavljanju izvan snage Odluke Izvršnog odbora od 16. rujna 1998. o uspostavi Stalnog odbora za ocjenu i provedbu Schengena
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 70.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
budući da
(1)
Schengenski prostor bez granične kontrole na unutarnjim granicama temelji se na učinkovitoj i djelotvornoj primjeni pratećih mjera od strane država članica na područjima vanjskih granica, vizne politike, Schengenskog informacijskog sustava, zaštite podataka, policijske suradnje, pravosudne suradnje u kaznenim stvarima i borbe protiv droge.
(2)
Odlukom Izvršnog odbora od 16. rujna 1998. (2) (SCH/Com-ex (98) 26 def) (dalje u tekstu „Odluka od 16. rujna 1998.”) uspostavljen je Stalni odbor za ocjenu i provedbu Schengena. Stalni odbor time je dobio zaduženje da, kao prvo, utvrdi jesu li ispunjeni svi preduvjeti za uklanjanje granične kontrole na unutarnjim granicama s državom kandidatkinjom i, kao drugo, da osigura pravilnu primjenu schengenske pravne stečevine u državama koje ju već u cijelosti primjenjuju.
(3)
Potreban je specifičan mehanizam evaluacije i praćenja za provjeru primjene schengenske pravne stečevine s obzirom na potrebu za osiguranjem visokih jedinstvenih standarda u njezinoj primjeni u praksi te da se zadrži visoka razina uzajamnog povjerenja između onih država članica koje čine dio prostora bez granične kontrole na unutarnjim granicama. Takav mehanizam trebao bi se temeljiti na uskoj suradnji između Komisije i tih država članica.
(4)
Haaški program (3) pozvao je Komisiju da, čim se kontrole na unutarnjim granicama u potpunosti ukinu, podnese prijedlog za dopunu postojećeg mehanizma evaluacije Schengena nadzornim mehanizmom koji bi osiguravao punu uključenost stručnjaka država članica uključujući nenajavljene inspekcije.
(5)
Stockholmski program (4) ‚ smatra da će evaluacija schengenskog prostora i dalje biti od ključne važnosti i da bi ju stoga trebalo poboljšati jačanjem uloge Europske agencije za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama Europske unije (Frontex), osnovane Uredbom Vijeća (EZ) br. 2007/2004 (5) u ovom području.
(6)
Stoga bi trebalo revidirati mehanizam evaluacije utvrđen Odlukom od 16. rujna 1998. i Odluku od 16. rujna 1998. staviti izvan snage.
(7)
Iskustva prikupljena tijekom prethodnih evaluacija pokazuju potrebu za održanjem dosljednog mehanizma evaluacije koji bi obuhvaćao sva područja schengenske pravne stečevine osim onih za koje u Unijinom pravu već postoji specifičan mehanizam evaluacije.
(8)
U skladu s člankom 70. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), države članice mogu u suradnji s Komisijom provoditi objektivno i nepristrano ocjenjivanje provedbe politikâ Unije u okviru područja slobode, sigurnosti i pravde. Kako bi bio učinkovit, pravilan postupak evaluacije trebao bi obuhvaćati pravilno praćenje i nadzor izvješća o evaluaciji što bi trebala osigurati Komisija.
(9)
Osim toga, kako bi mehanizam evaluacije bio učinkovitiji, trebali bi se osigurati jedinstveni uvjeti provedbe ove Uredbe. U tu svrhu, neke bi provedbene ovlasti trebalo dodijeliti Komisiji, a druge Vijeću.
(10)
Ovlasti za pripremu i planiranje evaluacijâ i ovlast za donošenje izvješća o evaluaciji trebalo bi dodijeliti Komisiji. Neke od tih ovlasti bi trebalo izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (6). Prema članku 2. stavku 2. točki (b) podtočki iii. te Uredbe, za donošenje takvih akata primjenjuje se postupak ispitivanja.
(11)
S ciljem jačanja uzajamnog povjerenja između država članica, osiguranja njihove bolje koordinacije na razini Unije i jačanja uzajamnog pritiska, Vijeću bi se trebala dodijeliti provedbena ovlast za donošenje preporuka za korektivnu mjeru čiji je cilj ispravljanje svih nedostataka utvrđenih u izvješćima o evaluaciji. Takva provedbena ovlast odražava posebne ovlasti dodijeljene Vijeću temeljem članka 70. UFEU-a u području uzajamne ocjene provedbe politikâ Unije u okviru područja slobode, sigurnosti i pravde. Ona prikladno odražava svrhu mehanizma evaluacije koji se temelji na tom lex specialis, a to je, unutar ovog posebnog područja i paralelno s općom ovlasti Komisije da putem postupaka zbog povrede nadgleda primjenu prava Unije pod nadzorom Suda Europske unije, izvršavanje dodatne funkcije nadzora učinkovitosti konkretne provedbe politike Unije putem stručne revizije.
Povrh toga, takva provedbena ovlast povjerena Vijeću doprinosi ostvarenju želje koju je Europsko vijeće izrazilo u svojim zaključcima od 24. lipnja 2011.,da se jačanjem uzajamnog povjerenja između država članica još više osnaži suradnja u schengenskom prostoru i da države članice budu odgovorne za jamčenje učinkovite primjene svih schengenskih pravila u skladu s dogovorenim zajedničkim standardima i temeljnim načelima i normama. Takva provedbena ovlast, u skladu sa zaključcima Vijeća od 8. ožujka 2012., također doprinosi boljem upravljanju schengenskim prostorom putem političkih rasprava na ministarskoj razini o ispravnom funkcioniranju schengenskog prostora uključujući rasprave u slučajevima gdje su izvješća o evaluaciji pokazala ozbiljne nedostatke. Takve rasprave, koje se vode u Mješovitom odboru, sastavljenom od država članica EU-a i državâ pridruženih Schengenu, trebale bi pomoći Vijeću u donošenju odlukâ u okviru njegovih nadležnosti s ciljem osiguranja učinkovitog funkcioniranja schengenskog prostora. Naposljetku, dodjeljivanje takve provedbene ovlasti Vijeću adekvatno uzima u obzir potencijalno politički osjetljivu narav preporuka koje često utječu na nacionalne izvršne i provedbene ovlasti.
(12)
Mehanizam evaluacije trebao bi postaviti transparentna, učinkovita i jasna pravila o metodi koja se treba primjenjivati za evaluacije, odrediti sudjelovanje visokokvalificiranih stručnjaka za provjere na licu mjesta i mjere koje treba donijeti na temelju rezultata evaluacije. Metoda bi trebala predvidjeti nenajavljene provjere na licu mjesta koje bi nadopunjavale najavljene provjere na licu mjesta, pogotovo što se tiče graničnih kontrola i viza.
(13)
Mehanizam evaluacije i praćenja trebao bi obuhvaćati sve aspekte schengenske pravne stečevine. Što se tiče pitanja granica, mehanizam evaluacije i praćenja trebao bi obuhvaćati kako učinkovitost graničnih kontrola na vanjskim granicama, tako i odsutnost graničnih kontrola na unutarnjim granicama.
(14)
Tijekom evaluacije i praćenja posebna pozornost trebala bi se obratiti na poštovanje temeljnih prava u primjeni schengenske pravne stečevine.
(15)
Evaluacija bi trebala jamčiti da države članice učinkovito primjenjuju schengenska pravila u skladu s temeljnim načelima i normama. Stoga bi mehanizam evaluacije trebao obuhvaćati cjelokupno relevantno zakonodavstvo i operativne aktivnosti koje pridonose funkcioniranju prostora bez graničnih kontrola na unutarnjim granicama.
(16)
U pogledu jačanja učinkovitosti i pouzdanosti mehanizma evaluacije, pri svim evaluacijama trebalo bi se uzeti u obzir ispravno funkcioniranje tijela koja primjenjuju relevantne dijelove schengenske pravne stečevine. To će povećati sposobnost mehanizma evaluacije da zajamči učinkovitu primjenu schengenskih pravila od strane država članica u skladu s temeljnim načelima i normama, kao što je zatražilo Europsko vijeće u svojim zaključcima od 23. i 24. lipnja 2011. Uskladit će se sa zahtjevom Europskog vijeća, određenom u njegovim zaključcima od 1. i 2. ožujka 2012., da se mehanizmom evaluacije rješava potrebno funkcioniranje institucija uključenih u primjenu schengenske pravne stečevine.
(17)
Frontex bi trebao podupirati provedbu mehanizma evaluacije, ponajprije u području analize rizika povezanih s vanjskim granicama. Mehanizam evaluacije bi se također trebao moći oslanjati na stručno znanje Frontexa pri provedbi ad hoc provjera na licu mjesta na vanjskim granicama.
(18)
Druga tijela, uredi i agencije Unije, kao što su Europski policijski ured („Europol”), osnovan Odlukom Vijeća 2009/371/PUP (7) i Eurojust, osnovan Odlukom Vijeća 2002/187/PUP (8) trebali bi, prema potrebi, podupirati provedbu mehanizma evaluacije na područjima obuhvaćenima njihovim mandatom. Mehanizam evaluacije bi se također, prema potrebi, trebao moći osloniti na stručno znanje tijela, ureda ili agencija Unije kada oni pomažu u provedbi provjera na licu mjesta u vezi s područjima schengenske pravne stečevine obuhvaćenima njihovim mandatom. To bi, na primjer, trebao biti slučaj Europskog nadzornika za zaštitu podataka pri evaluacijama koja se odnose na zaštitu podataka, u kojima također mogu sudjelovati nacionalna tijela za zaštitu podataka.
(19)
Države članice i Komisija trebali bi osigurati da stručnjaci zaduženi za provjere na licu mjesta posjeduju nužno iskustvo i da su prošli posebno osposobljavanje za te svrhe, uključujući i u pogledu temeljnih prava. Prikladno osposobljavanje trebala bi osigurati relevantna tijela, uredi ili agencije Unije, kao što je Frontex, a države članice trebale bi u okviru postojećih financijskih instrumenata Unije i razvojem takvih instrumenata primiti sredstva za inicijative usmjerene na specifična osposobljavanja na području evaluacije schengenske pravne stečevine.
(20)
S obzirom na posebnu ulogu povjerenu Europskom parlamentu i nacionalnim parlamentima prema posljednjoj rečenici članka 70. UFEU-a, kao što se naglašava u članku 12. točki (c) Ugovora o Europskoj uniji (UEU) što se tiče nacionalnih parlamenata, nužno je osigurati da će Vijeće i Komisija u potpunosti informirati Europski parlament i nacionalne parlamente o sadržaju i rezultatima evaluacije. Osim toga, ako bi Komisija podnijela prijedlog za izmjenu ove Uredbe, Vijeće bi se, u skladu s člankom 19. stavkom 7. točkom (h) svoga Poslovnika, savjetovalo s Europskim parlamentom kako bi, u što većoj mogućoj mjeri, uzelo u obzir njegovo mišljenje prije usvajanja konačnog teksta.
(21)
U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog UEU-u i UFEU-u, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Uredbe, ona ju ne obvezuje niti se na nju primjenjuje. Kako se ova Uredba temelji na schengenskoj pravnoj stečevini, Danska, u skladu s člankom 4. spomenutog Protokola, u roku od šest mjeseci nakon što Vijeće donese ovu Uredbu odlučuje hoće li ju prenijeti u svoje nacionalno pravo.
(22)
Ujedinjena Kraljevina ne sudjeluje u ovoj Uredbi, u skladu s člankom 5. stavkom 1. Protokola br. 19 o schengenskoj pravnoj stečevini uključenoj u okvir Unije, priloženog UEU-u i UFEU-u i člankom 8. stavkom 2. Odluke Vijeća 2000/365/EZ od 29. svibnja 2000. o zahtjevu Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske za sudjelovanje u pojedinim odredbama schengenske pravne stečevine (9).
(23)
Irska sudjeluje u ovoj Uredbi, u skladu s člankom 5. stavkom 1. Protokola br. 19 o schengenskoj pravnoj stečevini uključenoj u okvir Europske unije, priloženog UEU-u i UFEU-u, i člankom 6. stavkom 2. Odluke Vijeća 2002/192/EZ od 28. veljače 2002. o zahtjevu Irske za sudjelovanje u provedbi nekih odredbi schengenske pravne stečevine (10).
(24)
Što se tiče Islanda i Norveške, ova Uredba predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine, u smislu Sporazuma kojeg su sklopili Vijeće Europske unije i Republika Island i Kraljevina Norveška o pridruživanju Islanda i Norveške provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (11) koje spadaju u područje iz članka 1. Odluke Vijeća 1999/437/EZ (12). o određenim aranžmanima za primjenu tog Sporazuma
(25)
Što se tiče Švicarske, ova Uredba predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (13) koje spadaju u područje iz članka 1. Odluke 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2008/146/EZ (14).
(26)
Što se tiče Lihtenštajna, ova Uredba predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine, u smislu Protokola potpisanog između Europske unije, Europske zajednice, Švicarske Konfederacije i Kneževine Lihtenštajna o pristupanju Kneževine Lihtenštajna Sporazumu između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (15) koje spadaju u područje iz članka 1. Odluke 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. odluke Vijeća 2011/350/EU (16)
(27)
Budući da je prema Odluci od 16. rujna 1998. evaluacija Cipra već započela prije datuma stupanja na snagu ove Uredbe, ova se Uredba neće primjenjivati na Cipar do 1. siječnja 2016.
(28)
Budući da je provjera u skladu s važećim schengenskim postupcima evaluacije što se tiče Bugarske i Rumunjske već dovršena u skladu s člankom 4. stavkom 2. Akta o pristupanju iz 2005., provjera temeljem članka 1. stavka 1. točke (b) ove Uredbe neće se provoditi u pogledu tih država članica.
(29)
Bez obzira na to, stručnjaci iz Cipra, Bugarske, Rumunjske i Hrvatske trebali bi sudjelovati u evaluaciji svih dijelova schengenske pravne stečevine,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Svrha i područje primjene
1. Ovome se Uredbom uspostavlja mehanizam evaluacije i praćenja koji ima sljedeće svrhe:
(a)
provjeravati primjenu schengenske pravne stečevine u državama članicama na koje se ona primjenjuje u potpunosti, kao i u državama članicama na koje se, u skladu s važećim protokolima priloženima UEU-u i UFEU-u, schengenska pravna stečevina primjenjuje djelomično;
(b)
provjeravati jesu li ispunjeni nužni uvjeti za primjenu svih relevantnih dijelova schengenske pravne stečevine u onim državama članicama za koje nije donesena odluka Vijeća prema kojoj se odredbe schengenske pravne stečevine trebaju primjenjivati u potpunosti ili djelomično, uz iznimku onih država članica čija je evaluacija već završena u trenutku stupanja na snagu ove Uredbe.
2. Provjera iz stavka 1. točke (b) ovog članka ne dovodi u pitanje članak 23. stavak 2. što se tiče država članica u kojima su postupci evaluacije već započeli 26. studenoga 2013.
3. Bez obzira na to, stručnjaci iz država članica koje, u skladu s relevantnim Aktom o pristupanju, još ne primjenjuju u potpunosti schengensku pravnu stečevinu sudjeluju u evaluaciji svih dijelova schengenske pravne stečevine.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe, „schengenska pravna stečevina” znači odredbe uključene u okvir Unije u skladu s Protokolom br. 19 priloženom UEU-u i UFEU-u, zajedno s aktima koji se na njima temelje ili su s njima na drugi način povezani.
Članak 3.
Odgovornosti
1. Države članice i Komisija zajednički su odgovorne za provedbu mehanizama evaluacije i praćenja kako je određeno u ovoj Uredbi, uz podršku tijela, ureda i agencija Unije uključenih u provedbu schengenske pravne stečevine.
2. Komisija ima ukupnu koordinacijsku ulogu u vezi s određivanjem godišnjih i višegodišnjih programa evaluacije, sastavljanjem upitnika i određivanjem rasporeda posjeta, vođenjem posjeta i izradom izvješća o evaluaciji i preporuka. Ona također osigurava praćenje i nadzor izvješća o evaluaciji i preporuka u skladu s člankom 16.
3. Države članice i Komisija u potpunosti surađuju u svim fazama evaluacije kako bi obavile zadaće koje su im povjerene ovom Uredbom.
Članak 4.
Evaluacije
1. Evaluacije mogu obuhvaćati sve aspekte schengenske pravne stečevine, uključujući učinkovitu i djelotvornu primjenu pratećih mjera od strane država članica na područjima vanjskih granica, vizne politike, schengenskog informacijskog sustava, zaštite podataka, policijske suradnje, pravosudne suradnje u kaznenim stvarima, kao i odsutnosti granične kontrole na unutarnjim granicama. Sva bi ocjenjivanja trebala uzeti u obzir funkcioniranje tijela koja primjenjuju relevantne dijelove schengenske pravne stečevine, kako je određeno u ovom stavku.
2. Evaluacije se mogu sastojati od upitnika i provjera na licu mjesta koje mogu biti najavljene ili nenajavljene. Najavljenim provjerama na licu mjesta prethodi upitnik. Pri evaluaciji određene države članice i/ili određenih područja, provjere na licu mjesta i upitnici mogu se prema potrebi koristiti odvojeno ili u kombinaciji.
3. Evaluirana država članica može nadopuniti upitnike i provjere na licu mjesta prezentacijama o području obuhvaćenim evaluacijom.
Članak 5.
Višegodišnji program evaluacije
1. Komisija, nakon eventualne konzultacije s Frontexom i Europolom, određuje višegodišnji program evaluacije koji obuhvaća razdoblje od pet godina, najkasnije šest mjeseci prije početka sljedećeg petogodišnjeg razdoblja. Taj se provedbeni akt donosi u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 21. stavka 2. Komisija višegodišnji program evaluacije dostavlja Europskom parlamentu i Vijeću.
2. Svaka se država članica evaluira tijekom svakog petogodišnjeg razdoblja obuhvaćenog višegodišnjim programom evaluacije. Višegodišnji program evaluacije sadrži raspored država članica koje se evaluiraju svake godine. Raspored prema kojemu se evaluiraju države članice uzima u obzir vrijeme koje je proteklo od prethodne evaluacije i uravnoteženost između različitih dijelova schengenske pravne stečevine koji se evaluiraju.
3. Višegodišnji program evaluacije može se prema potrebi prilagoditi u skladu s postupkom iz stavka 1.
4. Višegodišnji program evaluacije može sadržavati upućivanje na tematske evaluacije, kao što je navedeno u članku 6. stavku 1. točki (b).
5. Prvi višegodišnji program evaluacije određuje se do 27. svibnja 2014. Datum početka tog programa je 27. studenoga 2014., a datum završetka je 31. prosinca 2019.
Članak 6.
Godišnji program evaluacije
1. Komisija određuje godišnji program evaluacije do 31. listopada godine koja prethodi godini na koju se program odnosi, posebno uzimajući u obzir analize rizika koje dostavlja Frontex u skladu s člankom 7. te, prema potrebi, informacije koje dostavljaju Europol i druga tijela, uredi i agencije Unije, posebno u skladu s člankom 8.
Godišnji program evaluacije uključuje prijedloge za evaluaciju:
(a)
primjene schengenske pravne stečevine ili njezinih dijelova od strane jedne države članice, kako je navedeno u višegodišnjem programu evaluacije; i
(b)
prema potrebi, primjene specifičnih dijelova schengenske pravne stečevine na području više država članica (tj. tematske evaluacije).
2. Komisija određuje, putem provedbenih akata, prvi dio godišnjeg programa evaluacije, uključujući privremeni vremenski plan provjera na licu mjesta. Taj dio navodi države članice koje se trebaju evaluirati tijekom sljedeće godine u skladu s višegodišnjim programom evaluacije, područja koja treba evaluirati i provjere na licu mjesta. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 21. stavka 2. Komisija dostavlja godišnji program evaluacije Europskom parlamentu i Vijeću.
3. Komisija izrađuje i donosi drugi dio godišnjeg programa evaluacije. Taj dio navodi nenajavljene provjere na licu mjesta koje se trebaju provesti tijekom sljedeće godine. Taj se dio smatra tajnim i ne priopćuje se.
4. Godišnji program evaluacije može se prema potrebi prilagoditi u skladu sa stavcima 2. i 3.
5. Prvi godišnji program evaluacije određuje se do 27. svibnja 2014. Datum početka tog programa je 27. studenoga 2014., a datum završetka je 31. prosinca 2014.
Članak 7.
Frontexove analize rizika
1. Frontex do 31. kolovoza svake godine podnosi analizu rizika Komisiji i državama članicama u skladu sa svojim mandatom. Takva analiza rizika uzima u obzir, inter alia, nezakonito useljavanje i značajne promjene u operativnom okružju na vanjskim granicama te uključuje preporuke o prioritetima za evaluacije u sljedećoj godini. Preporuke se odnose na specifične dijelove vanjskih granica i specifične granične prijelaze koji se trebaju ocijeniti tijekom sljedeće godine prema višegodišnjem programu evaluacije. Komisija tu analizu rizika bez odlaganja dostavlja Europskom parlamentu i Vijeću.
2. Frontex do 31. kolovoza svake godine podnosi Komisiji zasebnu analizu rizika različitu od one navedene u stavku 1., koja uključuje preporuke o prioritetima za evaluaciju koje se trebaju provesti u obliku nenajavljenih provjera na licu mjesta tijekom sljedeće godine, neovisno o redoslijedu državâ članica koje se evaluiraju svake godine, kako je određeno u višegodišnjem programu evaluacije u skladu s člankom 5. stavkom 2. Te preporuke mogu se odnositi na bilo koju regiju ili specifično područje te sadržavaju popis najmanje deset dijelova vanjskih granica i najmanje deset graničnih prijelaza. Komisija može u bilo kojem trenutku zatražiti Frontex da joj podnese analizu rizika koja sadrži preporuke za evaluaciju koje se trebaju provesti u obliku nenajavljenih provjera na licu mjesta.
3. Analize rizika iz stavaka 1. i 2., koje sastavlja Frontex, podnose se prvi put Komisiji najkasnije do 27. veljače 2014.
Članak 8.
Analize rizika drugih tijela, ureda i agencija Unije, osim Frontexa.
Komisija, prema potrebi, zahtijeva od drugih tijela, ureda i agencija Unije, osim Frontexa, koja su uključena u provedbu schengenske pravne stečevine provođenje analizâ rizika, uključujući o korupciji i organiziranom kriminalu, u mjeri u kojoj oni mogu ugroziti primjenu schengenske pravne stečevine od strane država članica. Takve se analize mogu koristiti za pripremu godišnjih programa evaluacije.
Članak 9.
Upitnik
1. Komisija, putem provedbenih akata, izrađuje i ažurira standardni upitnik u bliskoj suradnji s državama članicama. Frontex i Europol se mogu konzultirati o nacrtu standardnog upitnika. Standardni upitnik obuhvaća relevantno zakonodavstvo, sporazumno utvrđene preporuke i najbolje prakse, posebno one navedene u schengenskim katalozima, i organizacijska i tehnička sredstva dostupna za provedbu schengenske pravne stečevine te dostupne statističke podatke za svako područje evaluacije. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 21. stavka 2.
2. Do 1. srpnja svake godine Komisija šalje standardni upitnik onim državama članicama u sljedećoj godini. Države članice šalju Komisiji svoje odgovore na upitnik u roku od osam tjedana od primitka upitnika. Komisija odgovore stavlja na raspolaganje drugim državama članicama i obavještava Europski parlament o tim odgovorima. Ako to zatraži Europski parlament, posebno zbog ozbiljnosti pitanja, Komisija, za svaki pojedinačni slučaj i u skladu s važećim pravilima o odnosima između Europskog parlamenta i Komisije, također obavješćuje Europski parlament o sadržaju specifičnog odgovora.
Članak 10.
Timovi odgovorni za provjere na licu mjesta
1. Tim odgovoran za provjere na licu mjesta („tim na licu mjesta”) sastoji se od stručnjaka koje su imenovale države članice i od predstavnika Komisije.
2. Komisija poziva države članice da imenuju stručnjake raspoložive za sudjelovanje u dotičnim provjerama na licu mjesta te da navedu njihovo područje stručnog znanja.
U slučaju najavljenih provjera na licu mjesta, Komisija najkasnije tri mjeseca prije planiranog početka te provjere poziva države članice da imenuju stručnjake. Države članice imenuju stručnjake u roku od dva tjedna nakon primitka tog poziva.
U slučaju nenajavljenih provjera na licu mjesta, Komisija najkasnije dva tjedna prije planiranog početka te provjere poziva države članice da imenuju stručnjake. Države članice imenuju stručnjake u roku od 72 sata nakon primitka tog poziva.
3. Najveći broj predstavnika Komisije koji sudjeluju u provjeri na licu mjesta je dva. Najveći broj stručnjaka država članica koji sudjeluju u najavljenom posjetu na licu mjesta je osam i šest za nenajavljene posjete na licu mjesta.
Ako broj stručnjaka koje su odredile države članice premaši relevantni najveći broj određen u prvom podstavku, Komisija, nakon savjetovanja s dotičnim državama članicama, imenuje članove tima na temelju zemljopisne uravnoteženosti i kompetencija stručnjaka
4. Stručnjaci država članica ne mogu sudjelovati u zadatku evaluacije koji uključuje provjeru na licu mjesta u državi članici u kojoj su zaposleni.
5. Komisija može pozvati Frontex, Europol ili druga tijela, urede ili agencije EU-a koji sudjeluju u provedbi schengenske pravne stečevine da imenuju predstavnika koji će kao promatrač sudjelovati u provjeri na licu mjesta koja se odnosi na područje obuhvaćeno njihovim mandatom.
6. Vodeći stručnjaci tima na licu mjesta su predstavnik Komisije i stručnjak iz države članice koje zajednički imenuju članovi tog tima u najkraćem mogućem roku nakon osnutka tima. Vodeći stručnjaci imenuju se pravovremeno, prije utvrđivanja detaljnog programa iz članka 13. stavka 2.
Članak 11.
Timovi odgovorni za evaluacije na temelju upitnika
1. Ako se upitnik koristi samostalno, tj. ako nakon njega ne slijedi provjera na licu mjesta iz članka 4. stavka 2., tim odgovoran za evaluaciju odgovorâ na upitnik („tim za upitnik”) sastoji se od stručnjaka iz država članica i od predstavnika Komisije.
2. Prilikom slanja upitnika državama članicama koje se trebaju evaluirati, Komisija poziva države članice da odrede stručnjake raspoložive za sudjelovanje u evaluacijama te da navedu njihovo područje stručnog znanja. Države članice određuju stručnjake u roku od dva tjedna od primitka tog poziva. Stručnjaci se određuju u skladu s člankom 10. stavcima 3. i 4.
Članak 12.
Stručnjaci
Stručnjaci koji sudjeluju u ocjenjivanjima posjeduju potrebne kvalifikacije, uključujući solidno teorijsko znanje i praktično iskustvo u područjima obuhvaćenima mehanizmom evaluacije, dobro poznaju načela, postupke i tehnike evaluacije te su sposobni učinkovito komunicirati na zajedničkom jeziku. U tu svrhu države članice i Komisija, u suradnji s relevantnim tijelima, uredima ili agencijama Unije, osiguravaju stručnjacima primjereno osposobljavanje, uključujući i ono o poštovanju temeljnih prava.
Članak 13.
Provedba provjera na licu mjesta
1. Timovi za provjere na licu mjesta poduzimaju sve nužne pripremne mjere kako bi osigurali učinkovitost, preciznost i dosljednost provjera na licu mjesta.
2. Detaljan program najavljenih provjera na licu mjesta utvrđuje Komisija u uskoj suradnji s vodećim stručnjacima i dotičnom državom članicom. Države članice obavješćuju se o tom detaljnom programu. Detaljan program nenajavljenih provjera na licu mjesta utvrđuje Komisija.
Komisija se savjetuje s dotičnom državom članicom te je obavještava o rasporedu i o detaljnom programu:
(a)
najkasnije šest tjedana prije predviđene provedbe najavljene provjere na licu mjesta;
(b)
najkasnije 24 sata prije provedbe nenajavljene provjere na licu mjesta.
Nenajavljene provjere na licu mjesta na unutarnjim granicama provode se bez prethodnog obavještavanja države(-a) članice(-a). Opće smjernice o praktičnim aranžmanima takvih provjera utvrđuje Komisija u uskoj suradnji s državama članicama.
3. Članovi tima za provjere na licu mjesta nose identifikacijski dokument koji ih ovlašćuje za provedbu provjerâ na licu mjesta u skladu s ovom Uredbom.
4. Država članica koja se evaluira osigurava da je tim na licu mjesta u mogućnosti izvršavati svoj mandat provjere aktivnosti u područjima koja se evaluiraju. Posebno osigurava da tim na licu mjesta može izravno kontaktirati relevantne osobe i da ima pristup svim područjima, prostorijama i dokumentima potrebnim za evaluaciju.
5. Država koja se evaluira, svim sredstvima u okviru njezinih zakonskih ovlasti, pomaže timu na licu mjesta u izvršavanju njegove zadaće.
6. U slučaju najavljenih provjera na licu mjesta, Komisija državi članici koja se evaluira unaprijed dostavlja imena stručnjaka u timu na licu mjesta. Ta država članica određuje kontaktnu točku za praktičnu organizaciju provjere na licu mjesta.
7. Komisija i države članice odgovorne su za organizaciju putovanja u državu članicu odnosno državu članicu koja se evaluira (države članice koje se evaluiraju) i iz njih za svoje stručnjake koji sudjeluju u timu na licu mjesta. Komisija nadoknađuje putne troškove i troškove smještaja stručnjacima koji sudjeluju u provjerama na licu mjesta.
Država članica koja se evaluira odgovorna je (Države članice koje se evaluiraju odgovorne su) za organizaciju smještaja i osiguranje nužnog prijevoza na lokaciji. U slučaju nenajavljenih provjera na licu mjesta, Komisija olakšava organizaciju smještaja za stručnjake.
Članak 14.
Izvješća o evaluaciji
1. Izvješće o evaluaciji sastavlja se nakon svake evaluacije. Izvješće o evaluaciji temelji se na zaključcima provjera na licu mjesta i, prema potrebi, na analizi upitnika. U slučaju provjera na licu mjesta, izvješće o evaluaciji sastavlja tim na licu mjesta tijekom provjere.
Stručnjaci država članica i predstavnici Komisije preuzimaju punu odgovornost za sastavljanje izvješća o evaluaciji, kao i za njegov integritet i kvalitetu. U slučaju neslaganja tim na licu mjesta ili tim za upitnik, prema potrebi, nastoji postići kompromis.
2. U izvješću o evaluaciji prema potrebi se analiziraju kvalitativni, kvantitativni, operativni, administrativni i organizacijski aspekti te se navode svi nedostaci utvrđeni tijekom evaluacije.
3. Svakom zaključku iz izvješća o evaluaciji dodjeljuje se jedna od sljedećih ocjena:
(a)
udovoljava zahtjevima;
(b)
udovoljava zahtjevima, ali je nužno poboljšanje;
(c)
ne udovoljava zahtjevima.
4. Komisija evaluiranoj državi članici šalje nacrt izvješća o evaluaciji u roku od šest tjedana od provjere na licu mjesta ili primitka odgovora na upitnik, ovisno o slučaju. Evaluirana država članica podnosi svoje komentare na nacrt izvješća o evaluaciji u roku od dva tjedna od njegova primitka. Sastanak za izradu nacrta održava se na zahtjev evaluirane države članice. Komentari evaluirane države članice mogu se uzeti u obzir u nacrtu izvješća o evaluaciji.
5. Komisija podnosi nacrt izvješća o evaluaciji i komentare na njega od evaluirane države članice ostalim državama članicama koje se pozivaju dati svoje primjedbe na odgovor na upitnik, nacrt izvješća o evaluaciji i komentare evaluirane države članice.
Komisija na temelju toga i nakon eventualnog unošenja relevantnih promjena u nacrt izvješća o evaluaciji, donosi, provedbenim aktom, izvješće o evaluaciji. Taj se provedbeni akt donosi u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 21. stavka 2. Komisija izvješće o evaluaciji dostavlja Europskom parlamentu.
Članak 15.
Preporuke
1. Pri sastavljanju izvješća o evaluaciji i s obzirom na zaključke i ocjene iz tog izvješća o evaluaciji, stručnjaci državâ članica i predstavnici Komisije sastavljaju preporuke za korektivnu mjeru čiji je cilj uklanjanje svih nedostataka utvrđenih tijekom evaluacije i navode prioritete za njihovu provedbu i, prema potrebi, primjere dobrih praksi.
2. Komisija podnosi Vijeću prijedlog za donošenje preporuka iz stavka 1.
3. Vijeće donosi preporuke iz stavka 1. i dostavlja ih Europskom parlamentu i nacionalnim parlamentima.
Članak 16.
Praćenje i nadzor
1. U roku od tri mjeseca od donošenja preporuka iz članka 15., evaluirana država članica podnosi Komisiji i Vijeću akcijski plan za uklanjanje svih nedostataka utvrđenih u izvješću o evaluaciji. Ako se u preporukama zaključi da evaluirana država članica ozbiljno zanemaruje svoje obveze, ta država članica podnosi svoj akcijski plan u roku od mjesec dana od donošenja tih preporuka. Komisija takav akcijski plan dostavlja Europskom parlamentu.
2. Nakon savjetovanja s timom na licu mjesta ili timom za upitnik, prema potrebi, Komisija predstavlja Vijeću svoju procjenu adekvatnosti akcijskog plana u roku od mjesec dana nakon primitka akcijskog plana od evaluirane države članice. Ostale države članice pozvane su dati svoje primjedbe na akcijski plan.
3. Evaluirana država članica izvješćuje Komisiju o provedbi akcijskog plana u roku od šest mjeseci od donošenja preporuke i nakon toga nastavlja podnositi izvješća svaka tri mjeseca sve do potpune provedbe akcijskog plana.
4. Neovisno o roku od šest mjeseci za izvješćivanje o provedbi akcijskog plana iz stavka 3., ako se u preporukama zaključi da evaluirana država članica ozbiljno zanemaruje svoje obveze, ta država članica izvješćuje o provedbi svog akcijskog plana u roku od tri mjeseca od donošenja preporukâ.
5. Ovisno o ozbiljnosti utvrđenih nedostataka i o mjerama poduzetima za njihovo uklanjanje, Komisija može predvidjeti ponovne najavljene provjere na licu mjesta sa svrhom kontrole provedbe akcijskog plana. Komisija poziva najmanje četiri stručnjaka koji su sudjelovali u provjerama na licu mjesta da sudjeluju u ponovnoj provjeri. Komisija može pozvati promatrače da sudjeluju u ponovnoj provjeri. Komisija sastavlja program ponovne provjere. Evaluirana država članica obavješćuje se o programu najmanje mjesec dana prije predviđene provedbe ponovne provjere. Komisija također može zakazati ponovne nenajavljene provjere na licu mjesta.
6. Komisija redovito izvješćuje Europski parlament i Vijeće o provedbi akcijskih planova ili mjerama poboljšanja iz ovog članka.
7. Ako se provjerom na licu mjesta otkrije ozbiljan nedostatak, za koji se smatra da predstavlja ozbiljnu prijetnju javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti unutar prostora bez kontrola na unutarnjim granicama, Komisija o tome u najkraćem mogućem roku obavješćuje Europski parlament i Vijeće, na vlastitu inicijativu ili na zahtjev Europskog parlamenta ili države članice.
8. Ako je utvrđeno da država članica udovoljava zahtjevima, ali preporuke sadržavaju naznake za moguća daljnja poboljšanja u skladu s člankom 14. stavkom 3. točkom (b), evaluirana država članica u roku od šest mjeseci od donošenja preporuka podnosi Komisiji svoju procjenu moguće provedbe takvih naznaka.
Članak 17.
Osjetljive informacije
Članovi timova na licu mjesta i timova za upitnik sa svim informacijama koje dobiju tijekom izvršavanja svojih zadaća postupaju kao s povjerljivim informacijama. Izvješća o evaluaciji sastavljena nakon provjera na licu mjesta nose oznaku EU RESTRICTED/RESTREINT UE u skladu s važećim sigurnosnim pravilima. Proglašavanje informacija povjerljivima ne sprečava da se one stave na raspolaganje Europskom parlamentu. Slanje informacija i raspolaganje dokumentima poslanima Europskom parlamentu u skladu s ovom Uredbom u skladu je s pravilima o prosljeđivanju povjerljivih informacija i raspolaganju njima koja se primjenjuju između Europskog parlamenta i Komisije. Komisija nakon savjetovanja s dotičnom državom članicom odlučuje koji se dio izvješća o evaluaciji smije objaviti.
Članak 18.
Uvjeti za sudjelovanje Ujedinjene Kraljevine i Irske
1. Stručnjaci Ujedinjene Kraljevine i Irske sudjeluju samo u evaluaciji onog dijela schengenske pravne stečevine u kojemu te države smiju sudjelovati.
2. Evaluacije, kako su opisane u članku 4. stavku 1., obuhvaćaju samo učinkovitu i djelotvornu primjenu, od strane Ujedinjene Kraljevine i Irske, dijela schengenske pravne stečevine u kojem su te države članice ovlaštene sudjelovati.
3. Ujedinjena Kraljevina i Irska sudjeluju samo u donošenju preporuka od strane Vijeća, kako je predviđeno u članku 15. stavku 3., u vezi dijela schengenske pravne stečevine u kojem su te države članice ovlaštene sudjelovati.
Članak 19.
Obavješćivanje nacionalnih parlamenata
Komisija obavješćuje nacionalne parlamente o sadržaju i rezultatima evaluacije.
Članak 20.
Izvješćivanje Europskog parlamenta i Vijeća
Komisija Europskom parlamentu i Vijeću podnosi sveobuhvatno godišnje izvješće o provedenim evaluacijama u skladu s ovom Uredbom. To se izvješće objavljuje i uključuje informacije o evaluacijama provedenima tijekom prethodne godine, zaključcima donesenima na temelju svake evaluacije i stanju u svezi korektivnih mjera. Komisija to izvješće prosljeđuje nacionalnim parlamentima.
Članak 21.
Odborska procedura
1. Komisiji pomaže odbor. Taj je odbor odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak, primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011. Ako odbor ne da mišljenje, Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta te se primjenjuje članak 5. stavak 4. treći podstavak Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 22.
Preispitivanje
Komisija preispituje provedbu ove Uredbe i podnosi izvješće Vijeću u roku od 6 mjeseci od donošenja svih izvješća o evaluaciji u vezi s evaluacijama obuhvaćenim prvim višegodišnjim programom evaluacije iz članka 5. stavka 5. Takvo preispitivanje obuhvaća sve elemente ove Uredbe uključujući djelovanje postupaka za donošenje akata u okviru mehanizma evaluacije. Komisija dostavlja to izvješće Europskom parlamentu.
Članak 23.
Prijelazne odredbe i stavljanje izvan snage
Ne dovodeći u pitanje drugi i treći stavak ovog članka, Odluka od 16. rujna 1998. stavlja se izvan snage s učinkom od 26. studenoga 2013.
Dio I. Odluke iz prvog stavka nastavlja se primjenjivati do 1. siječnja 2016. u pogledu postupaka ocjenjivanja država članica koji su već započeli 26. studenoga 2013.
Dio II. Odluke iz prvog stavka nastavlja se primjenjivati do 27. studenoga 2014. u pogledu postupaka ocjenjivanja država članica koji su već započeli 26. studenoga 2013.
Članak 24.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u državama članicama u skladu s ugovorima.
Sastavljeno u Luxembourgu 7. listopada 2013.