РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 469/2014 НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА
от 16 април 2014 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 2157/1999 относно правомощията на Европейската централна банка да налага санкции (ЕЦБ/1999/4)
(ЕЦБ/2014/18)
УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 132, параграф 3 от него,
като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, и по-специално членове 34.3 и 19.1 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2532/98 на Съвета от 23 ноември 1998 г. относно правомощията на Европейската централна банка да налага санкции (1), и по-специално член 6, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
Европейската централна банка (ЕЦБ) прилага Регламент (ЕО) № 2157/1999 на Европейската централна банка (ЕЦБ/1999/4) (2) за налагането на санкции в различните области на компетентността си, включително по-специално осъществяването на паричната политика на Съюза, функционирането на платежните системи и събирането на статистическа информация.
(2)
Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета (3) оправомощава ЕЦБ да налага административни имуществени санкции на кредитните институции, над които упражнява надзор, когато тези институции нарушат изискване на пряко приложимо право на Съюза, и санкции в случай на нарушение на регламенти или решения на ЕЦБ.
(3)
ЕЦБ прие Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17) (4), за да уточни допълнително процедурите, уреждащи изпълнението от ЕЦБ, националните компетентни органи и определените на национално равнище органи на надзорните им задачи съгласно Регламент (ЕС) № 1024/2013. Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17) съдържа разпоредби относно процедурата на налагане на административни санкции от ЕЦБ и националните компетентни органи в областта на надзора.
(4)
ЕЦБ прие Препоръка ЕЦБ/2014/19 (5) с оглед установяването на последователен режим за налагането на санкции от ЕЦБ при изпълнението на надзорните ѝ задачи съгласно Регламент (ЕС) № 1024/2013 и Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17).
(5)
Регламент (ЕО) № 2157/1999 следва да бъде уточнен от гледна точка на това, че той се прилага само спрямо налагането на санкции от ЕЦБ при изпълнението на задачите ѝ на централна банка, които не са свързани с надзора, докато Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17) се прилага спрямо налагането на административни санкции от ЕЦБ при изпълнението на надзорните ѝ задачи.
(6)
При допълнителното уточняване на процесуалните правила, които се прилагат при започването и провеждането на процедурата за нарушение, установена в Регламент (ЕО) № 2532/98, ЕЦБ следва да отчете тежестта на предвидената санкция.
(7)
Поради това Регламент (ЕО) № 2157/1999 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Изменения
Регламент (ЕО) № 2157/1999 се изменя, както следва:
1)
След член 1 се вмъква нов член 1а:
„Член 1а
Приложно поле
Настоящият регламент се прилага само по отношение на санкции, които могат да бъдат налагани от ЕЦБ при изпълнението на задачите ѝ на централна банка, които не са свързани с надзора. Той не се прилага по отношение на административните санкции, които могат да бъдат налагани от ЕЦБ при изпълнението на надзорните ѝ задачи.“
2)
След член 1а се вмъква нов член 1б:
„Член 1б
Независимо звено за разследване
1. За целите на вземане на решение дали да започне процедура за нарушение съгласно член 2 и да упражни правомощията, установени в член 3, ЕЦБ създава вътрешно независимо звено за разследване (наричано по-долу „звено за разследване“), което се състои от разследващи служители, които изпълняват разследващите си функции независимо от Изпълнителния съвет и Управителния съвет и не участват в разискванията на Изпълнителния съвет и Управителния съвет.
2. В случай че счете, че е налице основание да подозира, че се извършват или са извършени едно или повече нарушения, въпросът се отнася до Изпълнителния съвет.
3. В случай че Изпълнителният съвет счете, че приложимата санкция би могла да надвиши прага, уреден в член 10, параграф 1, опростената процедура, изложена в член 10, не се прилага и Изпълнителният съвет отнася въпроса до звеното за разследване. Звеното за разследване взема решение дали да започне, или не процедура за нарушение.
4. Всички позовавания на ЕЦБ в членове 2-4, член 5, параграфи 1-3 и член 6 се считат за позоваване на звеното за разследване на ЕЦБ или в случай че се прилага опростената процедура по член 10 - на Изпълнителния съвет.
5. Разпоредбите на настоящия член не засягат компетенцията на компетентната национална централна банка да започне процедура за нарушение и да направи проучване в съответствие с настоящия регламент.“
3)
В член 2 параграф 1 се заменя със следния текст:
„1. По отношение на едно и също предприятие и въз основата на едни и същи факти не може да се започне повече от една процедура за нарушение. За целта ЕЦБ или компетентната национална централна банка не могат да вземат решение за започване на процедура за нарушение, преди взаимно да са се информирали и консултирали.“
4)
В член 2 параграф 3 се заменя със следния текст:
„3. ЕЦБ или според случая компетентната национална централна банка при поискване имат право взаимно да се подпомагат и да си сътрудничат при провеждането на процедурата за нарушението, по-конкретно чрез предоставяне на информация, която считат за релевантна.“
5.
След член 7 се вмъква нов член 7а:
„Член 7а
Представяне на предложение на Изпълнителния съвет
1. Ако след приключване на процедурата за нарушение звеното за разследване или съответно компетентната национална централна банка счете, че на съответното предприятие следва да бъде наложена санкция, звеното или банката съответно представя предложение на Изпълнителния съвет, с което се определя, че съответното предприятие е извършило нарушение и се уточнява размерът на санкцията, която следва да бъде наложена.
2. Звеното за разследване или съответно компетентната национална централна банка основава предложението си само на фактите и възраженията, по които съответното предприятие е имало възможността да представи становище.
3. Ако счете, че предоставената преписка от звеното за разследване или съответно от компетентната национална централна банка е непълна, Изпълнителният съвет може да я върне на звеното за разследване или на компетентната национална централна банка заедно с мотивирано искане за допълнителна информация.
4. Ако въз основа на пълна преписка е съгласен с предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка да бъде наложена санкция на съответното предприятие, Изпълнителният съвет приема решение в съответствие с предложението, представено от звеното за разследване или от компетентната национална централна банка.
5. Ако въз основа на пълна преписка счете, че фактите, описани в предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, не разкриват достатъчно доказателства за нарушение, Изпълнителният съвет може да приеме решение за прекратяване на делото.
6. Ако въз основа на пълна преписка е съгласен, че съответното предприятие е извършило нарушение, както е определено в предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, но не е съгласен с предложената санкция, Изпълнителният съвет приема решение, като посочва санкцията, която счита за подходяща.
7. Ако въз основа на пълна преписка не е съгласен с предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, но приеме, че съответното предприятие е извършило друго нарушение или че е налице друго фактическо основание за предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, Изпълнителният съвет уведомява писмено съответното предприятие за своите констатации и за повдигнатите срещу съответното предприятие възражения.
8. Изпълнителният съвет приема решение, с което се определя дали съответното предприятие е извършило нарушение или не и се посочва налаганата санкция, ако има такава. Решенията, приемани от Изпълнителния съвет, се основават само на фактите и възраженията, по които съответното предприятие е имало възможността да представи становище.“
Член 2
Заключителни разпоредби
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено във Франкфурт на Майн на .
UREDBA (EU) br. 469/2014 EUROPSKE SREDIŠNJE BANKE
od 16. travnja 2014.
o izmjeni Uredbe (EZ) br. 2157/1999 o ovlastima Europske središnje banke za izricanje sankcija (ESB/1999/4)
(ESB/2014/18)
UPRAVNO VIJEĆE EUROPSKE SREDIŠNJE BANKE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 132. stavak 3.,
uzimajući u obzir Statut Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke, a posebno njegov članak 34. stavak 3. i članak 19. stavak 1.,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 2532/98 od 23. studenoga 1998. o ovlastima Europske središnje banke za izricanje sankcija (1), a posebno njezin članak 6. stavak 2.,
budući da:
(1)
Europska središnja banka (ESB) primijenila je Uredbu (EZ) br. 2157/1999 Europske središnje banke (ESB/1999/4) (2) za izricanje sankcija u svojim raznim područjima nadležnosti, uključujući naročito provođenje monetarne politike Unije, funkcioniranje platnih sustava i prikupljanje statističkih podataka.
(2)
Uredba Vijeća (EU) br. 1024/2013 (3) ovlašćuje ESB da izriče administrativne novčane kazne i sankcije kreditnim institucijama koje nadzire kada te institucije prekrše zahtjev prema izravno primjenjivom pravu Unije, te da izriče sankcije u slučaju povrede uredbi ili odluka ESB-a.
(3)
ESB je donio Uredbu (EU) br. YYY/2014 Europske središnje banke (ESB/2014/17) (4) radi pobližeg određivanja postupaka kojima se uređuje izvršavanje nadzornih zadaća od strane ESB-a, nacionalnih nadležnih tijela i nacionalnih imenovanih tijela u skladu s Uredbom (EU) br. 1024/2013. Uredba (EU) br. YYY/2014 (ESB/2014/17) sadrži odredbe o postupku za izricanje administrativnih kazni od strane ESB-a i nacionalnih nadležnih tijela u području nadzora.
(4)
Radi uspostavljanja dosljednog sustava za izricanje sankcija od strane ESB-a u izvršavanju njegovih nadzornih zadaća u skladu s Uredbom (EU) br. 1024/2013 i Uredbom (EU) br. YYY/2014 (ESB/2014/17), ESB je donio Preporuku ESB/2014/19 (5).
(5)
Uredbu (EZ) br. 2157/1999 potrebno je pojasniti u smislu da se primjenjuje samo na izricanje sankcija od strane ESB-a u izvršavanje njegovih zadaća središnje banke koje nisu nadzorne zadaće, dok se Uredba (EU) br. YYY/2014 (ESB/2014/17) primjenjuje na izricanje administrativnih kazni od strane ESB-a kod izvršavanja njegovih nadzornih zadaća.
(6)
Prilikom pobližeg određivanja postupovnih pravila koja se primjenjuju na pokretanje i provođenje postupka radi utvrđivanja povrede utvrđenog Uredbom (EZ) br. 2532/98, ESB bi trebao uzeti u obzir stupanj ozbiljnosti predviđene sankcije.
(7)
Uredbu (EZ) br. 2157/1999 potrebno je stoga izmijeniti na odgovarajući način,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Izmjene
Uredba (EZ) br. 2157/1999 mijenja se kako slijedi:
1.
Nakon članka 1. umeće se novi članak 1.a:
„Članak 1.a
Opseg
Ova se Uredba primjenjuje samo na sankcije koje ESB može izreći u izvršavanju svojih zadaća središnje banke koje nisu nadzorne zadaće. Ova se Uredba ne primjenjuje na administrativne kazne koje ESB može izreći u izvršavanju svojih nadzornih zadaća.”
2.
Nakon članka 1.a umeće se novi članak 1.b:
„Članak 1.b
Neovisna istražna jedinica
1. Za potrebe donošenja odluke o pokretanju postupka radi utvrđivanja povrede u skladu s člankom 2. i izvršavanju ovlasti utvrđenih u članku 3., ESB osniva internu neovisnu istražnu jedinicu (dalje u tekstu ‚istražna jedinica’) koja se sastoji od službenika nadležnih za istragu koji obavljaju svoje istražne funkcije neovisno o Izvršnom odboru i Upravnom vijeću i ne sudjeluju u raspravama Izvršnog odbora i Upravnog vijeća.
2. Kada ESB ima razloga sumnjati da je počinjena jedna ili više povreda ili da je u tijeku počinjenje jedne ili više povreda, predmet se upućuje Izvršnom odboru.
3. Kada Izvršni odbor smatra da primjenjiva sankcija može prijeći prag utvrđen u članku 10. stavku 1., pojednostavnjeni postupak utvrđen u članku 10. se ne primjenjuje, a Izvršni odbor upućuje predmet istražnoj jedinici. Istražna jedinica donosi odluku o tome da li pokrenuti postupak radi utvrđivanja povrede ili ne.
4. Bilo kakvo upućivanje na ESB u člancima 2. do 4., članku 5. stavcima 1. do 3. i članku 6. smatrat će se upućivanjem na istražnu jedinicu ESB-a, ili upućivanjem na Izvršni odbor kada se primjenjuje pojednostavnjeni postupak sukladno članku 10.
5. Odredbe ovog članka ne dovode u pitanje nadležnost nadležne nacionalne središnje banke za pokretanje postupka radi utvrđivanja povrede i provođenje istrage u skladu s ovom Uredbom.”
3.
U članku 2., stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Protiv istog poduzetnika ne smije se, na temelju istih činjenica, pokrenuti više od jednog postupka radi utvrđivanja povrede. U tu svrhu, ESB ili nadležna nacionalna središnja banka ne smije donijeti nikakvu odluku o pokretanju postupka radi utvrđivanja povrede sve dok se nisu međusobno obavijestili i savjetovali o tome.”
4.
U članku 2., stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. ESB ili nadležna nacionalna središnja banka, ovisno o slučaju, ovlašteni su na zahtjev pružati si međusobno pomoć i surađivati u provođenju postupka radi utvrđivanja povrede, a posebno prenositi sve informacije koje se mogu smatrati značajnim.”
5.
Nakon članka 7. umeće se novi članak 7.a:
„Članak 7.a
Podnošenje prijedloga Izvršnom odboru
1. Ako istražna jedinica ili, ovisno o slučaju, nadležna nacionalna središnja banka, nakon okončanja postupka radi utvrđivanja povrede, smatra da je potrebno izricanje sankcije dotičnom poduzetniku, tada podnosi prijedlog Izvršnom odboru, u kojem utvrđuje da je dotični poduzetnik počinio povredu, te određuje iznos sankcije koja se treba izreći.
2. Istražna jedinica ili, ovisno o slučaju, nadležna nacionalna središnja banka, temelji svoj prijedlog samo na činjenicama i prigovorima o kojima se dotični poduzetnik imao mogućnost očitovati.
3. Ako Izvršni odbor smatra da je spis koji je dostavila izvještajna jedinica ili, ovisno o slučaju, nadležna nacionalna središnja banka, nepotpun, može vratiti spis istražnoj jedinici ili nacionalnoj središnjoj banci, zajedno s obrazloženim zahtjevom za dodatnim informacijama.
4. Ako je Izvršni odbor, na temelju potpunog spisa, suglasan s prijedlogom istražne jedinice ili ovisno o slučaju, nadležne nacionalne središnje banke, za izricanje sankcije dotičnom poduzetniku, donosi odluku u skladu s prijedlogom koji je podnijela istražna jedinica ili nadležna nacionalna središnja banka.
5. Ako Izvršni odbor, na temelju potpunog spisa, smatra da činjenice opisane u prijedlogu istražne jedinice ili, ovisno o slučaju, nadležne nacionalne središnje banke, ne predstavljaju dostatan dokaz o povredi, Izvršni odbor može donijeti odluku kojom okončava postupak.
6. Ako je Izvršni odbor, na temelju potpunog spisa, suglasan da je dotični poduzetnik počinio povredu, kako je utvrđeno u prijedlogu istražne jedinice ili, ovisno o slučaju, nadležne nacionalne središnje banke, ali nije suglasan s predloženom sankcijom, tada donosi odluku kojom određuje sankciju koju smatra primjerenom.
7. Ako Izvršni odbor, na temelju potpunog spisa, nije suglasan s prijedlogom istražne jedinice ili, ovisno o slučaju, nadležne nacionalne središnje banke, nego zaključi da je počinjena drugačija povreda od strane dotičnog poduzetnika, ili da postoji drugačija činjenična osnova za prijedlog istražne jedinice ili, ovisno o slučaju, nadležne nacionalne središnje banke, obavještava dotičnog poduzetnika u pisanom obliku o svojem nalazu i o prigovorima protiv dotičnog poduzetnika.
8. Izvršni odbor donosi odluku kojom utvrđuje je li dotični poduzetnik počinio povredu te određuje sankciju koja se treba izreći, ako je potrebno. Odluke koje donosi Izvršni odbor utemeljene su samo na činjenicama i prigovorima o kojima se dotični poduzetnik imao mogućnost očitovati.”
Članak 2.
Završne odredbe
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u .