ДИРЕКТИВА 2013/30/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 12 юни 2013 година
относно безопасността на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води и за изменение на Директива 2004/35/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Член 191 от Договора за функционирането на Европейския съюз определя целите за опазване, защита и подобряване на качеството на околната среда и разумното и рационалното използване на природните ресурси. Това поражда задължение всички действия на Съюза да се съпровождат от висока степен на защита в съответствие с принципа на предпазните мерки и на принципите, че е необходимо да бъдат предприети превантивни действия, че екологичните щети следва да бъдат отстранявани преди всичко при техния източник и че замърсителят трябва да плати.
(2)
Целта на настоящата директива е да намалеят във възможно най-голяма степен случаите на големи аварии при свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води и да бъдат ограничени последиците от тях, като по този начин се подобри защитата на морската среда и крайбрежните икономики срещу замърсяване, бъдат определени минимални условия за безопасно проучване и добив на нефт и газ в крайбрежни води и се ограничат евентуалните смущения на собственото производство на енергия в Съюза, както и да бъдат усъвършенствани механизмите за реакция в случай на авария.
(3)
Настоящата директива следва да се прилага не само за бъдещи инсталации и дейности, свързани с нефт и газ в крайбрежни води, но и по отношение на съществуващи инсталации, при спазване на съответните преходни разпоредби.
(4)
Големите аварии при свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води могат да имат унищожителни и необратими последици върху морската и крайбрежната околна среда, както и значително отрицателно въздействие върху крайбрежните икономики.
(5)
Авариите при свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води, по-специално аварията в Мексиканския залив през 2010 г., повишиха степента на информираност на обществеността относно рисковете при свързаните с нефт и газ дейности и доведоха до преразглеждане на политиките, насочени към осигуряване на безопасността на тези дейности. Комисията започна преглед на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води и изрази първоначалните си виждания относно безопасността им в съобщението „Изправени сме пред предизвикателството да се осигури безопасност на нефтените и газови дейности в морски райони“ от 13 октомври 2010 г. Европейският парламент прие резолюции по темата на 7 октомври 2010 г. и 13 септември 2011 г. министрите на енергетиката от държавите членки изразиха своята позиция в заключенията на Съвета от 3 декември 2010 г.
(6)
Рисковете, свързани с големи аварии при свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води, са значителни. Като намалява риска от замърсяване на крайбрежните води, настоящата директива следва съответно да допринесе за осигуряването на защитата на морската среда и по-специално за постигането или поддържането на добро екологично състояние най-късно до 2020 г. - цел, определена в Директива 2008/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. за създаване на рамка за действие на Общността в областта на политиката за морска среда (Рамкова директива за морска стратегия) (3).
(7)
Директива 2008/56/ЕО има сред основните си цели уреждането на сумарните въздействия от всички дейности върху морската околна среда и представлява екологичният стълб на интегрираната морска политика. Тази политика е от значение за свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води, тъй като изисква свързването на конкретните проблеми от всеки стопански сектор с главната цел за осигуряване на задълбочено познаване на океаните, моретата и крайбрежните зони с цел да се разработи съгласуван подход към моретата, като се отчитат всички икономически, екологични и социални аспекти чрез използване на морското пространствено планиране и познанията за морската среда.
(8)
В редица региони на Съюза са създадени отрасли на нефт и газ в крайбрежни води, като има перспективи за нови регионални проекти в крайбрежните води на държавите членки с технологични разработки, позволяващи сондиране в по-трудни условия. Добивът на нефт и газ в крайбрежни води е съществен елемент за сигурността на енергийните доставки в Съюза.
(9)
Действащата различна и разпокъсана регулаторна рамка, приложима спрямо безопасността на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води в Съюза, и съществуващите практики за безопасност в отрасъла не осигуряват напълно достатъчна гаранция за свеждане до минимум на рисковете от аварии в крайбрежни води навсякъде в Съюза и за своевременно предприемане на най-ефективната реакция в случай на авария в крайбрежните води на държавите членки. При съществуващите режими на отговорност виновното лице не винаги може да бъде категорично установено и то може да няма възможност или да не може да бъде задължено да заплати всички разходи по отстраняване на щетите, които е причинило. Отговорното лице следва винаги да може да бъде ясно установено преди започването на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води.
(10)
Съгласно Директива 94/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 г. относно условията за предоставяне и ползване на разрешения за проучване, изследване и производство на въглеводороди (4), свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води в Съюза могат да се извършват, при условие че е получено разрешително. В този смисъл от лицензиращия орган се изисква да вземе под внимание техническите и финансовите рискове и ако е необходимо, данните за предходни случаи на ангажиране на отговорността на кандидатите, които искат да получат лицензи за изключителни права за проучване и добив. Необходимо е да се гарантира, че при разглеждане на техническите и финансовите възможности на притежателя на лиценз лицензиращият орган щателно проучва и неговите способности за осигуряване на непрекъсната безопасна и ефективна дейност при всички предвидими условия. При оценката на финансовите способности на субектите, кандидатстващи за разрешително съгласно Директива 94/22/ЕО, държавите членки следва да проверяват дали тези субекти са представили съответните доказателства, че са взети или ще бъдат взети адекватни мерки за покриване на отговорността, породена от големи аварии.
(11)
Необходимо е да се поясни, че титулярите на разрешителни за свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води съгласно Директива 94/22/ЕО са и отговорни „оператори“ по смисъла на Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети (5), и не следва да делегират задълженията си в това отношение на трето лице, с което са сключили договор.
(12)
Въпреки че генералните разрешителни по Директива 94/22/ЕО гарантират на притежателите на лицензи изключителни права за проучване или добив на нефт или газ в дадена област, обект на лиценз, свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води в тази област следва да са подложени на непрекъснат експертен регулаторен надзор от държавите членки, за да се гарантира наличието на ефективни средства за контрол с цел предотвратяването на големи аварии и ограничаването на въздействието им върху хората, околната среда и сигурността на енергийните доставки.
(13)
Свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води следва да се извършват само от оператори, определени от притежателите на лицензи или от лицензиращите органи. Операторът може да бъде трето лице или притежател на лиценз или един от притежателите на лицензи в зависимост от търговските договорености или националните административни изисквания. Операторът следва да е винаги субектът, носещ основната отговорност за безопасността на дейностите, и следва във всички случаи да притежава компетентността да действа в това отношение. Тази роля е различна в зависимост от конкретния етап на дейностите, обхванати от лиценза. Следователно ролята на оператора е да експлоатира сондаж на етапа на проучване и да експлоатира инсталация за производство на етапа на производство. Операторът на сондаж на етапа на проучване и операторът на инсталация за производство за дадена област, обект на лиценз, следва да могат да бъдат един и същ субект.
(14)
Операторите следва да сведат рисковете от голяма авария до практически разумния минимум до степен, при която разходите за по-нататъшното намаляване на риска биха били силно непропорционални спрямо ползите от намаляването. Разумното възможност за практическо прилагане на мерките за намаляване на риска следва да подлежи на постоянен преглед при отчитане на новите знания в областта на науката и технологиите. При оценката дали времето, разходите и усилията не биха били силно непропорционални спрямо ползите от по-нататъшното намаляване на риска, следва да се вземат предвид най-добрите практики във връзка с равнищата на риска, съвместими с извършваните дейности.
(15)
Важно е да се осигури реална възможност за обществеността да участва на ранен етап във вземането на решения във връзка с дейности, които биха могли да имат значително въздействие върху околната среда в Съюза. Тази политика е в съответствие с международните ангажименти на Съюза като Конвенцията на ИКЕ на ООН за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда (6) (Конвенцията от Орхус). Член 6 от Конвенцията от Орхус предвижда участие на обществеността във вземането на решения относно конкретните дейности, изброени в приложение I към нея, както и относно дейности извън списъка, които могат да имат значително въздействие върху околната среда. Член 7 от Конвенцията от Орхус изисква участие на обществеността във връзка с планове и програми, отнасящи се до околната среда.
(16)
Съответни изисквания съществуват и в правните актове на Съюза, отнасящи се до разработването на планове и проекти, по специално в Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 г. относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (7), Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 г. за осигуряване участието на обществеността при изготвянето на определени планове и програми, отнасящи се до околната среда (8), Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 г. относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (9) и Директива 2012/18/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно контрола на опасностите от големи аварии, които включват опасни вещества (10). Не за всички свързани с нефт и газ проучвателни дейности в крайбрежни води обаче се прилагат действащите изисквания на Съюза за участие на обществеността. Това се отнася най-вече до вземането на решения, които целят или могат да доведат до започването на проучвателни дейности на непроизводствена инсталация. Освен това тези проучвателни дейности биха могли при определени обстоятелства да имат значително въздействие върху околната среда и процеса на вземане на решения и поради това следва да е възможно участието на обществеността, както е предвидено в Конвенцията от Орхус.
(17)
В Съюза вече има примери за добри стандарти в националните регулаторни практики по отношение на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води. Въпреки това те се прилагат непоследователно в Съюза, като нито една държава членка досега не е въвела всички най-добри регулаторни практики в законодателството си за предотвратяване на големи аварии или за ограничаване на последиците за човешкия живот и здраве и за околната среда. Най-добрите регулаторни практики са необходими за осигуряването на ефективно регулиране, което да гарантира възможно най-високи стандарти за безопасност и да опазва околната среда, и да може да бъде постигнато, наред с другото, чрез съчетаването на свързани функции в рамките на компетентен орган, който може да черпи ресурси от един или повече национални органи.
(18)
В съответствие с Директива 92/91/ЕИО на Съвета от 3 ноември 1992 г. за минималните изисквания за подобряване опазването на безопасността и здравето на работниците в отрасли, свързани с рудодобива чрез сондиране (Единадесета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) (11) работниците и/или техни представители следва да бъдат консултирани по въпроси, свързани със безопасността и здравето на работното място, и следва да им бъде дадена възможност да участват в обсъжданията по всички въпроси, свързани с безопасността и здравето на работното място. Освен това добра практика в Съюза е официалното установяване от държавите членки на механизми за консултации на тристранна основа, включващи компетентния орган, операторите и собствениците и представителите на работниците. Пример за такава официално установена консултация е Конвенцията на Международната организация на труда относно тристранните консултации (международни трудови норми) (№ 144) от 1976 г.
(19)
Държавите членки следва да осигурят на компетентния орган юридически правомощия и подходящи ресурси, които да му позволяват да предприема ефективни, пропорционални и прозрачни действия по изпълнението, включително, когато е целесъобразно, преустановяване на дейностите в случай на незадоволителни резултати в областта на безопасността и опазването на околната среда от страна на операторите и собствениците.
(20)
Следва да бъде осигурена независимостта и обективността на компетентния орган. В това отношение опитът, натрупан вследствие на големи аварии, показва ясно, че организацията на административните правомощия в рамките на държавите членки може да предотврати конфликтите на интереси чрез ясното отделяне на регулаторните функции и свързаните с тях решения относно безопасността в крайбрежни води и околната среда и регулаторните функции, отнасящи се до икономическото развитие на природните ресурси в крайбрежни води, включително лицензирането и управлението на приходите. Подобни конфликти на интереси най-успешно се предотвратяват чрез пълно отделяне на компетентния орган от функциите, свързани с икономическото развитие на природните ресурси в крайбрежни води.
(21)
Пълното отделяне на компетентния орган от икономическото развитие на природните ресурси в крайбрежни води може обаче да бъде непропорционално при ниска интензивност на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води на дадена държава членка. В такъв случай ще се очаква съответната държава членка да предвиди най-подходящите алтернативни мерки, за да гарантира независимостта и обективността на компетентния орган.
(22)
Необходимо е специално законодателство за уреждането на въпросите, свързани с големите опасности във връзка с отрасъла на нефт и газ в крайбрежни води, по-специално по отношение на технологичната безопасност, безопасното съхраняване на въглеводороди, херметичността, предпазването от пожар и взривове, евакуацията, напускането и спасяването, както и ограничаването на въздействието върху околната среда след голяма авария.
(23)
Настоящата директива следва да се прилага, без да се засягат изискванията по други правни актове на Съюза, а именно в областта на безопасността и здравето на работниците на работното място, и по-специално Директива 89/391/ЕИО на Съвета от 12 юни 1989 г. за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето на работниците на работното място (12) и Директива 92/91/ЕИО.
(24)
За дейности, които се осъществяват както на трайно прикрепени, така и на подвижни инсталации, трябва да се прилага режим в крайбрежни води, който да се прилага и за жизнения цикъл на проучвателните и добивните дейности от проектирането до извеждането от експлоатация и окончателното напускане.
(25)
Наличните понастоящем най-добри практики за предотвратяване на големи аварии при свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води се основават на подход на определяне на цели и на постигането на желаните резултати чрез задълбочена оценка на риска и надеждни системи за управление.
(26)
В съответствие с най-добрите практики в Съюза операторите и собствениците се насърчават да установят ефективни политики в областта на безопасността и околната среда и да ги приложат чрез всеобхватни системи за управление във връзка с безопасността и околната среда и планове за аварийно реагиране. С цел да разработят подходящи мерки за предотвратяване на големи аварии операторите и собствениците следва изчерпателно и систематично да набележат всички сценарии за големи аварии, свързани с всички опасни дейности, които могат да се провеждат на такава инсталация, включително въздействието върху околната среда вследствие на голяма авария. Тези най-добри практики изискват и оценка на вероятността и последиците и съответно на риска от голяма авария, както и на мерките, необходими за предотвратяването им, както и за аварийно реагиране, в случай че въпреки всичко възникне голяма авария. Оценките на риска и мерките за предотвратяване на големи аварии следва ясно да бъдат описани и събрани в доклада за големите опасности. Докладът за големите опасности следва да допълва документа за безопасност и здраве, посочен в Директива 92/91/ЕИО. С работниците следва да се провеждат консултации на съответните етапи от изготвянето на доклада за големите опасности. Докладът за големите опасности следва да е бил задълбочено оценен и приет от компетентния орган.
(27)
С цел поддържане на ефективен контрол на големите опасности в крайбрежни води на държавите членки докладът за големите опасности следва да се изготвя и при необходимост, да се изменя във връзка с всеки съществен аспект от жизнения цикъл на дадена добивна инсталация, включително при проектирането, работата, дейностите при съвместна работа с други инсталации, промяната на местоположението на инсталацията в крайбрежните води на съответната държава членка, основни промени и крайното напускане. Докладът за големите опасности следва също така да се изготвя за непроизводствени инсталации и да се изменя при необходимост, за да се вземат предвид съществените изменения в инсталацията. Никоя инсталация не следва да се експлоатира в крайбрежните води на държавите членки, освен ако компетентният орган не е приел доклада за големите опасности, представен от оператора или собственика. Приемането на доклада за големите опасности от страна компетентния орган не следва да води до прехвърляне на отговорността за контрола на големите опасности от оператора или собственика към компетентния орган.
(28)
Сондажни дейности следва да се предприемат само на инсталация, на която технически могат да бъдат контролирани всички предвидими опасности на мястото на сондажа и по отношение на която е бил приет доклад за големите опасности.
(29)
В допълнение към използването на подходяща инсталация операторът следва да изготви подробен план на проекта и план за работата, съобразени с конкретните обстоятелства и опасности при всяка сондажна дейност. В съответствие с най-добрите практики в Съюза операторът следва да осигури независима експертна проверка на проекта на сондажа. Операторът следва да изпрати своевременно на компетентния орган уведомление относно плановете за сондажа, за да може компетентният орган да предприеме необходимите действия по отношение на планираната сондажна дейност. Държавите членки могат да въведат по-строги национални изисквания в това отношение преди започването на сондажна дейност.
(30)
За гарантиране на безопасността на проекта и непрекъснатата безопасност на дейностите от отрасъла се изисква да бъдат спазвани най-добрите практики, определени в официалните стандарти и ръководства. Тези стандарти и ръководства следва да се актуализират съобразно новите знания и разработки, за да се осигури непрекъснато усъвършенстване. Операторите, собствениците и компетентните органи следва да си сътрудничат за определянето на приоритетите за изготвяне на нови или усъвършенствани стандарти и ръководства с оглед опита от аварията на платформата „Deepwater Horizon“ и други големи аварии. Предвид установените приоритети следва незабавно да бъде възложено изготвянето на нови и усъвършенствани стандарти и ръководства.
(31)
Поради сложния характер на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води прилагането на най-добрите практики от страна на операторите и собствениците изисква наличието на схема за независима проверка на критичните елементи във връзка с безопасността и околната среда през целия жизнен цикъл на инсталацията, включително на етапа на проектиране при производствени инсталации.
(32)
Доколкото подвижните крайбрежни сондажни съоръжения са в движение и следва да се считат за кораби, за тях се прилагат международните морски конвенции, по-специално Международната конвенция за безопасност на човешкия живот на море (SOLAS), Международна конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби (MARPOL) или равностойните стандарти на приложимия текст на Кодекса за изграждането и оборудването на подвижни крайбрежни сондажни съоръжения (MODU Code). Когато са в движение в крайбрежни води, за подобни подвижни крайбрежни сондажни съоръжения се прилага и правото на Съюза относно държавния пристанищен контрол и изискванията на държавата на знамето. Настоящата директива урежда онези съоръжения, които са разположени в крайбрежни води за целите на дейностите по сондиране, добив или други свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води.
(33)
В доклада за големите опасности следва, наред с другото, да се отчитат рисковете за околната среда, включително въздействието на климатичните условия и изменението на климата върху дългосрочната издръжливост на инсталациите. Като се има предвид, че свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води в една държава членка могат да имат значително неблагоприятно въздействие върху околната среда в друга държава членка, е необходимо да се предвидят и прилагат специални разпоредби в съответствие с Конвенцията на ИКЕ на ООН за оценка на въздействието върху околната среда в трансграничен контекст, съставена в Еспо (Финландия) на 25 февруари 1991 г. Държавите членки с крайбрежни води, които не участват в свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води, следва да определят звена за контакт с цел улесняване на ефективното сътрудничество в тази област.
(34)
Операторите следва незабавно да уведомяват държавите членки за възникването или за възможното възникване на голяма авария, за да може съответната държава членка да реагира по подходящ начин. За тази цел операторите следва да включат в уведомлението подходящи и достатъчни данни относно географското местоположение, мащаба и естеството на възникналата или неизбежната голяма авария, своята собствена реакция и най-неблагоприятния сценарий за развитие на ситуацията, включително възможността за надхвърляне на териториалните граници.
(35)
За да се осигури ефективна реакция при извънредни ситуации, операторите следва да изготвят вътрешни планове за аварийно реагиране, които са съобразени с обекта и се основават на сценариите за рисковете и опасностите, набелязани в доклада за големите опасности, да ги представят пред своя компетентен орган и да поддържат ресурсите, необходими за бързото изпълнение на тези планове при необходимост. Във връзка с подвижните сондажни съоръжения в крайбрежни води операторите трябва да направят необходимото плановете за аварийно реагиране на собствениците за инсталацията да бъдат изменяни при необходимост, така че да са приложими за конкретното местоположение и опасности, свързани с експлоатацията на сондажа. Тези изменения следва да бъдат включени в уведомлението за сондажни дейности. Достатъчната наличност на ресурси за аварийно реагиране следва да се оценява спрямо капацитета за разполагането им на мястото на аварията. Операторите следва да осигурят и редовно да проверяват готовността и ефективността на ресурсите за аварийно реагиране. В надлежно обосновани случаи мерките за реагиране могат да се основават на бързия превоз към отдалечени места на оборудване за реагиране, като устройства за овладяване, и други ресурси.
(36)
Най-добрата световна практика изисква притежателите на лицензи, операторите и собствениците да поемат основната отговорност за контрола на рисковете, които пораждат със своите дейности, включително дейностите, осъществявани от изпълнители от тяхно име, и за тази цел да установят в рамките на корпоративна политика за предотвратяване на големи аварии механизми и най-висока степен на корпоративна ангажираност за прилагането на въпросната политика последователно в рамките на организацията в Съюза и извън него.
(37)
От отговорните оператори и собственици следва да се очаква да провеждат своите дейности в световен мащаб в съответствие с най-добрите практики и стандарти. Последователното прилагане на тези най-добри практики и стандарти следва да стане задължително в рамките на Съюза, като е желателно регистрираните на територията на държавите членки оператори и собственици да прилагат корпоративната политика за предотвратяване на големи аварии, когато извършват дейности извън крайбрежните води на държавите членки, доколкото това е възможно в рамките на приложимата национална правна рамка.
(38)
Като отчитат, че може да не е възможно да се осигури прилагането извън Съюза на корпоративната политика за предотвратяване на големи аварии, държавите членки следва да гарантират, че операторите и собствениците отразяват своите свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води извън Съюза в документите относно корпоративната политика за предотвратяване на големи аварии.
(39)
Информацията относно големи аварии при свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води извън Съюза може да спомогне за по-успешното разбиране на евентуалните причини за тях, за насърчаване извличането на основни поуки и за по-нататъшното развитие на регулаторната рамка. Поради това всички държави членки, включително държавите членки без излаз на море и държавите членки с крайбрежни води, които нямат свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води или не лицензират такива дейности, следва да изискват доклади за големите аварии, възникнали извън Съюза с участието на дружества, регистрирани на тяхна територия, и следва да обменят тази информация на равнището на Съюза. Изискването за такива доклади не следва да засяга аварийното реагиране или правните производства, свързани с аварията. Вместо това тези доклади следва да се съсредоточават върху значението на аварията за по-нататъшното повишаване на безопасността на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води в Съюза.
(40)
Държавите членки следва да очакват от операторите и собствениците, при спазване на най-добрите практики, да установят отношения на ефективно сътрудничество с компетентния орган, като подкрепят най-добрите регулаторни практики на този орган, както и да проявяват активност при осигуряването на най-високите равнища на безопасност, включително при необходимост - като спират дейности, без да е необходима намесата на компетентния орган.
(41)
За да се гарантира, че нито един проблем във връзка с безопасността не е подценен или пренебрегнат, е важно да се създадат и насърчават подходящи средства за поверително сигнализиране на тези проблеми и за защита на подаващите сигналите. Държавите членки не могат да осигурят прилагането на правила извън Съюза, но тези средства следва да дадат възможност лица, които участват в свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води извън Съюза, да сигнализират за евентуални проблеми.
(42)
Обменът на съпоставими данни между държавите членки е трудно осъществим и ненадежден поради липсата на единен формат за докладване на данните във всички държави членки. Наличието на единен формат за докладване на данни от операторите и собствениците на държавите членки би осигурило прозрачност на резултатите на операторите и собствениците във връзка с безопасността и околната среда, би предоставило достъп на обществеността до относима и съпоставима в целия Съюз информация относно безопасността на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води и би улеснило разпространението на поуките, извлечени от големи аварии и предаварийни ситуации.
(43)
За да се осигурят еднакви условия за обмен на информация и насърчаване прозрачността на резултатите от дейността на отрасъла на нефт и газ в крайбрежни води, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия по отношение на формата и това какви данни да бъдат обменяни и предоставяни на обществеността. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (13).
(44)
За приемането на съответните актове за изпълнение следва да се използва процедурата по консултиране, тъй като тези актове са главно от чисто практическо естество. Следователно използването на процедурата по разглеждане не би било оправдано.
(45)
С цел засилване на общественото доверие в надеждността на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води в рамките на Съюза държавите членки следва да представят на Комисията периодични доклади за дейността и инцидентите. Комисията следва периодично да публикува доклади за равнищата на дейността в Съюза и тенденциите в резултатите във връзка с безопасността и опазването на околната среда в отрасъла на нефт и газ в крайбрежни води. Държавите членки следва незабавно да информират за големи аварии Комисията и всяка друга държава членка, чиято територия или води са засегнати, както и заинтересованата общественост.
(46)
Опитът показва, че за да се осигури поверителност на чувствителната информация, е необходимо да се насърчава откритият диалог между компетентния орган и съответния оператор и собственик. За тази цел диалогът между операторите и собствениците и всички държави членки следва да се основава на съответните действащи международни правни инструменти и на правото на Съюза относно достъпа до информация от значение за околната среда, за която се прилага някое първостепенно изискване за безопасност и опазване на околната среда.
(47)
Значението на сътрудничеството между органите по дейностите в крайбрежни води личи ясно от дейността на Форума на институциите по морските дейности в Северно море и Международния форум на регулаторите. Подобно сътрудничество в Съюза е установено в рамките на експертна група - Групата на компетентните органи на ЕС по въпросите на добива на нефт и газ в морски райони (14), чиято цел е насърчаването на ефикасното сътрудничество между националните представители и Комисията, включително чрез разпространяването на най-добрите практики и оперативна информация, установяването на приоритетите за повишаване на стандартите и за даване на становища на Комисията относно реформите в областта на регулирането.
(48)
Аварийното реагиране и планирането на действията при големи аварии следва да стане по-ефективно посредством систематично и планирано сътрудничество между държавите членки, от една страна, и между държавите членки и отрасъла на нефт и газ, от друга страна, както и чрез обмена на съвместими ресурси за аварийно реагиране, включително експертен опит. При необходимост за реагирането и планирането следва да се използват и наличните ресурси и помощта, осигурени от Съюза, по-специално чрез Европейската агенция по морска безопасност (наричана по-долу „Агенцията“), създадена с Регламент (ЕО) № 1406/2002 (15), и механизма на Съюза за гражданска защита, установен с Решение 2007/779/ЕО, Евратом на Съвета (16). Държавите членки следва също така да могат да потърсят допълнителна подкрепа от Агенцията чрез механизма на Съюза за гражданска защита.
(49)
Съгласно Регламент (ЕО) № 1406/2002 Агенцията се създава с цел осигуряване на високо, уеднаквено и ефективно равнище на морска безопасност и предотвратяване на замърсяване, причинено от кораби в рамките на Съюза, както и реагиране на замърсяване на морската среда, причинено от инсталации за нефт и газ.
(50)
При изпълнението на задълженията по настоящата директива следва да се има предвид фактът, че морските води, попадащи под суверенитета или суверенните права и юрисдикцията на държавите членки, съставляват неразделна част от четирите морски региона, посочени в член 4, параграф 1 от Директива 2008/56/ЕО, а именно Балтийско море, Североизточният Атлантически океан, Средиземно море и Черно море. Поради тази причина Съюзът следва приоритетно да засили координацията с трети държави, които имат суверенитет или суверенни права и юрисдикция върху морските води в тези морски региони. Подходящи рамки за сътрудничество са регионалните морски конвенции по смисъла на член 3, точка 10 от Директива 2008/56/ЕО.
(51)
По отношение на Средиземно море във връзка с настоящата директива бяха предприети необходимите действия за присъединяване на Съюза към Протокола относно опазването на Средиземно море от замърсяване в резултат на проучване и експлоатация на континенталния шелф и на морското дъно и неговите недра (17) („Протоколът за крайбрежните води“) към Конвенцията за защита на морската среда и на крайбрежните райони в Средиземноморието („Конвенцията от Барселона“), сключена с Решение 77/585/ЕИО на Съвета (18).
(52)
Арктическите води представляват съседна морска среда с особено значение за Съюза и играят важна роля за смекчаване на въздействието на изменението на климата. Сериозните екологични проблеми във връзка с арктическите води изискват специално внимание, за да се осигури опазване на околната среда в Арктика по отношение на всякакъв вид свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води, включително проучвателните дейности, като се има предвид рискът от големи аварии и необходимостта от ефективно реагиране. Държавите членки, които са членове на Арктическия съвет, се поощряват активно да насърчават най-високите стандарти за екологична безопасност в тази уязвима и уникална екосистема чрез създаването на международни правни инструменти във връзка с предотвратяването, готовността и реагирането на замърсяване с нефт на морската среда в Арктика, както и като се основават, наред с другото, на работата на специалната група, създадена от Арктическия съвет, и съществуващите насоки на Арктическия съвет относно свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води.
(53)
Националните външни планове за аварийно реагиране следва да се основават на оценка на риска, като се съобразяват докладите за големите опасности за инсталациите, разположени в съответните крайбрежни води. Държавите членки следва да вземат предвид последните актуализирани насоки за оценка и картографиране на риска за целите на управлението на бедствия, подготвени от Комисията.
(54)
Ефективната реакция при извънредни ситуации изисква незабавни действия от страна на оператора и собственика и тясно сътрудничество с организациите на държавите членки за аварийно реагиране, които координират включването на допълнителни ресурси за аварийно реагиране в зависимост от развитието на ситуацията. Реакцията следва да включва и пълно разследване на аварията, което следва да започне незабавно, така че да се осигури минимална загуба на важна информация и доказателства. След възникването на извънредна ситуация държавите членки следва да направят съответните заключения и да вземат всички необходими мерки.
(55)
От решаващо значение е цялата относима информация, включително техническите данни и параметри, да е на разположение за последващото разследване. Държавите членки следва да осигурят събирането на съответните данни в хода на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води и, в случай на авария - за обезпечаване на сигурността на данните и по-интензивното им събиране. Във връзка с това държавите членки следва да насърчават използването на подходящи технически средства с цел да се подобри надеждността и съхраняването на данни от значение, както и да се предотврати евентуалното им манипулиране.
(56)
За да се осигури ефективно изпълнение на изискванията на настоящата директива, следва да бъдат въведени ефективни, пропорционални и възпиращи санкции за нарушения.
(57)
С цел адаптирането на някои приложения, за да бъде включена допълнителна информация, която може да се окаже необходима в контекста на техническия прогрес, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с изменението на изискванията в някои приложения към настоящата директива. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и Съвета.
(58)
Определението за щети на водите в Директива 2004/35/ЕО следва да бъде изменено, за да стане възможно отговорността на притежателите на лицензи по смисъла на посочената директива да се прилага по отношение на морските води на държавите членки, определени в Директива 2008/56/ЕО.
(59)
Много от разпоредбите на настоящата директива не се отнасят за държавите членки без излаз на море, а именно Австрия, Люксембург, Словакия, Унгария и Чешката република. Желателно е обаче при двустранните си контакти с трети държави и със съответните международни организации тези държави членки да утвърждават принципите и високите стандарти, съществуващи в правото на Съюза във връзка с безопасността на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води.
(60)
Не всички държави членки с крайбрежни води позволяват извършването на свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води в рамките на своята юрисдикция. Тези държави членки не участват в лицензирането и предотвратяването на големи аварии при такива дейности. Следователно транспонирането и прилагането на всички разпоредби на настоящата директива от страна на тези държави членки би било непропорционално и ненужно задължение. Въпреки това аварии по време на свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води могат да засегнат и техните брегове. Затова тези държави членки следва, наред с другото, да бъдат подготвени да реагират и да разследват случаи на големи аварии и следва да си сътрудничат посредством звена за контакт с други засегнати държави членки и със съответните трети държави.
(61)
Предвид географското си положение държавите членки без излаз на море не участват в лицензирането или предотвратяването на големи аварии при свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води, нито могат да бъдат засегнати от подобни аварии в крайбрежните води на други държави членки. Поради това те не следва да бъдат задължавани да транспонират по-голямата част от разпоредбите на настоящата директива. Въпреки това, когато дадено дружество, което пряко или чрез свое дъщерно дружество извършва свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води извън Съюза, е регистрирано в държава членка без излаз на море, е необходимо тази държава членка да изиска от посоченото дружество да представи доклад за авариите, които биха могли да възникнат при такива дейности, който може да бъде предмет на обмен на равнището на Съюза с цел всички заинтересовани лица в Съюза да се ползват от опита, натрупан в резултат на такива аварии.
(62)
Освен мерките, въведени с настоящата директива, Комисията следва да проучи и други подходящи средства за по-успешно предотвратяване на големи аварии и за ограничаване на последиците от тях.
(63)
Операторите следва да си осигурят достъп до достатъчно материални, човешки и финансови ресурси за предотвратяване на големи аварии и ограничаване на последиците от тях. Тъй като обаче никакви съществуващи инструменти за финансово обезпечение, включително договорености за споделяне на риска, не могат да обхванат всички възможни последици от големи аварии, Комисията следва да направи допълнителен анализ и проучвания на подходящите мерки за осигуряване на достатъчно надежден режим на отговорността за щети при свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води, изисквания относно финансовия капацитет, включително наличието на подходящи инструменти за финансово обезпечение или други средства. Това може да включва проучване на осъществимостта на схема за взаимно компенсиране. Комисията следва да представи на Европейския парламент и на Съвета доклад за заключенията си, придружен при необходимост от предложения.
(64)
На равнището на Съюза е важно техническите стандарти да бъдат допълнени от съответната правна рамка от законодателство относно безопасността на продуктите и тези стандарти да се прилагат по отношение на всички инсталации в крайбрежни води на държавите членки, а не само по отношение на неподвижните производствени инсталации. Ето защо Комисията следва да направи допълнителен анализ на стандартите за безопасност на продуктите, приложими по отношение на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води.
(65)
Тъй като целта на настоящата директива, а именно установяването на минимални изисквания за предотвратяването на големи аварии при свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води и ограничаването на последиците от такива аварии, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки и следователно, предвид обхвата и последиците на предложеното действие, може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и обхват
1. Настоящата директива установява минималните изисквания за предотвратяване на големи аварии при свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води и за ограничаване на последиците от такива аварии.
2. Настоящата директива не засяга правото на Съюза, отнасящо се до безопасността и здравето на работниците на работното място, по-специално директиви 89/391/ЕИО и 92/91/ЕИО.
3. Настоящата директива не се засяга директиви 94/22/ЕО, 2001/42/ЕО, 2003/4/ЕО (19), 2003/35/ЕО, 2010/75/ЕС (20) и 2011/92/ЕС.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива:
1)
„голяма авария“ по отношение на инсталация или свързана инфраструктура означава:
а)
инцидент, включващ взрив, пожар, изгубване контрола върху сондаж или изпускане на нефт, газ или опасни вещества, които водят или е силно вероятно да доведат до смъртни случаи или сериозни наранявания на лица;
б)
инцидент, пораждащ сериозни щети за инсталацията или свързаната инфраструктура, който води или е силно вероятно да доведе до смъртни случаи или сериозни наранявания на лица;
в)
всякакъв друг инцидент, водещ до смърт или сериозно нараняване на пет или повече лица, които са на инсталация в крайбрежни води, където е разположен източникът на опасност, или които участват в свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води във връзка с инсталацията или свързаната инфраструктура; или
г)
всеки значителен екологичен инцидент, възникнал в резултат от инциденти, посочени в букви а), б) и в).
За да се определи дали даден инцидент съставлява голяма авария по буква а), б) или г), инсталациите, на които обикновено няма човешко присъствие, се приемат за инсталации, на които има човешко присъствие;
2)
„в крайбрежни води“ означава разположен в териториално море, в изключителна икономическа зона или на континенталния шелф на държавите членки по смисъла на Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право;
3)
„свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води“ означава всички дейности във връзка с инсталация или свързана инфраструктура, включително тяхното проектиране, планиране, изграждане, експлоатация и извеждане от експлоатация, отнасящи се до проучване и добив на нефт и газ, но без пренос на нефт и газ от един бряг до друг;
4)
„риск“ означава комбинацията от вероятността за настъпване на дадено събитие и последиците от него;
5)
„оператор“ означава субектът, определен от притежателя на лиценз или от лицензиращия орган за осъществяването на свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води, включително планирането и изпълнението на сондажна дейност или управлението и контрола на функциите на дадена производствена инсталация;
6)
„подходящ“ означава правилен или напълно уместен за дадено изискване или ситуация - включително въз основа на оценка на пропорционалните усилия и разходи, основаващ се на обективни доказателства и доказан чрез анализ, сравнение с подходящи стандарти или други решения, които са били използвани при сравними ситуации от други органи или отрасли;
7)
„субект“ означава всяко физическо или юридическо лице или група от такива лица;
8)
„приемлив“ във връзка с риск означава ниво на риск, по отношение на което времето, разходите или усилията за по-нататъшното му намаляване биха били силно непропорционални спрямо ползите от подобно намаляване. При оценката дали времето, разходите или усилията биха били силно непропорционални спрямо ползите от по-нататъшното намаляване на риска се вземат предвид най-добрите практики във връзка с нивата на риска, съвместими с начинанието;
9)
„лиценз“ означава разрешително за извършване на свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води съгласно Директива 94/22/ЕО;
10)
„област, обект на лиценз“ означава географската област, обхваната от лиценза;
11)
„притежател на лиценз“ означава лице, което притежава лиценз или лица, съпритежатели на лиценз;
12)
„изпълнител“ означава всеки субект, с който операторът или собственикът е сключил договор за изпълнение на конкретни задачи от името на оператора или на собственика;
13)
„лицензиращ орган“ означава публичният орган, който е отговорен за издаването на разрешителни или за контрола върху използването им, както е предвидено в Директива 94/22/ЕО;
14)
„компетентен орган“ означава публичният орган, определен съгласно настоящата директива и отговарящ за изпълнението на задълженията, възложени му с настоящата директива. Компетентният орган може да се състои от една или повече публични структури;
15)
„проучване“ означава сондирането в даден участък и всички съответни свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води, необходими на етапа преди свързаните с добива дейности;
16)
„добив“ означава извличане в крайбрежни води на нефт и газ от подземните слоеве на област, обект на лиценз, включително преработката на нефт и газ в крайбрежни води и техния пренос чрез свързана инфраструктура;
17)
„непроизводствена инсталация“ означава инсталация, различна от инсталация, която се използва за добив на нефт и газ;
18)
„общественост“ означава един или повече субекти и - в съответствие с националното законодателство или практика - техните сдружения, организации или групи;
19)
„инсталация“ означава стационарно, трайно прикрепено или подвижно съоръжение или комбинация от съоръжения, постоянно свързани помежду си с мостове или други конструкции, използвани за свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води или във връзка с такива дейности. Инсталациите включват подвижни крайбрежни сондажни съоръжения единствено когато са разположени в крайбрежни води за целите на дейностите по сондаж, добив или други свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води;
20)
„производствена инсталация“ означава инсталация, която се използва за добив;
21)
„свързана инфраструктура“ означава, в рамките на зоната на безопасност или в рамките на съседна зона на по-голямо разстояние от инсталацията, определено по преценка на държавата членка:
а)
всеки сондаж и свързани структури, допълнителни съоръжения и устройства, свързани с инсталацията;
б)
всякаква апаратура и обекти, разположени на главната конструкция на инсталацията или прикрепени към нея;
в)
всякаква прикрепена към тръбопровода апаратура и обекти;
22)
„приемане“ във връзка с доклада за големи опасности означава писменото съобщение от компетентния орган до оператора или собственика, че ако бъде изпълнен по описания в него начин, докладът отговаря на изискванията на настоящата директива. Приемането не предполага прехвърляне на отговорността за контрола на големите опасности към компетентния орган;
23)
„голяма опасност“ означава ситуация, която може да доведе до голяма авария;
24)
„сондажна дейност“ означава всяка дейност, свързана със сондаж, която би могла да доведе до случайно изпускане на вещества, които биха могли да предизвикат голяма авария, включително пробиването на сондаж, ремонтът или промяната на сондаж, спирането на сондажни дейности или окончателното напускане на сондаж;
25)
„комбинирана дейност“ означава дейност, осъществявана от инсталация съвместно с друга инсталация или инсталации за цели, свързани с другата или другите инсталации, която оказва съществено въздействие върху рисковете за безопасността на хората или опазването на околната среда на някоя инсталация или на всички тях;
26)
„зона на безопасност“ означава площта в периметър от 500 метра от всяка част на инсталацията, установена от държавата членка;
27)
„собственик“ означава субект, на който нормативно е възложен контролът върху дейността на непроизводствена инсталация;
28)
„вътрешен план за аварийно реагиране“ означава план, изготвен от оператора или собственика съгласно изискванията на настоящата директива относно мерките за предотвратяване на разрастването или за ограничаване на последиците от голяма авария при свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води;
29)
„независима проверка“ означава оценка и потвърждаване на точността на конкретни писмени декларации от субект или организационно подразделение на оператора или собственика, което не се контролира или влияе от субекта или организационното подразделение, използващо декларациите;
30)
„съществено изменение“ означава:
а)
при доклад за големи опасности - изменение на основанието, въз основа на което е бил приет първоначалният доклад, включително, наред с другото, материалните промени, наличието на нови знания или технологии и измененията в оперативното управление;
б)
при уведомление за сондажни дейности или за комбинирани дейности - изменение на основанието, въз основа на което е било подадено първоначалното уведомление, включително, наред с другото, материалните промени, замяната на инсталацията с друга, наличието на нови знания или технологии и измененията в оперативното управление;
31)
„започване на дейностите“ означава моментът във времето, в който инсталацията или свързаната инфраструктура е включена за първи път в дейностите, за които е предназначена;
32)
„ефективност на реагирането при нефтен разлив“ означава ефективност на системите за реагиране при нефтен разлив, определена въз основа на анализ на честотата, продължителността и графика на условията на околната среда, които биха попречили да се реагира. Оценката на ефективността на реагирането при нефтен разлив се изразява като процент от време, през което тези условия не са налице, и включва описание на оперативните ограничения за засегнатите инсталации вследствие на тази оценка;
33)
„критични елементи във връзка с безопасността и околната среда“ означава части на дадена инсталация, включително компютърните програми, чиято цел е да предотвратят или да ограничат последиците от голяма авария или чиято неизправност би могла да причини голяма авария или да допринесе съществено за такава авария;
34)
„тристранна консултация“ означава официална договореност за осигуряване на диалог и сътрудничество между компетентния орган, операторите и собствениците и представителите на работниците;
35)
„отрасъл“ означава субекти, които пряко участват в свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води по настоящата директива или чиято дейност е пряко свързана с такива дейности;
36)
„външен план за аварийно реагиране“ означава местна, национална или регионална стратегия за предотвратяване на разрастването или за ограничаване на последиците от голяма авария при свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води с използване на всички ресурси, с които разполага операторът, описани в съответния вътрешен план за аварийно реагиране, както и всякакви допълнителни ресурси, осигурени от държавите членки;
37)
„значителен екологичен инцидент“ означава инцидент, който води или може да доведе до сериозни неблагоприятни въздействия върху околната среда в съответствие с Директива 2004/35/ЕО.
ГЛАВА II
ПРЕДОТВРАТЯВАНЕ НА ГОЛЕМИ АВАРИИ ПРИ СВЪРЗАНИ С НЕФТ И ГАЗ ДЕЙНОСТИ В КРАЙБРЕЖНИ ВОДИ
Член 3
Основни принципи на управлението на риска при свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води
1. Държавите членки изискват от операторите да осигурят предприемането на всички подходящи мерки за предотвратяване на големи аварии при свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води.
2. Държавите членки правят необходимото операторите да не се освобождават от задълженията си по настоящата директива поради факта, че действията или пропуските, които водят или допринасят за големи аварии, се дължат на изпълнители.
3. В случай че възникне голяма авария, държавите членки правят необходимото операторите да вземат всички подходящи мерки за ограничаване на последиците от нея за човешкото здраве и околната среда.
4. Държавите членки изискват от операторите да направят необходимото свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води да се извършват въз основа на системно управление на риска, така че остатъчните рискове от големи аварии за хората, околната среда и ресурсите в инсталации в крайбрежни води да са приемливи.
Член 4
Съображения във връзка с безопасността и околната среда, отнасящи се до лицензите
1. Държавите членки правят необходимото решенията за даване или прехвърляне на лицензи за извършване на свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води да бъдат съобразени със способността на кандидата за лиценз да спазва изискванията за дейностите в рамките на лиценза, предвидени в съответните разпоредби на правото на Съюза, и по-специално в настоящата директива.
2. По-специално, когато се оценява техническата и финансова способност на кандидата за лиценз, се взема надлежно предвид следното:
а)
рисковете, опасностите и всяка друга относима информация във връзка със съответната област, обект на лиценз, включително, ако е необходимо, разходите, свързани с увреждането на морската среда, посочени в член 8, параграф 1, буква в) от Директива 2008/56/ЕО;
б)
конкретния етап на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води;
в)
финансовите възможности на кандидата, включително всякакви финансови обезпечения, за покриване на отговорността, която може да бъде породена от въпросните свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води, включително отговорността за евентуални икономически вреди, когато националното право предвижда подобна отговорност;
г)
наличната информация относно резултатите във връзка с безопасността и околната среда на кандидата, включително по отношение на големи аварии, доколкото е приложимо за дейностите, за които е поискан лицензът.
Преди да издаде или прехвърли лиценз за свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води, лицензиращият орган се консултира с компетентния орган, ако е целесъобразно.
3. Държавите членки правят необходимото лицензиращият орган да не издава лиценз, докато не се увери въз основа на представени от кандидата доказателства, че кандидатът вече е предприел или ще предприеме достатъчни мерки въз основа на правила, решение за които вземат държавите членки, за покриване на отговорността, която може да бъде породена от извършвани от кандидата свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води. Тази мерки трябва да са приложими и ефективни при започването на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води. Държавите членки изискват от кандидатите да представят по подходящ начин доказателства за техническия и финансов капацитет и всякаква друга информация от значение за областта, обхваната от лиценза, и конкретния етап на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води.
Държавите членки преценяват дали мерките по първа алинея са достатъчни да се установи дали кандидатът притежава достатъчно финансови ресурси за незабавното въвеждане и непрекъснатото поддържане на всички мерки, необходими за ефективното аварийно реагиране и последващото отстраняване на щетите.
Държавите членки улесняват установяването на устойчиви финансови инструменти и други мерки с цел да подпомогнат кандидатите за лицензи да докажат своя финансов капацитет съгласно първа алинея.
Държавите членки установяват най-малко процедури, гарантиращи бързата обработка по подходящ начин на претенциите за обезщетение, включително по отношение на изплащането на обезщетение за трансгранични инциденти.
Държавите членки изискват от притежателите на лиценз да поддържат достатъчен капацитет за посрещане на финансовите си задължения, произтичащи от отговорност за свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води.
4. Операторът се определя от лицензиращия орган или от притежателя на лиценз. Когато операторът се определя от притежателя на лиценз, лицензиращият орган се уведомява за това предварително. В такива случаи лицензиращият орган, при необходимост като се консултира с компетентен орган, може да възрази срещу определянето на оператора. В случай на такова възражение държавите членки изискват от притежателя на лиценз да определи подходящ друг оператор или да поеме задълженията на оператора по смисъла на настоящата директива.
5. Лицензионните процедури за свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води, отнасящи се до определена област, обект на лиценз, се организират така, че информацията, събрана в резултат на проучвателни дейности, да може да бъде проучена от държавите членки преди започване на добива.
6. Когато се оценяват техническите и финансовите способности на кандидата за лиценз, се обръща специално внимание на чувствителната в екологично отношение морска и крайбрежна среда, по-специално екосистемите, които изпълняват важна роля за смекчаването и приспособяването към изменението на климата, като солените блата и пластовете морска трева, както и защитените морски зони като специалните защитени зони съгласно Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 г. за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (21), специалните защитени зони съгласно Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 г. относно опазването на дивите птици (22), както и защитените морски зони, договорени от Съюза или съответните държави членки в рамките на международните или регионалните споразумения, по които те са страни.
Член 5
Участие на обществеността във връзка с въздействието върху околната среда на планирани проучвателни дейности за нефт и газ в крайбрежни води
1. Пробиването на проучвателен сондаж от непроизводствена инсталация не започва, преди съответните органи на държавите членки да са осигурили реално участие на обществеността на ранен етап във връзка с евентуалното въздействие върху околната среда на планирани свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води съгласно други правни актове на Съюза, по-специално директиви 2001/42/ЕО или 2011/92/ЕС, в зависимост от случая.
2. Когато не е било осигурено участие на обществеността съгласно параграф 1, държавите членки осигуряват предприемането на следните мерки:
а)
обществеността се информира, чрез публични обявления или други подходящи средства като електронни медии, за това къде се планира да бъдат разрешени проучвателни дейности;
б)
установява се заинтересованата общественост, включително онази част от обществеността, която е засегната или има вероятност да бъде засегната от решението за разрешаване на проучвателните дейности, или която има интерес от това решение, включително съответните неправителствени организации, като например организациите, подкрепящи опазването на околната среда, и други организации от значение;
в)
съответната информация за такива планирани дейности се предоставя на обществеността, включително, наред с другото, информация относно правото на участие във вземането на решения и за това до кого могат да бъдат изпращани бележки и въпроси;
г)
обществеността има право да прави бележки и да изразява мнения по времето, когато все още са възможни всякакви варианти, преди да бъде взето решение за разрешаване на проучвателните дейности;
д)
при вземането на решения по буква г) надлежно се вземат предвид резултатите от участието на обществеността; и
е)
след като е разгледала бележките и мненията на обществеността, съответната държава членка незабавно информира обществеността за взетите решения и за мотивите и съображенията, на които те се основават, включително информация за процеса на участие на обществеността.
Предвиждат се разумни срокове, с които се осигурява достатъчно време за всеки един от различните етапи на участието на обществеността.
3. Настоящият член не се прилага за области, по отношение на които е издаден лиценз преди 18 юли 2013 г.
Член 6
Свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води в границите на областите, обект на лиценз
1. Държавите членки правят необходимото производствените инсталации и свързаната инфраструктура да бъдат експлоатирани единствено в области, обект на лиценз, и само от оператори, определени за тази цел съгласно член 4, параграф 4.
2. Държавите членки изискват от притежателите на лицензи да гарантират, че операторът разполага с капацитет за спазване на изискванията за конкретната дейност в рамките на лиценза.
3. През цялото времетраене на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води държавите членки изискват от притежателите на лиценз да предприемат всички разумни стъпки за осигуряване от страна на оператора на спазването на изискванията и изпълнението на функциите и задълженията по настоящата директива.
4. Когато компетентният орган констатира, че операторът вече не е в състояние да спазва съответните изисквания съгласно настоящата директива, се информира лицензиращият орган. След това лицензиращият орган уведомява за това притежателя на лиценза, който поема отговорността за изпълнението на съответните задължения и незабавно предлага на лицензиращия орган заместващ оператор.
5. Държавите членки правят необходимото дейностите, свързани с производствени или непроизводствени инсталации, да не започват или да не продължават, преди компетентният орган да приеме доклада за големите опасности в съответствие с настоящата директива.
6. Държавите членки правят необходимото сондажните дейности или комбинираните дейности да не започват или да не продължават, преди докладът за големите опасности за включените инсталации да е приет в съответствие с настоящата директива. Освен това тези дейности не може да започват или да продължат, ако до компетентния орган не е подадено уведомление за сондажни дейности или уведомление за комбинирани дейности съгласно член 11, параграф 1, буква з) или и) съответно, или ако компетентният орган направи възражения относно съдържанието на уведомлението.
7. Държавите членки правят необходимото за установяването на зона на безопасност около всяка инсталация и за забрана на влизането или пребиваването на плавателни съдове в тази зона на безопасност.
Тази забрана обаче не се прилага за плавателни съдове, които влизат или пребивават в зоната на безопасност:
а)
във връзка с полагането, проверката, изпробването, ремонта, поддръжката, поправката, подмяната или демонтирането на всякакви подводни кабели или тръбопроводи в зоната на безопасност или близо до нея;
б)
да предоставят услуги или да превозват лица или стоки към или от инсталация в зоната на безопасност;
в)
съгласно указанията на държавата членка да извършват проверка на инсталации или свързана инфраструктура в зоната на безопасност;
г)
във връзка със спасяване или в опит за спасяване на човешки живот или имущество;
д)
поради неблагоприятни метеорологични условия;
е)
в случай на бедствие; или
ж)
със съгласието на оператора, на собственика или на държавата членка, в която е разположена зоната на безопасност.
8. Държавите членки създават механизъм за ефективно участие в рамките на тристранни консултации на компетентния орган, операторите и собствениците и представителите на работниците при изготвянето на стандартите и политиките, отнасящи се до предотвратяването на големи аварии.
Член 7
Отговорност за екологични щети
Без да се засяга съществуващият обхват на отговорността във връзка с предотвратяването и отстраняването на екологични щети съгласно Директива 2004/35/ЕО, държавите членки правят необходимото притежателят на лиценз да носи имуществена отговорност за предотвратяването и отстраняването на екологични щети по смисъла на настоящата директива, причинени от свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води, осъществявани от притежателя на лиценз или оператора, или от тяхно име.
Член 8
Определяне на компетентния орган
1. Държавите членки определят компетентен орган, натоварен със следните регулаторни функции:
а)
оценка и приемане на доклади за големите опасности, оценка на уведомления за проекти, оценка на уведомления за сондажни дейности или за комбинирани дейности, както и на други подобни документи, които му се представят;
б)
надзор върху спазването на настоящата директива от страна на операторите и собствениците, включително инспекции, разследвания и действия по изпълнението;
в)
консултиране на други органи или ведомства, включително на лицензиращия орган;
г)
съставяне на годишни планове съгласно член 21;
д)
изготвяне на доклади;
е)
сътрудничество с компетентните органи или със звената за контакт по член 27.
2. Във всеки един момент държавите членки гарантират независимостта и обективността на компетентния орган при изпълнението на регулаторните му функции, и по-специално по отношение на параграф 1, букви а), б) и в). Също така се предотвратяват конфликтите на интереси между регулаторните функции на компетентния орган, от една страна, и от друга страна, регулаторните функции, отнасящи се до икономическото развитие на природните ресурси в крайбрежни води и лицензирането на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води в държавите членки, както и събирането и управлението на приходите от тези дейности.
3. За постигането на целите по параграф 2 държавите членки изискват регулаторните функции на компетентния орган да се изпълняват в рамките на орган, който е независим от която и да е от функциите на държавата членка, свързани с икономическото развитие на природните ресурси в крайбрежни води и лицензирането на свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води в рамките на държавата членка, както и със събирането и управлението на приходите от тези дейности.
Въпреки това, когато общият брой на инсталациите, на които обикновено има човешко присъствие, е по-малък от шест, заинтересованата държава членка може да реши да не прилага първата алинея. Подобно решение не засяга задълженията ѝ по параграф 2.
4. Държавите членки предоставят на разположение на обществеността описание на това как е организиран компетентният орган, включително защо са го създали по този начин и как са осигурили изпълнението на регулаторните функции по параграф 1 и спазването на задълженията по параграф 2.
5. Държавите членки правят необходимото компетентният орган да разполага с нужните човешки и финансови ресурси, за да може да изпълнява задълженията си съгласно настоящата директива. Тези ресурси са съобразени с равнището на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води на държавата членка.
6. Държавите членки могат да сключат официални споразумения със съответни агенции на Съюза и други подходящи органи, когато има такива, за осигуряването на експертен опит за подпомагане на компетентния орган при изпълнението на неговите регулаторни функции. За целите на настоящия параграф няма да се счита за подходящ орган, чиято обективност може да бъде поставена под съмнение поради конфликт на интереси.
7. Държавите членки могат да създават механизми, съгласно които финансовите разходи на компетентния орган при изпълнението на неговите задължения по настоящата директива могат да бъдат възстановявани от притежателите на лицензи, операторите или собствениците.
8. Когато компетентният орган се състои от повече от една структура, държавите членки полагат всички усилия за избягване на дублиране на регулаторните функции между тях. Държавите членки могат да определят една от съставните структури за водеща и отговаряща за координацията на регулаторните функции по настоящата директива и за докладването на Комисията.
9. Държавите членки правят преглед на дейностите на компетентния орган и вземат всички необходими мерки за подобряване на неговата ефективност при изпълнението на регулаторните функции по параграф 1.
Член 9
Работа на компетентния орган
Държавите членки правят необходимото компетентният орган:
а)
да действа независимо от политиките, регулаторните решения или други съображения, нямащи отношение към задълженията му по настоящата директива;
б)
да определи ясно обема на своята отговорност и на отговорността на оператора и собственика за контрола на рисковете от големи аварии съгласно настоящата директива;
в)
да установи политика, процеси и процедури за задълбочена оценка на докладите за големите опасности и на уведомленията, подадени съгласно член 11, както и надзор за спазването на настоящата директива в рамките на юрисдикцията на държавите членки, включително инспекции, разследвания и действия по изпълнението;
г)
да предостави политиката, процесите и процедурите съгласно буква в) на разположение на операторите и собствениците и да предостави обобщена информация за тях на разположение на обществеността;
д)
при необходимост да разработва и въвежда съгласувани или съвместни процедури с други органи на държавите членки за изпълнение на задълженията по настоящата директива; и
е)
да основава политиката, организацията и оперативните си процедури на принципите, изложени в приложение III.
Член 10
Задачи на Европейската агенция по морска безопасност
1. Европейската агенция по морска безопасност (ЕАМБ) (наричана по-долу „Агенцията“) предоставя на държавите членки и Комисията необходимата техническа и научна помощ в съответствие с мандата ѝ съгласно Регламент (ЕО) № 1406/2002.
2. В рамките на своя мандат Агенцията:
а)
подпомага Комисията и засегнатата държава членка, по нейно искане, в определянето и проследяването на размера на даден нефтен или газов разлив;
б)
по тяхно искане, подпомага държавите членки при подготовката и изпълнението на външните планове за аварийно реагиране, особено при трансгранично въздействие в рамките на крайбрежните води на държавите членки и извън тях;
в)
въз основа на външните и вътрешните планове за енергийно реагиране на държавите членки разработва заедно с държавите членки и операторите опис на наличното оборудване и услуги за аварийно реагиране.
3. При поискване Агенцията може:
а)
да подпомага Комисията в оценката на съответствието на външните планове за аварийно реагиране на държавите членки с настоящата директива;
б)
да прави преглед на ученията, насочени към изпитването на трансграничните и аварийни механизми на Съюза.
ГЛАВА III
ПОДГОТОВКА И ОСЪЩЕСТВЯВАНЕ НА СВЪРЗАНИ С НЕФТ И ГАЗ ДЕЙНОСТИ В КРАЙБРЕЖНИ ВОДИ
Член 11
Документи, които се подават за осъществяване на свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води
1. Държавите членки правят необходимото операторът или собственикът да подаде до компетентния орган следните документи:
а)
корпоративната политика за предотвратяване на големи аварии или подходящо нейно описание в съответствие с член 19, параграфи 1 и 5;
б)
системата за управление във връзка с безопасността и околната среда, приложима към инсталацията, или подходящо нейно описание в съответствие с член 19, параграфи 3 и 5;
в)
в случай на планирана производствена инсталация - уведомление за проекта в съответствие с изискванията на част 1 от приложение I;
г)
описание на схемата за независима проверка в съответствие с член 17;
д)
доклад за големите опасности в съответствие с членове 12 и 13;
е)
при съществено изменение или при демонтиране на инсталацията, изменен доклад за големите опасности в съответствие с членове 12 и 13;
ж)
вътрешния план за аварийно реагиране или подходящо негово описание в съответствие с членове 14 и 28;
з)
в случай на сондажна дейност - уведомление за тази сондажна дейност и информация за нея в съответствие с член 15;
и)
в случай на комбинирана дейност -уведомление за комбинирани дейности в съответствие с член 16;
й)
в случай на съществуваща производствена инсталация, която предстои да бъде преместена на ново място за добив, на което да бъде експлоатирана - уведомление за промяна на местоположението в съответствие с приложение I, част 1;
к)
всички други относими документи, поискани от компетентния орган.
2. Документите, които се подават съгласно параграф 1, букви а), б), г) и ж), се включват в доклада за големите опасности, който се изисква съгласно параграф 1, буква д). Корпоративната политика за предотвратяване на големи аварии на оператори на сондажи се прилага към уведомлението за сондажни дейности, което се подава съгласно параграф1, буква з), когато не била подадена преди това.
3. Уведомлението за проекта, което се изисква съгласно параграф 1, буква в), се подава до компетентния орган в срока, определен от него, преди предвиденото подаване на доклада за големите опасности във връзка с планираната дейност. В отговор на уведомление за проекта компетентният орган прави бележки, които да бъдат отразени в доклада за големите опасности.
4. Когато съществуваща производствена инсталация предстои да навлезе в крайбрежните води на държава членка или да ги напусне, операторът уведомява компетентния орган писмено преди датата, на която производствената инсталация се очаква да навлезе в крайбрежните води на държавата членка или да ги напусне.
5. Уведомлението за промяна на местоположението, което се изисква съгласно параграф 1, буква й), се подава до компетентният орган на достатъчно ранен етап от процеса, за да може по време на изготвянето на доклада за големите опасности операторът да вземе предвид всички въпроси, повдигнати от компетентния орган.
6. В случай на съществено изменение, което засяга уведомление за проект или за промяна на местоположението преди предаването на доклада за големите опасности, компетентният орган се уведомява за това изменение възможно най-рано.
7. Докладът за големите опасности, който се изисква съгласно параграф 1, буква е), се подава до компетентния орган в срока, определен от него, преди планираното започване на дейностите.
Член 12
Доклад за големите опасности във връзка с производствена инсталация
1. Държавите членки осигуряват изготвянето от оператора на доклад за големите опасности във връзка с производствена инсталация, който се подава съгласно член 11, параграф 1, буква д). Посоченият доклад съдържа информацията, посочена в части 2 и 5 от приложение I, и се актуализира при необходимост или когато това бъде поискано от компетентния орган.
2. Държавите членки правят необходимото за провеждането на консултации с представителите на работниците на съответните етапи от изготвянето на доклада за големите опасности във връзка с производствена инсталация, както и за представянето на доказателства във връзка с това в съответствие с част 2, точка 3 от приложение I.
3. Със съгласието на компетентния орган докладът за големите опасности във връзка с производствена инсталация може да бъде изготвен по отношение на група инсталации.
4. Когато е необходима допълнителна информация, преди докладът за големите опасности да бъде приет, държавите членки правят необходимото операторът да предостави, по искане на компетентния орган, тази информация и да направи всички необходими промени в подадения доклад за големите опасности.
5. В случай че по производствената инсталация се налагат промени, които водят до съществено изменение, или е планирано демонтирането на трайно прикрепена производствена инсталация, операторът изготвя изменен доклад за големите опасности, който се подава съгласно член 11, параграф 1, буква е) в срок, определен от компетентния орган, в съответствие с част 6 от приложение I.
6. Държавите членки правят необходимото планираните промени да не се въвеждат или демонтирането да не започва, докато компетентният орган не приеме изменения доклад за големите опасности за производствената инсталация.
7. Докладът за големите опасности във връзка с производствена инсталация подлежи на пълен периодичен преглед от страна на оператора най-малко веднъж на всеки пет години или по-често, по искане на компетентния орган. Резултатите от този преглед се съобщават на компетентния орган.
Член 13
Доклад за големите опасности във връзка с непроизводствена инсталация
1. Държавите членки осигуряват изготвянето от собственика на доклад за големите опасности във връзка с непроизводствена инсталация, който се подава съгласно член 11, параграф 1, буква д). Този доклад съдържа информацията, посочена в части 3 и 5 от приложение I, и се актуализира при необходимост или когато това бъде поискано от компетентния орган.
2. Държавите членки правят необходимото за провеждането на консултации с представителите на работниците на съответните етапи от изготвянето на доклада за големите опасности във връзка с непроизводствена инсталация и за представянето на доказателства във връзка с това в съответствие с част 3, точка 2 от приложение I.
3. Когато е необходима допълнителна информация, преди докладът за големите опасности във връзка с непроизводствена инсталация да бъде приет, държавите членки изискват от собственика да предостави, по искане на компетентния орган, тази информация и да направи всички необходими промени в подадения доклад за големите опасности.
4. В случай че по непроизводствената инсталация се налагат промени, които водят до съществено изменение, или се планира демонтиране на трайно прикрепена непроизводствена инсталация, собственикът изготвя изменен доклад за големите опасности, който се подава съгласно член 11, параграф 1, буква е) в срок, определен от компетентния орган, в съответствие с част 6, точки 1, 2 и 3 от приложение I.
5. Във връзка с трайно прикрепена непроизводствена инсталация държавите членки правят необходимото планираните промени да не се въвеждат или демонтирането да не започва, докато компетентният орган не приеме изменения доклад за големите опасности за трайно прикрепената непроизводствена инсталация.
6. Във връзка с подвижна непроизводствена инсталация държавите членки правят необходимото планираните промени да не се въвеждат, докато компетентният орган не приеме изменения доклад за големите опасности за подвижната непроизводствена инсталация.
7. Докладът за големите опасности във връзка с непроизводствена инсталация подлежи на пълен периодичен преглед от страна на собственика най-малко веднъж на всеки 5 години или по-често, по искане на компетентния орган. Резултатите от този преглед се съобщават на компетентния орган.
Член 14
Вътрешни планове за аварийно реагиране
1. Държавите членки правят необходимото операторите или собствениците, в зависимост от случая, да изготвят вътрешни планове за аварийно реагиране, които се подават съгласно член 11, параграф 1, буква ж). Плановете се изготвят в съответствие с член 28, като вземат предвид оценката на риска във връзка с големи аварии, предприета по време на изготвянето на последния доклад за големите опасности. Планът включва анализ на ефективността на реагирането при нефтен разлив.
2. Когато за извършването на сондажни дейности ще бъде използвана подвижна непроизводствена инсталация, във вътрешния план за аварийно реагиране на инсталацията се взема предвид оценката на риска, предприета по време на изготвянето на уведомлението за сондажни дейности, което се подава съгласно член 11, параграф 1, буква з). Когато вътрешният план за аварийно реагиране трябва да бъде изменен поради особеното естество или местоположението на сондажа, държавите членки правят необходимото операторът на сондажа да подаде до компетентния орган изменения вътрешен план за аварийно реагиране или подходящо негово описание в допълнение към съответното уведомление за сондажни дейности.
3. Когато за извършването на комбинирани дейности ще бъде използвана непроизводствена инсталация, вътрешният план за аварийно реагиране се изменя така, че в него да бъдат отразени комбинираните дейности, и се подава до компетентния орган в допълнение към съответното уведомление за комбинираните дейности.
Член 15
Уведомление и информация за сондажни дейности
1. Държавите членки правят необходимото операторът на сондажа да изготви уведомлението, което се подава съгласно член 11, параграф 1, буква з) до компетентния орган. То се подава в срок, определен от компетентния орган, преди започването на сондажната дейност. Това уведомление за сондажни дейности трябва да съдържа данни за проекта на сондажа и за предлаганите сондажни дейности в съответствие с част 4 от приложение I. Това включва анализ на ефективността на реагирането при нефтен разлив.
2. Компетентният орган разглежда уведомлението и, когато счита за необходимо, преди започването на сондажните дейности предприема подходящи действия, които могат да включват забрана за започването на дейностите.
3. Държавите членки правят необходимото операторът на сондажа да включи независимия проверяващ в планирането и изготвянето на съществено изменение на подаденото уведомление за сондажни дейности съгласно член 17, параграф 4, буква б) и незабавно да информира компетентния орган за всяко съществено изменение в подаденото уведомление за сондажни дейности. Компетентният орган разглежда тези изменения и, когато счита за необходимо, предприема подходящи действия.
4. Държавите членки правят необходимото операторът на сондажа да подаде до компетентния орган доклади за сондажните дейности в съответствие с изискванията на приложение II. Докладите се подават ежеседмично, считано от деня на започване на сондажните дейности, или на определени от компетентния орган интервали от време.
Член 16
Уведомление за комбинирани дейности
1. Държавите членки правят необходимото операторите и собствениците, участващи в комбинирани дейности, съвместно да изготвят уведомлението, което се подава съгласно член 11, параграф 1, буква и). Уведомлението трябва да съдържа информацията, посочена в част 7 от приложение I. Държавите членки правят необходимото един от съответните оператори да подаде уведомлението за комбинирани дейности до компетентния орган. Уведомлението се подава в срока, определен от компетентния орган, преди започването на комбинираните дейности.
2. Компетентният орган разглежда уведомлението и когато счита за необходимо, преди започването на комбинираните дейности предприема подходящи действия, които могат да включват забрана за започването на дейностите.
3. Държавите членки правят необходимото операторът, подал уведомлението, да информира незабавно компетентния орган за всяко съществено изменение на подаденото уведомление. Компетентният орган разглежда тези изменения и, когато счита за необходимо, предприема подходящи действия.
Член 17
Независима проверка
1. Държавите членки гарантират, че операторите и собствениците установяват схеми за независима проверка и изготвят описание на тези схеми, което се подава съгласно член 11, параграф 1, буква г) и се включва в системата за управление във връзка с безопасността и околната среда, подадена съгласно член 11, параграф 1, буква б). Описанието съдържа информацията, посочена в част 5 от приложение I.
2. Резултатите от независимата проверка не засягат отговорността на оператора или собственика за правилното и безопасно функциониране на оборудването и системите, предмет на проверката.
3. Изборът на независим проверител и структурата на схемите за независима проверка трябва да отговарят на критериите в приложение V.
4. Схемите за независима проверка се установяват:
а)
по отношение на инсталациите, за да се осигури независима гаранция, че критичните елементи във връзка с безопасността и околната среда, набелязани в оценката на риска за инсталацията, както е описано в доклада за големите опасности, са подходящи и че графикът за проверка и изпитване на критичните елементи във връзка с безопасността и околната среда е подходящ, актуален и се изпълнява по план;
б)
по отношение на уведомленията за сондажни дейности, за да осигури независима гаранция, че проектът на сондажа и мерките за контрол на сондажа са винаги подходящи предвид очакваните условия на сондажа.
5. Държавите членки правят необходимото операторите и собствениците да реагират и да предприемат подходящи действия въз основа на препоръките на независимия проверител.
6. Държавите членки изискват от операторите и собствениците да гарантират, че препоръките, получени от независимия проверител съгласно параграф 4, буква а), и данни за действията, предприети въз основа на тези препоръки, се предоставят на разположение на компетентния орган и се съхраняват от оператора или собственика за срок от шест месеца след приключване на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води, за които се отнасят.
7. Държавите членки изискват от операторите на сондажи да гарантират, че в уведомлението за сондажни дейности, изготвено в съответствие с член 15, се представят данни за констатациите и бележките на независимия проверител съгласно параграф 4, буква б) от настоящия член и за техните ответни действия по тези констатации и бележки.
8. При производствени инсталации схемата за проверка трябва да е въведена преди завършването на проекта. При непроизводствени инсталации схемата за проверка трябва да е въведена преди започването на дейности в крайбрежните води на държавите членки.
Член 18
Правомощия на компетентния орган във връзка с дейностите по инсталациите
Държавите членки правят необходимото компетентният орган:
а)
да забранява експлоатацията или започването на дейности на всяка инсталация или свързана инфраструктура, ако мерките, предложени в доклада за големите опасности за предотвратяване или ограничаване на последиците от големи аварии или в уведомленията за сондажни дейности или комбинирани операции, подадени съгласно член 11, параграф 1, буква з) или и) съответно, се смятат за недостатъчни за изпълнение на изискванията по настоящата директива;
б)
в изключителни случаи и ако прецени, че не се засягат безопасността и опазването на околната среда, да съкрати срока между подаването на доклада за големите опасности или другите документи, които се подават по член 11, и започването на дейностите;
в)
да изисква от оператора да вземе такива пропорционални мерки, каквито компетентният орган сметне за необходими, за осигуряване на съответствието с член 3, параграф 1;
г)
когато се прилага член 6, параграф 4, да вземе подходящи мерки за осигуряване непрекъснатата безопасност на дейностите;
д)
да разполага с правомощия да изисква подобрения и, ако е необходимо, да забранява продължаването на експлоатацията на всяка инсталация или част от нея или на всяка свързана инфраструктура, ако резултатите от проверка, констатация съгласно член 6, параграф 4, периодичен преглед на доклада за големите опасности, подаден съгласно член 11, параграф 1, буква д), или измененията на уведомления, подадени съгласно член 11, сочат, че не са изпълнени изискванията на настоящата директива, или ако е налице основателна загриженост за безопасността на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води или инсталациите.
ГЛАВА IV
ПОЛИТИКА ЗА ПРЕВЕНЦИЯ
Член 19
Предотвратяване на големи аварии от страна на операторите и собствениците
1. Държавите членки изискват от операторите и собствениците да изготвят документ, в който се излага тяхната корпоративна политика за предотвратяване на големи аварии, която се представя съгласно член 11, параграф 1, буква а), и да осигурят неговото прилагане на всички етапи на техните свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води, включително чрез установяването на подходящи мерки за наблюдение с цел осигуряване ефективността на политиката. Документът трябва да съдържа информацията, посочена в част 8 от приложение I.
2. Корпоративната политика за предотвратяване на големи аварии трябва да е съобразена с първостепенната отговорност на операторите, наред с другото, за контрола на рисковете от големи аварии, произтичащи от техните дейности, и за непрекъснатото подобряване на контрола на посочените рискове с цел осигуряване на висока степен на защита във всеки един момент.
3. Държавите членки правят необходимото операторите и собствениците да изготвят документ, в който се излага тяхната система за управление във връзка с безопасността и околната среда, която се представя съгласно член 11, параграф 1, буква б). Посоченият документ включва описание на:
а)
организационните мерки за контрол на големи опасности;
б)
мерките за изготвяне и подаване на доклади за големите опасности и, при необходимост -други документи, съгласно настоящата директива; както и
в)
схемите за независима проверка, установени съгласно член 17.
4. Държавите членки осигуряват възможности на операторите и собствениците да дават своя принос за механизмите за ефективни тристранни консултации, установени съгласно член 6, параграф 8. При необходимост ангажиментите на даден оператор или собственик във връзка с тези механизми може да бъдат очертани в корпоративната политика за предотвратяване на големи аварии.
5. Корпоративната политика за предотвратяване на големи аварии и системите за управление във връзка с безопасността и околната среда се изготвят в съответствие с части 8 и 9 от приложение I и с приложение IV. Прилагат се следните условия:
а)
корпоративната политика за предотвратяване на големи аварии се представя в писмена форма, като в нея се определят общите цели и мерки за контрол на риска от големи аварии, както и как тези цели се постигат на корпоративно равнище и как тези мерки се прилагат на това равнище;
б)
системата за управление във връзка с безопасността и околната среда се включва в рамките на общата система за управление на оператора или собственика и се състои от организационна структура, отговорности, практики, процедури, процеси и ресурси за определяне и изпълнение на корпоративната политика за предотвратяване на големи аварии.
6. Държавите членки правят необходимото операторите и собствениците да изготвят и поддържат пълен опис на оборудването за аварийно реагиране от значение за свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води, извършвани от тях.
7. Държавите членки правят необходимото операторите и собствениците, след консултация с компетентния орган и като използват обмена на знания, информация и опит, предвиден в член 27, параграф 1, да изготвят и преразглеждат стандарти и ръководства за най-добрите практики по отношение на контрола на големите опасности на всички етапи на проектирането и работния жизнен цикъл на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води, а като минимално изискване спазват изложеното в приложение VI.
8. Държавите членки изискват от операторите и собствениците да гарантират, че документът за корпоративната им политика за предотвратяване на големи аварии, посочен в параграф 1, обхваща и техните производствени и непроизводствени инсталации извън Съюза.
9. Когато дейността на даден оператор или собственик води до непосредствена опасност за човешкото здраве или значително увеличава риска от голяма авария, държавите членки правят необходимото операторът или собственикът да предприеме подходящи мерки, които могат да включват, ако бъде счетено за необходимо, спиране на съответната дейност, докато опасността или рискът не бъдат контролирани по подходящ начин. Държавите членки правят необходимото за това, когато се предприемат такива мерки, операторът или собственикът да уведоми за това компетентния орган незабавно и не по-късно от 24 часа след предприемането на мерките.
10. Държавите членки правят необходимото операторите и собствениците да предприемат, когато е целесъобразно, подходящи мерки за използване на подходящи технически средства или процедури, за да подобри надеждността на събирането и съхраняването на данни от значение и за да бъде предотвратено евентуалното им манипулиране.
Член 20
Свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води извън Съюза
1. Държавите членки изискват от дружествата, регистрирани на тяхна територия и осъществяващи, пряко или чрез дъщерни дружества, свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води извън Съюза като притежатели на лиценз или оператори, при поискване да им докладват за обстоятелствата на всякакви големи аварии с тяхно участие.
2. В искането за доклад съгласно параграф 1 от настоящия член съответната държава членка посочва подробно изискваната информация. Тези доклади се обменят в съответствие с член 27, параграф 1. Държавите членки, които нямат нито компетентен орган, нито звено за контакт, подават получените доклади до Комисията.
Член 21
Осигуряване на спазването на регулаторната рамка за предотвратяване на големи аварии
1. Държавите членки правят необходимото операторите и собствениците да спазват мерките, установени в доклада за големите опасности и в плановете, посочени в уведомленията за сондажни дейности и уведомленията за комбинирани дейности, подадени съгласно член 11, параграф 1, букви д), з) и и) съответно.
2. Държавите членки правят необходимото операторите и собствениците да предоставят на компетентния орган или на всяко друго лице, действащо по указание на компетентния орган, превоз до или от дадена инсталация или плавателен съд, имащи отношение към свързани с нефт и газ дейност, включително превоз на оборудването им, по всяко разумно време, както и настаняване, храна и други средства за задоволяване на потребностите им във връзка с посещенията на инсталациите, за да улеснят упражняването на надзор от страна на компетентния орган, включително инспекции, разследвания и действия по осигуряване на спазването на настоящата директива.
3. Държавите членки правят необходимото компетентният орган да разработва годишни планове за ефективен надзор, включително чрез инспекции, на големи опасности, въз основа на управлението на риска и като обръща специално внимание на съответствието с доклада за големите опасности и с други документи, подадени до компетентния орган съгласно член 11. Извършва се редовен преглед на ефективността на плановете и компетентният орган предприема всички необходими мерки за усъвършенстването им.
Член 22
Поверително подаване на сигнали във връзка с безопасността
1. Държавите членки правят необходимото компетентният орган да установи механизми:
а)
за поверително подаване на сигнали за безопасността и околната среда по отношение на свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води от всеки източник; и
б)
за разследване на тези сигнали при съхраняване на анонимността на съответните лица.
2. Държавите членки изискват от операторите и собствениците да съобщават подробна информация за националните правила относно механизмите по параграф 1 на своите работници и на изпълнителите, свързани с дейността, и на техните работници, като гарантират, че въпросът за поверителното подаване на сигнали е включен в съответното обучение и известия.
ГЛАВА V
ПРОЗРАЧНОСТ И ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ
Член 23
Обмен на информация
1. Държавите членки правят необходимото операторите и собствениците да предоставят на компетентния орган най-малко информацията, описана в приложение IX.
2. Комисията определя чрез акт за изпълнение общ формат за докладване на данни, както и подробности за информацията, която следва да се обменя. Този акт за изпълнение се приема в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 37, параграф 2.
Член 24
Прозрачност
1. Държавите членки осигуряват публичен достъп до информацията, посочена в приложение IX.
2. Комисията определя чрез акт за изпълнение общ формат за публикуване, който позволява трансграничното съпоставяне на данните. Този акт за изпълнение се приема в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 37, параграф 2. Общият формат за публикуване трябва да позволява надеждно сравняване на националните практики по настоящия член и член 25.
Член 25
Докладване относно въздействието върху безопасността и околната среда
1. Държавите членки представят на Комисията годишен доклад, който съдържа информацията, посочена в точка 3 от приложение IX.
2. Държавите членки посочват орган, който отговаря за обмена на информация съгласно член 23 и публикуването на информацията съгласно член 24.
3. Комисията публикува годишен доклад въз основа на информацията, която ѝ е докладвана от държавите членки съгласно параграф 1.
Член 26
Разследване след голяма авария
1. Държавите членки започват пълни разследвания на големи аварии, възникнали в рамките на тяхната юрисдикция.
2. След приключване на разследването или след приключване на съдебното производство, в зависимост от случая, на Комисията се предоставя обобщение на констатациите съгласно параграф 1. Държавите членки осигуряват публичен достъп до неповерителна версия на констатациите.
3. Държавите членки правят необходимото след разследванията по параграф 1 компетентният орган да приложи всички препоръки от разследването, доколкото това е в рамките на неговите изпълнителни правомощия.
ГЛАВА VI
СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 27
Сътрудничество между държавите членки
1. Всяка държава членка прави необходимото нейният компетентен орган редовно да обменя знания, информация и опит с другите компетентни органи, наред с другото, чрез Групата на компетентните органи на ЕС по въпросите на добива на нефт и газ в морски райони, и да взема участие в консултации относно прилагането на съответното национално право и право на Съюза с представители на отрасъла, други заинтересовани лица и Комисията.
По отношение на държавите членки без свързани с нефт и газ дейности в рамките на тяхната юрисдикция информацията, посочена в първа алинея, се получава от звената за контакт, определени съгласно член 32, параграф 1.
2. Знанията, информацията и опитът, които се обменят съгласно параграф 1, се отнасят по-специално до действието на мерките за управление на риска, предотвратяването на големи аварии, проверката на съответствието и аварийното реагиране, имащи отношение към свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води в рамките на Съюза, както и извън Съюза, когато това е целесъобразно.
3. Всяка държава членка прави необходимото компетентните ѝ органи да участват в установяването на ясни общи приоритети за изготвянето и актуализирането на стандартите и ръководствата, за да бъдат установени най-добрите практики за свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води и да бъде улеснено тяхното въвеждане и последователно прилагане.
4. До 19 юли 2014 г. Комисията представя на държавите членки доклад за адекватността на националните експертни ресурси за целите на изпълнението на предвидените в настоящата директива регулаторни функции, който при необходимост съдържа предложения за осигуряване на достъп на всички държави членки до подходящи експертни ресурси.
5. До 19 юли 2016 г. държавите членки уведомяват Комисията за националните мерки, които са взели във връзка с достъпа до знания, активи и експертни ресурси, включително и за официални споразумения по член 8, параграф 6.
ГЛАВА VII
АВАРИЙНА ГОТОВНОСТ И АВАРИЙНО РЕАГИРАНЕ
Член 28
Изисквания за вътрешните планове за аварийно реагиране
1. Държавите членки правят необходимото вътрешните планове за аварийно реагиране, които се изготвят от оператора или собственика в съответствие с член 14 и се подават съгласно член 11, параграф 1, буква ж), да:
а)
се задействат незабавно за реагиране при голяма авария или ситуация, при която има непосредствен риск от голяма авария; и
б)
са съгласувани с външния план за аварийно реагиране, посочен в член 29.
2. Държавите членки правят необходимото операторът и собственикът да поддържат оборудване и квалификация, съответстващи на вътрешния план за аварийно реагиране, така че това оборудване и квалификация да бъдат на разположение по всяко време, и при необходимост да ги предоставят на разположение на органите, отговарящи за изпълнението на външния план за аварийно реагиране на държавата членка, в която се прилага вътрешният план за аварийно реагиране.
3. Вътрешният план за аварийно реагиране се изготвя в съответствие с част 10 от приложение I, като се актуализира след всяко съществено изменение в доклада за големите опасности или уведомленията, подадени съгласно член 11. Тези актуализации се подават до компетентния орган съгласно член 11, параграф 1, буква ж) и за тях се уведомява съответният орган или органи, отговарящ(и) за изготвянето на външния план за аварийно реагиране в съответната област.
4. Вътрешният план за аварийно реагиране се съчетава с други мерки, свързани със защитата и спасяването на персонала от засегнатата инсталация, за да се осигурят добри изгледи във връзка с личната безопасност и оцеляването.
Член 29
Външни планове за аварийно реагиране и аварийна готовност
1. Държавите членки изготвят външни планове за аварийно реагиране, които обхващат всички нефтени и газови инсталации в крайбрежни води или свързана инфраструктура, както и областите, които биха могли да бъдат засегнати в рамките на тяхната юрисдикция. Държавите членки подробно описват ролята и финансовите задължения на притежателите на лиценз и операторите във външните планове за аварийно реагиране.
2. Външните планове за аварийно реагиране се изготвят от държавата членка в сътрудничество със съответните оператори и собственици и, когато е целесъобразно, с притежателите на лиценз и компетентния орган, и в тях се взема предвид последната редакция на вътрешните планове за аварийно реагиране на съществуващите или планираните инсталации или свързана инфраструктура в областта, обхваната от външния план за аварийно реагиране.
3. Външните планове за аварийно реагиране се изготвят в съответствие с приложение VII и се предоставят на разположение на Комисията, на други държави членки, които биха могли да бъдат засегнати, и на обществеността. Когато предоставят на разположение своите външни планове за аварийно реагиране, държавите членки гарантират, че оповестената информация не излага на риск безопасността и сигурността на нефтените и газовите инсталации в крайбрежни води, нито тяхната експлоатация, и че не уврежда икономическите интереси на държавите членки или личната безопасност и благосъстояние на служителите на държавите членки.
4. Държавите членки предприемат подходящи мерки за постигане на висока степен на обща съвместимост и оперативна съвместимост на оборудването и квалификацията за реагиране между всички държави членки в географския регион и, когато е целесъобразно, извън него. Държавите членки насърчават отрасъла да разработва оборудване и предоставяни по договор услуги за реагиране, които са съгласувани и оперативно съвместими в целия географски район.
5. Държавите членки съхраняват данни за оборудването и услугите за аварийно реагиране в съответствие с точка 1 от приложение VIII. Тези данни се предоставят на разположение на другите държави членки, които биха могли да бъдат засегнати, и на Комисията, както и на съседни трети държави, при условията на взаимност.
6. Държавите членки правят необходимото операторите и собствениците редовно да подлагат на изпитване своята готовност да реагират ефективно при големи аварии, в тясно сътрудничество със съответните органи на държавите членки.
7. Държавите членки правят необходимото компетентните органи или, в зависимост от случая, звената за контакт да разработват сценарии за сътрудничество при извънредни ситуации. Тези сценарии редовно се оценяват и при необходимост се актуализират.
Член 30
Аварийно реагиране
1. Държавите членки правят необходимото операторът или, когато е целесъобразно, собственикът да уведомява незабавно съответните органи за големи аварии или ситуации, при които има непосредствен риск от голяма авария. В посоченото уведомление се описват обстоятелствата, включително по възможност мястото, възможното въздействие върху околната среда и основните последици, които биха могли да възникнат.
2. Държавите членки правят необходимото в случай на голяма авария операторът или собственикът да предприеме всички подходящи мерки за предотвратяване на разрастването и за ограничаване на последиците ѝ. Съответните органи на държавите членки могат да съдействат на оператора или на собственика, включително като предоставят допълнителни ресурси.
3. В хода на действията за аварийно реагиране държавата членка събира необходимата информация за пълно разследване съгласно член 26, параграф 1.
ГЛАВА VIII
ТРАНСГРАНИЧНИ ВЪЗДЕЙСТВИЯ
Член 31
Трансгранична аварийна готовност и аварийно реагиране на държавите членки, под чиято юрисдикция се извършват свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води
1. Когато държава членка смята, че е вероятно голяма авария при свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води, които ще се извършват под нейна юрисдикция, да има сериозни въздействия върху околната среда в друга държава членка, преди започването на дейностите тя препраща съответната информация до държавата членка, която би могла да бъде засегната, като се стреми да предприеме мерки за предотвратяване на щетите съвместно с посочената държава членка.
Държави членки, които считат, че биха могли да бъдат засегнати, могат да поискат от държавата членка, под чиято юрисдикция ще се извършва свързаната с нефт и газ дейност в крайбрежни води, да им препрати цялата съответна информация. Тези държави членки могат съвместно да направят оценка на ефективността на мерките, без да се засягат регулаторните функции на компетентния орган, на който е подведомствена съответната дейност съгласно член 8, параграф 1, букви а), б) и в).
2. Набелязаните съгласно параграф 1 големи опасности се вземат предвид във вътрешните и външните планове за аварийно реагиране с цел да се улесни съвместната ефективна реакция при голяма авария.
3. Когато има риск предвидимите трансгранични въздействия от големи аварии да засегнат трети държави, държавите членки, при условията на взаимност, предоставят на третите държави достъп до тази информация.
4. Държавите членки координират помежду си мерките във връзка с области извън Съюза, за да предотвратят възможните отрицателни въздействия от свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води.
5. Държавите членки редовно проверяват своята готовност да реагират ефективно на големи аварии в сътрудничество с държавите членки, които биха могли да бъдат засегнати, съответните агенции на Съюза и - при условията на взаимност - с трети държави, които биха могли да бъдат засегнати. Комисията може да подпомогне учения, насочени основно към изпитване на трансграничните механизми за аварийно реагиране.
6. В случай на голяма авария или на непосредствена заплаха от голяма авария, която е довела или може да доведе до трансгранични въздействия, държавата членка, под чиято юрисдикция е възникнала ситуацията, незабавно уведомява Комисията и тези държави членки или трети държави, които биха могли да бъдат засегнати от ситуацията, като без прекъсване предоставя необходимата за ефективно аварийно реагиране информация.
Член 32
Трансгранична аварийна готовност и аварийно реагиране на държавите членки, под чиято юрисдикция не се извършват свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води
1. Държавите членки, под чиято юрисдикция не се извършват свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води, определят звено за контакт, за да обменят информация със съответните съседни държави членки.
2. Държавите членки, под чиято юрисдикция не се извършват свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води, прилагат член 29, параграфи 4 и 7, за да гарантират, че разполагат с достатъчен капацитет за реагиране, в случай че бъдат засегнати от голяма авария.
3. Държавите членки, под чиято юрисдикция не се извършват свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води, координират своето планиране на национално равнище на действията при извънредни ситуации в морска среда с други държави членки, доколкото това е необходимо, за да се осигури най-ефективната реакция при голяма авария.
4. Когато държава членка, под чиято юрисдикция не се извършват свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води, е засегната от голяма авария, тя:
а)
предприема всички подходящи мерки в съответствие с планирането на национално равнище на действията в извънредни ситуации, посочено в параграф 3;
б)
гарантира, че информация, върху която има контрол или която е достъпна в рамките на нейната юрисдикция и която може да е от значение за пълното разследване на голяма авария, при поискване се предоставя или до нея се осигурява достъп на държавата членка, провеждаща разследването съгласно член 26.
Член 33
Съгласуван подход към безопасността на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води на международно равнище
1. Комисията, в тясно сътрудничество с държавите членки и без да се засягат приложимите международни споразумения, насърчава сътрудничеството с трети държави, които осъществяват свързани с нефт и газ дейности в същите морски райони като държавите членки.
2. Комисията улеснява обмена на информация между държавите членки, в които се извършват свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води, и съседни трети държави, в които се извършват подобни дейности, за да насърчи прилагането на превантивни мерки и регионални планове за аварийно реагиране.
3. Комисията се стреми към налагането на високи стандарти за безопасност по отношение на свързаните с нефт и газ дейности в крайбрежни води на международно равнище в рамките на съответните световни и регионални форуми, включително тези във връзка с арктическите води.
ГЛАВА IX
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 34
Санкции
Държавите членки определят системата от санкции за нарушаване на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива, и вземат всички необходими мерки за осигуряване на тяхното прилагане. Предвидените санкции трябва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи. Държавите членки уведомяват Комисията за тези разпоредби до 19 юли 2015 г. и незабавно я уведомяват за всяко последващо изменение, което ги засяга.
Член 35
Делегирани правомощия на Комисията
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 36, за да адаптира приложения I, II, VI и VII с цел включване на допълнителна информация, която може да стане необходима предвид техническия прогрес. Тези адаптации не може да водят до съществени изменения на задълженията, предвидени в настоящата директива.
Член 36
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 35, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 18 юли 2013 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от четири месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 35, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 35, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 37
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 38
Изменение на Директива 2004/35/ЕО
1. В член 2, параграф 1 от Директива 2004/35/ЕО буква б) се заменя със следното:
„б)
„щети на водите“, които включват всички щети със сериозно неблагоприятно въздействие върху:
i)
екологичното, химичното или количественото състояние или екологичния потенциал на въпросните води по смисъла на Директива 2000/60/ЕО, с изключение на отрицателни ефекти, при които се прилага член 4, параграф 7 от посочената директива; или
ii)
състоянието на околната среда в съответните морски води по смисъла на Директива 2008/56/ЕО, доколкото определени аспекти от състоянието на морската среда не са вече разгледани съгласно Директива 2000/60/ЕО;“.
2. Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с параграф 1, до 19 юли 2015 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Член 39
Доклади до Европейския парламент и до Съвета
1. До 31 декември 2014 г. Комисията представя пред Европейския парламент и на Съвета доклад относно наличието на инструменти за финансово обезпечение и относно обработката на претенциите за обезщетение, придружен, когато е целесъобразно, от предложения.
2. До 19 юли 2015 г. Комисията представя пред Европейския парламент и Съвета доклад относно нейната оценка на ефективността на режимите на отговорност в Съюза по отношение на щетите, причинени от свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води. Този доклад съдържа оценка на целесъобразността на разширяването на разпоредбите за отговорността. Когато е целесъобразно, докладът се придружава от предложения.
3. Комисията проучва целесъобразността на включването на определено поведение, водещо до голяма авария, в приложното поле на Директива 2008/99/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 г. относно защитата на околната среда чрез наказателно право (23). До 31 декември 2014 г. Комисията представя пред Европейския парламент и на Съвета доклад с констатациите си, когато е целесъобразно - придружен със законодателни предложения, при условие че държавите членки са предоставили необходимата информация.
Член 40
Доклади и преглед
1. Най-късно до 19 юли 2019 г. Комисията оценява опита от изпълнението на настоящата директива, като взема надлежно предвид усилията и опита на компетентните органи.
2. Комисията представя пред Европейския парламент и Съвета доклад, съдържащ резултатите от тази оценка. Докладът съдържа евентуални целесъобразни предложения за изменение на настоящата директива.
Член 41
Транспониране
1. Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до 19 юли 2015 г.
Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
3. Чрез дерогация от параграф 1, първа алинея и при спазване на параграф 5 държавите членки с крайбрежни води, под чиято юрисдикция не се извършват свързани с нефт и газ дейности в крайбрежни води и които не планират да лицензират такива дейности, информират Комисията за това и са задължен да въведат в сила до 19 юли 2015 г. само тези мерки, които са необходими, за да се осигури спазването на членове 20, 32 и 34. Тези държави членки нямат право да лицензират такива дейности, докато не транспонират и изпълнят останалите разпоредби на настоящата директива и не информират Комисията за това.
4. Чрез дерогация от параграф 1, първа алинея и при спазване на параграф 5 държавите членки без излаз на море са задължени да въведат в сила до 19 юли 2015 г. само мерките, които са необходими, за да се осигури спазването на член 20.
5. Когато към 18 юли 2013 г. в държава членка, попадаща в приложното поле на параграф 3 или 4, не е регистрирано дружество, осъществяващо дейности по член 20, тази държава членка е задължена да въведе в сила мерките, които са необходими, за да се осигури спазването на член 20, до по-късната от следните две дати: 12 месеца след последващата регистрация на такова дружество в съответната държава членка или 19 юли 2015 г.
Член 42
Преходни разпоредби
1. По отношение на собственици и оператори на планирани производствени инсталации и оператори, планиращи или извършващи сондажни дейности, държавите членки прилагат законовите, подзаконовите и административните разпоредби, приети съгласно член 41, от 19 юли 2016 г.
2. По отношение на съществуващи инсталации и свързана инфраструктура държавите членки прилагат законовите, подзаконовите и административните разпоредби, приети съгласно член 41, от датата на насрочения регулаторен преглед на документацията във връзка с оценката на риска, но най-късно от 19 юли 2018 г.
Член 43
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 44
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Страсбург на 12 юни 2013 година.
32013L0030
L 178/66
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
DIREKTIVA 2013/30/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 12. lipnja 2013.
o sigurnosti odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti i o izmjeni Direktive 2004/35/EZ
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 192. stavak 1.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (1),
nakon savjetovanja s Odborom regija,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
U članku 191. Ugovora o funkcioniranju Europske unije utvrđen je cilj očuvanja, zaštite i poboljšanja kvalitete okoliša i razboritog i racionalnog korištenja prirodnih bogatstava. Članak nameće obvezu visokog stupnja zaštite kod svih mjera Unije koji se temelji na načelu predostrožnosti te na načelu preventivnog djelovanja, načelu da se šteta nanesena okolišu popravlja ponajprije na samom izvoru i načelu da onečišćivač plaća.
(2)
Cilj je ove Direktive u najvećoj mogućoj mjeri smanjiti učestalost velikih nesreća vezanih za odobalne naftne i plinske djelatnosti i ograničiti njihove posljedice, time poboljšati zaštitu morskog okoliša i priobalnih gospodarstava od onečišćenja, uspostaviti minimalne uvjete za sigurno istraživanje i iskorištavanje nafte i plina i ograničiti moguće prekide domaće proizvodnje energije u Uniji, te poboljšati mehanizme odgovora u slučaju nesreće.
(3)
Ova bi se Direktiva trebala primjenjivati ne samo na buduće naftne i plinske objekte i djelatnosti već i, podložno prijelaznim odredbama, na postojeće objekte.
(4)
Velike nesreće vezane za odobalne naftne i plinske djelatnosti mogu imati razorne i nepovratne posljedice na morski i obalni okoliš kao i značajne negativne učinke na priobalna gospodarstva.
(5)
Nesreće vezane za odobalne naftne i plinske djelatnosti, posebno nesreća u Meksičkom zaljevu 2010., podigle su razinu osviještenosti javnosti o rizicima vezanim za odobalne naftne i plinske djelatnosti i potakle su preispitivanje politika kojima se osigurava sigurnost tih djelatnosti. Komisija je započela preispitivanje odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti i izrazila svoja početna stajališta o njihovoj sigurnosti u svojoj komunikaciji „Ususret izazovu sigurnosti odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti”13. listopada 2010. Europski parlament usvojio je rezolucije o toj temi 7. listopada 2010. i 13. rujna 2011. Ministri energije država članica izrazili su svoja stajališta u Zaključcima Vijeća od 3. prosinca 2010.
(6)
Rizici povezani s velikim odobalnim naftnim i plinskim nesrećama značajni su. Smanjivanjem rizika od onečišćenja odobalnih voda ova bi Direktiva trebala stoga doprinijeti osiguranju zaštite morskog okoliša te posebno postizanju ili održavanju dobrog stanja okoliša najkasnije do 2020., što je cilj utvrđen Direktivom 2008/56/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 2008. o uspostavljanju okvira za djelovanje Zajednice u području politike morskog okoliša (Okvirna direktiva o morskoj strategiji) (3).
(7)
Direktiva 2008/56/EZ ima za jedan od glavnih ciljeva obuhvatiti kumulativne učinke svih djelatnosti na morski okoliš pa predstavlja okolišni temelj Integrirane pomorske politike. Ta je politika važna za odobalne naftne i plinske djelatnosti budući da zahtijeva povezivanje posebnih pitanja iz svih sektora gospodarstva sa zajedničkim ciljem osiguranja sveobuhvatnog razumijevanja oceana, mora i priobalnih područja kako bi se razvio usklađen pristup morima koji će voditi računa o svim gospodarskim, okolišnim i društvenim aspektima koristeći pomorsko prostorno planiranje i znanje o morima.
(8)
Odobalna naftna i plinska industrija razvijena je u brojnim regijama Unije, a u odobalnim vodama država članica prisutni su i potencijali za novi regionalni razvoj, budući da razvoj tehnologije omogućuje bušenje u zahtjevnijim uvjetima. Proizvodnja odobalne nafte i plina značajan je čimbenik sigurnosti opskrbe energijom u Uniji.
(9)
Postojeći divergentni i fragmentirani regulatorni okvir koji se primjenjuje na sigurnost odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti u Uniji i trenutačna sigurnosna praksa industrije ne pružaju u potpunosti primjereno osiguranje da su rizici od odobalnih nesreća u Uniji smanjeni na najmanju moguću mjeru te da bi su slučaju nesreće u odobalnim vodama država članica na vrijeme bio primijenjen najučinkovitiji odgovor. Prema postojećim režimima odgovornosti, nije uvijek moguće jasno utvrditi krivca, niti krivac uvijek može ili mora snositi troškove popravljanja štete koju je prouzročio. Krivca bi se uvijek trebalo moći jasno utvrditi prije započinjanja odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti.
(10)
U skladu s Direktivom 94/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 1994. o uvjetima za davanje i korištenje odobrenja za traženje, istraživanje i proizvodnju ugljikovodika (4), za obavljanje odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti u Uniji potrebno je odobrenje. U tom kontekstu tijelo koje izdaje odobrenja obvezno je uzeti u obzir tehničke i financijske rizike podnositelja zahtjeva za odobrenje isključivog prava istraživanja i proizvodnje te, prema potrebi, i njihove prethodne podatke o odgovornosti. Potrebno je osigurati da pri ispitivanju tehničke i financijske sposobnosti nositelja odobrenja tijelo koje izdaje odobrenja temeljito ispita i njihovu sposobnost za osiguranje kontinuiranih sigurnih i učinkovitih djelatnosti u svim uvjetima koje je moguće predvidjeti. Kod procjene financijske sposobnosti podnositelja zahtjeva za odobrenje u skladu s Direktivom 94/22/EZ države članice trebale bi provjeriti jesu li dostavile odgovarajuće dokaze o tome da su osigurale ili će osigurati pokrivanje odgovornosti u slučaju velikih nesreća.
(11)
Potrebno je pojasniti da su nositelji odobrenja za odobalne naftne i plinske djelatnosti u skladu s Direktivom 94/22/EZ ujedno i odgovorni „operateri” u smislu Direktive 2004/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o odgovornosti za okoliš u pogledu sprečavanja i otklanjanja štete u okolišu (5) te svoje odgovornosti u tom smislu ne bi trebali prenositi na treće strane s kojima su sklopile ugovore.
(12)
Iako se općim odobrenjima u skladu s Direktivom 94/22/EZ nositeljima odobrenja jamče isključiva prava istraživanja i proizvodnje u okviru područja na koje se odobrenje odnosi, odobalne naftne i plinske djelatnosti u tom području moraju biti podložne kontinuiranom stručnom regulatornom nadzoru država članica kako bi se osiguralo da su uspostavljene učinkovite kontrole radi sprečavanja velikih nesreća i ograničavanja njihovih učinaka na osobe, okoliš i sigurnost opskrbe energijom.
(13)
Odobalne naftne i plinske djelatnosti trebali bi izvoditi samo operateri koje imenuju nositelji odobrenja ili tijela koja izdaju odobrenja. Operater može biti treća strana ili nositelj odobrenja ili jedan od nositelja odobrenja, ovisno o poslovnom dogovoru ili nacionalnim administrativnim zahtjevima. Operater bi uvijek trebao biti nositelj primarne odgovornosti za sigurnost djelatnosti i u svakom trenutku biti nadležan za djelovanje u tom pogledu. Ta se uloga razlikuje ovisno o fazi djelatnosti obuhvaćenoj odobrenjem. Uloga operatera jest upravljanje bušotinom u fazi istraživanja te upravljanje proizvodnim objektom u fazi proizvodnje. Trebalo bi omogućiti da isti subjekt bude operater bušotine u fazi istraživanja i operater proizvodnog objekta za određeno područje na koje se odobrenje odnosi.
(14)
Operateri bi trebali smanjiti rizik od velike nesreće na najmanju mjeru koja je izvediva u praksi, do točke u kojoj bi trošak daljnjeg smanjivanja rizika bio uvelike nerazmjeran koristima od takvog smanjivanja. Praktičnu izvedivost mjera za smanjenje rizika trebalo bi preispitivati u svjetlu novih spoznaja i tehnološkog napretka. Pri procjeni jesu li vrijeme, troškovi i napori uvelike nerazmjerni koristima od daljnjeg smanjivanja rizika trebalo bi voditi računa o razinama rizika iz najbolje prakse koje odgovaraju djelatnostima koje se izvode.
(15)
Važno je osigurati da javnost ima priliku rano i učinkovito sudjelovati u donošenju odluka vezanih za djelatnosti koje bi mogle imati značajne učinke na okoliš u Uniji. Ta je politika u skladu s međunarodnim obvezama Unije, kao što je UNECE Konvencija o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša (Arhuška konvencija) (6). Člankom 6. Arhuške konvencije predviđa se sudjelovanje javnosti u odlučivanju o posebnim djelatnostima koje su navedene u njezinom Prilogu I. i o djelatnostima koje ondje nisu navedene a mogu imati značajne učinke na okoliš. Člankom 7. Arhuške konvencije zahtijeva se sudjelovanje javnosti u vezi s planovima i programima koji se odnose na okoliš.
(16)
Odgovarajući zahtjevi u odnosu na razvoj planova i projekata prisutni su u pravnim aktima Unije, posebno u Direktivi 2001/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. lipnja 2001. o procjeni učinaka određenih planova i programa na okoliš (7), Direktivi 2003/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. svibnja 2003. o osiguravanju sudjelovanja javnosti u izradi određenih planova i programa koji se odnose na okoliš (8), Direktivi 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (9) i Direktivi 2012/18/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 4. srpnja 2012. o kontroli opasnosti od velikih nesreća koje uključuju opasne tvari (10). Međutim, postojećim zahtjevima Unije o sudjelovanju javnosti nisu obuhvaćene sve istraživačke odobalne naftne i plinske djelatnosti. To se posebno odnosi na donošenje odluka čiji je cilj ili moguća posljedica započinjanje istraživačkih djelatnosti iz neproizvodnog objekta. Međutim, takve istraživačke djelatnosti u nekim slučajevima mogu imati značajne učinke na okoliš pa bi donošenje odluka stoga trebalo biti podložno sudjelovanju javnosti kako zahtijeva Arhuška konvencija.
(17)
Unutar Unije već postoje primjeri dobrih standarda iz nacionalne regulatorne prakse u vezi s odobalnim naftnim i plinskim djelatnostima. Međutim, oni se nedosljedno primjenjuju u Uniji i ni jedna od država članica još nije u svoje zakonodavstvo ugradila sve najbolje prakse za sprečavanje velikih nesreća ili ograničavanje njihovih posljedica na ljudski život i zdravlje ljudi te na okoliš. Najbolje regulatorne prakse neophodne su da bi se usvojilo učinkovito zakonsko uređenje koje će osigurati najviše sigurnosne standarde i zaštitu okoliša, a koje se između ostalog može postići tako da se povezane funkcije integriraju pri nadležnom tijelu koje može koristiti resurse jednog ili više nacionalnih tijela.
(18)
U skladu s Direktivom Vijeća 92/91/EEZ od 3. studenoga 1992. o minimalnim zahtjevima za poboljšanje zaštite sigurnosti i zdravlja radnika u industriji vađenjem minerala bušenjem (jedanaesta pojedinačna direktiva u smislu članka 16. stavka 1. Direktive 89/391/EEZ) (11), s radnicima i/ili njihovim predstavnicima trebalo bi se savjetovati o pitanjima koja se odnose na sigurnost i zdravlje na radnom mjestu i trebalo bi im se omogućiti sudjelovanje u raspravama o svim pitanjima koja se odnose na sigurnost i zdravlje na radnom mjestu. Osim toga, najbolja praksa u Uniji nalaže da mehanizme savjetovanja države članice formalno uspostavljaju na tripartitnoj osnovi koju čine nadležno tijelo, operater i predstavnici radnika. Primjer takvog formalnog savjetovanja je Konvencija o tripartitnom savjetovanju Međunarodne organizacije rada (Međunarodni standardi rada) iz 1976. (br. 144).
(19)
Države članice trebale bi osigurati da je nadležno tijelo zakonski ovlašteno i ima dovoljno resursa za poduzimanje učinkovitih, razmjernih i transparentnih mjera provedbe, uključujući prema potrebi prekid djelatnosti u slučaju kada operateri i vlasnici ne postižu zadovoljavajuće rezultate u pogledu sigurnosti i zaštite okoliša.
(20)
Trebalo bi osigurati neovisnost i objektivnost nadležnog tijela. U tom pogledu iskustva stečena u velikim nesrećama jasno pokazuju da se u organizaciji administrativnih kompetencija unutar države članice sukob interesa može spriječiti jasnim odvajanjem regulatornih funkcija i s njima povezanih odluka koje se odnose na odobalnu sigurnost i okoliš od regulatornih funkcija koje se odnose na ekonomski razvoj odobalnih prirodnih bogatstava, uključujući izdavanje odobrenja i upravljanje prihodima. Takvi se sukobi interesa najbolje sprečavaju potpunim odvajanjem nadležnog tijela od funkcija koje se odnose na ekonomski razvoj odobalnih prirodnih bogatstava.
(21)
Međutim, potpuno odvajanje nadležnog tijela od ekonomskog razvoja odobalnih prirodnih bogatstava može biti nerazmjerno ako se u nekoj državi članici odobalne naftne i plinske djelatnosti izvode u malom opsegu. U takvim se slučajevima od dotične države članice očekuje da nađe najbolje alternativno rješenje kojim će osigurati neovisnost i objektivnost nadležnog tijela.
(22)
Potrebno je posebno zakonodavstvo koje će se odnositi na velike opasnosti koje su povezane s odobalnom industrijom nafte i plina, a posebno u pogledu sigurnosti procesa, sigurnog zadržavanja ugljikovodika, strukturne cjelovitosti, sprečavanja požara i eksplozija, evakuacije, bijega i spašavanja te ograničavanja učinaka na okoliš nakon velikih nesreća.
(23)
Ova bi se Direktiva trebala primjenjivati ne dovodeći u pitanje bilo koje zahtjeve bilo kojih drugih pravnih akata Unije, a posebno u području sigurnosti i zdravlja radnika na radnom mjestu, posebno Direktive Vijeća 89/391/EEZ od 12. lipnja 1989. o uvođenju mjera za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja radnika na radu (12) i Direktive 92/91/EEZ.
(24)
Odobalni bi se režim trebao primjenjivati na djelatnosti koje se obavljaju na nepomičnim objektima kao i one na pomičnim objektima te na životni ciklus istraživačkih i proizvodnih aktivnosti od projektiranja do stavljanja izvan uporabe i trajnog napuštanja.
(25)
Trenutačno dostupne najbolje prakse za sprečavanje velikih nesreća u odobalnim naftnim i plinskim djelatnostima temelje se na pristupu usmjerenom ka postavljanju ciljeva i postizanju poželjnih ishoda kroz temeljite procjene rizika i pouzdane sustave upravljanja.
(26)
U skladu s najboljim praksama u Uniji, operateri i vlasnici potiču se na uvođenje učinkovitih politika poduzeća u pogledu sigurnosti i okoliša i njihovo provođenje u vidu sveobuhvatnog sustava upravljanja sigurnošću i okolišem i plana odgovora na izvanredni događaj. Kako bi se našla odgovarajuća rješenja za sprečavanje velikih nesreća, operateri i vlasnici trebali bi temeljito i sustavno identificirati sve moguće scenarije velikih nesreća povezanih s opasnim aktivnostima koje se mogu obavljati na tom objektu, uključujući učinke na okoliš u slučaju velike nesreće. Te najbolje prakse zahtijevaju i procjenu vjerojatnosti i posljedica, a u skladu s tim i procjenu rizika od velikih nesreća te mjera koje su potrebne za njihovo sprečavanje i mjera koje su potrebne za odgovor na izvanredni događaj ako se nesreća ipak dogodi. Procjene rizika i rješenja za sprečavanje velikih nesreća trebali bi jasno opisati i prikupiti u izvješću o velikim opasnostima. Izvješće o velikim opasnostima trebalo bi dopunjavati dokument o zdravlju i sigurnosti iz Direktive 92/91/EEZ. S radnicima bi se trebalo savjetovati u odgovarajućim fazama izrade izvješća o velikim opasnostima. Izvješće o velikim opasnostima trebalo bi detaljno pregledati i prihvatiti nadležno tijelo.
(27)
Kako bi se održala učinkovitost nadzora velikih opasnosti u odobalnim vodama država članica, izvješće o velikim opasnostima trebalo bi sastaviti i prema potrebi izmijeniti u odnosu na bilo koji značajan aspekt životnog ciklusa proizvodnog objekta, uključujući projektiranje, rad, rad u sprezi s drugim objektima, premještaj takvih objekata unutar odobalnih voda dotične države članice, velike izmjene te konačno napuštanje. Slično tome, izvješće o velikim opasnostima također bi trebalo izraditi za neproizvodni objekt i prema potrebi izmijeniti kako bi se uzele u obzir značajne izmjene objekta. Ni jedan objekt ne bi smio raditi u odobalnim vodama država članica ako nadležno tijelo nije prihvatilo izvješće o velikim opasnostima koje je dostavio operater ili vlasnik. Prihvaćanje izvješća o velikim opasnostima od strane nadležnog tijela ne bi trebalo podrazumijevati nikakav prijenos odgovornosti za nadzor velikih nesreća s operatera ili vlasnika na nadležno tijelo.
(28)
Djelatnost na bušotini trebao bi poduzimati samo objekt koji je tehnički sposoban nadzirati sve predvidive opasnosti na području bušotine i u pogledu kojeg je izvješće o velikim opasnostima prihvaćeno.
(29)
Osim toga što koristi prikladni objekt, operater bi za svaku djelatnost na bušotini trebao izraditi i detaljni nacrt izvedbe sustava i objekta i plan rada koji se odnose na posebne okolnosti i opasnosti. U skladu s najboljim praksama u Uniji, operater bi trebao osigurati neovisni stručni pregled projekta bušotine. Operater bi trebao nadležnom tijelu poslati obavijest o planovima za bušotinu u primjerenom vremenskom roku kako bi nadležno tijelo imalo vremena za poduzimanje eventualno potrebnih radnji u vezi s planiranim djelatnostima na bušotini. U tom kontekstu države članice mogu uvesti strože nacionalne zahtjeve prije početka djelatnosti na bušotini.
(30)
Kako bi osigurala siguran projekt i kontinuirano sigurno obavljanje djelatnosti, industrija je dužna slijediti najbolje prakse utvrđene u mjerodavnim normama i smjernicama. Takve bi norme i smjernice trebalo ažurirati u skladu s novim spoznajama i izumima kako bi se osiguralo njihovo kontinuirano usavršavanje. Operateri, vlasnici i nadležna tijela trebali bi surađivati na određivanju prioriteta za stvaranje novih ili poboljšanih normi i smjernica u svjetlu iskustva nesreće na platformi Deepwater Horizon i drugih velikih nesreća. Uzimajući u obzir utvrđene prioritete, izradu novih ili poboljšanih normi trebalo bi naručiti bez odlaganja.
(31)
S obzirom na složenost odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti, kako bi operateri i vlasnici mogli primijeniti najbolje prakse potreban je sustav neovisne verifikacije elemenata koji su kritični za sigurnost i okoliš tijekom životnog ciklusa objekta, što kod proizvodnih objekata uključuje i fazu projektiranja.
(32)
Dok su pomične odobalne jedinice za bušenje u tranzitu te se smatraju brodovima, podložne su međunarodnim pomorskim konvencijama, i to SOLAS-u, MARPOL-u ili jednakovrijednim normama odgovarajuće inačice Kodeksa za izgradnju i opremanje pomičnih odobalnih jedinica za bušenje (Kodeks MODU). Takve pomične odobalne jedinice za bušenje u tranzitu u odobalnim vodama podliježu i zakonodavstvu Unije o državnom nadzoru luka i sukladnosti s državnim zahtjevima po pitanju zastave. Ova se Direktiva odnosi na takve jedinice kada su stacionirane u odobalnim vodama radi bušenja, proizvodnje ili drugih aktivnosti povezanih s odobalnim naftnim i plinskim djelatnostima.
(33)
U izvješću o velikim opasnostima trebalo bi, između ostalog, voditi računa o rizicima za okoliš, uključujući učinke klimatskih uvjeta i klimatskih promjena na dugoročnu otpornost objekata. S obzirom da odobalne naftne i plinske djelatnosti u jednoj državi članici mogu imati značajne nepovoljne učinke na okoliš u drugoj državi članici, potrebno je uvesti i primjenjivati specifične odredbe u skladu s UNECE Konvencijom o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica iz Espooa (Finska) od 25. veljače 1991. Države članice koje imaju odobalne vode, ali se ne bave odobalnim naftnim i plinskim djelatnostima, trebale bi imenovati kontaktne točke radi učinkovitije suradnje u tom pogledu.
(34)
Operateri bi trebali bez odlaganja obavijestiti države članice ako se velika nesreća dogodi ili bi se u tom trenutku mogla dogoditi, kako bi država članica mogla započeti primjeren odgovor. Operateri bi stoga u obavijesti morali navesti prikladne i dostatne detalje o lokaciji, opsegu i prirodi nastale ili prijeteće nesreće, vlastitom odgovoru te o najgorem mogućem scenariju eskalacije, uključujući mogućnost prekograničnog učinka.
(35)
Kako bi osigurali učinkovit odgovor u slučaju nesreće, operateri bi trebali izraditi planove unutarnjeg odgovora na izvanredni događaj koji su prilagođeni pojedinoj lokaciji i temelje se na scenarijima rizika i opasnosti koji su identificirani u izvješću o velikim opasnostima, dostaviti planove nadležnom tijelu te osiguravati potrebne resurse za pravovremenu provedbu tih planova kada je to potrebno. U slučaju pomičnih odobalnih jedinica za bušenje, operateri bi trebali osigurati da se vlasnikovi planovi unutarnjeg odgovora na izvanredni događaj prema potrebi izmijene kako bi se prilagodili pojedinoj lokaciji i opasnostima koje su povezane s djelatnostima na bušotini. Takve bi izmjene trebalo uključiti u obavijest o djelatnostima na bušotini. Odgovarajuću dostupnost resursa za odgovor na izvanredni događaj trebalo bi ocijeniti u odnosu na mogućnost njihovog raspoređivanja na lokaciji nesreće. Operateri bi trebali osigurati i redovito ispitivati pripravnost i učinkovitost resursa za odgovor na izvanredni događaj. Kada je to opravdano, rješenja za odgovor smiju se oslanjati na brzi prijevoz opreme za odgovor, kao što su kapsule, i drugih resursa iz udaljenih lokacija.
(36)
Najbolje globalne prakse zahtijevaju da nositelji odobrenja, operateri i vlasnici preuzmu primarnu odgovornost za nadzor nad rizicima koje stvaraju svojim djelatnostima, uključujući djelatnosti koje u njihovo ime izvode izvođači, te da u okviru politike poduzeća za sprečavanje velikih nesreća uspostave mehanizme i najvišu razinu odgovornosti poduzeća za dosljednu provedbu te politike u cijeloj organizaciji, unutar i izvan Unije.
(37)
Od odgovornih operatera i vlasnika trebalo bi očekivati da svoje djelatnosti širom svijeta izvode u skladu s najboljim praksama i normama. Dosljedna primjena takvih najboljih praksi i normi trebala bi postati obvezna unutar Unije, a poželjno bi bilo da operateri i vlasnici koji su registrirani na državnom području neke države članice primjenjuju, u mjeri u kojoj je to moguće u okviru važećeg nacionalnog zakonodavnog okvira, politiku poduzeća za sprečavanje velikih nesreća i kada izvode djelatnosti izvan odobalnih voda država članica.
(38)
Priznajući da politike poduzeća za sprečavanje velikih nesreća možda neće biti moguće provesti izvan Unije, države članice trebale bi osigurati da operateri i vlasnici u svojim dokumentima o politici poduzeća za sprečavanje velikih nesreća obuhvate svoje odobalne naftne i plinske djelatnosti izvan Unije.
(39)
Informacije o velikim nesrećama u odobalnim naftnim i plinskim djelatnostima izvan Unije mogu pomoći u boljem razumijevanju njihovih mogućih uzroka, promicanju učenja iz ključnih pouka i daljnjem razvoju regulatornog okvira. Stoga bi sve države članice, uključujući države članice bez izlaza na more i države članice s odobalnim vodama koje ne poduzimaju odobalne naftne i plinske djelatnosti niti aktivnosti izdavanja odobrenja, trebale zahtijevati izvješća o velikim nesrećama izvan Unije u koje su uključena poduzeća registrirana na njihovom državnom području te bi trebale te informacije dijeliti na razini Unije. Obveza izvješćivanja ne bi trebala ometati odgovor na izvanredni događaj ni sudske postupke koji su povezani s nesrećom. U izvješće bi se umjesto toga trebalo usredotočiti na važnost nesreće za daljnji razvoj sigurnosti odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti u Uniji.
(40)
Države članice bi od operatera i vlasnika trebale očekivati da, djelujući u skladu s najboljim praksama, uspostave učinkovitu suradnju s nadležnim tijelom i podupiru najbolju regulatornu praksu nadležnog tijela te da proaktivno osiguraju najviše razine sigurnosti, uključujući prema potrebi privremeno zaustavljanje djelatnosti bez potrebe uključivanja nadležnog tijela.
(41)
Kako bi se osiguralo da ni jedno bitno pitanje sigurnosti ne bude slučajno ili namjerno zanemareno, važno je uspostaviti i poticati učinkovite metode za povjerljivo izvješćivanje o tim pitanjima te zaštitu zviždača. Iako države članice ne mogu nametati propise izvan Unije, tim bi metodama trebalo omogućiti izvješćivanje o zabrinutostima osoba koje sudjeluju u odobalnim naftnim i plinskim djelatnostima izvan Unije.
(42)
Zbog nedostatka zajedničkog formata za izvješćivanje podataka u svim državama članicama, dijeljenje usporedivih podataka između država članica otežano je i nepouzdano. Zajednički format u kojem bi operateri i vlasnici dostavljali podatke državama članicama osigurao bi transparentnost rezultata koje operateri i vlasnici postižu po pitanju sigurnosti i okolišne učinkovitosti te javnu dostupnost relevantnih informacija, usporedivih širom Unije, o sigurnosti odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti i olakšao diseminaciju naučenih pouka iz velikih nesreća i izbjegnutih nesreća.
(43)
Kako bi se osigurali ujednačeni uvjeti za međusobno dijeljenje informacija i promicala transparentnost poslovanja odobalnog naftnog i plinskog sektora, na Komisiju bi trebalo prenijeti provedbene ovlasti u pogledu formata i pojedinosti informacija koje će se međusobno dijeliti i biti dostupne javnosti. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (13).
(44)
Kod usvajanja odgovarajućih provedbenih akata trebalo bi primijeniti savjetodavni postupak, s obzirom da su ti akti većinom tek praktične naravi. Primjena ispitnog postupka stoga ne bi bila opravdana.
(45)
Kako bi se povećalo povjerenje javnosti u zakonitost i integritet odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti u Uniji, države članice trebale bi Komisiji dostavljati periodička izvješća o aktivnostima i nesrećama. Komisija bi periodično trebala objavljivati izvješća o razinama aktivnosti u Uniji i trendovima u rezultatima odobalnog naftnog i plinskog sektora po pitanju sigurnosti i okolišne učinkovitosti. Države članice trebale bi bez odlaganja o velikoj nesreći obavijestiti Komisiju i sve druge države članice čija su državna područja ili odobalne vode pogođene, kao i zainteresiranu javnost.
(46)
Iskustvo pokazuje da je osiguranje povjerljivosti osjetljivih podataka neophodno za poticanje otvorenog dijaloga između nadležnog tijela i operatera i vlasnika. U tom smislu dijalog između operatera i vlasnika i svih država članica trebao bi se temeljiti na relevantnim postojećim pravnim instrumentima i pravu Unije o pristupu informacijama od važnosti za okoliš, podložno bilo kojim prevladavajućim zahtjevima u pogledu sigurnosti i zaštite okoliša.
(47)
Vrijednost suradnje između tijela nadležnih za odobalne aktivnosti jasno je utvrđena aktivnostima Foruma nadležnih tijela za odobalne aktivnosti u Sjevernom moru i Međunarodnog foruma regulatora. Slična je suradnja uspostavljena na području cijele Unije u obliku skupine stručnjaka, Skupine nadležnih tijela Europske unije za odobalne naftne i plinske aktivnosti (EUOAG) (14), čija je zadaća promicati učinkovitu suradnju između nacionalnih predstavnika i Komisije, uključujući diseminaciju najboljih praksi i operativnih podataka, utvrđivanje prioriteta za podizanje standarda te savjetovanje Komisije o reformi zakonodavstva.
(48)
Učinkovitost odgovora na izvanredni događaj i planiranja pričuvnih scenarija trebala bi se poboljšati kroz sustavnu i planiranu suradnju između država članica te između država članica i industrije nafte i plina, kao i dijeljenje kompatibilnih sredstava za odgovor na izvanredni događaj, uključujući stručno znanje. U okviru tih odgovora i planiranja trebali bi se, kad je to primjereno, koristiti i postojeći resursi i pomoć koja je dostupna unutar Unije, a posebno kroz Europsku agenciju za pomorsku sigurnost („Agencija”), koja je uspostavljena Uredbom (EZ) br. 1406/2002 (15), te kroz mehanizam Unije za civilnu zaštitu, koji je uspostavljen Odlukom Vijeća 2007/779/EZ, Euratom (16). Državama članicama trebalo bi također omogućiti da od Agencije zatraže dodatnu pomoć kroz mehanizam Unije za civilnu zaštitu.
(49)
U skladu s Uredbom (EZ) br. 1406/2002, Agencija je osnovana u svrhu osiguranja visoke, ujednačene i učinkovite razine pomorske sigurnosti i sprečavanja onečišćavanja s brodova unutar Unije te osiguranja odgovora na onečišćavanje mora s naftnih i plinskih objekata.
(50)
Pri ispunjavanju obveza iz ove Direktive trebalo bi voditi računa o činjenici da morske vode koje su obuhvaćene suverenitetom ili suverenim pravima i pod jurisdikcijom država članica čine sastavni dio četiri morske regije iz članka 4. stavka 1. Direktive 2008/56/EZ, a to su Baltičko more, Sjeveroistočni Atlantski ocean, Sredozemno more i Crno more. Iz tog bi razloga Unija trebala kao prioritet utvrditi jačanje suradnje s trećim zemljama koje imaju suverenitet ili prava suvereniteta i nadležnost nad morskim vodama u tim morskim regijama. Primjereni okviri suradnje uključuju regionalne konvencije o moru kako su utvrđene u točki 10. članka 3. Direktive 2008/56/EZ.
(51)
U odnosu na Sredozemno more, a u vezi s ovom Direktivom, poduzete su potrebne mjere kako bi Unija pristupila Protokolu o zaštiti Sredozemnog mora od onečišćenja koje proizlazi iz istraživanja i iskorištavanja epikontinentalnog pojasa, morskog dna i morskog podzemlja (17) („Odobalni protokol”) uz Konvenciju o zaštiti morskog okoliša i obalnog područja Sredozemlja („Barcelonska konvencija”), koji je sklopljen Odlukom Vijeća 77/585/EEZ (18).
(52)
Vode Arktika susjedni su morski okoliš od posebne važnosti za Uniju i imaju važnu ulogu u ublažavanju klimatskih promjena. Ozbiljne zabrinutosti u pogledu okoliša arktičkih voda zahtijevaju posebnu pozornost kako bi se osigurala zaštita arktičkog okoliša u odnosu na bilo kakve odobalne naftne i plinske djelatnosti, uključujući istraživanje, vodeći računa o rizicima od velikih nesreća i potrebi za učinkovitim odgovorom. Države članice koje su članice Arktičkog vijeća potiču se na aktivno promicanje najviših standarda u pogledu sigurnosti okoliša tog ranjivog i jedinstvenog ekosustava, primjerice kroz uspostavljanje međunarodnih instrumenata za sprečavanje, pripravnost i odgovor na onečišćenje Arktičkog mora naftom te na temelju rada projektne skupine koju je osnovalo Arktičko vijeće i postojećih Smjernica Arktičkog vijeća za odobalne naftne i plinske djelatnosti.
(53)
Nacionalni planovi vanjskog odgovora na izvanredni događaj trebali bi se temeljiti na procjeni rizika, vodeći računa o izvješćima o velikim opasnostima za objekte koji se nalaze u dotičnim odobalnim vodama. Države članice trebale bi voditi računa o najnovijoj inačici Smjernica za procjenu i izradu karata rizika kod upravljanja nesrećama, koje izrađuje Komisija.
(54)
Za učinkovit odgovor na nesreću potrebno je hitno djelovanje operatera i vlasnika te uska suradnja s organizacijama država članica za odgovor na izvanredni događaj koje koordiniraju uvođenje dodatnih resursa za odgovor na izvanredni događaj kako se situacija razvija. Takav bi odgovor trebao obuhvaćati i temeljitu istragu o nesreći, koju bi trebalo započeti bez odlaganja kako bi se osigurali minimalni gubici bitnih informacija i dokaza. Države članice bi nakon nesreće trebale donijeti odgovarajuće zaključke i poduzeti sve potrebne mjere.
(55)
Od ključne je važnosti da sve bitne informacije, uključujući tehničke podatke i parametre, budu dostupne radi kasnije istrage. Države članice trebale bi osigurati prikupljanje bitnih podataka tijekom odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti, te odgovarajuće povećanje intenziteta prikupljanja i osiguranje bitnih podataka u slučaju velike nesreće. U tom kontekstu države članice trebale bi poticati uporabu primjerenih tehničkih sredstava kojima bi se poboljšala pouzdanost i bilježenje bitnih podataka te spriječile moguće manipulacije tim podacima.
(56)
Kako bi se osigurala učinkovita primjena ove Direktive, trebalo bi uvesti učinkovite, razmjerne i odvraćajuće kazne za prekršaje.
(57)
Kako bi se pojedini prilozi prilagodili radi uključivanja dodatnih informacija koje bi mogle postati potrebne u svjetlu tehničkog napretka, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije u pogledu izmjene zahtjeva u pojedinim prilozima ovoj Direktivi. Posebno je važno da Komisija tijekom pripreme provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući ona na razini stručnjaka. Prilikom izrade i sastavljanja delegiranih akata Komisija trebalo bi osigurati istovremenu, pravodobnu i odgovarajuću dostavu relevantnih dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću.
(58)
Definiciju štete nanesene vodi u Direktivi 2004/35/EZ trebalo bi izmijeniti kako bi se osiguralo da se odgovornost nositelja odobrenja u skladu s tom Direktivom primjenjuje na morske vode država članica kako su definirane u Direktivi 2008/56/EZ.
(59)
Mnoge odredbe ove Direktive nisu relevantne za države članice bez izlaza na more, a to su Austrija, Češka Republika, Mađarska, Luksemburg i Slovačka. Ipak, poželjno je da te države članice u svojim bilateralnim kontaktima s trećim zemljama i s relevantnim međunarodnim organizacijama promiču načela i visoke standarde prava Unije u pogledu sigurnosti odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti.
(60)
Ne dozvoljavaju sve države članice s odobalnim vodama izvođenje odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti na području u svojoj nadležnosti. Te države članice ne sudjeluju u izdavanju odobrenja ni u sprečavanju velikih nesreća tijekom takvih djelatnosti. Stoga bi bilo nerazmjerno i nepotrebno tim državama članicama nametati obvezu prijenosa i primjene svih odredaba ove Direktive. Međutim, nesreće tijekom odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti mogu imati učinke na njihove obale. Stoga bi te države članice trebale, između ostalog, biti spremne odgovoriti na i istražiti velike nesreće te bi trebale kroz kontaktne točke surađivati s drugim državama članicama i s relevantnim trećim zemljama.
(61)
S obzirom na njihov zemljopisni položaj, države članice bez izlaza na more ne sudjeluju u izdavanju odobrenja za odobalne naftne i plinske djelatnosti ni u sprečavanju velikih nesreća tijekom takvih djelatnosti, niti na njih mogu utjecati takve nesreće u odobalnim vodama drugih država članica. Stoga one ne bi trebale biti obvezne prenijeti u svoje zakonodavstvo većinu odredaba ove Direktive. Međutim, ako je tvrtka koja se samostalno ili putem podružnica bavi odobalnim naftnim i plinskim djelatnostima izvan Unije registrirana u državi članici bez izlaza na more, ta bi država članica od te tvrtke trebala zahtijevati da dostavi izvješće o nesrećama tijekom takvih djelatnosti, koje se može dijeliti na razini Unije, kako bi sve zainteresirane strane u Uniji imale koristi od stečenog iskustva iz tih nesreća.
(62)
Osim mjera koje uvodi ova Direktiva, Komisija bi trebala istražiti i druga primjerena sredstva kojima bi se poboljšalo sprečavanje velikih nesreća i ograničavanje njihovih posljedica.
(63)
Operateri bi trebali osigurati da su im dostupni dostatni fizički, ljudski i financijski resursi za sprečavanje velikih nesreća i ograničavanje posljedica takvih nesreća. Međutim, budući da trenutačno ne postoje instrumenti financijske sigurnosti, uključujući rješenja za grupiranje rizika, kojima bi se mogle obuhvatiti sve moguće posljedice velikih nesreća, Komisija bi trebala dalje analizirati i proučavati primjerene mjere kako bi osigurala odgovarajuće snažan režim odgovornosti za štetu vezanu za odobalne naftne i plinske djelatnosti, zahtjeve u pogledu financijske sposobnosti uključujući dostupnost dodijeljenih instrumenata financijske sigurnosti ili druga rješenja. To može uključivati analizu izvedivosti sustava uzajamnih naknada. Komisija bi trebala Europskom parlamentu i Vijeću dostaviti izvješće o svojim nalazima, prema potrebi popraćeno prijedlozima.
(64)
Na razini Unije važno je da tehničke norme nadopunjava odgovarajući pravni okvir zakonodavstva o sigurnosti proizvoda te da se te norme primjenjuju na sve odobalne objekte u odobalnim vodama država članica, a ne samo na nepomične proizvodne objekte. Komisija bi stoga trebala dalje analizirati norme za sigurnost proizvoda koje se primjenjuju na odobalne naftne i plinske djelatnosti.
(65)
Budući da cilj ove Direktive, a to je utvrđivanje minimalnih zahtjeva za sprečavanje velikih nesreća tijekom odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti i ograničavanje posljedica takvih nesreća, ne mogu dostatno ostvariti države članice, već se zbog opsega i učinaka predloženih mjera može na bolji način postići na razini Unije, Unija može usvojiti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je određeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je određeno u tom članku, ova Direktiva ne ide dalje od onog što je nužno za postizanje tog cilja,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
POGLAVLJE I.
UVODNE ODREDBE
Članak 1.
Predmet i područje primjene
1. Ovom se Direktivom utvrđuju minimalni zahtjevi za sprečavanje velikih nesreća tijekom odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti i ograničavanje posljedica takvih nesreća.
2. Ovom se Direktivom ne dovodi u pitanje pravo Unije koje se odnosi na sigurnost i zdravlje radnika na radnom mjestu, a posebno direktive 89/391/EEZ i 92/91/EEZ.
3. Ovom se Direktivom ne dovodi u pitanje direktive 94/22/EZ, 2001/42/EZ, 2003/4/EZ (19), 2003/35/EC, 2010/75/EU (20) i 2011/92/EU.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Direktive:
1.
„velika nesreća” znači, u odnosu na objekt ili povezanu infrastrukturu:
(a)
nesreća koja uključuje eksploziju, požar, gubitak kontrole nad bušotinom, ili ispuštanje nafte, plina ili opasnih tvari, a pritom uzrokuje gubitak života ili ozbiljne ozljede kod osoba ili ima značajni potencijal za to;
(b)
nesreća koja uzrokuje značajno oštećenje objekta ili povezane infrastrukture, a pritom uzrokuje gubitak života ili ozbiljne ozljede kod osoba ili ima značajni potencijal za to;
(c)
bilo koja druga nesreća koja dovede do gubitka života ili ozbiljne ozljede kod pet ili više osoba koje se nalaze na odobalnom objektu u kojem se pojavi izvor opasnosti ili koje sudjeluju u odobalnoj naftnoj i plinskoj djelatnosti u vezi s objektom ili povezanom infrastrukturom; ili
(d)
bilo koji veliki okolišni incident koji nastane kao posljedica nesreća iz točaka (a), (b) i (c).
Za potrebe određivanja je li neka nesreća velika nesreća u smislu točaka (a), (b) ili (d), s objektom na kojem nema stalne posade postupa se kao da na njemu ima posade;
2.
„odobalni” znači onaj koji se nalazi u teritorijalnom moru, isključivom gospodarskom pojasu ili epikontinentalnom pojasu države članice u smislu Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora;
3.
„odobalne naftne i plinske djelatnosti” znači sve aktivnosti povezane s objektom ili povezanom infrastrukturom, uključujući njihovo projektiranje, planiranje, izgradnju, djelatnost i stavljanje izvan uporabe, a vezano za istraživanje i proizvodnju nafte i plina, ali isključujući prijenos nafte i plina s jedne na drugu obalu;
4.
„rizik” znači kombinacija vjerojatnosti nekog događaja i posljedica tog događaja;
5.
„operater” znači subjekt kojeg imenuje nositelj odobrenja ili tijelo koje izdaje odobrenja za provođenje odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti, uključujući planiranje i izvođenje djelatnosti na bušotini ili upravljanje i nadzor nad funkcijama proizvodnog objekta;
6.
„prikladan” znači pravi ili u potpunosti primjeren, uključujući i koji vodi računa o razmjernom učinku i trošku, za neki zahtjev ili situaciju, utemeljen na objektivnim dokazima i dokazan analizom, usporedbom s primjerenim normama ili drugim rješenjima koje u usporedivim situacijama koriste druga tijela ili se koriste u drugoj industriji;
7.
„subjekt” znači bilo koja fizička ili pravna osoba ili bilo koja skupina takvih osoba;
8.
„prihvatljiv”, u odnosu na rizike, znači razinu rizika kod koje bi vrijeme, trošak ili napor uložen u njezino daljnje smanjivanje bili uvelike nerazmjerni koristima od takvog smanjivanja. Pri procjeni jesu li vrijeme, troškovi ili napori uvelike nerazmjerni koristima od daljnjeg smanjivanja rizika mora se voditi računa o razinama rizika iz najbolje prakse koje su kompatibilne s poduzećem;
9.
„odobrenje” znači odobrenje za odobalne naftne i plinske djelatnosti u skladu s Direktivom 94/22/EZ;
10.
„područje koje je obuhvaćeno odobrenjem” znači geografsko područje koje je obuhvaćeno odobrenjem;
11.
„nositelj odobrenja” znači nositelj ili zajednički nositelji odobrenja;
12.
„izvođač” znači bilo koji subjekt s kojim operater ili vlasnik sklopi ugovor za izvođenje određenih zadaća u ime operatera ili vlasnika;
13.
„tijelo koje izdaje odobrenja” znači tijelo javne vlasti koje je nadležno za izdavanje odobrenja ili praćenje korištenja odobrenja kako je predviđeno Direktivom 94/22/EZ;
14.
„nadležno tijelo” znači tijelo javne vlasti koje je imenovano u skladu s ovom Direktivom i nadležno za zadaće koje su mu dodijeljene u ovoj Direktivi. Nadležno tijelo može se sastojati od jednog ili više javnih tijela;
15.
„istraživanje” znači bušenje potencijalnog nalazišta i sve povezane odobalne naftne i plinske djelatnosti koje su potrebne prije djelatnosti povezanih s proizvodnjom;
16.
„proizvodnja” znači odobalno crpljenje nafte i plina iz podzemnih slojeva područja koje je obuhvaćeno odobrenjem, uključujući preradu nafte i plina i njihov prijenos kroz povezanu infrastrukturu;
17.
„neproizvodni objekt” znači objekt koji nije objekt koji se koristi za proizvodnju nafte i plina;
18.
„javnost” znači jedan ili više subjekata i, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom ili praksom, njihove udruge, organizacije ili skupine;
19.
„objekt” znači stacionarno, nepomično ili pomično postrojenje ili kombinacija postrojenja koja su trajno međusobno povezana mostovima ili drugim strukturama, a koriste se za odobalne naftne i plinske djelatnosti ili u vezi s tim djelatnostima. Objekti uključuju pomične odobalne jedinice za bušenje samo kada su stacionirane u odobalnim vodama radi bušenja, proizvodnje ili drugih aktivnosti povezanih s odobalnim naftnim i plinskim djelatnostima;
20.
„proizvodni objekt” znači objekt koji se koristi za proizvodnju;
21.
„povezana infrastruktura” znači, unutar sigurnosne zone ili unutar obližnje zone na većoj udaljenosti od objekta sukladno odluci države članice:
(a)
bilo koja bušotina i povezane strukture, dodatne jedinice i naprave povezane s objektom;
(b)
bilo koji uređaj ili mehanizam na glavnoj strukturi objekta ili pričvršćeni na nju;
(c)
bilo koji uređaj ili mehanizam spojenog cjevovoda;
22.
„prihvaćanje”, u odnosu na izvješće o velikim opasnostima, znači pismena obavijest nadležnog tijela operateru ili vlasniku da izvješće, ako se provede kako je u njemu određeno, zadovoljava zahtjeve ove Direktive. Prihvaćanje ne podrazumijeva bilo kakav prijenos odgovornosti za nadzor velikih nesreća na nadležno tijelo;
23.
„velika opasnost” znači situacija koja može okončati velikom nesrećom;
24.
„djelatnost na bušotini” znači bilo koja djelatnost koja se odnosi na bušotinu koja bi mogla imati za posljedicu slučajno ispuštanje materijala koje može dovesti do velike nesreće, uključujući bušenje, popravak ili preinake na bušotini, prestanak djelatnosti na bušotini i trajno napuštanje bušotine;
25.
„kombinirana djelatnost” znači djelatnost koja se obavlja iz objekta s drugim objektom ili objektima u svrhe povezane s drugim objektom ili objektima, a koja stoga ima bitni učinak na rizike za sigurnost osoba ili zaštitu okoliša na nekom od objekata ili na svim objektima;
26.
„sigurnosna zona” znači područje unutar 500 metara udaljenosti od bilo kojeg dijela objekta, koje uspostavlja država članica;
27.
„vlasnik” znači subjekt koji je zakonski ovlašten za nadzor djelatnosti neproizvodnog objekta;
28.
„plan unutarnjeg odgovora na izvanredni događaj” znači plan koji izrađuje operater ili vlasnik u skladu sa zahtjevima ove Direktive, a odnosi se na mjere za sprečavanje eskalacije ili za ograničavanje posljedica velike nesreće povezane s odobalnim naftnim i plinskim djelatnostima;
29.
„neovisna verifikacija” znači procjena i potvrda valjanosti pojedinih pisanih izjava od strane subjekta ili organizacijske strukture operatera ili vlasnika koji ne podliježu kontroli ili utjecaju subjekta ili organizacijske strukture koji te izjave koriste;
30.
„bitna promjena” znači:
(a)
u slučaju izvješća o velikim opasnostima, promjena temelja na osnovi kojih je prihvaćeno izvorno izvješće, uključujući između ostalog fizičke izmjene, dostupnost novih spoznaja ili tehnologije i promjene u operativnom upravljanju;
(b)
u slučaju obavijesti o djelatnostima na bušotini ili kombiniranim djelatnostima, promjena temelja na osnovi kojih je poslano izvorno izvješće, uključujući između ostalog fizičke izmjene, zamjenu jednog objekta drugim, dostupnost novih spoznaja ili tehnologije i promjene u operativnom upravljanju;
31.
„početak djelatnosti” znači trenutak kada objekt ili povezana infrastruktura po prvi put sudjeluje u djelatnosti za koju je namijenjena;
32.
„učinkovitost odgovora na izljev nafte” znači učinkovitost sustava za odgovor prilikom odgovora na izljev nafte, koja se temelji na analizi učestalosti, trajanja i trenutka pojave uvjeta u okolišu koji bi sprečavali odgovor. Procjena učinkovitosti odgovora na izljev nafte izražava se kao postotak vremena u kojem takvi uvjeti nisu prisutni i mora uključivati opis operativnih ograničenja koja se zbog te procjene postavljaju dotičnim objektima;
33.
„elementi kritični za sigurnost i okoliš” znači dijelovi objekta, uključujući računalne programe, čija je svrha spriječiti ili ograničiti posljedice velike nesreće, ili čiji bi kvar mogao uzrokovati ili značajno doprinijeti velikoj nesreći;
34.
„tripartitno savjetovanje” znači formalni dogovor kojim se omogućuje dijalog i suradnja između nadležnog tijela, operatera i vlasnika te predstavnikà radnikâ;
35.
„industrija” znači subjekti koji izravno sudjeluju u odobalnim naftnim i plinskim djelatnostima koje su obuhvaćene ovom Direktivom ili čije su aktivnosti usko povezane s tim djelatnostima;
36.
„plan vanjskog odgovora na izvanredni događaj” znači lokalna, nacionalna ili regionalna strategija za sprečavanja eskalacije ili ograničavanje posljedica velike nesreće povezane s odobalnim naftnim i plinskim djelatnostima, koristeći sve resurse koji su operateru dostupni kako je opisano u relevantnom planu unutarnjeg odgovora na izvanredni događaj, te bilo koje dodatne resurse koje na raspolaganje stave države članice;
37.
„veliki okolišni incident” znači incident koji uzrokuje ili će vjerojatno prouzročiti značajne nepovoljne učinke na okoliš u skladu s Direktivom 2004/35/EZ.
POGLAVLJE II.
SPREČAVANJE VELIKIH NESREĆA POVEZANIH S ODOBALNIM NAFTNIM I PLINSKIM DJELATNOSTIMA
Članak 3.
Opća načela upravljanja rizicima u odobalnim naftnim i plinskim djelatnostima
1. Države članice zahtijevaju od operatera da osiguraju poduzimanje svih prikladnih mjera kako bi se spriječile velike nesreće tijekom odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti.
2. Države članice osiguravaju da operatere od njihovih dužnosti u skladu s ovom Direktivom ne oslobađa činjenica da su radnje ili propuste koji su doveli do ili doprinijeli velikim nesrećama izveli izvođači.
3. U slučaju velike nesreće države članice osiguravaju da operateri poduzimaju sve prikladne mjere kako bi ograničili njihove posljedice po zdravlje ljudi i okoliš.
4. Države članice zahtijevaju od operatera da osiguraju obavljanje odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti na temelju sustavnog upravljanja rizikom, kako bi preostali rizici od velikih nesreća za osobe, okoliš i odobalne objekte bili prihvatljivi.
Članak 4.
Pitanja sigurnosti i okoliša u vezi s odobrenjima
1. Države članice osiguravaju da se prilikom odlučivanja o izdavanju ili prenošenju odobrenja za izvođenje odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti vodi računa o sposobnosti podnositelja zahtjeva za takvo odobrenje da ispuni zahtjeve za djelatnosti u okviru odobrenja, kako su propisani relevantnim odredbama prava Unije, a posebno ove Direktive.
2. Prilikom procjene tehničke i financijske sposobnosti podnositelja zahtjeva za odobrenje, posebno se vodi računa o sljedećem:
(a)
rizicima, opasnostima i bilo kojim drugim bitnim informacijama koje se odnose na područje obuhvaćeno dotičnim odobrenjem, uključujući prema potrebi trošak propadanja morskog okoliša iz točke (c) članka 8. stavka 1. Direktive 2008/56/EZ;
(b)
konkretnoj fazi odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti;
(c)
financijskoj sposobnosti podnositelja zahtjeva, uključujući eventualno osiguranje, za pokrivanje odgovornosti koje bi mogle proizići iz dotičnih odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti, uključujući odgovornost za eventualnu gospodarsku štetu ako je takva odgovornost predviđena nacionalnim pravom;
(d)
dostupnim informacijama o učinkovitosti podnositelja zahtjeva u pogledu sigurnosti i okoliša, uključujući u odnosu na velike nesreće, ako je to primjereno, o djelatnostima za koje se traži odobrenje.
Prije izdavanja ili prenošenja odobrenja za odobalne naftne i plinske djelatnosti tijelo koje izdaje odobrenja prema potrebi se savjetuje s nadležnim tijelom.
3. Države članice osiguravaju da tijelo koje izdaje odobrenja ne izdaje odobrenje dok nije zadovoljno dokazima podnositelja zahtjeva da je, na temelju dogovora o kojima odlučuju države članice, poduzeo ili će poduzeti odgovarajuće mjere za pokrivanje odgovornosti koje bi mogle proizići iz odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti podnositelja zahtjeva. Te mjere vrijede i imaju učinak od početka odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti. Države članice od podnositelja zahtjeva zahtijevaju da na odgovarajući način dostave dokaze o tehničkoj i financijskoj sposobnosti i bilo koje druge bitne informacije koje se odnose na područje obuhvaćeno odobrenjem i predmetnu fazu odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti.
Države članice procjenjuju primjerenost mjera iz prvog podstavka kako bi utvrdile ima li podnositelj zahtjeva dovoljna financijska sredstva za trenutačno pokretanje i neometan tijek svih potrebnih mjera za učinkovit odgovor na izvanredni događaj i naknadnu sanaciju.
Države članice omogućuju uporabu održivih financijskih instrumenata i drugih rješenja kako bi podnositeljima zahtjeva za odobrenje pomogli u dokazivanju svoje financijske sposobnosti u skladu s prvim podstavkom.
Države članice utvrđuju barem postupke za osiguranje brzog i primjerenog rješavanja tužbi za naknadu štete, uključujući one koje se odnose na plaćanje odštete za prekogranične nesreće.
Države članice od nositelja odobrenja zahtijevaju da zadrže dovoljnu sposobnost za ispunjavanje svojih financijskih obveza koje proizlaze iz odgovornosti za odobalne naftne i plinske djelatnosti.
4. Operatera imenuje tijelo koje izdaje odobrenja ili nositelj odobrenja. U slučaju kada operatera imenuje nositelj odobrenja, on o tome unaprijed obavješćuje tijelo koje izdaje odobrenja. U tom slučaju tijelo koje izdaje odobrenja, prema potrebi nakon savjetovanja s nadležnim tijelom, smije uložiti prigovor na imenovanje operatera. Ako je takav prigovor uložen, države članice od nositelja odobrenja zahtijevaju da imenuje prikladnog alternativnog operatera ili preuzme dužnosti operatera u skladu s ovom Direktivom.
5. Postupci izdavanja odobrenja za odobalne naftne i plinske djelatnosti u odnosu na dano područje obuhvaćeno odobrenjem organiziraju se tako da država članica prije početka proizvodnje može razmotriti informacije koje su prikupljene istraživanjem.
6. Prilikom procjene tehničke i financijske sposobnosti podnositelja zahtjeva za odobrenje, posebno se vodi računa o okolišno osjetljivom morskom i obalnom okolišu, a posebno ekosustavima koji imaju važnu ulogu u ublažavanju klimatskih promjena i prilagodbu na njih, kao što su slane močvare i morsko dno obraslo morskom travom, te zaštićenim morskim područjima kao što su posebna područja očuvanja u skladu s Direktivom Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (21), područja posebne zaštite u skladu s Direktivom 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica (22), i zaštićena morska područja koje su Unija ili dotične države članice dogovorile u okviru svih međunarodnih ili regionalnih sporazuma čije su potpisnice.
Članak 5.
Sudjelovanje javnosti u vezi s učincima planiranih odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti na okoliš
1. Bušenje bušotine u istraživačke svrhe s neproizvodnog objekta ne smije početi ako relevantna nadležna tijela države članice nisu prethodno osigurala rano i učinkovito sudjelovanje javnosti u vezi s mogućim učincima planiranih odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti na okoliš u skladu s drugim pravnim aktima Unije, posebno s Direktivom 2001/42/EZ ili, ovisno o slučaju, 2011/92/EU.
2. U slučaju kada nije obavljeno savjetovanje s javnosti u skladu sa stavkom 1., države članice osiguravaju sljedeće mjere:
(a)
javnost se obavješćuje, javnim objavama ili drugim primjerenim sredstvima kao što su elektronički mediji, u slučaju kada se planira dopustiti djelatnosti istraživanja;
(b)
utvrđuje se zainteresirana javnost, uključujući javnost na koju utječe ili bi mogla utjecati ili koju bi mogla interesirati odluka o dopuštanju djelatnosti istraživanja, uključujući relevantne nevladine organizacije kao što su organizacije koje promiču zaštitu okoliša, te ostale relevantne organizacije;
(c)
na raspolaganje javnosti stavljaju se relevantne informacije o takvim planiranim djelatnostima, uključujući, između ostalog, informacije o pravu sudjelovanja u odlučivanju te o tom kome se mogu uputiti primjedbe ili pitanja;
(d)
javnost ima pravo izraziti primjedbe i mišljenja u trenutku kada su sve mogućnosti otvorene, prije donošenja odluka o dopuštanju istraživanja;
(e)
prilikom donošenja odluka iz točke (d) uzimaju se u obzir rezultati sudjelovanja javnosti; i
(f)
predmetna država članica pravodobno obavješćuje javnost, nakon što prouči njihove primjedbe i mišljenja, o donesenim odlukama te razlozima i razmatranjima na kojima se te odluke temelje, uključujući informacije o procesu sudjelovanja javnosti.
Utvrđuju se razumni rokovi kojima se osigurava dovoljno vremena za svaku od različitih faza sudjelovanja javnosti.
3. Ovaj se članak ne primjenjuje u odnosu na područja za koje se odobrenje izdaje prije 18. srpnja 2013.
Članak 6.
Odobalne naftne i plinske djelatnosti unutar područja koja su obuhvaćena odobrenjima
1. Države članice osiguravaju da se djelatnosti proizvodnih objekata i povezane infrastrukture izvode samo u područjima koja su obuhvaćena odobrenjima i da ih izvode samo operateri koji su za tu namjenu imenovani u skladu s člankom 4. stavkom 4.
2. Države članice od nositelja odobrenja zahtijevaju da osigura da je operater sposoban ispuniti zahtjeve za konkretne djelatnosti u okviru odobrenja.
3. Tijekom svih odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti države članice od nositelja odobrenja zahtijevaju da poduzme sve razumne mjere kako bi osigurao da operater ispunjava zahtjeve, izvršava svoje zadaće i dužnosti iz ove Direktive.
4. Ako nadležno tijelo utvrdi da operater više nije sposoban ispunjavati relevantne zahtjeve iz ove Direktive, o tome obavješćuje tijelo koje izdaje odobrenja. Tijelo koje izdaje odobrenja zatim o tome obavješćuje nositelja odobrenja, a nositelj odobrenja preuzima odgovornost za izvršavanje predmetnih dužnosti i bez odlaganja tijelu koje izdaje odobrenja predlaže zamjenskog operatera.
5. Države članice osiguravaju da djelatnosti koje se odnose na proizvodne i neproizvodne objekte ne započnu ili se ne nastave dok nadležno tijelo ne prihvati izvješće o velikim opasnostima u skladu s ovom Direktivom.
6. Države članice osiguravaju da djelatnosti na bušotini ili kombinirane djelatnosti ne započnu ili se ne nastave dok nadležno tijelo ne prihvati izvješće o velikim opasnostima za dotične objekte u skladu s ovom Direktivom. Osim toga, takve se djelatnosti ne smiju započeti ili nastaviti ako nadležnom tijelu nije dostavljena obavijest o djelatnostima na bušotini ili obavijest o kombiniranim djelatnostima u skladu s točkom (h) odnosno (i) članka 11. stavka 1., ili ako je nadležno tijelo izrazilo prigovor na sadržaj obavijesti.
7. Države članice osiguravaju da se oko objekta uspostavi sigurnosna zona i da je plovilima zabranjen ulaz ili zadržavanje u toj sigurnosnoj zoni.
Međutim, ta se zabrana ne odnosi na plovilo koje ulazi ili se zadržava u sigurnosnoj zoni:
(a)
u vezi s polaganjem, inspekcijom, ispitivanjem, popravkom, održavanjem, izmjenom, obnavljanjem ili uklanjanjem bilo kakvih podvodnih kabela ili cjevovoda unutar ili u blizini te sigurnosne zone;
(b)
radi pružanja usluga bilo kojem objektu u toj sigurnosnoj zoni ili radi prijevoza osoba ili dobara na objekt ili s njega;
(c)
radi inspekcije bilo kojeg objekta ili povezane infrastrukture u toj sigurnosnoj zoni prema ovlaštenju države članice;
(d)
u vezi sa spašavanjem ili pokušajem spašavanja života ili imovine;
(e)
radi nepovoljnih vremenskih uvjeta;
(f)
u slučaju nužde; ili
(g)
uz pristanak operatera, vlasnika ili države članice u kojoj se sigurnosna zona nalazi.
8. Države članice uspostavljaju mehanizam za učinkovito sudjelovanje u tripartitnom savjetovanju između nadležnog tijela, operatera i vlasnika te predstavnikâ radnikâ oko oblikovanja normi i politika koje se odnose na sprečavanje velikih nesreća.
Članak 7.
Odgovornost za štetu u okolišu
Ne dovodeći u pitanje postojeći opseg odgovornosti u odnosu na sprečavanje i sanaciju štete u okolišu u skladu s Direktivom 2004/35/EZ, države članice osiguravaju da je nositelj odobrenja financijski odgovoran za sprečavanje i sanaciju štete u okolišu kako je utvrđeno u toj Direktivi, a koju su prouzročile odobalne naftne i plinske djelatnosti koje obavlja nositelj odobrenja ili operater u njegovo ime.
Članak 8.
Imenovanje nadležnog tijela
1. Države članice imenuju nadležno tijelo koje je odgovorno za sljedeće regulatorne funkcije:
(a)
procjenu i prihvaćanje izvješća o velikim opasnostima, procjenu obavijesti o projektu te procjenu obavijesti o djelatnostima na bušotini ili kombiniranim djelatnostima i ostalih sličnih dokumenata koji se tijelu dostavljaju;
(b)
nadzor sukladnosti operatera i vlasnika s ovom Direktivom, što uključuje inspekcijske mjere, istražne mjere i mjere provedbe;
(c)
savjetovanje ostalih vlasti ili tijela, uključujući tijelo koje izdaje odobrenja;
(d)
izradu godišnjih planova u skladu s člankom 21.;
(e)
izradu izvješća;
(f)
suradnju s nadležnim tijelima ili kontaktnim točkama u skladu s člankom 27.
2. Države članice u svakom trenutku osiguravaju da je nadležno tijelo neovisno i objektivno u izvođenju svojih regulatornih funkcija, a posebno u odnosu na točke (a), (b) i (c) stavka 1. Sukladno tome, moraju se sprečavati sukobi interesa između, s jedne strane, regulatornih funkcija nadležnog tijela i, s druge strane, regulatornih funkcija koje se odnose na ekonomski razvoj odobalnih prirodnih bogatstava i odobravanje odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti unutar države članice te ubiranje prihoda od tih djelatnosti i upravljanje tim prihodima.
3. Kako bi se postigli ciljevi iz stavka 2., države članice zahtijevaju da se regulatorne funkcije nadležnog tijela izvršavaju unutar tijela koje je neovisno od bilo kojih funkcija države članice koje se odnose na ekonomski razvoj odobalnih prirodnih bogatstava i odobravanje odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti unutar države članice te ubiranje prihoda od tih djelatnosti i upravljanje tim prihodima.
Međutim, ako je ukupni broj objekata sa stalnom posadom manji od šest, predmetna država članica može odlučiti ne primjenjivati prvi podstavak. Takvom odlukom ne dovodi u pitanje svoje obveze iz stavka 2.
4. Države članice stavljaju na raspolaganje javnosti opis organizacije nadležnog tijela, uključujući razloge zašto je nadležno tijelo uspostavljeno na taj način, te kako su osigurale izvršavanje regulatornih funkcija određenih u stavku 1. i ispunjavanje obveza određenih u stavku 2.
5. Države članice osiguravaju da nadležno tijelo ima primjerene ljudske i financijske resurse za izvršavanje svojih dužnosti iz ove Direktive. Ti resursi moraju biti razmjerni opsegu odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti država članica.
6. Države članice mogu sklapati formalne dogovore s odgovarajućim agencijama Unije ili drugim prikladnim tijelima, ako takva postoje, kako bi osigurale specijalističko stručno znanje koje će nadležnom tijelu pomoći u izvršavanju regulatornih funkcija. Tijelo se ne smatra prikladnim u smislu ovog stavka ako njegova objektivnost može biti ugrožena radi sukoba interesa.
7. Države članice mogu uspostaviti mehanizme u skladu s kojima se financijski troškovi nadležnog tijela u izvršavanju dužnosti iz ove Direktive mogu namiriti od nositelja odobrenja, operatera ili vlasnika.
8. Ako se nadležno tijelo sastoji od više tijela, država članica ulaže sve napore kako bi izbjegla udvostručivanje regulatornih funkcija između tih tijela. Država članica može imenovati jedno od sastavnih tijela kao vodeće tijelo koje je odgovorno za koordiniranje regulatornih funkcija iz ove Direktive i izvješćivanje Komisiji.
9. Države članice preispituju aktivnosti nadležnog tijela i poduzimaju sve potrebne mjere kako bi se poboljšala njegova učinkovitost u izvršavanju regulatornih funkcija koje su određene u stavku 1.
Članak 9.
Rad nadležnog tijela
Države članice osiguravaju da nadležno tijelo:
(a)
djeluje neovisno od politika, regulatornih odluka i drugih pitanja koja nisu povezana s njegovim dužnostima iz ove Direktive;
(b)
jasno određuje opseg svojih odgovornosti i odgovornosti operatera i vlasnika u pogledu nadzora nad rizicima od velike nesreće iz ove Direktive;
(c)
utvrdi politiku, proces i postupke za temeljitu procjenu izvješća o velikim opasnostima i obavijesti koje se dostavljaju u skladu s člankom 11., kao i za nadzor sukladnosti s ovom Direktivom u okviru nadležnosti države članice, uključujući inspekcijske mjere, istražne mjere i mjere provedbe;
(d)
stavlja politike, procese i postupke u skladu s točkom (c) na raspolaganje operaterima i vlasnicima, a njihove sažetke na raspolaganje javnosti;
(e)
prema potrebi izrađuje i provodi koordinirane ili zajedničke postupke s drugim tijelima države članice radi izvršavanja dužnosti iz ove Direktive; i
(f)
temelji svoju politiku, organizaciju i operativne postupke na načelima koja su određena u Prilogu III.
Članak 10.
Zadaće Europske agencije za pomorsku sigurnost
1. Europska agencija za pomorsku sigurnost (EMSA, dalje u tekstu „Agencija”) pruža tehničku i znanstvenu pomoć državama članicama i Komisiji u skladu sa svojim mandatom iz Uredbe (EZ) br. 1406/2002.
2. U okviru svojeg mandata, Agencija:
(a)
pomaže Komisiji i dotičnim državama članicama u otkrivanju i praćenju opsega izljeva nafte ili plina;
(b)
pomaže državama članicama, na njihov zahtjev, u izradi i provedbi planova vanjskog odgovora na izvanredni događaj, pogotovo kada su prisutni prekogranični učinci unutar i izvan odobalnih voda država članica;
(c)
na temelju planova vanjskog i unutarnjeg odgovora na izvanredni događaj država članica, s državama članicama i operaterima sastavlja katalog dostupne opreme i službi za odgovor na izvanredni događaj.
3. Agencija može, na zahtjev:
(a)
pomoći Komisiji procijeniti planove vanjskog odgovora na izvanredni događaj država članica kako bi provjerila jesu li sukladni ovoj Direktivi;
(b)
preispitati vježbe čiji je cilj ispitati prekogranične mehanizme i mehanizme Unije za postupanje u slučaju izvanrednog događaja.
POGLAVLJE III.
PRIPREMA I IZVOĐENJE ODOBALNIH NAFTNIH I PLINSKIH DJELATNOSTI
Članak 11.
Dokumenti koji se dostavljaju za izvođenje odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti
1. Države članice osiguravaju da operater ili vlasnik dostavi nadležnom tijelu sljedeće dokumente:
(a)
politiku poduzeća za sprečavanje velikih nesreća ili odgovarajući opis te politike, u skladu s člankom 19. stavcima 1. i 5.;
(b)
sustav za upravljanje sigurnošću i okolišem koji se odnosi na objekt, ili odgovarajući opis tog sustava, u skladu s člankom 19. stavcima 3. i 5.;
(c)
u slučaju kada se planira proizvodni objekt, obavijest o projektu u skladu sa zahtjevima Priloga I. dijela 1.;
(d)
opis sustava neovisne verifikacije u skladu s člankom 17.;
(e)
izvješće o velikim opasnostima u skladu s člancima 12. i 13.;
(f)
u slučaju bitne promjene ili rastavljanja objekta, izmijenjeno izvješće o velikim opasnostima u skladu s člancima 12. i 13.;
(g)
plan unutarnjeg odgovora na izvanredni događaj ili odgovarajući opis tog plana, u skladu s člancima 14. i 28.;
(h)
u slučaju djelatnosti na bušotini, obavijest o toj djelatnosti na bušotini i informacije o toj djelatnosti na bušotini u skladu s člankom 15.;
(i)
u slučaju kombinirane djelatnosti, obavijest o kombiniranim djelatnostima u skladu s člankom 16.;
(j)
u slučaju postojećeg proizvodnog objekta koji se premješta na novu proizvodnu lokaciju na kojoj će se izvoditi djelatnost, obavijest o premještaju u skladu s dijelom 1. Priloga I.;
(k)
bilo koji drugi relevantni dokument koji zatraži nadležno tijelo.
2. Dokumenti koje treba dostaviti u skladu s točkama (a), (b), (d) i (g) stavka 1. uključuju se uz izvješće o velikim opasnostima koje se zahtijeva u točki (e) stavka 1. Ako već nije dostavljena, politika poduzeća za sprečavanje velikih nesreća u slučaju operatera djelatnosti na bušotini uključuje se uz obavijest o djelatnosti na bušotini koje se dostavlja u skladu s točkom (h) stavka 1.
3. Obavijest o projektu koja se zahtijeva u skladu s točkom (c) stavka 1. dostavlja se nadležnom tijelu u roku koji odredi nadležno tijelo prije predviđenog datuma dostave izvješća o velikim opasnostima za planiranu djelatnost. Nadležno tijelo na obavijest o projektu odgovara primjedbama koje treba uzeti u obzir u izvješću o velikim opasnostima.
4. Ako postojeći proizvodni objekt treba ući u odobalne vode države članice ili izići iz njih, operater pismenim putem obavješćuje nadležno tijelo prije datuma predviđenog ulaska proizvodnog objekta u odobalne vode države članice ili izlaska iz njih.
5. Obavijest o premještaju koja se zahtijeva u skladu s točkom (j) stavka 1. dostavlja se nadležnom tijelu u dovoljno ranoj fazi predloženog procesa kako bi operater tijekom izrade izvješća o velikim opasnostima bio u mogućnosti uzeti u obzir sva pitanja koja postavi nadležno tijelo.
6. Ako prije dostavljanja izvješća o velikim opasnostima nastupi bitna promjena koja utječe na obavijest o projektu ili premještaju, nadležno tijelo se o takvoj promjeni obavješćuje što je prije moguće.
7. Izvješće o velikim opasnostima koje se zahtijeva u skladu s točkom (e) stavka 1. dostavlja se nadležnom tijelu u roku koji odredi nadležno tijelo, a koji je prije planiranog početka djelatnosti.
Članak 12.
Izvješće o velikim opasnostima za proizvodni objekt
1. Države članice osiguravaju da operater izradi izvješće o velikim opasnostima za proizvodni objekt, koje se dostavlja u skladu s točkom (e) članka 11. stavka 1. To izvješće sadržava informacije navedene u dijelovima 2. i 5. Priloga I. i ažurira se kad god je potrebno ili kada to zatraži nadležno tijelo.
2. Države članice osiguravaju da se u odgovarajućim fazama izrade izvješća o velikim opasnostima za proizvodni objekt obavi savjetovanje s predstavnicima radnika, te da se o tome osiguraju dokazi u skladu s točkom 3. dijela 2. Priloga I.
3. Uz suglasnost nadležnog tijela, izvješće o velikim opasnostima za proizvodni objekt može se izraditi u odnosu na skupinu objekata.
4. Ako su za prihvaćanje izvješća o velikim opasnostima potrebne daljnje informacije, države članice osiguravaju da operater na zahtjev nadležnog tijela pruži takve informacije i izvrši sve potrebne izmjene dostavljenog izvješća o velikim opasnostima.
5. Ako su u planu izmjene proizvodnog objekta koje predstavljaju bitnu promjenu, ili se namjerava rastaviti nepomični proizvodni objekt, operater izrađuje izmijenjeno izvješće o velikim opasnostima koje se dostavlja u skladu s točkom (f) članka 11. stavka 1. u roku koji odredi nadležno tijelo, u skladu s dijelom 6. Priloga I.
6. Države članice osiguravaju da se planirane izmjene ne izvode, a rastavljanje ne započinje dok nadležno tijelo ne prihvati izmijenjeno izvješće o velikim opasnostima za proizvodni objekt.
7. Operater periodički, najmanje svakih pet godina ili ranije ako to zatraži nadležno tijelo, temeljito preispituje izvješće o velikim opasnostima za proizvodni objekt. O rezultatima preispitivanja obavješćuje se nadležno tijelo.
Članak 13.
Izvješće o velikim opasnostima za neproizvodni objekt
1. Države članice osiguravaju da operater izradi izvješće o velikim opasnostima za neproizvodni objekt, koje se dostavlja u skladu s točkom (e) članka 11. stavka 1. To izvješće sadržava informacije navedene u dijelovima 3. i 5. Priloga I. i ažurira se kad god je potrebno ili kada to zatraži nadležno tijelo.
2. Države članice osiguravaju da se u odgovarajućim fazama izrade izvješća o velikim opasnostima za neproizvodni objekt obavi savjetovanje s predstavnicima radnika te da se o tome osiguraju dokazi u skladu s točkom 2. dijela 3. Priloga I.
3. U slučaju kada su za prihvaćanje izvješća o velikim opasnostima za neproizvodni objekt potrebne daljnje informacije, države članice osiguravaju da operater na zahtjev nadležnog tijela pruži takve informacije i izvrši sve potrebne izmjene dostavljenog izvješća o velikim opasnostima.
4. Ako su u planu izmjene neproizvodnog objekta koje predstavljaju bitnu promjenu, ili se namjerava rastaviti nepomični neproizvodni objekt, vlasnik izrađuje izmijenjeno izvješće o velikim opasnostima koje se dostavlja u skladu s točkom (f) članka 11. stavka 1. u roku koji odredi nadležno tijelo, u skladu s točkama 1., 2. i 3. dijela 6. Priloga I.
5. U slučaju nepomičnog neproizvodnog objekta, države članice osiguravaju da se planirane izmjene ne izvode, a rastavljanje ne započinje dok nadležno tijelo ne prihvati izmijenjeno izvješće o velikim opasnostima za nepomični neproizvodni objekt.
6. U slučaju pomičnog neproizvodnog objekta, države članice osiguravaju da se planirane izmjene ne izvode dok nadležno tijelo ne prihvati izmijenjeno izvješće o velikim opasnostima za pomični neproizvodni objekt.
7. Operater periodički, najmanje svakih pet godina ili ranije ako to zatraži nadležno tijelo, temeljito preispituje izvješće o velikim opasnostima za neproizvodni objekt. O rezultatima preispitivanja obavješćuje se nadležno tijelo.
Članak 14.
Planovi unutarnjeg odgovora na izvanredni događaj
1. Države članice osiguravaju da operateri ili, ovisno o slučaju, vlasnici izrade planove unutarnjeg odgovora na izvanredni događaj koji se dostavljaju u skladu s točkom (g) članka 11. stavka 1. Planovi se izrađuju u skladu s člankom 28., vodeći računa o procjeni rizika od velike nesreće koja je provedena tijekom izrade najnovijeg izvješća o velikim opasnostima. Plan uključuje analizu učinkovitosti odgovora na izljev nafte.
2. U slučaju kada se pomični neproizvodni objekt namjerava koristiti za izvođenje djelatnosti na bušotini, u planu unutarnjeg odgovora na izvanredni događaj za objekt vodi se računa o procjeni rizika koja je provedena tijekom izrade obavijesti o djelatnostima na bušotini koja se dostavlja u skladu s točkom (h) članka 11. stavka 1. Ako je potrebno izmijeniti plan unutarnjeg odgovora na izvanredni događaj zbog konkretne prirode bušotine ili njezine lokacije, države članice osiguravaju da operater bušotine nadležnom tijelu dostavi izmijenjen plan unutarnjeg odgovora na izvanredni događaj ili odgovarajući opis tog plana, kao dopunu odgovarajućoj obavijesti o djelatnostima na bušotini.
3. U slučaju kada se neproizvodni objekt namjerava koristiti za izvođenje kombiniranih djelatnosti, plan unutarnjeg odgovora na izvanredni događaj mijenja se kako bi obuhvatio kombinirane djelatnosti i dostavlja se nadležnom tijelu kao dopuna odgovarajućoj obavijesti o kombiniranim djelatnostima.
Članak 15.
Obavijest i informacije o djelatnostima na bušotini
1. Države članice osiguravaju da operater bušotine izradi obavijest koja se dostavlja nadležnom tijelu u skladu s točkom (h) članka 11. stavka 1. Obavijest se dostavlja u roku koji odredi nadležno tijelo, a koji je raniji od početka djelatnosti na bušotini. Ta obavijest o djelatnostima na bušotini sadržava pojedinosti o projektu bušotine i predloženim djelatnostima na bušotini u skladu s Prilogom I. dijelom 4. To uključuje i analizu učinkovitosti odgovora na izljev nafte.
2. Nadležno tijelo razmatra obavijest i, ako smatra potrebnim, poduzima odgovarajuće radnje prije početka djelatnosti na bušotini, koje mogu uključivati zabranu početka djelatnosti.
3. Države članice osiguravaju da operater bušotine u planiranje i izradu bitne promjene dostavljene obavijesti o djelatnostima na bušotini uključi neovisnog verifikatora u skladu s točkom (b) članka 17. stavka 4. te da o svim bitnim promjenama dostavljene obavijesti o djelatnostima na bušotini odmah obavijesti nadležno tijelo. Nadležno tijelo razmatra te promjene i, ako smatra potrebnim, poduzima odgovarajuće radnje.
4. Države članice osiguravaju da operater bušotine dostavi nadležnom tijelu izvješća o djelatnostima na bušotini u skladu sa zahtjevima Priloga II. Izvješća se dostavljaju na tjednoj osnovi, počevši od dana početka djelatnosti na bušotini, ili u razmacima koje odredi nadležno tijelo.
Članak 16.
Obavijest o kombiniranim djelatnostima
1. Države članice osiguravaju da operateri i vlasnici koji sudjeluju u kombiniranoj djelatnosti zajednički izrade obavijest koja se dostavlja u skladu s točkom (i) članka 11. stavka 1. Obavijest sadržava informacije navedene u Prilogu I. dijelu 7. Države članice osiguravaju da obavijest o kombiniranim djelatnostima nadležnom tijelu dostavi jedan od dotičnih operatera. Obavijest se dostavlja u roku koji odredi nadležno tijelo, prije početka kombiniranih djelatnosti.
2. Nadležno tijelo razmatra obavijest i, ako smatra potrebnim, poduzima odgovarajuće radnje prije početka kombiniranih djelatnosti, koje mogu uključivati zabranu početka djelatnosti.
3. Države članice osiguravaju da operater koji je dostavio obavijest bez odlaganja obavijesti nadležno tijelo o svim bitnim promjenama dostavljene obavijesti. Nadležno tijelo razmatra te promjene i, ako smatra potrebnim, poduzima odgovarajuće radnje.
Članak 17.
Neovisna verifikacija
1. Države članice osiguravaju da operateri i vlasnici uspostave sustave za neovisnu verifikaciju i da izrade opise takvih sustava, koji se dostavljaju u skladu s točkom (d) članka 11. stavka 1. i uključuju u sustav upravljanja sigurnošću i okolišem koji se dostavlja skladu s točkom (b) članka 11. stavka 1. Opis sadrži informacije navedene u Prilogu I. dijelu 5.
2. Rezultati neovisne verifikacije ne dovode u pitanje odgovornost operatera ili vlasnika za pravilno i sigurno funkcioniranje opreme i sustava koji se provjeravaju.
3. Odabir neovisnog verifikatora i oblikovanje sustava za neovisnu verifikaciju mora zadovoljavati mjerila iz Priloga V.
4. Sustavi neovisne verifikacije uspostavljaju se:
(a)
u pogledu objekata, kako bi se dobila neovisna potvrda da su elementi kritični za sigurnost i okoliš koji su utvrđeni tijekom procjene rizika za objekt, kako je opisano u izvješću o velikim opasnostima, prikladni i da je raspored pregledavanja i ispitivanja elemenata kritičnih za sigurnost i okoliša prikladan, ažuran i da se primjenjuje kako je planirano;
(b)
u pogledu obavijesti o djelatnostima na bušotini, kako bi se dobila neovisna potvrda da su projekt bušotine i mjere nadzora bušotine prikladni za predviđene uvjete na bušotini u svakom trenutku.
5. Države članice osiguravaju da operateri i vlasnici odgovore na savjete neovisnog verifikatora i u skladu s njima poduzmu odgovarajuće radnje.
6. Države članice zahtijevaju da operateri i vlasnici osiguraju da su nadležnom tijelu dostupni savjeti koje su primili od neovisnog verifikatora u skladu s točkom (a) stavka 4. i evidencija o radnjama koje su poduzeli na temelju takvih savjeta te da ih operater ili vlasnik čuvaju tijekom razdoblja od šest mjeseci nakon dovršetka odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti na koje se odnose.
7. Države članice zahtijevaju da operateri bušotina osiguraju da se zaključci i primjedbe neovisnog verifikatora u skladu s točkom (b) stavka 4. ovog članka te njihove radnje poduzete kao odgovor na te zaključke i primjedbe navedu u obavijesti o djelatnostima na bušotini koja se izrađuje u skladu s člankom 15.
8. Sustav verifikacije za proizvodni objekt uspostavlja se prije završetka projekta. Za neproizvodni objekt sustav se uspostavlja prije početka djelatnosti u odobalnim vodama država članica.
Članak 18.
Ovlasti nadležnog tijela u odnosu na djelatnosti na objektima
Države članice osiguravaju da nadležno tijelo:
(a)
zabrani djelatnost ili početak djelatnosti na bilo kojem objektu ili bilo kojoj povezanoj infrastrukturi ako smatra da mjere koje su predložene u izvješću o velikim opasnostima za sprečavanje ili ograničavanje posljedica velikih nesreća ili obavijestima o djelatnostima na bušotini ili kombiniranim djelatnostima koje su dostavljene u skladu s točkama (h) odnosno (i) članka 11. stavka 1. nisu dovoljne za ispunjavanje zahtjeva koji su određeni u ovoj Direktivi;
(b)
u iznimnim situacijama i kada smatra da sigurnost i zaštita okoliša nisu ugroženi, skraćuje traženi vremenski razmak između dostavljanja izvješća o velikim opasnostima ili drugih dokumenata koji se dostavljaju u skladu s člankom 11. i početka djelatnosti;
(c)
od operatera zahtijeva da poduzme sve razmjerne mjere koje nadležno tijelo smatra potrebnima kako bi se osigurala sukladnost s člankom 3. stavkom 1.;
(d)
ako se primjenjuje članak 6. stavak 4., poduzima odgovarajuće mjere kako bi se osigurala kontinuirana sigurnost djelatnosti;
(e)
ima ovlaštenje zahtijevati poboljšanja te prema potrebi zabraniti nastavak djelatnosti bilo kojeg objekta ili bilo kojeg njegovog dijela ili bilo koje povezane infrastrukture ako rezultati inspekcije, utvrđivanje u skladu s člankom 6. stavkom 4., periodičko preispitivanje izvješća o velikim opasnostima koje se dostavlja u skladu s točkom (e) članka 11. stavka 1. ili izmjene obavijesti koje se dostavljaju u skladu s člankom 11. pokažu da se ne ispunjavaju zahtjevi ove Direktive ili da postoji utemeljena zabrinutost u pogledu sigurnosti odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti ili objekata.
POGLAVLJE IV.
POLITIKA SPREČAVANJA
Članak 19.
Sprečavanje velikih nesreća od strane operatera i vlasnika
1. Države članice od operatera i vlasnika zahtijevaju da izrade dokument u kojem određuju politiku svojeg poduzeća za sprečavanje velikih nesreća, koji se dostavlja u skladu s točkom (a) članka 11. stavka 1. te da osiguraju da se ona primjenjuje tijekom čitavog trajanja njihovih odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti, što uključuje uspostavljanje odgovarajućih režima praćenja kako bi se osigurala učinkovitost te politike. Dokument sadržava informacije navedene u Prilogu I. dijelu 8.
2. Politika poduzeća za sprečavanje velikih nesreća vodi računa o primarnoj odgovornosti operaterâ za, između ostalog, nadzor nad rizicima od velike nesreće koji proizlaze iz njihovih djelatnosti te za trajno poboljšanje nadzora nad tim rizicima kako bi u svakom trenutku bila osigurana visoka razina zaštite.
3. Države članice osiguravaju da operateri i vlasnici izrade dokument u kojem određuju svoj sustav upravljanja sigurnošću i okolišem, koji se dostavlja u skladu s točkom (b) članka 11. stavka 1. Taj dokument uključuje opis:
(a)
organizacijskih rješenja za nadzor nad velikim opasnostima;
(b)
rješenja za izradu i dostavljanje izvješća o velikim opasnostima te prema potrebi drugih dokumenata u skladu s ovom Direktivom; i
(c)
sustava neovisne verifikacije koji su uspostavljeni u skladu s člankom 17.
4. Države članice omogućuju operaterima i vlasnicima da doprinesu mehanizmima za učinkovito tripartitno savjetovanje koji se uspostavljaju u skladu s člankom 6. stavkom 8. Kada je to primjereno, predanost vlasnika i operatera takvim mehanizmima može se opisati u politici poduzeća za sprečavanje velikih nesreća.
5. Politika poduzeća za sprečavanje velikih nesreća i sustav upravljanja sigurnošću i okolišem izrađuju se u skladu s dijelovima 8. i 9. Priloga I. i Prilogom IV. Primjenjuju se sljedeći uvjeti:
(a)
Politika poduzeća za sprečavanje velikih nesreća izrađuje se u pisanom obliku i utvrđuje opće ciljeve i mjere nadzora nad rizikom od velike nesreće te kako će se ti ciljevi postići, a mjere provoditi na razini poduzeća;
(b)
sustav upravljanja sigurnošću i okolišem integrira se u opći sustav upravljanja operatera ili vlasnika i uključuje organizacijsku strukturu, odgovornosti, prakse, postupke, procese i resurse za utvrđivanje i provedbu politike poduzeća za sprečavanje velikih nesreća.
6. Države članice osiguravaju da operateri i vlasnici izrade i održavaju potpun popis opreme za odgovor na izvanredni događaj koja se odnosi na njihove odobalne naftne i plinske djelatnosti.
7. Države članice osiguravaju da operateri i vlasnici uz savjetovanje s nadležnim tijelom i koristeći razmjenu znanja, informacija i iskustava predviđenu člankom 27. stavkom 1. izrade i revidiraju norme i smjernice za najbolje prakse koje se odnose na nadzor velikih opasnosti tijekom cijelog životnog ciklusa projekta i izvođenja odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti te da kao minimum slijede odrednice iz Priloga VI.
8. Države članice zahtijevaju da operateri i vlasnici osiguraju da njihove politike poduzeća za sprečavanje velikih nesreća iz stavka 1. obuhvaćaju i njihove proizvodne i neproizvodne objekte izvan Unije.
9. U slučaju kada aktivnost koju obavlja operater ili vlasnik predstavlja neposrednu opasnost za zdravlje ljudi ili značajno povećava rizik od velike nesreće, države članice osiguravaju da operater ili vlasnik poduzme prikladne mjere koje prema potrebi mogu uključivati zaustavljanje predmetne aktivnosti dok opasnost ili rizik ne bude pod odgovarajućim nadzorom. Države članice osiguravaju da kod poduzimanja takvih mjera operater ili vlasnik bez odlaganja, a najkasnije 24 sata nakon što poduzme mjere, o tome obavijesti nadležno tijelo.
10. Države članice osiguravaju da operateri i vlasnici prema potrebi poduzmu prikladne mjere za korištenje prikladnih tehničkih sredstava ili postupaka kojima će poboljšati pouzdanost prikupljanja i bilježenja relevantnih podataka i spriječiti moguće manipulacije tim podacima.
Članak 20.
Odobalne naftne i plinske djelatnosti koje se provode izvan Unije
1. Države članice od poduzeća koja su registrirana na njihovom državnom području, a odobalne naftne i plinske djelatnosti provode, samostalno ili putem podružnica, izvan Unije u svojstvu nositelja odobrenja ili operatera zahtijevaju da ih na zahtjev izvijeste o okolnostima svih velikih nesreća u kojima su ta poduzeća bila uključena.
2. U zahtjevu za izvješćivanjem u skladu sa stavkom 1. ovog članka relevantna država članica navodi pojedinosti o traženim informacijama. Takva se izvješća razmjenjuju u skladu s člankom 27. stavkom 1. Države članice koje nemaju nadležno tijelo ni kontaktnu točku primljena izvješća dostavljaju Komisiji.
Članak 21.
Osiguranje sukladnosti s regulatornim okvirom za sprečavanja velikih nesreća
1. Države članice osiguravaju da operateri i vlasnici postupaju u skladu s mjerama koje su utvrđene u izvješću o velikim opasnostima i u planovima navedenima u obavijesti o djelatnostima na bušotini i obavijesti o kombiniranim djelatnostima, koji se dostavljaju u skladu s točkama (e), (h) odnosno (i) članka 11. stavka 1.
2. Države članice osiguravaju da operateri i vlasnici nadležnom tijelu ili bilo kojim drugim osobama koje djeluju u skladu s naređenjima nadležnog tijela, omoguće prijevoz do ili s objekta ili plovila povezanog s odobalnim naftnim i plinskim djelatnostima, što uključuje prijevoz njihove opreme, u bilo koje razumno vrijeme, te da im osiguraju smještaj, obroke i druge potrebe povezane s obilascima objekata, kako bi se nadležnom tijelu omogućio nadzor, uključujući inspekcije, istrage i provedbu sukladnosti s ovom Direktivom.
3. Države članice osiguravaju da nadležno tijelo izradi godišnje planove učinkovitog nadzora, uključujući inspekcije, velikih rizika koji se temelje na upravljanju rizicima i u kojima se posebno vodi računa o sukladnosti s izvješćem o velikim opasnostima i drugim dokumentima koji se dostavljaju u skladu s člankom 11. Učinkovitost planova redovito se preispituje, a nadležno tijelo poduzima sve potrebne mjere za njihovo poboljšavanje.
Članak 22.
Povjerljivo izvješćivanje o zabrinutostima u pogledu sigurnosti
1. Države članice osiguravaju da nadležno tijelo uspostavi mehanizme:
(a)
za povjerljivo izvješćivanje iz bilo kojeg izvora o zabrinutostima u pogledu sigurnosti i okoliša vezano za odobalne naftne i plinske djelatnosti; i
(b)
za istragu takvih izvješća pri čemu se čuva anonimnost dotičnih pojedinaca.
2. Države članice zahtijevaju da operateri i vlasnici priopće pojedinosti o nacionalnim rješenjima za mehanizme iz stavka 1. svojim zaposlenicima i izvođačima koji su povezani s djelatnošću i njihovim zaposlenicima te da osiguraju da je upućivanje na povjerljivo izvješćivanje uključeno u odgovarajućem osposobljavanju i obavijestima.
POGLAVLJE V.
TRANSPARENTNOST I RAZMJENA INFORMACIJA
Članak 23.
Razmjena informacija
1. Države članice osiguravaju da operateri i vlasnici nadležnom tijelu dostave barem informacije opisane u Prilogu IX.
2. Komisija putem provedbenog akta utvrđuje zajednički format za izvješćivanje podataka i pojedinosti o informacijama koje se razmjenjuju. Taj se provedbeni akt usvaja u skladu sa savjetodavnim postupkom iz članka 37. stavka 2.
Članak 24.
Transparentnost
1. Države članice daju na raspolaganje javnosti informacije iz Priloga IX.
2. Komisija putem provedbenog akta utvrđuje zajednički format za objavljivanje koji omogućuje jednostavnu prekograničnu usporedbu podataka. Taj se provedbeni akt usvaja u skladu sa savjetodavnim postupkom iz članka 37. stavka 2. Zajednički format za objavljivanje omogućuje pouzdanu usporedbu nacionalnih praksi u skladu s ovim člankom i člankom 25.
Članak 25.
Izvješćivanje o učinku na sigurnost i okoliš
1. Države članice dostavljaju Komisiji godišnje izvješće koje sadrži informacije određene u Prilogu IX. točki 3.
2. Države članice imenuju tijelo odgovorno za razmjenu informacija u skladu s člankom 23. i objavu informacija u skladu s člankom 24.
3. Komisija objavljuje godišnje izvješće na temelju informacija koje su joj dostavile države članice u skladu sa stavkom 1.
Članak 26.
Istraga nakon velike nesreće
1. Države članice pokreću temeljite istrage velikih nesreća koje se dogode u njihovoj nadležnosti.
2. Sažetak rezultata u skladu sa stavkom 1. daje se na raspolaganje Komisiji na kraju istrage ili na kraju pravnog postupka, ovisno o slučaju. Na raspolaganje javnosti države članice daju nepovjerljivu inačicu rezultata.
3. Države članice osiguravaju da, nakon istrage u skladu sa stavkom 1., nadležno tijelo primijeni sve preporuke iz istrage koje su u njegovoj nadležnosti.
POGLAVLJE VI.
SURADNJA
Članak 27.
Suradnja između država članica
1. Svaka država članica osigurava da njezino nadležno tijelo redovito razmjenjuje znanje, informacije i iskustva s drugim nadležnim tijelima, između ostalog, kroz Skupinu nadležnih tijela Europske unije za odobalne naftne i plinske aktivnosti (EUOAG), te da sudjeluje u savjetovanjima o primjeni relevantnog nacionalnog zakonodavstva i zakonodavstva Unije s industrijom, drugim zainteresiranim stranama i Komisijom.
U slučaju država članica koja u svojoj nadležnosti nema odobalne naftne i plinske djelatnosti, informacije iz prvog podstavka zaprimaju kontaktne točke imenovane u skladu s člankom 32. stavkom 1.
2. Znanje, informacije i iskustva koja se razmjenjuju u skladu sa stavkom 1. posebno se odnose na djelovanje mjera za upravljanje rizicima, sprečavanje velikih nesreća, provjeru sukladnosti i odgovor na izvanredni događaj u pogledu odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti unutar Unije, kao i izvan Unije ako je to prikladno.
3. Svaka država članica osigurava da njezino nadležno tijelo sudjeluje u određivanju jasnih zajedničkih prioriteta za izradu i ažuriranje normi i smjernica kako bi se utvrdile najbolje prakse u odobalnim naftnim i plinskim djelatnostima te omogućila njihova provedba i dosljedna primjena.
4. Komisija do 19. srpnja 2014. državama članicama predstavlja izvješće o prikladnosti nacionalnih stručnih resursa za usklađivanje s regulatornim funkcijama u skladu s ovom Direktivom, koje prema potrebi sadrži prijedloge za osiguranje pristupa svih država članica prikladnim stručnim resursima.
5. Države članice do 19. srpnja 2016. obavješćuju Komisiju o nacionalnim mjerama koje su uvele u pogledu pristupa znanju, sredstvima i stručnim resursima, uključujući formalne dogovore u skladu s člankom 8. stavkom 6.
POGLAVLJE VII.
PRIPRAVNOST ZA NESREĆE I ODGOVOR NA IZVANREDNI DOGAĐAJ
Članak 28.
Zahtjevi za planove unutarnjeg odgovora na izvanredni događaj
1. Države članice osiguravaju da se planovi unutarnjeg odgovora na izvanredni događaj, koje izrađuju operateri ili vlasnici u skladu s člankom 14., a dostavljaju se u skladu s točkom (g) članka 11. stavka 1.:
(a)
provode bez odlaganja kao odgovor na sve velike nesreće ili situacije u kojima postoji neposredan rizik od velike nesreće; i
(b)
dosljedni su planu vanjskog odgovora na izvanredni događaj iz članka 29.
2. Države članice osiguravaju da operater i vlasnik održavaju odgovarajuću opremu i stručno znanje za plan unutarnjeg odgovora na izvanredni događaj, kako bi ta oprema i stručno znanje bili dostupni u svakom trenutku te da ih prema potrebi stave na raspolaganje tijelima koja su odgovorna za izvršenje plana vanjskog odgovora na izvanredni događaj države članice u kojoj se primjenjuje plan unutarnjeg odgovora na izvanredni događaj.
3. Plan unutarnjeg odgovora na izvanredni događaj izrađuje se u skladu s dijelom 10. Priloga I. i ažurira se kod svake bitne promjene izvješća o velikim opasnostima ili obavijesti koje se dostavljaju u skladu s člankom 11. Sve se takve izmjene dostavljaju nadležnom tijelu u skladu s točkom (g) članka 11. stavka 1., a o njima se obavješćuje relevantno tijelo ili tijela odgovorna za izradu planova vanjskog odgovora na izvanredni događaj za predmetno područje.
4. Plan unutarnjeg odgovora na izvanredni događaj integrira se s drugim mjerama koje se odnose na zaštitu i spašavanje osoblja s pogođenog objekta kako bi se osigurale dobre mogućnosti za sigurnost i preživljavanje osoba.
Članak 29.
Planovi vanjskog odgovora na izvanredni događaj i pripravnost u slučaju izvanrednog događaja
1. Države članice izrađuju planove vanjskog odgovora na izvanredni događaj koji obuhvaćaju sve odobalne naftne i plinske objekte ili povezanu infrastrukturu i područja u njihovoj nadležnosti koja mogu biti pogođena. Države članice u planovima vanjskog odgovora na izvanredni događaj određuju ulogu i financijske obveze nositelja odobrenja i operatera.
2. Države članice izrađuju planove vanjskog odgovora na izvanredni događaj u suradnji s relevantnim operaterima i vlasnicima te prema potrebi nositeljima odobrenja i nadležnim tijelom, pri čemu vode računa o najnovijoj inačici internih planova odgovora na izvanredni događaj za postojeće ili planirane objekte ili povezanu infrastrukturu na području koje je obuhvaćeno vanjskim planom odgovora na izvanredni događaj.
3. Planovi vanjskog odgovora na izvanredni događaj izrađuju se u skladu s Prilogom VII. i daju na raspolaganje Komisiji, drugim državama članicama koje bi mogle biti pogođene i javnosti. Prilikom objave planova vanjskog odgovora na izvanredni događaj države članice osiguravaju da objavljene informacije ne predstavljaju rizik za sigurnost odobalnih naftnih i plinskih objekata i njihovo djelovanje niti štete gospodarskim interesima država članica ili osobnoj sigurnosti i dobrobiti dužnosnika država članica.
4. Države članice poduzimaju prikladne mjere kako bi osigurale visoku razinu usporedivosti i interoperabilnosti opreme i stručnog znanja za odgovor između svih država članica u zemljopisnoj regiji te prema potrebi izvan nje. Države članice potiču industriju na razvoj opreme i ugovornih usluga za odgovor koje su kompatibilne i interoperabilne u cijeloj zemljopisnoj regiji.
5. Države članice vode evidenciju opreme i usluga za odgovor na izvanredni događaj u skladu s točkom 1. Priloga VIII. Ta evidencija mora biti dostupna drugim državama članicama koje bi mogle biti pogođene i Komisiji te, na osnovi uzajamnosti, susjednim trećim zemljama.
6. Države članice osiguravaju da operateri i vlasnici redovito ispituju svoju pripravnost za učinkovit odgovor na velike nesreće u uskoj suradnji s relevantnim tijelima država članica.
7. Države članice osiguravaju da nadležna tijela ili, ako je primjereno, kontaktne točke izrade scenarije suradnje za izvanredne događaje. Takvi se scenariji redovito procjenjuju i prema potrebi ažuriraju.
Članak 30.
Odgovor na izvanredan događaj
1. Države članice osiguravaju da operater ili, ako je primjereno, vlasnik bez odlaganja obavijesti relevantna tijela o velikoj nesreći ili o situaciji u kojoj postoji neposredan rizik od velike nesreće. U toj se obavijesti opisuju okolnosti uključujući, ako je moguće, izvor, moguće učinke na okoliš i moguće velike posljedice.
2. Države članice osiguravaju da u slučaju velike nesreće operater ili vlasnik poduzmu sve prikladne mjere kako bi spriječili eskalaciju nesreće i ograničili njezine posljedice. Relevantna tijela država članica mogu pomoći operateru ili vlasniku, uključujući i dodjelom dodatnih resursa.
3. Tijekom odgovora na izvanredni događaj države članice prikupljaju potrebne informacije za temeljitu istragu u skladu s člankom 26. stavkom 1.
POGLAVLJE VIII.
PREKOGRANIČNI UČINCI
Članak 31.
Prekogranična pripravnost i odgovor na izvanredni događaj država članica koje nemaju u nadležnosti odobalne naftne i plinske djelatnosti
1. Ako država članica smatra da neka velika opasnost vezana za odobalne naftne i plinske djelatnosti koje se namjeravaju izvoditi u njezinoj nadležnosti može imati značajne učinke na okoliš u drugoj državi članici, ona prije početka djelatnosti prosljeđuje relevantne informacije državi članici koja može biti pogođena i nastoji, zajedno s tom državom članicom, usvojiti mjere kojima će se spriječiti šteta.
Države članice koje smatraju da bi mogle biti pogođene mogu od države članice u čijoj se nadležnosti namjeravaju izvoditi odobalne naftne i plinske djelatnosti zatražiti da im proslijedi sve relevantne informacije. Te države članice mogu zajednički procijeniti učinkovitost mjera, ne dovodeći u pitanje regulatorne funkcije nadležnog tijela u čijoj su nadležnosti predmetne djelatnosti u skladu s točkama (a), (b) i (c) članka 8. stavka 1.
2. Velike opasnosti koje se utvrđuju u skladu sa stavkom 1. uzimaju se u obzir u planovima unutarnjeg i vanjskog odgovora na izvanredni događaj kako bi se omogućio učinkovit zajednički odgovor na veliku nesreću.
3. Ako je prisutan rizik da bi predvidivi prekogranični učinci velikih nesreća mogli pogoditi treće zemlje, države članice na osnovi uzajamnosti daju informacije na raspolaganje trećim zemljama.
4. Države članice međusobno koordiniraju mjere u odnosu na područja izvan Unije kako bi se spriječili mogući negativni učinci odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti.
5. Države članice redovito ispituju svoju pripravnost za učinkovit odgovor u suradnji s državama članicama koje bi mogle biti pogođene, relevantnim agencijama Unije, te na osnovi uzajamnosti s trećim zemljama koje bi mogle biti pogođene. Komisija može doprinijeti vježbama koje su usmjerene na ispitivanje prekograničnih mehanizama za postupanje u slučaju izvanrednog događaja.
6. U slučaju velike nesreće ili neposredne prijetnje nastanka velike nesreće koja ima ili može imati prekogranične učinke, država članica u čijoj se nadležnosti ta situacija dogodi bez odlaganja obavješćuje Komisiju i države članice ili treće zemlje koje bi mogle biti pogođene tom situacijom te kontinuirano osigurava bitne informacije za učinkovit odgovor na izvanredan događaj.
Članak 32.
Prekogranična pripravnost i odgovor na izvanredni događaj država članica koje nemaju u nadležnosti odobalne naftne i plinske djelatnosti
1. Države članice koje nemaju u nadležnosti odobalne naftne i plinske djelatnosti imenuju kontaktnu točku kako bi mogle razmjenjivati informacije s relevantnim susjednim državama članicama.
2. Države članice koje nemaju u nadležnosti odobalne naftne i plinske djelatnosti primjenjuju stavke 4. i 7. članka 29. kako bi osigurale da imaju odgovarajuće mogućnosti za odgovor u slučaju da budu pogođene velikom nesrećom.
3. Države članice koje nemaju u nadležnosti odobalne naftne i plinske djelatnosti svoje nacionalno planiranje djelovanja u morskom okolišu u nepredvidivim okolnostima koordiniraju s drugim relevantnim državama članicama u mjeri u kojoj je to potrebno za osiguranje najučinkovitijeg odgovora na veliku nesreću.
4. Ako je država članica koja nema u nadležnosti odobalne naftne i plinske djelatnosti pogođena velikom nesrećom, ona:
(a)
poduzima sve prikladne mjere u skladu s nacionalnim planiranjem djelovanja nepredvidivim okolnostima iz stavka 3.;
(b)
osigurava da se sve informacije koje su pod njezinim nadzorom i dostupne u njezinoj nadležnosti, a mogu biti bitne za potpunu istragu o velikoj nesreći, dostave ili budu dostupne na zahtjev državi članici koja provodi istragu u skladu s člankom 26.
Članak 33.
Koordinirani pristup sigurnosti odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti na međunarodnoj razini
1. Komisija u uskoj suradnji s državom članicom i ne dovodeći u pitanje relevantne međunarodne sporazume promiče suradnju s trećim zemljama koje poduzimaju odobalne naftne i plinske djelatnosti u istim morskim regijama kao i države članice.
2. Komisija omogućuje razmjenu informacija između država članica u kojima se obavljaju odobalne naftne i plinske djelatnosti i susjednih trećih zemalja koje obavljaju slične djelatnosti u svrhu promicanja preventivnih mjera i regionalnih planova odgovora na izvanredni događaj.
3. Komisija promiče visoke standarde sigurnosti za odobalne naftne i plinske djelatnosti na međunarodnoj razini u relevantnim globalnim i regionalnim forumima, uključujući one koji se odnose na vode Arktika.
POGLAVLJE IX.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 34.
Sankcije
Države članice utvrđuju pravila o sankcijama koje se primjenjuju na kršenje nacionalnih odredaba donesenih u skladu s ovom Direktivom i poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale njihovu primjenu. Predviđene sankcije moraju biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće. Države članice o tim odredbama obavješćuju Komisiju do 19. srpnja 2015., a o svakoj naknadnoj izmjeni koja ima utjecaja na te odredbe obavješćuju Komisiju bez odlaganja.
Članak 35.
Delegirane ovlasti Komisije
Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 36. radi prilagodbe priloga I., II., VI. i VII. kako bi se uključile dodatne informacije koje bi mogle postati potrebne u svjetlu tehničkog napretka. Takve prilagodbe ne dovode do značajnih izmjena u obvezama koje su utvrđene ovom Direktivom.
Članak 36.
Izvršavanje delegiranja
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 35. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od pet godina počevši od 18. srpnja 2013. Komisija sastavlja izvješće o prenesenim ovlastima najkasnije devet mjeseci prije isteka petogodišnjeg razdoblja. Delegiranje ovlasti automatski se produljuje za razdoblja jednakog trajanja ako se Europski parlament ili Vijeće ne usprotive takvom produljenju najkasnije četiri mjeseca prije isteka svakog razdoblja.
3. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 35. Europski parlament ili Vijeće mogu opozvati u bilo kojem trenutku. Odlukom o opozivu prestaju delegirane ovlasti navedene u toj odluci. Ona stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije ili kasnijeg datuma navedenog u njoj. Odluka ne utječe na valjanost drugih delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija o tome istodobno obavješćuje Europski parlament i Vijeće.
5. Delegirani akt donesen u skladu s člankom 35. stupa na snagu jedino u slučaju da ni Europski parlament ni Vijeće nisu uložili prigovor u roku od dva mjeseca nakon obavješćivanja Europskog parlamenta i Vijeća o tom aktu, ili ako su i Europski parlament i Vijeće prije isteka tog roka obavijestili Komisiju da nemaju primjedbi. Taj se rok može produljiti za dva mjeseca na zahtjev Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 37.
Postupak odbora
1. Komisiji pomaže odbor. Taj odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 4. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 38.
Izmjene Direktive 2004/35/EZ
1. U članku 2. stavku 1. Direktive 2004/35/EZ, točka (b) zamjenjuje se sljedećim:
„(b)
‚šteta nanesena vodama’, tj. svaka šteta koja značajno nepovoljno utječe na:
i.
ekološko, kemijsko ili količinsko stanje ili ekološki potencijal dotičnih voda u skladu s definicijom iz Direktive 2000/60/EZ, s izuzetkom nepovoljnih posljedica na koje se primjenjuje članak 4. stavak 7. te Direktive; ili
ii.
stanje okoliša dotičnih morskih voda u skladu s definicijom iz Direktive 2008/56/EZ, ako određeni aspekti stanja okoliša morskog okoliša nisu već uređeni Direktivom 2000/60/EZ;”.
2. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje sa stavkom 1. do 19. srpnja 2015. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
Članak 39.
Izvješća Europskom parlamentu i Vijeću
1. Komisija do 31. prosinca 2014. podnosi Europskom parlamentu i Vijeću izvješće o dostupnosti instrumenata financijske sigurnosti i o rješavanju odštetnih tužbi, uz koje prema potrebi prilaže prijedloge.
2. Komisija do 19. srpnja 2015. podnosi Europskom parlamentu i Vijeću izvješće o svojoj procjeni učinkovitosti režima odgovornosti u Uniji u odnosu na štetu uzrokovanu odobalnim naftnim i plinskim djelatnostima. To izvješće uključuje procjenu prikladnosti proširivanja odredaba o odgovornosti. Izvješću prema potrebi prilaže prijedloge.
3. Komisija razmatra prikladnost uključivanja određenog ponašanja koje dovodi do velike nesreće u područje primjene Direktive 2008/99/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o zaštiti okoliša putem kaznenog prava (23). Komisija do 31. prosinca 2014. podnosi Europskom parlamentu i Vijeću izvješće o svojim rezultatima, uz koje prema potrebi prilaže zakonodavne prijedloge, pod uvjetom da države članice daju na raspolaganje odgovarajuće informacije.
Članak 40.
Izvješćivanje i preispitivanje
1. Najkasnije do 19. srpnja 2019. Komisija ocjenjuje iskustvo primjene ove Direktive vodeći računa o naporima i iskustvima nadležnih tijela.
2. Komisija podnosi Europskom parlamentu i Vijeću izvješće o rezultatima te procjene. To izvješće može uključivati odgovarajuće prijedloge za izmjenu ove Direktive.
Članak 41.
Prenošenje
1. Države članice donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 19. srpnja 2015.
One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
2. Države članice Komisiji dostavljaju tekstove glavnih mjera nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
3. Odstupajući od prvog podstavka stavka 1. i podložno stavku 5., države članice s odobalnim vodama koje nemaju u nadležnosti odobalne naftne i plinske djelatnosti, a koje ne planiraju odobriti takve djelatnosti, o tome obavješćuju Komisiju i obvezne su do 19. srpnja 2015. donijeti samo one mjere koje su potrebne za osiguranje sukladnosti s člancima 20., 32. i 34. Takve države članice ne smiju odobriti takve djelatnosti dok ne prenesu i ne primijene preostale odredbe ove Direktive i o tome obavijeste Komisiju.
4. Odstupajući od prvog podstavka stavka 1. i podložno stavku 5., države članice bez izlaza na more obvezne su do 19. srpnja 2015. usvojiti samo one mjere koje su potrebne za osiguranje sukladnosti s člankom 20.
5. Ako 18. srpnja 2013. u državi članici na koju se odnosi stavak 3. ili 4. nije registrirano ni jedno poduzeće koje provodi djelatnosti obuhvaćene člankom 20., ta je država članica obvezna usvojiti mjere koje su potrebne za osiguranje sukladnosti s člankom 20. tek unutar 12 mjeseci od eventualne kasnije registracije takvog poduzeća u toj državi članici ili do 19. srpnja 2015., ovisno o tomu što nastupi kasnije.
Članak 42.
Prijelazne odredbe
1. U odnosu na vlasnike, operatere planiranih proizvodnih objekata i operatere koji planiraju ili izvode djelatnosti na bušotinama, države članice primjenjuju zakone i druge propise donesene u skladu s člankom 41. od 19. srpnja 2016.
2. U odnosu na postojeće objekte, države članice primjenjuju zakone i druge propise donesene u skladu s člankom 41. od datuma planiranog regulatornog preispitivanja dokumentacije o procjeni rizika, a najkasnije od 19. srpnja 2018.
Članak 43.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 44.
Adresati
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 12. lipnja 2013.