РЕШЕНИЕ (ЕС) 2015/162 НА КОМИСИЯТА
от 9 юли 2014 година
относно държавна помощ SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), приведена в действие от Латвия за предприятие Parex
(нотифицирано под номер C(2014) 4550)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочената/ите по-горе разпоредба/и (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
1.1. Предишни мерки в полза на Parex
(1)
На 10 ноември 2008 г. Латвия уведоми Комисията за пакет от мерки за държавна помощ в полза на AS Parex banka („Parex banka“), насочени към подкрепа на стабилността на финансовата система. Комисията временно одобри тези мерки на 24 ноември 2008 г. (2) („първо решение за оздравяване“) въз основа на ангажимента на Латвия да представи план за преструктуриране на Parex banka в срок от шест месеца.
(2)
След исканията от Латвия Комисията одобри два набора от изменения в мерките за помощ за Parex banka с решения от 11 февруари 2009 г. (3) („второто решение за оздравяване“) и от 11 май 2009 г. (4) („трето решение за оздравяване“).
(3)
На 11 май 2009 г. Латвия уведоми за план за преструктуриране на Parex banka. С решение от 29 юни 2009 г. (5) Комисията стигна до предварителното заключение, че мерките за преструктуриране, предмет на уведомлението, представляват държавна помощ за Parex banka, и изрази съмнения, че тези помощи могат да бъдат счетени за съвместими с вътрешния пазар. В резултат на това Комисията реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и изиска от Латвия да предостави информацията, необходима за оценяване на съвместимостта на помощта.
(4)
От 11 май 2009 г. до 15 септември 2010 г. няколко пъти се проведоха информационни обмени и дискусии между Латвия и Комисията за преструктурирането на Parex banka. През този период Латвия неколкократно актуализира плана за преструктуриране на Parex banka.
(5)
В плана за преструктуриране се предвиждаше разделянето на Parex banka на две: новосъздадената т. нар. „добра банка“ AS Citadele banka („Citadele“), която да поеме всички основни активи и някои неосновни активи (6), и т. нар. „лоша банка“ („Reverta“ (7)), която да запази останалите неосновни и неефективни активи. Това разделяне беше приведено в действие на 1 август 2010 г.
(6)
С решение от 15 септември 2010 г. (8) („окончателното решение за Parex“), Комисията одобри плана за преструктуриране на Parex banka, въз основа на ангажиментите, поети от органите на Латвия, представен на 3 септември 2010 г.
(7)
С решение от 10 август 2012 г. (наричано по-нататък „решението за изменение“) (9) Комисията одобри измененията в три ангажимента, включени в окончателното решение за Parex, по искане на Латвия. Тези изменения: 1) удължават срока за продажба на заемите в ОНД (10) до 31 декември 2014 г.; 2) увеличават границата на минималните изисквания в областта на капиталовата адекватност, разрешена за Citadele на равнище банка и група, и 3) позволяват пренос от предходни години на неусвоени ограничения на отпускането на заеми, като същевременно се зачитат първоначалните ограничения на пазарния дял.
(8)
Комисията отбелязва, че на 5 юни 2014 г. Латвия по изключение се е съгласила това решение да бъде прието на английски език.
1.2. Официална процедура по разследване
(9)
На 1 октомври 2013 г. Латвия изпрати искане за допълнително изменение на окончателното решение за Parex, като помоли за отлагане на крайния срок за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele (11). В хода на оценката на заявлението за изменение Комисията откри, че Латвия е предоставила държавна помощ на Citadele и Parex извън мерките за помощ, одобрени от Комисията.
(10)
Между […] (12) и 4 март 2014 г. се проведоха няколко информационни обмена между Латвия и Комисията по отношение на тези допълнителни мерки за помощ. Латвия представи информация и документи на 30 октомври 2013 г., 31 януари 2014 г. и 4 март 2014 г. (включително преразгледан план за преструктуриране на Parex banka).
(11)
От 11 ноември 2013 г. насам Комисията получава и месечни актуални сведения относно напредъка на Латвия с продажбата на Citadele - процес, който започна през октомври 2013 г.
(12)
С решение от 16 април 2014 г. („решението за откриване на процедурата“) (13) Комисията уведоми Латвия, че след като се е запознала с информацията, предоставена от латвийските органи, тя е взела решение да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз („Договора“). В решението за откриване на процедурата Комисията също така прикани заинтересованите страни да представят своите мнения относно въпросната помощ, като получи един отговор на 23 май 2014 г.
(13)
Латвия информира Комисията, че от съображения за спешност по изключение е съгласна настоящото решение ще бъде прието на английски език.
2. ОПИСАНИЕ
2.1. Съответното предприятие
(14)
Към 31 декември 2008 г. Parex banka е била втората по големина банка в Латвия с общи активи от 3,4 млрд. LVL (4,9 млрд. EUR). Parex banka е основана през 1992 г. През ноември 2008 г. Латвия придоби 84,83 % от дяловия капитал на банката от двата най-големи акционера на символична обща покупна цена от 2 LVL (около 3 EUR), мярка за държавна помощ, одобрена от Комисията през първото и второто решение за оздравяване. След рекапитализацията, одобрена с решенията за оздравяване, Латвия увеличи допълнително своето участие в Parex banka до около 95 % чрез вливане на допълнително 140,75 млн. LVL, което се състоя през май 2009 г. - мярка, която беше одобрена от Комисията чрез третото решение за оздравяване.
(15)
През април 2009 г. Европейската банка за възстановяване и развитие („ЕБВР“) придоби 25 % от дяловия капитал на Parex banka плюс една акция. След разделянето на Parex banka на „добра“ и „лоша“ банка през 2010 г. заедно с последващите промени в акционерната структура, акционерите на Citadele понастоящем са Латвия (75 %) и ЕБВР (25 %), докато акционери на Reverta са Латвия (84,15 %), ЕБВР (12,74 %) и други (3,11 %).
(16)
Подробно описание на Parex banka до момента на окончателното решение за Parex може да бъде намерено в съображения 11 до 15 на това решение.
2.2. Мерките за помощ, одобрени за Citadele и Reverta
(17)
На Parex banka бе разрешено да получи поредица от мерки за помощ, одобрени от Комисията в първото, второто и третото решение за оздравяване („решения за оздравяване“), както и в окончателното решение за Parex.
(18)
Планът за преструктуриране, одобрен от Комисията в окончателното решение за Parex предвижда, че помощта за оздравяване, която вече е одобрена от Комисията, следва да се удължи до края на периода на преструктуриране и да се раздели между Citadele и Reverta. Окончателното решение за Parex одобрява и допълнителната помощ за преструктуриране на Reverta и Citadele. С него се определя и механизъм за усвояване на помощите, които са били временно одобрени чрез решението за оздравяване, след като Parex banka е била разделена, по отношение на:
а)
подкрепа за осигуряване на ликвидност под формата на държавни депозити в Citadele и Reverta (14);
б)
държавни гаранции за задълженията на Citadele и Reverta (15);
в)
държавна рекапитализация за Reverta и Citadele (16); както и
г)
мярка за облекчаване на активите за Citadele (17).
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
3.1. Допълнителните мерки, прилагани от Латвия за Parex banka, Citadele и Reverta.
(19)
Въз основа на доклада, предаден на 29 август 2013 г. от контролиращото доверено лице (18), и документите и информацията, предоставени от Латвия от октомври 2013 г., става ясно, че Латвия е привела в действие следните мерки, без да уведоми предварително Комисията за тях:
а)
На 22 май 2009 г. Латвия отпусна на Parex banka подчинен заем от 50,27 млн. LVL (определен като капитал от втори ред) със срок от седем години, т.е. до 21 май 2016 г. („първа мярка“). Падежът на този подчинен заем надвишава максималния петгодишен срок, посочен в първото решение за оздравяване и потвърден в окончателното решение за Parex;
б)
На 27 юни 2013 г. Латвия предостави на Citadele допълнително 18-месечно удължаване на срока („втора мярка“) на подчинени заеми в размер на 37 млн. LVL (от общо 45 млн. LVL, държани от Латвия по това време) (19). Латвия не е изпратила уведомление на Комисията за удължаване на срока на подчинените заеми.
в)
Освен това от 2011 г. Латвия е предоставила на Reverta подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex („третата мярка“), както за основния сценарий, така и за най-лошия сценарий (20).
(20)
Въз основа на информацията, която беше на разположение на Комисията към момента на приемане на решението за откриване на процедурата, във връзка с първа и втора мярка Комисията изрази сериозни съмнения дали те могат да бъдат окачествени като съвместими с вътрешния пазар, като се има предвид, че:
а)
в първоначалната оценка на съвместимостта на подчинените заеми, предоставени от Латвия, 5-годишният срок до падежа беше счетен за необходимия минимум, поради което заемите можеха да бъдат обявени за съвместими на тази основа, и
б)
не бяха представени нови аргументи, с които да се обоснове защо по-дълъг падеж е абсолютно необходим.
(21)
По същия начин не бяха представени достатъчно аргументи в момента на решението за откриване на процедурата, за да се докаже съвместимостта на третата мярка.
(22)
Въз основа на тези съображения Комисията откри официалната процедура по разследване по силата на член 13, параграф 1 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (21) по отношение на неправомерната помощ, предоставена посредством първата, втората и третата мярка, описани в съображение 19.
3.2. Нарушението на задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele
(23)
Латвия не е изпълнила и своя ангажимент, който е записан в окончателното решение за Parex, да продаде дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele до 30 юни 2013 г. без доверено лице по продажбите или до 31 декември 2013 г. с доверено лице по продажбите („четвъртата мярка“) (22). Поради това задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в тези срокове е било нарушено.
(24)
В решението за откриване на процедурата Комисията стигна до заключението, че нарушението на задължението, описано в съображение 21, представлява неправилно използване на помощ. Поради това Комисията реши да открие официална процедура по разследване за неправилно използване на помощ по силата на член 16 от Регламент (ЕО) № 659/1999.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(25)
Вследствие на решението за откриване Комисията получи мнения от едно лице, което не представи елементи, доказващи, че лицето може да се определи като заинтересована страна, т.е. страна, чиито собствени интереси биха могли да бъдат засегнати от мярката (например конкуренти или търговски сдружения (23)), или че е действало от името на заинтересована страна.
(26)
Получените коментари бяха свързани с твърдения за нередности с участието на Parex banka и не бяха свързани с първата, втората и третата мярка, въведени от Латвия за Parex banka, Citadele и Reverta, нито с четвъртата мярка. По същество те се отнасят до факти и информация, които не са от пряко значение за прилагането на правилата за държавната помощ в конкретния случай. Поради това за оценката, извършена в настоящото решение, те бяха регистрирани и отчетени като обща пазарна информация.
5. МНЕНИЯ ОТ ЛАТВИЯ ЗА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(27)
След решението за откриване на процедурата на 26 май 2014 г. Латвия представи мнения, целящи преодоляване на съмненията, изразени от Комисията по отношение на съвместимостта на първата, втората и третата мярка, както и нарушението на задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele.
(28)
На 30 май 2014 г. Латвия също представи актуализиран план за преструктуриране, в който бяха включени информацията и компенсаторните мерки, представени в раздели 5.1 - 5.5 от настоящото решение.
(29)
След искане за информация от Комисията на 23 юни 2014 г. Латвия представи допълнителни елементи по отношение на втората мярка.
5.1. Относно първоначалния срок до падежа на подчинените заеми, превишаващ условията от решението за оздравяване и окончателното решение за Parex (първата мярка)
(30)
В своите коментари от 26 май 2014 г. Латвия твърди, че приемането на първата мярка е било необходимо, за да се даде възможност на Parex banka да се съобрази с приложимите регулаторни изисквания за платежоспособност и по този начин да предотврати непоправим срив на нестабилната, силно взаимосвързана и взаимозависима латвийска банкова система.
(31)
Латвия твърди, че към момента на приемането на първото решение за оздравяване латвийските органи са имали ограничена информация относно действителното финансово състояние на Parex banka и относно качеството на нейните активи. Следователно в първоначалното си искане до Комисията за одобрение на мерките за държавна помощ Латвия е поела задължението да отпусне подчинени заеми със срок до падежа пет години, като този срок е минимумът, изискван за подчинени заеми, за да се определят като капитал от втори ред по силата на съответните разпоредби на латвийското право.
(32)
Латвия посочва още, че с цел по-добра оценка на финансовото състояние на Parex banka, тя е възложила на PricewaterhouseCoopers да извърши надлежна проверка на Parex banka, която е била извършена на 26 януари 2009 г. след приемането на първото решение за оздравяване.
(33)
В същото време Латвия подчертава факта, че ситуацията на пазара в периода 2008-2009 г. е била много динамична и влошаването на качеството на заемите е било по-бързо от очакваното. Това влошаване е било отразено и е довело до приемането от Комисията на три решения за оздравяване на Parex banka, както и до представянето от Латвия на няколко варианта на плана за преструктуриране на Parex banka, последният от които е изпратен на 11 май 2009 г. („план за преструктуриране от 2009 г.“).
(34)
В тази връзка Латвия обяснява, че предположенията и прогнозите, включени в решенията за оздравяване, бързо са изгубили актуалността си поради бързите промени в икономическата среда, главно поради световната финансова криза и спада на пазарното доверие в Parex banka. Така Латвия е стигнала до извода, че срокът от пет години за подчинените заеми, отпуснати на Parex banka от Латвия, вече няма да бъде достатъчен за стабилизиране на крехката латвийски банкова система. В действителност се оказва, че Parex banka, системна банка по това време, е трябвало да получи подчинени заеми с падеж повече от пет години, за да изпълни своите изисквания за платежоспособност, и по-специално да отговаря на приложимите изисквания по отношение на капиталовата адекватност.
(35)
Съгласно регулаторната рамка (въз основа на стандартите на Базел II (24)), приложима за Parex banka в момента на издаването на подчинените заеми, само 80 % от 5-годишните заеми от 50,27 млн. LVL (т.е. само 40,22 млн. LVL) биха били определени като капитал от втори ред. По-специално, за регулаторни цели трябваше да се приложи кумулативен дисконтов фактор (или амортизация) годишно по отношение на размера на подчинените заеми, за да се отрази намаляващата стойност на тези инструменти, като позитивни елементи на регулаторния капитал. В резултат на това само 80 % от 5-годишния заем в началото отговарят на изискванията за целите на капиталовата адекватност; 60 % в началото на втората година; и т.н.
(36)
Това твърдение е допълнително подкрепено от Латвия чрез сравнителни изчисления, показващи, че ако подчинените заеми бяха отпуснати от Латвия за срок от пет години, те нямаше да бъдат напълно допустими като капитал от втори ред от самото им създаване.
(37)
Определянето на срока до падежа на подчинените заеми, отпуснати на Parex banka от Латвия, на седем години се оказа необходимо, за да се позволи цялата сума от 50,27 млн. LVL подчинени заеми, отпуснати от държавата, да могат да се определят като капитал от втори ред за периода 2009-2010 г., така че да се даде възможност на Parex banka да постигне своята целева капиталова адекватност. В таблица 1 са посочени сумите на допустимия капитал от втори ред, притежаван от Parex banka в края на всяка година, въз основа на срока на подчинения заем в размер на 50,27 млн. LVL, представен през май 2009 г.
Таблица 1
Срок на подчинен заем, представен през май 2009 г., и квалифицирането му като капитал от втори ред (млн. LVL)
Срок до падежа
2009
2010
2011
5-годишен заем
40,22
30,16
20,11
6-годишен заем
50,27
40,22
30,16
7-годишен заем
50,27
50,27
40,22
8-годишен заем
50,27
50,27
50,27
(38)
Латвия обяснява, че на 9 юни 2009 г. Nomura International (назначено от Латвия през март 2009 г. да организира продажбата на Parex banka) е представило на латвийските органи стратегия за продажба на Parex banka с много агресивен график, с план процесът на продажбата да бъде завършен през 2010 г. Поради това е било необходимо Parex banka да остане в пълно съответствие с приложимите изисквания за капитал поне до края на 2010 г.
(39)
Накрая, Латвия твърди, че ако падежът на подчинения заем е бил само пет години, в плана за преструктуриране от 2009 г. е трябвало да се включат други мерки, насочени към укрепване на капиталовата адекватност на Parex banka по друг начин (напр. вливане на свеж капитал, незабавно разширяване на обхвата на подчинените заеми и т.н.). При липсата на подобни мерки вложителите щяха да бъдат оставени без защита и стабилността на латвийската финансова система щеше да бъде сериозно застрашена.
5.2. Относно удължаването на срока до падежа на подчинените заеми, за което не е изпратено уведомление (втората мярка)
(40)
По отношение на втората мярка Латвия счита, че допълнителното удължаване на срока до падежа на подчинения заем е било необходимо поради регулаторните промени, настъпили през 2013 г. По-специално, на 1 март 2013 г. Citadele е била информирана от Комисията за финансовия и капиталов пазар на Латвия („FCMC“), че коефициентът на капиталова адекватност на групата трябва да достигне минимум 10 % в абсолютно изражение до края на 2013 г., докато препоръчителното съотношение за справяне със съществуващите и потенциалните рискове е […]. Преди март 2013 г. минималният нормативен коефициентът на капиталова адекватност е бил 8,4 %.
(41)
Латвия счита, че втората мярка е приета добросъвестно, тъй като латвийските органи са смятали, че мярката е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като тя не води до финансови загуби за държавата.
(42)
Латвия декларира също, че към момента на приемането на втората мярка тя, заедно с Citadele, е считала добросъвестно, че възможността за удължаване на погасителния срок на въпросния подчинен заем е била предвидена в съответните решения на Комисията и в плана за преструктуриране.
(43)
Латвия посочва, че всеки инвеститор на пазара, ако е в позиция на мажоритарен акционер на Citadele, би направил всичко необходимо, за да запази, доколкото е възможно, стойността на своята инвестиция и би бил склонен да приеме и приложи необходимите мерки, за да се предотврати нетната балансова стойност на неговите дялови участия да бъде намалена в резултат на това, че банката не успява да изпълни капиталовите изисквания. Ако Citadele не беше успяла да отговори на по-строгите изисквания за капиталова адекватност, наложени от FCMC по това време, стабилността на банката, жизнеспособността и възможността за пазарна реализация щяха да бъдат застрашени, което в крайна сметка щеше да повлияе върху възможността за продажба в добро финансово състояние.
(44)
Латвия също така представи съпоставителен сценарий, при който втората мярка не е била отпусната. В този съпоставителен сценарий препоръчителното съотношение на капитала не би изпълнено, тъй като равнището на капиталова адекватност е под 9,3 % към 31 декември 2013 г. в сравнение с минималното изискване от 10 %.
(45)
Латвия също така твърди, че алтернативните мерки за подсилване на капиталовата адекватност на Citadele (т.е. увеличение на капитала и емитиране на нови подчинени заеми) не са били осъществими. По-конкретно, тя посочва, че би било невъзможно за Citadele да получи подчинени заеми от трети инвеститори през 2013 г., имайки предвид ангажимента на латвийските органи да продадат Citadele в кратък срок (т.е. до 31 декември 2014 г.). Несигурността по отношение на възможния приобретател и неговата бъдеща стратегия би накарала доставчиците на подчинени заеми да изискват пут опция за всички подчинени заеми, предоставени от тях на Citadele (промяна на клаузата за контрол) (25). Това на практика би означавало, че реалният срок до падежа на такива подчинени заеми при предоставяне би бил считан за по-кратък от пет години и следователно заемите не биха били квалифицирани като капитал от втори ред.
(46)
В отговор на искане за информация от страна на Комисията, за да прецени дали Латвия се е обърнала към ЕБВР относно възможно удължаване на срока до падежа на подчинените заеми във връзка с Citadele, компетентните латвийски органи представиха отговор на 23 юни 2014 г. В него те потвърждават, че преди да предоставят втората мярка, те не са се обърнали към ЕБВР, за да ѝ предложат да удължи срока на подчинените заеми, които държи. В този контекст те повтарят, че втората мярка е трябвало да бъде приета с цел предотвратяване на предстоящо нарушение от страна на Citadele на новите, по-строги капиталови изисквания.
(47)
Латвия посочва, че е трябвало незабавно да пристъпи към удължаване на срока до падежа на подчинения дълг, който притежава в Citadele, и не е договорила подобно удължаване на срока по отношение на подчинения дълг, който е държан от ЕБВР.
(48)
Латвия твърди, че нейното решение в тази връзка е било повлияно от следните три точки.
а)
Необходимостта от ефективно разрешаване на предстоящо нарушение на новите капиталови изисквания: Citadele е преизчислила своите потребности от капитал от втори ред и е направила заключението, че за разлика от приемането на втората мярка, която включва удължаване на срока до падежа с 18 месеца, всяка евентуална промяна на падежа на подчинения дълг, по който ЕБВР също е страна, би изисквала значително по-голямо удължаване на срока. Тази разлика се дължи на факта, че главницата на този заем е по-ниска и следователно неговото въздействие върху капиталовата позиция на Citadele би било значително по-ниско. Латвия също заявява, че удължаването на срока на подчинения дълг, държан от ЕБВР, предполага водене на предварителни преговори с ЕБВР. Освен това, с оглед на разликите по отношение на приложимото право и на общата изисквана правна структура, която ще трябва да бъде въведена за удължаване на подчинения заем, по който ЕБВР също е страна, като в същото време се удължи само част от подчинения дълг, държан от Латвия, би изисквало по-сложни правни договорености.
б)
Латвия подчертава, че към момента на удължаването тя също така е смятала, че удължаването на срока на подчинения дълг, държан от ЕБВР, ще направи продажбата на Citadele по-тежка, тъй като в момента на продажбата ще съществуват няколко взаимосвързани договори за подчинен дълг. Тя счита, че такава възможност би усложнила продажбата на Citadele, тъй като би могла да има последици за съответните крайни условия и вероятно би увеличила съответните разходи по сделката.
в)
Освен това Латвия отбелязва, че статутът на ЕБВР по отношение на Citadele би могъл да усложни решението на ЕБВР да даде съгласието си за удължаването на срока. Тя посочва в заявлението си от 23 юни 2014 г., че твърдо вярва, че по принцип ЕБВР би била склонна да се съгласи с удължаването на срока на съответния инструмент. Тя обаче признава, че позицията на ЕБВР се различава от тази на Латвия по това, че Латвия е мажоритарният акционер на Citadele и в това си качество тя би могла да упражнява решаващо влияние върху процеса на продажба и би могла да договори различни варианти във връзка с плащането на подчинените заеми с участниците в търга. Поради това Латвия призна, че липсата на контрол на ЕБВР върху продажбата на Citadele би могла да представлява демотивиращ фактор за удължаване на срока на съответния заем или във всеки случай би могла да доведе до продължителни преговори.
5.3. По отношение на подкрепата за ликвидността, предоставена на Reverta, за която не е изпратено уведомление (трета мярка)
(49)
Латвия и Reverta признават, че от декември 2010 г. подкрепата за ликвидността, предоставена от Латвия на Parex banka (и след това на Reverta), е превишила разрешения таван на ликвидността, посочен в съображение (55) от окончателното решение за Parex. Решението за откриване на процедурата сочи, че оставащата подкрепа за ликвидността на Reverta към 31 декември 2013 г. е била 362,52 млн. LVL, което превишава с 55,52 млн. LVL тавана от 307 млн. LVL, определен за „най-лошия“ сценарий.
(50)
Латвия твърди, че в окончателното решение за Parex Комисията първоначално е разрешила преобразуването в капитал на отпусната подкрепа за ликвидността в размер на 218,7 млн. LVL за Parex banka. Тази сума, която е трябвало да бъде преобразувана, впоследствие е била намалена в измененото решение на 118,7 млн. LVL. Ако 118,7 млн. LVL подкрепа за ликвидността бяха трансформирани в капитал, подкрепата за ликвидността щеше да бъде намалена и щяха да бъдат спазени ограниченията. Въпреки това, само 49,5 млн. LVL от подкрепа за ликвидността в размер на 118,7 млн. LVL всъщност са били преобразувани в капитал. Този факт се изтъква от Латвия като основна причина за прекомерните нива на ликвидността.
(51)
Освен това Латвия счита, че допълнителната помощ се дължи също на забавяния в генерирането на парични средства в сравнение с темповете на генериране на парични средства, предвидени към момента на окончателното решение за Parex. Лошите длъжници са забавили плащанията и следователно паричното възстановяване е закъсняло с около две години. Латвия счита, че това явление е временно и очаква прекомерните ликвидни средства да намалеят през годините 2015-2016.
(52)
Въпреки това Латвия и Reverta признават отклонението от разрешения размер на помощта, дължащо се на трудностите, които те срещат при подходящото разпределяне на държавната подкрепа между разрешената подкрепа за ликвидността и капиталовите вноски, след приемането на решението за изменение.
(53)
Латвийските органи обясняват още, че ако банковият лиценз на Parex banka (понастоящем Reverta) беше запазен, на Латвия щеше да се наложи да инжектира повече капитал в Parex banka отколкото първоначално предвиденото (в действителност минималното равнище на изисквания капитал съгласно правилата за платежоспособност е бил над максималната капиталова подкрепа от 218,7 млн. LVL, разрешена от окончателното решение за Parex). Въз основа на първоначалния план за преструктуриране, представен на Комисията, икономическата стойност, реализирана от продажбата на активи, и превръщането на 218,7 млн. LVL биха били недостатъчни за Parex banka (Reverta) да отговори на регулаторните изисквания за капиталова адекватност.
(54)
Следователно, ако лицензът беше запазен, Parex banka (Reverta) щеше да има нужда от допълнителен капитал. След оттеглянето на банковия лиценз размерът на допълнителната помощ беше ограничен до сумата, необходима за процеса на ликвидация.
(55)
Съгласно Латвия след 31 декември 2011 г. вече не било необходимо подкрепата за ликвидността да се преобразува в капитал, тъй като банковият лиценз на Reverta е бил оттеглен. Латвия беше съобщила на Комисията своя план да не преобразува подкрепата за ликвидността в капитал след 31 декември 2011 г. по време на обмен на мнения преди приемането на решението за изменение, въпреки че Латвия не потвърди намерението си да го прави на практика и не идентифицира изрично и не сподели с Комисията техническите последствия от липсата на преобразуване. По-специално, Латвия не спомена, че в резултат на „непреобразуването“ в капитал средствата, които вече са били отпуснати като подкрепа за ликвидността, няма да намалеят толкова бързо, колкото се изисква от окончателното решение за Parex.
(56)
Тъй като само 49,5 млн. LVL от подкрепата за ликвидността действително е била преобразувана в капитал до 31 декември 2011 г., а 69,2 млн. LVL подкрепа на ликвидността не е преобразувана в капитал, равнището на подкрепата за ликвидността е превишило одобреното равнище приблизително два пъти.
(57)
Съгласно Латвия запазването на подкрепата за ликвидността и избягването на нейното преобразуване в капитал е най-икономичната мярка за латвийските органи и всъщност намалява до минимум държавната помощ.
(58)
Латвия и Reverta потвърдиха, че Reverta вече не се нуждае от „свежи пари“. Като се има предвид по-ниската сума за подкрепата за ликвидността, преобразувана в капитал, Латвия очаква, че Reverta ще запази [300-350] млн. LVL подкрепа за ликвидността в края на 2014 г., [250-300] млн. LVL в края на 2015 г. и [200-250] млн. LVL в края на 2016 г. и 2017 г. (при ликвидацията на Reverta). Съгласно Латвия тази подкрепа за ликвидността ще надхвърли първоначално разрешения таван, тъй като i) по-малко ликвидни активи са били преобразувани в капитал и ii) закриването на Reverta се очаква да донесе по-малко парични постъпления от първоначално планираното.
(59)
Според новите прогнози за паричните потоци, отразяващи трудностите при възстановяването на активите, Латвия очаква Reverta да има отрицателна капиталова позиция от [250-300] млн. LVL в края на процеса на ликвидация (31 декември 2017 г.).
5.4. Относно ангажимента за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието (четвъртата мярка)
(60)
Латвия започна процеса на продажба на Citadele през 2011 г., за да спази поетите си ангажиментите, които са записани в окончателното решение за Parex. Първият опит за продажба беше направен с Nomura International като консултант, но поради значителните сътресения в еврозоната, предизвикани от икономическата и финансова криза в Гърция, както и срива на Snoras и Krajbanka в Литва и Латвия, този опит беше неуспешен.
(61)
В допълнение, през февруари 2013 г. Латвия поръча специално проучване от независим експерт […] относно, между другото, въздействието на продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието, на датата, определена в ангажиментите. Експертът доказа, че стойността на двете отделни образувания (дейността за управление на благосъстоянието и останалата част на Citadele) е по-малка от стойността на Citadele като цяло. Следователно, лишавайки Citadele от дейността ѝ за управление на благосъстоянието би намалило балансовата стойност на банката и по този начин би засегнало акционерната стойност. Чрез различни прогнози експертът показа, че без дейността по управление на благосъстоянието „оперативната печалба на банката би спаднала, […]“ и нейните […] ще се влошат.
(62)
Според Латвия въз основа на експертното проучване продажбата на дейността по управление на благосъстояние, отделно от останалата част на Citadele, в рамките на 2013 г. би попречило на жизнеспособността на Citadele и следователно възможността за пазарна реализация. Това би намалило значително способността на банката да привлече частни участници да инвестират в Citadele на разумна цена. Ето защо през 2013 г. започна втора процедура за продажба на цялата Citadele със съдействието на Société Générale и Linklaters LLP като външни консултанти. Двата метода на продажба, които в момента се обмислят, са сливане и придобиване („M&A“) или първоначално публично предлагане („IPO“).
5.5. Компенсаторни мерки, предложени от Латвия
(63)
С цел да се осигури съвместимост с вътрешния пазар съгласно разпоредбите на Съюза за държавна помощ на допълнителните мерки за помощ, предоставени от Латвия на Parex banka, Citadele и Reverta посредством първата, втората и третата мярка, както и неспособността да се продаде дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в определения срок (четвърта мярка), Латвия предложи редица ангажименти, които са посочени в съображения 64 - 73.
5.5.1. Краен срок за продажбата на Citadele и за продажбата на дейността по управление на благосъстоянието
(64)
Латвия и Citadele се задължават да положат всички усилия, за да получат възможно най-скоро и във всички случаи преди […] обвързващи оферти за продажбата на целия дял на Република Латвия в Citadele (включително дейността по управление на благосъстоянието). Продажбата трябва да бъде приключена до […] най-късно. Следва да се остави на преценката на Република Латвия (и нейния консултант) да реши какви са подходящите структура и условия на сделката за продажба (напр. търговска продажба или IPO), доколкото Република Латвия в крайна сметка продаде целия си дял в Citadele най-късно до […]. В случай на IPO Република Латвия се ангажира да приеме задължителен проспект с FCMC до […].
(65)
Латвия и Citadele също се ангажират, че ще бъде назначен управител по продажбата, ако до […] не бъдат получени обвързващи оферти или, в случай на IPO, с една и съща цел, ако не бъде договорен проспект с FCMC. В такъв случай Република Латвия ще предприеме необходимите стъпки, за да гарантира, че управителят по продажбата е назначен и функционира от […]. Подразбира се, че финансовият съветник за продажбата на Citadele също може да бъде назначен за управител по продажбата, считано от […]. Ако бъде назначен управител по продажбата, Латвия и Citadele се ангажират да приемат обвързващи и неотменими за всички страни оферти до […] и да подпишат обвързващо и неотменимо споразумение за продажба на целия дял на Република Латвия в Citadele до […], като сделката следва да бъде приключена най-късно до […].
(66)
Латвия и Citadele се ангажират още, че от […] Citadele ще […] нов бизнес и останалата част от стопанската дейност на Citadele ще […], ако Република Латвия не е влязла до […] в обвързващо и неотменимо споразумение, предвиждащо приключване на продажбата до […] на целия дял на Република Латвия в Citadele или ако IPO не позволява на Република Латвия да продаде целия си дял в Citadele до […].
(67)
Латвия и Citadele се ангажират да приключат покупко-продажбата на целия дял на Република Латвия в Citadele до […]. Ако продажбата на този дял не е приключила до […], те се ангажират, че Citadele ще […] нов бизнес и останалата част от стопанската дейност на Citadele ще бъде […].
(68)
Ако Citadele е […] в някой от случаите, посочени в съображения 64 - 67, всички части от стопанската дейност на Citadele, за които е налице интерес от трети страни, могат да бъдат продадени и прехвърлени от Република Латвия и/или Citadele на такова трето лице (без да се засягат принципите […] и без нова държавна помощ).
5.5.2. Допълнително намаляване на размера на разрешените капиталови вноски
(69)
Що се отнася до Reverta, с решението за изменение беше разрешено преобразуването в капитал на държавни депозити и лихви (подкрепа за ликвидността) за обща сума от 118,7 млн. LVL. Поради факта, че досега само 49,5 млн. LVL подкрепа за ликвидността са били преобразувани в капитал, Латвия предлага незабавно и окончателно да намали максималната обща сума на капитала, който може да бъде предоставен на Reverta от Латвия, на 49,5 млн. LVL (по-рано 118,7 млн. LVL).
5.5.3. Ангажимент за засилване на мерките за споделяне на тежестта чрез предотвратяване на обратните парични потоци към заварените подчинени кредитори на Reverta
(70)
Латвия признава, че засилените мерки за споделяне на тежестта са необходими, за да се гарантира съвместимостта на първата, втората и третата мярка с вътрешния пазар. Тези мерки ще гарантират наред с друго, че не се облагодетелстват неоснователно трети страни от допълнителната държавна помощ, предоставена на Reverta и Citadele.
(71)
За тази цел Латвия се ангажира да засили предишните ангажименти за споделяне на тежестта чрез рекапитализиране чрез вътрешни източници на предишните мажоритарни акционери на Parex banka, техните филиали и другите кредитори („заварените подчинени кредитори“), които са предоставили подчинени заеми („заварени подчинени заеми“).
(72)
Reverta е надхвърлила сумите на ликвидност, разрешени от окончателното решение за Parex, отчасти поради плащането на лихвата по заварените подчинените заеми. Ако Reverta не беше платила тези лихви или ако заварените подчинени заеми бяха обезценени веднага след окончателното решение за Parex, на Латвия може би нямаше да се наложи да прилага първата, втората и третата мярка, доколкото те действително са били предприети.
(73)
В светлината на изложеното по-горе Латвия предлага да изясни и да засили ангажиментите си по отношение на главницата и лихвите, дължими по отношение на заварените подчинени заеми, както следва:
а)
Citadele и Reverta (по-рано Parex banka), както и техните дъщерни предприятия, няма да плащат лихви, дивиденти или купони по съществуващите капиталови инструменти (в това число привилегировани акции, акции В и инструменти от първа и втора група, втори ред) (дължими или начислени), нито ще упражняват права на кол опция по отношение на същите, на притежателите на подчинени дългове или акции, които не са латвийската държава или ЕБВР, докато и освен ако държавната помощ за Reverta и/или Citadele бъде напълно изплатена и ако не съществува правно задължение да го правят. Доколкото съществуват такива правни задължения, Латвия се заема да ги премахне възможно най-скоро (и при всяко положение не по-късно от 30 април 2015 г.).
б)
Латвия също така се ангажира да изплати всички неизплатени дългове (главници) от заварените подчинени заеми (освен ако и докато всички държавни помощи за Reverta/Citadele бъдат напълно изплатени), които ще бъдат:
i)
предмет на обвързваща заповед за това, че никакви плащания по заварените подчинени заеми не са изискуеми и дължими; или
ii)
преобразувани в капитал от първи ред без право на глас; или
iii)
обезценени;
до степента, необходима за покриване на отрицателната нетна стойност на активите на Reverta, и при наличие на правно основание.
в)
Латвия ще предприеме всички необходими мерки, за да гарантира, че всички законови разпоредби, необходими, за да се спазят горепосочените ангажименти, са въведени до 30 април 2015 г. най-късно.
5.6. Реакция на Латвия на мненията на трети страни
(74)
На 6 юни 2014 г. Латвия представи отговора си по отношение на мненията на трети страни, получени от Комисията. Латвия заявява, че твърденията, съдържащи се в коментарите, са неоснователни и нямат отношение към решението за откриване на процедурата. Латвия отхвърля твърденията на третата страна и изисква те да не бъдат взети предвид от Комисията.
6. ОЦЕНКА
6.1. Наличие на държавна помощ вследствие на новите мерки
(75)
В съответствие с член 107, параграф 1 от Договора всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез държавни ресурси под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на определени стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(76)
Квалифицирането на дадена мярка като държавна помощ изисква кумулативно да бъдат изпълнени следните условия: а) мярката трябва да бъде финансирана чрез държавни ресурси; б) тя трябва да предоставя селективно предимство, което може да постави в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки; в) мярката трябва да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията и да има потенциал да засегне търговията между държавите членки.
6.1.1. Първата мярка
(77)
Това, че предоставянето на подчинени заеми на Parex banka от страна на Латвия е включвало държавна помощ, е установено в първото решение за оздравяване, когато Комисията одобри емитирането на подчинен дълг с петгодишен срок като съвместима мярка за помощ. Комисията тогава реши, че инвеститор в условията на пазарна икономика не би предоставил подчинен дълг с петгодишен срок (26).
(78)
Подчинените заеми, които действително са били отпуснати от Латвия в полза на Parex banka, са били идентични с мярка, която е била одобрена от Комисията, с изключение на факта, че те имат по-продължителен срок до падежа, което създава допълнително предимство за Parex banka.
(79)
Подчинен дълг със 7-годишен срок би осигурил на заемополучателя по-голямо предимство от подчинен дълг с 5-годишен срок, тъй като рискът за инвеститора на дадена инвестиция се увеличава, когато срокът на инвестицията бъде удължен. Ако подчиненият дълг със 7-годишен срок беше предоставен, щеше да бъде още по-малко вероятно инвеститор в условията на пазарна икономика да предостави подчинен дълг с тези удължени срокове, отколкото за срок от пет години. По тази причина по-дългият срок на подчинения дълг представлява допълнително предимство за Parex banka в сравнение с формата на подчинения дълг, който е бил одобрен в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex. Тъй като всички други изисквания за наличие на държавна помощ вече са установени в първото решение за оздравяване, първата мярка представлява допълнителна държавна помощ.
6.1.2. Втората мярка
(80)
На 27 юни 2013 г. Латвия предостави допълнително 18-месечно удължаване на срока на подчинените заеми в размер на 37 млн. LVL за Citadele (от общо 45 млн. LVL, държани от Латвия по това време).
(81)
В решението за откриване на процедурата при липса на други аргументи Комисията е преценила, че подобно удължаване на срока не би било предоставено от инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като създава допълнителни рискове в сравнение с по-рано съществуващите форми на подчинените заеми. Поради това Комисията счете, че по-дългият срок на подчинения дълг представлява допълнително предимство, предоставено от държавата на Citadele, спрямо формата на подчинения дълг, която бе одобрена в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex, и следователно е допълнителна помощ.
(82)
Латвия заяви, че пазарен инвеститор рационално би решил да предприеме конкретни мерки за поддържане на капиталова адекватност на банката, за да запази стойността на своята инвестиция. Поради това тя твърди по същество, че втората мярка не предоставя предимство на Citadele, тъй като предоставянето на допълнителна подкрепа е в съответствие с принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(83)
Комисията не оспорва, че принципът за оператор в условията на пазарна икономика е приложим към сделка като втората мярка. Въпреки това тя припомня, че съдилищата на Съюза са посочили, че ако държава членка ползва този тест по време на административна процедура, тя трябва, когато има съмнения, да установи еднозначно и въз основа на обективни и проверими доказателства, че прилаганата мярка ще бъде приписана на държавата, действаща като акционер, и че в това отношение могат да се изискват доказателства, че решението се основава на икономически оценки, съпоставими с онези, които в дадените обстоятелства рационалният частен инвеститор в положение, възможно най-близко до това на държавата членка, би направил, преди да извърши инвестицията, за да определи своята бъдеща доходност (27).
(84)
При това положение Комисията счита, че твърдението на Латвия, че е действала в съответствие с принципа на оператора в условията на пазарна икономика, не е обосновано с подходящи доводи и подробен анализ.
(85)
На първо място, не са представени никакви доказателства на Комисията, че Латвия е извършила оценка на стойността на своята инвестиция в Citadele едновременно с решението си да приложи втората мярка. Пазарен инвеститор, действащ в качеството си на акционер, би оценил стойността на Citadele, за да определи настоящата стойност на своите инвестиции в тази банка преди (и без) и след изпълнението на втората мярка и би сравнил тези две стойности. Комисията счита, че един целящ печалба пазарен инвеститор би започнал с определяне на настоящата стойност на своите инвестиции в банката и след това би проверил дали сегашната стойност на тази инвестиция ще бъде защитена от допълнителното удължаване на сроковете на подчинените заеми. Ако резултатът от този преглед показва, че стойността е можело да бъде защитена или дори увеличена, тогава като втора стъпка целящият печалба пазарен инвеститор би сравнил алтернативните разходи за защита (или дори увеличаване) на стойността и разликата в стойността.
(86)
Ако Латвия беше извършила такъв анализ, тя трябваше да докаже, че предоставянето на удължен срок е ефективна мярка поне за запазване на стойността на инвестицията и след това трябваше да докаже, че алтернативните разходи за предоставянето на такава мярка са по-ниски от увеличението на стойността. Само ако алтернативните разходи за предоставяне на допълнителен срок до падежа са по-малки от запазването на стойността в резултат на втората мярка, Комисията може да приеме, че Латвия е действала в съответствие с принципа за оператор в условията на пазарна икономика. Латвия обаче не е представила нито валидна оценка за стойността на инвестицията, нито анализ, доказващ, че алтернативните разходи за предоставяне на допълнителен срок до падежа са по-ниски от запазването на стойността, произтичаща от прилагането на втората мярка.
(87)
По тази причина Комисията счита, че втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(88)
На второ място и при всички случаи, установените принципи за прилагане на принципа за оператор в условията на пазарна икономика изискват сравнението с поведението на рационален частен инвеститор да се прави в ситуация, която е възможно най-близка до тази на държавата членка (28). Следователно при оценяването на стойността на своята инвестиция в Citadele Латвия следва да е взела предвид ангажиментите, записани в окончателното решение за Parex, свързани с продажбата на Citadele. През юни 2013 г., когато втората мярка е приведена в действие, тези ангажименти включват задълженията за продажба на Citadele до 31 декември 2014 г. и още за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele (тъй като дейността по управлението на благосъстоянието трябваше да бъде продадена отделно, ако не бъде продадена от 30 юни 2013 г.). Като се има предвид, че на 27 юни 2013 г., когато е било предоставено удължаването на срока, не е бил намерен купувач за дейността по управлението на благосъстоянието, един частен инвеститор би стигнал до извода, че е невъзможно да се продаде дейността по управлението на благосъстоянието заедно със Citadele в срок до 30 юни 2013 г., определен в окончателното решение за Parex, и следователно двете дружества трябва да бъдат продадени поотделно.
(89)
Освен това, един частен акционер в банката в положение, което е възможно най-близко до това на държавата членка, не би имал никакви основания да приеме, че спазването на тези ангажименти би било отменено или отложено, тъй като такива изменения са предмет на одобрение от страна на Комисията. Поради това при определяне на стойността на инвестицията през юни 2013 г. не е можело да се очаква, че тези задължения ще бъдат невалидни, както не е можело да се очаква, че Комисията ще одобри всяко изменение на което и да е задължение преди срока, в рамките на който Латвия се е ангажирала да ги изпълни.
(90)
В резултат на това, с цел да се вземе решение дали да се предостави или не удължен срок до падежа, параметрите за оценяване на стойността на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г. трябва да включват ангажиментите, които са записани в окончателното решение за Parex. Латвия не успя да докаже, че е взела предвид всички тези параметри или че стойността на нейната инвестиция в дадения момент, която би се получила от вземането под внимание на тези параметри, е по-голяма от алтернативната цена на удължаването на срока до падежа. По тази причина Комисията счита, че и втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(91)
На трето място, дори да се предположи, че Латвия е направила достатъчно подробен анализ на втората мярка като средство за запазване на стойността на инвестицията ѝ в Citadele през юни 2013 г., и дори ако беше отчела в този анализ ограниченията, които оператор в условията на пазарна икономика би взел предвид, произтичащи от предстоящата продажба на Citadele и отделната продажба на дейността по управлението на благосъстоянието, твърденията на Латвия по отношение на разходите за втората мярка и по отношение на стойността на инвестицията в Citadele, която според Латвия ще се запази с тази мярка, не са приемливи.
(92)
От една страна, Латвия твърди, че втората мярка не включва никакви разходи за държавата, но това твърдение не е подкрепено от никакви допълнителни подробности или доказателства по отношение на оценката на разходите, извършени от Латвия към момента на предоставяне на втората мярка. Такъв анализ на алтернативните разходи и всички други видове разходи, свързани с втората мярка, би бил предварително условие за един частен инвеститор, за да вземе рационално решение дали да удължи срока на подчинения заем. Липсата на оценка на разходите води Комисията до заключението, че един частен инвеститор не би бил в състояние да оцени целесъобразността на втората мярка от гледна точка на максимизирането на печалбата.
(93)
От друга страна, Латвия твърди, че втората мярка запазва стойността на инвестицията на Латвия в Citadele, но това твърдение не се потвърждава от характеристиките на инвестицията в Citadele, притежавана от държавата членка от юни 2013 г. Комисията отбелязва, че за целящия печалба инвеститор текущата стойност на инвестицията зависи от перспективата за бъдещи потоци от доходи от тази инвестиция (под формата например на дивиденти) в комбинация с капиталовата стойност на тази инвестиция към този момент във времето (която може да бъде извлечена например от цената, която купувачът ще плати за акционерната инвестиция към този момент или от сконтираната стойност на цената, която купувачът би платил за акционерната инвестиция в бъдещето). Всички индекси на разположение на Комисията сочат, че стойността на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г. е била ниска, ако изобщо е била положителна.
(94)
Що се отнася до възможните бъдещи потоци от доходи от инвестиции на Латвия в Citadele, не бяха предоставени доказателства, че през юни 2013 г. акционерите са можели да очакват някакви дивиденти от Citadele в обозримо бъдеще. Всяка оценка от частен акционер на банката в положение, възможно най-близко до това на държавата членка, на очакваните приходи от разпределянето на дивиденти би било свързано със задължението за продажба на Citadele до 31 декември 2014 г. Освен това проучването, описано в съображение 61, установи, че дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele би станала губеща - заключение, което намали допълнително перспективата за печалба от разпределянето на дивиденти, като се има предвид, че от 27 юни 2013 г. оператор в условията на пазарна икономика би трябвало да приеме, че Citadele и дейността по управлението на благосъстоянието ще бъдат продадени поотделно.
(95)
Когато беше предоставено удължаване на погасителния срок, нямаше доказателства, че Citadele ще може (като се имат предвид неговите очаквани печалби и съотношение на капитала) да разпредели дивиденти преди 31 декември 2014 г., тъй като съотношението на капитала от 10,3 %, планирано да се достигне до 31 декември 2013 г., едва надвишава изискваното минимално съотношение на капитала от 10 % и е далеч под […] %, препоръчани от FCMC за справяне със съществуващите и потенциалните рискове за Citadele. Следователно един частен инвеститор би взел предвид, че от юни 2013 г. има малка вероятност акционерите да получат някакво разпределение на дивиденти от Citadele в обозримо бъдеще.
(96)
Що се отнася до капиталовата стойност на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г., проучването, представено от латвийските органи, описано в съображение 61 и което бе изготвено през февруари 2013 г., показва, че Citadele би била засегната неблагоприятно от отделната продажба на дейността по управлението на благосъстоянието. Един частен инвеститор в положение, което е възможно най-близко до това на Латвия през юни 2013 г., би взел предвид факта, че около четири месеца по-рано независим експерт е установил, че продажната стойност на Citadele без дейността по управлението на благосъстоянието ще бъде по-ниска отколкото комбинираната цена на двата субекта. В резултат на това частният инвеститор би имал нужда от убедителни причини по отношение на оптимизиране на възвръщаемостта, коригирана спрямо риска, за да предприеме допълнителни рискове чрез предоставяне на удължаване на сроковете на подчинените заеми. Въпреки това Латвия не е предоставила доказателства за такива наложителни причини за оператор в условията на пазарна икономика да поеме тези допълнителни рискове по това време. Дори удължаването на срока да беше предоставено, няма доказателства, че Citadele без дейността по управлението на благосъстоянието може да бъде продадена за […], което кара Комисията да заключи, че през юни 2013 г. Латвия не е […] в инвестицията си да бъде запазена, която е била […] за предоставянето на втората мярка.
(97)
Тези допълнителни причини също карат Комисията да смята, че втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(98)
На четвърто и последно място, Комисията също така отбелязва, че ЕБВР, която през юни 2013 г. е единственият друг акционер на Citadele освен латвийската държава, не е удължила срока на своя непогасен подчинен заем за Citadele и че Латвия никога не се е обръщала към ЕБВР, за да обсъдят участието на ЕБВР във втората мярка, както е обяснено в съображения 46-48. Тази липса на всякакъв опит за обсъждане на споделянето на тежестта на разходите за втората мярка, ако тази мярка е трябвало да бъде средство за запазване на стойността на инвестициите в Citadele, е допълнителен признак, че втората мярка не е в съответствие с изискванията на принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(99)
В това отношение на първо място Комисията припомня, че според писмото от FCMC Citadele е разполагала с десет месеца (от 1 март до 31 декември 2013 г.), за да спази новия коефициент на капиталова адекватност. В този контекст Комисията счита, че повечето акционери биха използвали целия период от десет месеца за намиране на подходящо решение за посрещане на новите капиталови изисквания, което свежда до минимум техните разходи. Аргументът на Латвия относно улесняването на продажбата на Citadele не обяснява защо втората мярка е приета без допитване до миноритарните акционери на Citadele в срок от четири месеца от писмото на FCMC, вместо да се използва по-пълно периодът от десет месеца.
(100)
Освен това, дори ако участието на ЕБВР в удължаването на срока би предполагало мярка с характеристики, различни от тези на втората мярка, Латвия не предоставя никакви доказателства, че тази различна мярка, в която участва и ЕБВР, би била по-малко ефикасна от втората мярка, или че би струвала повече на мажоритарния акционер в сравнение с разходите за втората мярка.
(101)
Що се отнася до аргумента на Латвия, че удължаването от ЕБВР на срока на нейния подчинен заем би довело до допълнителна тежест в момента на продажбата на Citadele, латвийските органи не са представили никакви доказателства, че такова удължаване действително би създало такива допълнителни разходи. Не съществува специално проучване на разходите за продажбата на Citadele след втората мярка в сравнение с разходите за хипотетичната продажбата на Citadele след удължаване на срока, в което ЕБВР участва, за да се обоснове твърдението на Латвия, че би имало допълнителни тежести. Комисията счита, че всеки частен оператор, който обмисля начини за запазване на стойността на инвестицията си в Citadele, поне би могъл да посочи актуална оценка на евентуалните алтернативни разходи, при последваща продажба, в случай че миноритарният акционер в Citadele удължи срока на своите подчинени заеми в тази банка.
(102)
На последно място, както бе отбелязано в съображение 48, буква в), Латвия обяснява, че счита, че ЕБВР би била склонна да удължи срока на заемите си за Citadele. При това положение дори ако участието на ЕБВР би довело до по-голяма сложност, Комисията счита, че частен мажоритарен акционер, който обмисля удължаване на срока на собствения си съществуващ подчинен дълг в полза на Citadele, най-малко би се обърнал към миноритарния акционер, който също е притежател на подчинен дълг в Citadele, за да установи дали последният i) би поел част от разходите за допълнителна помощ за Citadele чрез удължаване на срока на собствените си заеми или ii) би сключил алтернативна договореност пряко с мажоритарния акционер, за да подкрепи разходите за втората мярка на мажоритарния акционер. В рамките на прилагане на принципа за оператор в условията на пазарна икономика Комисията не може да приеме, че мажоритарен акционер в дружество би приел всички разходи за защита на стойността на всички инвестиции в това дружество и по този начин би защитил стойността на инвестицията на миноритарния акционер, без дори да се допита до последния, за да потърси принос от него.
(103)
С оглед на всеки от тези фактори липсата на допитване до ЕБВР в периода между 1 март 2013 г. и 27 юни 2013 г. е още едно доказателство, че втората мярка не е била проведена в съответствие с изискванията на принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(104)
За всяка една от четирите причини, посочени в съображения 85-103, не беше доказано недвусмислено и въз основа на обективни и проверими доказателства, че втората мярка следва да бъде приписана на държава членка, действаща като частен акционер. При тези обстоятелства Комисията не може да приеме, че Citadele би могла, при обстоятелства, които съответстват на обичайните пазарни условия, да получи същите предимства като тези, които са ѝ били предоставени чрез държавни ресурси под формата на втората мярка.
(105)
Латвия е изпълнила втората мярка за Citadele, която е и ще бъде активна на пазарите, открити за международна конкуренция. Следователно всяко предимство от държавните ресурси би повлияло на конкуренцията в банковия сектор и би оказало въздействие върху търговията вътре в Съюза. Освен това тази мярка е селективна, тъй като е от полза единствено за Citadele. Тя е финансирана чрез държавни ресурси. През юни 2013 г., както е обяснено от Латвия в съображение 45, оператор в условията на пазарна икономика не би предоставил мярка, подобна на втората мярка, при съпоставими условия. Поради това Комисията потвърждава своята по-ранна предварителна оценка от решението за откриване на процедурата, че втората мярка представлява допълнителна държавна помощ.
6.1.3. Третата мярка
(106)
По отношение на подкрепата за ликвидността, предоставена на Reverta, тя е била първоначално одобрена като част от съвместими мерки за държавна помощ, одобрени с първото решение за оздравяване, под формата на държавни депозити. По това време Комисията отбеляза, че Parex banka е имала недостиг на ликвидни обезпечения и че Латвия е депозирала средствата, предвид нуждите от ликвидност на банката, когато никой пазарен инвеститор не е бил готов да предостави ликвидност с оглед на нестабилното положение на Parex banka (29).
(107)
След окончателното решение за Parex (и разделянето на „добра“ и „лоша“ банка) помощта за осигуряване на ликвидност впоследствие беше прехвърлена на Citadele и Reverta. Citadele вече е изплатила изцяло своя дял от подкрепата за ликвидността. От Reverta е било изискано да ограничи размера на подкрепата за ликвидността, която е получила, както е посочено в съображение 19, буква в). Въпреки това размерът на подкрепата за ликвидността, действително предоставена на Reverta, надхвърля дори нивата, предвидени за най-лошия сценарий, одобрен в окончателното решение за Parex. Тази допълнителна подкрепа за ликвидността предоставя допълнително предимство за Reverta в сравнение с помощта, одобрена с решението за оздравяване и окончателното решение за Parex. Латвия не е твърдяла, че е действала като пазарен кредитор при предоставянето на такава ликвидност, нито е представила елементи, които да позволят на Комисията да заключи, че Reverta би могла при обстоятелства, които съответстват на обичайните пазарни условия, да получи същите предимства като тези, които са ѝ били предоставени чрез държавни ресурси под формата на третата мярка. Никоя от останалите характеристики на подкрепата за ликвидността, освен количеството ѝ, не е била изменена и затова Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(108)
Въз основа на съображения 106 и 107, тъй като увеличената подкрепа за ликвидността очевидно представлява допълнително предимство в сравнение с одобрените мерки за помощ, следователно тя представлява допълнителна помощ (тъй като всички други критерии по член 107, параграф 1 от Договора са все още в сила).
6.2. Правно основание за съвместимостта на новата допълнителна помощ
(109)
Член 107, параграф 3, буква б) от Договора оправомощава Комисията да определи, че дадена помощ е съвместима с вътрешния пазар, ако цели „преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава членка“.
(110)
Предвид системното значение на Parex banka (която беше водеща банка в Латвия) и значимостта на нейните дейности по предоставяне на заеми за икономиката на Латвия към момента на одобряването на мерките за помощ Комисията прие, че неспособността да се преодолеят затрудненията на банката би довело до сериозни последици за икономиката на Латвия.
(111)
В решението за оздравяване и окончателното решение за Parex мерките за помощ, одобрени за Parex banka, бяха оценени съгласно член 107, параграф 3, буква б) от Договора, както и въз основа на съобщенията (30), приети в контекста на финансовата криза, които са били в сила по времето, когато е отпусната помощта.
(112)
Комисията счита, че същото правно основание се прилага за допълнителната помощ, отпусната чрез първата и втората мярка, въз основа на графика за тяхното изпълнение и техните сходни характеристики с одобрените мерки за помощ.
(113)
Що се отнася до третата мярка, оценката на Комисията на съвместимостта трябва да се извърши въз основа на актуализираните критерии, изложени в Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. (31). Всяка помощ, изцяло или частично предоставена без разрешение от Комисията (и следователно в нарушение на член 108, параграф 3 на Договора) след публикуването в Официален вестник на Европейския съюз на Съобщението относно банковия сектор от 2013 г., трябва да бъде разгледана въз основа на това съобщение. Тъй като третата мярка е била прилагана непрекъснато от 2011 г. до настоящия момент, може да се заключи, че помощта е била частично отпусната след 1 август 2013 г., датата на публикуване в Официален вестник на Европейския съюз на Съобщението относно банковия сектор от 2013 г.
6.3. Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
6.3.1. По отношение на първата мярка
(114)
Подчиненият заем, предоставена от Латвия на Parex banka, от датата на емитиране (22 май 2009 г.) е със срок от седем години (т.е. до 21 май 2016 г.), като по този начин се надвишава максималният петгодишен срок, който е посочен в първото решение за оздравяване и е потвърден в окончателното решение за Parex. За тази мярка не беше отправено уведомление до Комисията.
(115)
По отношение на тази допълнителна мярка за помощ, предоставена чрез по-дълъг срок на погасяване на подчинените заеми от този в условията на решенията, Комисията има съмнения, че се поддържа до необходимия минимум и поради това не може да заключи, че всички критерии за съвместимост са изпълнени.
(116)
В решението за откриване на процедурата Комисията припомня, че подчиненият заем, одобрен за Parex banka с петгодишен срок, е бил оценен в решението за оздравяване като мярка, ограничена до необходимия минимум като размер и срок до падежа. Въз основа на това заключение 5-годишният подчинен заем е бил квалифициран като съвместим в решението за оздравяване и окончателното решение за Parex.
(117)
Въз основа на доводите, представени в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex, и при липсата на нови аргументи, Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на удължения срок на подчинените заеми, емитирани със срок от седем години вместо пет години, както е първоначално одобрено.
(118)
С оглед на новите аргументи, представени от Латвия след решението за откриване и посочени в раздел 5.1, Комисията е в състояние да направи повторна оценка, ако подчинените заеми със 7-годишен срок, предоставени от Латвия на Parex banka, отговарят на изискването за съвместимост на държавна помощ, ограничена до необходимия минимум.
(119)
В съответствие със Съобщението относно банковия сектор от 2008 г. мярката за помощ трябва, по своя размер и форма, да е необходима за постигане на преследваната цел. Това означава, че вливането на капитал трябва да бъде в минималния необходим размер за постигане на целта. Целта на предоставянето на подчинен заем, квалифициран като капитал от втори ред) на Parex banka беше да се даде възможност на Parex banka да продължи да отговаря на коефициента на капиталова адекватност, и да се гарантира, че тя ще бъде капитализирана в достатъчна степен, така че по-добре да издържи на потенциални загуби, за да се избегне сериозно сътресение в икономиката на Латвия.
(120)
В първото решение за оздравяване минималните изисквания, за да могат подчинените заеми да бъдат допустими като капитал от втори ред на Parex banka, взети предвид от Комисията, се основават на приложимото латвийско законодателство, представено от Латвия (32). Следователно беше установено, че минималният срок до падежа, за да може подчиненият заем да се класифицират като капитал от втори ред, е пет години. Тази оценка не е била изменяна от последващите решения.
(121)
Като преразгледа допълнителната информация, предоставена от Латвия и отразена в съображения 30-39, Комисията признава, че допълнителните ограничения променят изискваните характеристики на подчинените заеми, така че да се определят изцяло като капитал от втори ред до 2010 г.
(122)
По-специално, Комисията отбелязва, че въздействието на критериите от рамката Базел II върху размера на подчинените заеми, получени от Parex banka през 2009 г., които са допустими като капитал от втори ред, представлява основен елемент за определянето на минималния първоначален срок на подчинените заеми. Правилното разглеждане на амортизационния коефициент по Базел II е било необходимо за постигането на крайната цел на мярката за помощ, а именно да се гарантира достатъчна степен на капитализация на Parex banka и да се избегнат сериозни смущения в икономиката на Латвия към момента на предоставяне на първоначалния подчинен заем.
(123)
Комисията счита, че ако предположенията и предвижданията, представени от Латвия в момента на решението за оздравяване, са отразявали адекватно и напълно амортизацията на подчинения дълг по силата на правилата от Базел II, както е отразено в съображение 37, те щяха да доведат до различна оценка на сроковете на подчинените заеми, с извода, че необходимият минимум е седем години, а не пет години.
(124)
Комисията припомня също, че оценката на съвместимостта на помощите в третото решение за оздравяване се основава, наред с друго, на ангажимента на латвийските органи, че ще продадат своите акции в Parex banka във възможно най-кратък срок, но не по-късно от три години след като първите оздравителни мерки бяха предоставени на Parex banka (33), т.е. не по-късно от 2011 г.
(125)
В светлината на тези обстоятелства Комисията счита, че определянето на първоначалния срок на седем години може да се счита за необходимия минимум, така че подчинените заеми, предоставени от Латвия, да се определят изцяло като капитал от втори ред и да се гарантира, че Parex banka е постигнал целта за капиталова адекватност, с оглед на запазването на стабилността на латвийската банков система, както и спазването на ангажимента за продажба на банката.
6.3.2. Относно удължаването на срока до падежа на подчинените заеми, за което не е изпратено уведомление (втората мярка)
(126)
В решението за откриване на процедурата Комисията изрази съмнения, че допълнителната помощ, произтичаща от 18-месечното удължаване на падежите на подчинените заеми, може да се счита за съвместима, тъй като съществуващата оценка беше, че петгодишният срок на подчинения дълг, е това, което осигурява ограничаване до необходимия минимум, и не бяха представени нови доводи за обосновка на съвместимостта.
(127)
С оглед на информацията, представена от Латвия след решението за откриване на процедурата, Комисията отбелязва, че са настъпили регулаторни промени през 2013 г. (34), които се отнасят до минималните капиталови изисквания.
(128)
В това отношение на Комисията беше представено писмо от 1 март 2013 г. от FCMC до Citadele. Писмото представлява реакция от страна на банковия регулатор на вътрешен доклад за оценка на капиталовата адекватност, който Citadele е представила на FCMC по отношение на финансовото си състояние към 30 юни 2012 г.
(129)
В писмото от 1 март 2013 г. първо се обръща внимание на факта, че според политиката на FCMC всички банки трябва да поддържат коефициент на капиталова адекватност, надвишаващ 10 %. След това в писмото ясно се заявява, че „ако коефициентът на капиталова адекватност на банка и консолидирана група падне под 10 %, банката и консолидираната група се считат за недостатъчно капитализирани и FCMC може да наложи коригиращи мерки, например ограничаване на операциите на банката“. В случая на Citadele и консолидираната ѝ група в писмото се уточнява също, че за да се обхванат съществуващите и потенциалните рискове, произтичащи от операциите на Citadele, до края на 2013 г. съотношението на капиталовата адекватност на групата трябва да достигне до […] %.
(130)
Въз основа на това писмо Комисията приема, че Citadele е трябвало да има капиталова адекватност най-малко над 10 % в края на 2013 г., с цел да продължи изцяло операциите си.
(131)
Комисията припомня, че крайната цел за отпускане на държавна помощ под формата на подчинени заеми, както е определено в решение за оздравяване и окончателното решение за Parex, е да се гарантира достатъчна степен на капитализация на Citadele на Parex banka (след 2010 г.), за да се избегне сериозно сътресение в икономиката на Латвия.
(132)
Поради това Комисията приема, че през юни 2013 г. Латвия е трябвало да предприеме корективни действия, за да се избегнат рисковете, които биха възникнали от неуспеха на Citadele да спази неочакваното увеличение на надзорните изисквания. За преодоляване на потенциалния недостиг на капитал спрямо новите изисквания, единствените възможни варианти биха били:
а)
вливане на допълнителни средства - като капитала от първи и втори ред (напр. предоставяне на нови подчинени заеми);
б)
удължаване на срока на съществуващите подчинени заеми, за да се промени техният амортизационен процент, както и да се даде възможност за по-голям процент от заемите да участват в капитала на банката.
(133)
Таблица 2 отразява сравнителен сценарий между ситуации, при които всички други параметри са равни и срокът на подчинените заеми е удължен през 2013 г. (както беше направено чрез втората мярка) или се запазва при същите условия, при които заемите са били първоначално издадени. Въз основа на изчислението Комисията констатира, че запазването на сроковете на подчинените заеми би довело, като всички други фактори се смятат за равни, до неуспех за Citadele да постигне съотношение на капиталова адекватност от 10 % в края на 2013 г.
Таблица 2
Сравнение на равнището на капиталова адекватност със или без удължаване на погасителния срок:
Капиталова адекватност в %
31 декември 2013 г.
Финансови прогнози преди удължаването на срока с 18 месеца (изготвени през юни 2013 г.)
9,75
Действителни стойности към 31 декември 2013 г., включително удължаването на погасителния срок
10,30 (35)
Проформа на действителната ситуация без удължаването на срока с 18 месеца
9,30
(134)
Предвид факта, че:
а)
новите капиталови изисквания трябва да се изпълнят до 31 декември 2013 г.,
б)
дейността по управлението на благосъстоянието трябва да бъде продадена до 31 декември 2013 г. и
в)
обезценяването на подчинения дълг оказва пряко влияние върху капиталовото съотношение,
Комисията е съгласна, че втората мярка представлява ефективно и ефикасно решение с оглед на новите изискванията за капиталова адекватност за Citadele и че предоставената отсрочка е необходимият минимум за постигането на тази цел. Това решение не налага трансфер на нови парични средства (въпреки че изисква от Латвия да се въздържа от събиране на средства, които иначе биха били дължими), като отговаря на надзорното искане, основано на необходимостта от запазване на финансовата стабилност.
(135)
Комисията също така положително отбелязва, че към 31 декември 2013 г. коефициентът на капиталова адекватност на Citadele е бил малко над минималното изискване от 10 % (36), което потвърждава становището ѝ, че 18-месечното удължаване на този срок е било ограничено до необходимия минимум.
6.3.3. По отношение на ликвидната подкрепа, предоставена на Reverta, за която не е изпратено уведомление (трета мярка)
(136)
От 2011 г. Латвия е предоставила на Reverta подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex за базов сценарий и за най-лош възможен сценарий. Тези ограничения са припомнени в таблица 3 (37). Действителните размери на ликвидна подкрепа, от която се е ползвала Reverta (съобщени от Латвия в преработения план за преструктуриране, представен през януари 2014 г.), както е посочено в таблица 4, непрекъснато са превишавали размерите, постановени в окончателното решение за Parex:
Таблица 3
Тавани за ликвидността на Reverta, отразени в окончателното решение за Parex:
млн. LVL
1.8.2010 г.
31.12.2010 г.
31.12.2011 г.
31.12.2012 г.
31.12.2013 г.
Базов сценарий
458
446
419
349
315
Оптимистичен сценарий
458
446
419
356
322
Песимистичен сценарий
458
446
419
344
307
Таблица 4
Действителни размери на средствата за ликвидност, от които се е възползвала Reverta
млн. LVL
1.8.2010 г.
31.12.2010 г.
31.12.2011 г.
31.12.2012 г.
31.12.2013 г.
Излишък от подкрепа за ликвидност
446
446
428
385
363
(137)
Подкрепата за ликвидността, първоначално предоставена на Reverta, е била одобрена като част от съвместими мерки за държавна помощ, обхванати от първото решение за оздравяване, под формата на държавни депозити.
(138)
След окончателното решение за Parex (и разделянето на Parex banka на „добра“ и „лоша“ банка) помощта за осигуряване на ликвидност впоследствие е била прехвърлена към Citadele и Reverta. Citadele вече е върнала изцяло своя дял от подкрепата на ликвидността, докато Reverta трябваше да ограничи размера на подкрепата на ликвидността, която е получила. Въпреки това, сумата на финансовата подкрепа, действително предоставена на Reverta, надвишава всички равнища, одобрени в рамките на окончателното решение за Parex.
(139)
Оценката на плана за преструктуриране в окончателното решение за Parex се базира на допускания, представени по това време по отношение на очакваните входящи потоци на ликвидни средства в Reverta, които биха дали възможност тя да започне да връща помощта за ликвидността, предоставена ѝ под формата на държавни депозити, до нивата, предварително определени в окончателното решение за Parex (38).
(140)
Сумите, които се очаква да останат неплатени, както е описано в окончателното решение за Parex, варират в диапазона от [0-100] млн. LVL (базов сценарий) до [100-200] млн. LVL (песимистичен сценарий). Въпреки това според последните прогнози за паричните потоци, представени от Латвия, предоставената подкрепа за ликвидността е планирана да превишава ограничението, определено в окончателното решение за Parex до 2017 г., както е отразено в таблица 5:
Таблица 5
Надплатени суми за ликвидност за Reverta спрямо плана за преструктуриране от 2010 г.
млн. LVL
31.12.14
31.12.15
31.12.16
31.12.17
Песимистичен сценарий (първоначален план за преструктуриране)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Очаквана подкрепа за ликвидността (актуализация от 2014 г.)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Разлика
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Комисията разбира, че поради следните трудности:
а)
по-ниско качество на активите и по-ниска стойност в сравнение с това, което е било предвидено в плана за преструктуриране, и
б)
по-бавно възстановяване на обезпечението и съдебни спорове с длъжници,
е имало закъснение от две години при събирането на паричните средства (както е посочено в съображение 45) спрямо предвижданото по време на приемането на окончателното решение за Parex. Това забавяне наложи увеличаване на държавната подкрепа.
(142)
Поради това допълнителната нужда от подкрепа за ликвидността бе предизвикана от влошаващото се финансово състояние на Reverta в сравнение с това, което е било очаквано в окончателното решение за Parex. Комисията отбелязва, че предоставената подкрепа на ликвидността постепенно е нараснала през последните години в съответствие с трудностите на Reverta при възстановяването на активи.
(143)
Както е посочено в съображение 56, Латвия твърди, че тъй като само 49,5 млн. LVL за подкрепа за ликвидността от общо 118,7 млн. LVL са били преобразувани в капитал, останалата подкрепа за ликвидността в размер на 69,2 млн. LVL е довела до прекомерна подкрепа за ликвидността в почти еднакъв размер.
(144)
Въпреки това, Комисията припомня, че, както е посочено в съображение 63, буква б) от окончателното решение за Parex, единствено държавните депозити могат да бъдат преобразувани в капитал. Ето защо Комисията счита, че по-ниското ниво на подкрепата за ликвидността, преобразувана в капитал, не води автоматично до прекомерна подкрепа за ликвидността.
(145)
Комисията отбелязва още, че банковият лиценз на Reverta е бил оттеглен през 2011 г., с което е била избегната необходимостта да се преобразува в капитал допълнителна ликвидност за удовлетворяване на регулаторния коефициент на платежоспособност. По този начин Комисията признава, че прекратяването на капиталовите изисквания (39) е позволило на Латвия да предостави по-нисък размер на помощ за рекапитализация за Reverta от максималната сума на рекапитализация, одобрена посредством решенията.
(146)
Въз основа на трудностите, с които се сблъсква Reverta при възстановяването на активи, и ограничения размер на капитализация, изискван след отнемане на банковия лиценз, Комисията заключава, че подкрепата за ликвидността, получена от Reverta, е била ограничена до минимума, необходим за доброто управление на процеса на ликвидация.
(147)
Комисията също така заключава, че допълнителната подкрепа за ликвидността отговаря на изискването за споделяне на тежестта, определено в Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. По-специално, Комисията отбелязва, че в съответствие с точка 77 от Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. собственият капитал на бившите акционери на Parex banka е бил изцяло отписан и че Латвия се ангажирала да предотврати предоставянето на допълнителна помощ в полза на притежателите на подчинен дълг.
6.3.4. По отношение на нарушението на задължението за продажба на дейността по управление на благосъстоянието на Citadele (четвъртата мярка)
(148)
Латвийските органи заявяват, че предвид сегашните трудни условия на пазара, Латвия не е успяла да намери купувачи за дейността по управление на благосъстоянието на Citadele в рамките на определения срок и няма да бъде в състояние да го направи дори в рамките на обозрим период от време.
(149)
Латвийските органи напомнят, че продажбата на Citadele бе установена, наред с други ангажименти, като ключова мярка за отстраняване на нарушенията на конкуренцията, които мерките за помощ са предизвикали. Но като се има предвид влошаването на финансовото състояние на Citadele в сравнение с това, което е било предвидено в момента на окончателното решение за Parex, продажбата на Citadele може да не бъде постигната в рамките на предвидените срокове.
(150)
Латвия твърди освен това, че комбинирането на продажбата на дейността по управление на благосъстоянието с продажбата на Citadele ще подобри пазарния интерес към Citadele и че удължаването на крайния срок за продажба е по-вероятно да позволи повторната приватизация на Citadele.
(151)
Комисията приема, че финансовото състояние на Citadele е по-лошо в сравнение с това, което се е очаквало да бъде в първоначалния план за преструктуриране. Тази оценка е потвърдена също от контролиращото доверено лице (40) и се отразява в показателите, посочени в таблица 6:
Таблица 6
Съпоставяне на основните финансови показатели в сравнение с плана за преструктуриране
31.12.2013 г.
План за преструктуриране
Действителен
Оперативни разходи/общи приходи
[50-60]
57,0 %
Обезценяване/нетни заеми
[0-5]
2,0 %
Нетни приходи (загуби) в млн. LVL
[20-30]
10,8
Възвръщаемост на собствения капитал (ROE) %
[20-30]
8,1 %
Собствен капитал/общи активи
[5-10]
6,9 %
Коефициент на капиталова адекватност
[10-20]
11,7 %
Като се има предвид по-ниското ниво на рентабилност на Citadele в сравнение с първоначалния план за преструктуриране, Комисията разбира трудностите, свързани с продажбата на Citadele в рамките на строго определения график.
(152)
Комисията припомня, че задължението за продажба на дейността по управление на благосъстоянието, наред с ангажимента за продажба на самата Citadele, беше включено в окончателното решение за Parex за ограничаване на нарушенията на конкуренцията, тъй като това дава възможност на конкурентите да предложат оферта за тези предприятия (41).
(153)
Комисията отбелязва като положително, че след окончателното решение за Parex Citadele започна процес на продажба, за да тества пазарния интерес и също така назначи независим експерт за изготвяне на най-добрата стратегия за продажба, както е споменато в съображения 61 и 62, с което се опита на добра воля да спази посочените ангажименти.
(154)
Комисията взема под внимание, че Латвия сега има за цел удължаване на крайния срок за приключване на продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието в сравнение със сроковете, които се е ангажирала да спази през 2009 г. Латвия иска изменение на окончателното решение за Parex, за да се отложи първоначалният краен срок за продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието, за да може да я продаде заедно с Citadele, въз основа на допълнителни ангажименти, посочени в съображения 64-68.
6.3.5. Компенсаторни мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията и подобряване на споделянето на тежестта
(155)
За да може Комисията да одобри изменения на окончателните си решения, промените трябва да се основават на нови задължения, които могат да се считат за равностойни на тези, които първоначално са предвидени (42). В този случай мерките за помощ ще продължат да бъдат съвместими с вътрешния пазар въз основа на член 107, параграф 3, буква б) от Договора само ако общият баланс на първоначалното решение остане незасегнат. С цел да се запази първоначалният баланс, изменените ангажименти не следва да оказва отрицателно въздействие върху жизнеспособността на получателя на помощта, като общият набор от поети ангажименти трябва да бъдат поне равностойни по отношение на споделянето на тежестта и компенсаторните мерки, като се отчитат изискванията на приложимите съобщения на Комисията.
(156)
В това отношение Комисията има положително отношение към набора от ангажименти, представени от Латвия и съдържащи се в съображения 64-73, тъй като те допринасят за преодоляването на евентуални нарушения на конкуренцията, произтичащи от първата, втората, третата и четвъртата мярка, както и за гарантиране на подходящо споделяне на тежестта от страна на заинтересованите страни на бенефициерите.
(157)
В раздел 4 от Съобщението за преструктурирането се призовава за прилагането на ефективни и пропорционални мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията.
(158)
Окончателното решение за Parex включва няколко такива мерки, сред които ангажиментът на Латвия да продаде или да възложи продажбата на Citadele до 31 декември 2015 г. (43) беше от основно значение. Комисията счита за достатъчни и адекватни за избягване на нарушаването на конкуренцията в резултат на държавните помощи, отпуснати на Parex banka, ангажиментите за продажба на Citadele в рамките на този срок, съчетано с намаление на големината и пазарното присъствие на Citadele.
(159)
В решението за откриване Комисията счете, че както първоначалният по-дълъг срок на подчинения дълг, така и 18-месечното му удължаване, приложено през 2013 г., представляват допълнителни предимства за Parex banka в сравнение с формата на подчинения дълг, одобрен в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex.
(160)
В този контекст Комисията приветства ангажимента, предлаган от Латвия, да изтегли напред крайния срок за приключване на продажбата на Citadele от 31 декември 2015 г. на […], като мярка за компенсиране на допълнителните предимства, произтичащи от по-дългия срок на подчинените заеми. Ускоряването на продажбата на Citadele допринася за запазване на равнопоставени условия на конкуренция.
(161)
В допълнение, Комисията отбелязва, че Латвия е предоставила ясен ангажимент за […], ако продажбата не бъде постигната в рамките на посочения по-горе краен срок. Този ангажимент предвижда допълнителна предпазна мярка (която не е била изрично включена в първоначалния план за преструктуриране), за да се гарантира, че нарушаването на конкуренцията ще бъде смекчено по подходящ начин, като в рамките на по-малко от […], Citadele ще […]
(162)
Комисията също така отбелязва с удовлетворение, че Латвия пое задължението за допълнително намаляване на размера на капитала, който може да бъде предоставен на Reverta от латвийските органи, както е посочено в съображение 69.
(163)
В раздел 3 от Съобщението за преструктуриране се предвижда банките и техните акционери да допринесат за разходите за преструктурирането във възможно най-голяма степен, за да се ограничи размерът на помощта до минимум и да се отстранят нарушенията на конкуренцията и въпросите, свързани с моралния риск.
(164)
В този отношение Комисията взема под внимание допълнителните компенсаторни мерки, предложени от Латвия, за да се гарантира, че трети страни няма да се облагодетелстват от допълнителната сума на помощта, получена от Reverta, а именно ангажимента за засилени механизми за споделяне на тежестта, описан в съображения 70-73.
(165)
Латвия се ангажира, че Citadele и Parex banka (по-рано Reverta), както и техните дъщерни предприятия, няма да плащат никакви лихви, дивиденти или купони по съществуващите капиталови инструменти (в това число привилегировани акции, акции В и инструменти от първа и втора група, втори ред) (дължими или начислени) или да упражняват каквито и да било права за изкупуване във връзка с тях на притежателите на подчинени дългове или други акционери, различни от латвийската държава или на ЕБВР, докато и освен ако държавната помощ за Reverta и/или Citadele бъде напълно изплатена и освен ако съществува правно задължение да го направи. В това отношение Латвия също така се ангажира да отстрани всички такива правни задължения във възможно най-кратък срок и не по-късно от 30 април 2015 г. В резултат на това притежателите на съществуващи капиталови инструменти няма да получават никакво заплащане, тъй като тези съществуващи капиталови инструменти не носят задължителен купон и в процеса на ликвидацията на Reverta (която ще се осъществи до края на 2017 г.) те се нареждат след първостепенния дълг. Тъй като Reverta има отрицателен капитал, ще бъде невъзможно от практическа гледна точка за притежателите на тези капиталови инструменти да получат заплащане или възстановяване.
(166)
Освен това, в допълнение към задълженията, посочени в съображение 165, Латвия се ангажира също да не изплати останалите дългове (главници) по заварени подчинени заеми, освен ако и докато всички държавни помощи за Reverta/Citadele бъдат напълно върнати до степента, необходима за покриване на отрицателния нетен актив на Reverta, и при условие че съществува правно основание. За тази цел непогасеният дълг (главница) по заварените подчинени заеми ще бъде i) предмет на обвързваща заповед за това, че никакви плащания по заварените подчинени заеми не са изискуеми и дължими; или ii) преобразуван в капитал от първи ред без право на глас; или iii) обезценен. В това отношение, като се има предвид, че националното право не предоставя подходяща правна основа, даваща възможност за спазване на този ангажимент, Латвия допълнително се ангажира да предприеме всички необходими мерки, за да гарантира, че всички законови разпоредби, необходими, за да се съобрази с този ангажимент, са въведени до 30 април 2015 г. най-късно.
(167)
Комисията приветства ангажиментите на Латвия, посочен в съображения 165 и 166, защото като се стреми към ограничаване на плащанията на главницата и лихвите, дължими по отношение на заварените подчинени заеми и капиталовите инструменти на Reverta и Citadele, тя осигурява допълнително споделяне на тежестта.
(168)
В резултат на това Комисията счита, че предложените компенсаторни мерки, посочени в раздел 5.5, могат да се считат за подходящи и равностойни (от гледна точка на ефективността) на тези, предложени преди това от Латвия и одобрени от Комисията с окончателното решение за Parex, изменено с решението за изменение. В действителност предложените компенсаторни мерки преследват една и съща цел за ограничаване на нарушаването на конкуренцията. Те са добре насочени, тъй като имат за цел ограничаване на нарушаването на конкуренцията на пазарите, на които Citadele функционира.
(169)
Съответно Комисията стигна до заключението, че изменените ангажименти са равностойни на първоначалните по отношение на възстановяването на жизнеспособността, споделянето на тежестта и ограничаването на нарушенията на конкуренцията. Замяната на първоначалните ангажименти с новите ангажименти не нарушава съвместимостта на помощта с вътрешния пазар, установена от окончателното решение за Parex, изменено с решението за изменение.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(170)
Комисията съжалява, че Латвия неправомерно е привела в действие първата, втората и третата мярка в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС и че е нарушила задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в рамките на срока, записан в окончателното решение за Parex (четвъртата мярка).
(171)
Въпреки това поради причините, изложени по-горе, и с оглед на допълнителните ангажименти, поети от Латвия и Citadele,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Следните мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора:
а)
предоставянето на Parex banka на подчинени заеми с първоначален срок до падежа, превишаващ условията на мярката, одобрена с решението за оздравяване и окончателното решение за Parex (първата мярка);
б)
предоставянето на Citadele на допълнително 18-месечно удължаване на срока на подчинените заеми в размер на 37 млн. LVL (втората мярка);
в)
предоставянето на Reverta на подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex (третата мярка).
Член 2
Мерките за помощ, посочени в член 1, са съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква б) от Договора в контекста на ангажиментите, поети от Латвия, както е посочено в приложение I.
Член 3
Крайните срокове за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието (ДУБ) на Citadele до 30 юни 2013 г. без доверено лице по продажбата или до 31 декември 2013 г. с доверено лице по продажбата (четвъртата мярка), записани в съображение 73 от Решение C(2010) 6202 окончателен поправен на Комисията от 15 септември 2009 г. относно държавна помощ C 26/09 (ex N 289/09), която Латвия възнамерява да приведе в действие за преструктурирането на AS Parex banka, се изменят в съответствие с ангажимента, предоставен от Латвия, който е изложен в приложение II.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Република Латвия.
Съставено в Брюксел на 9 юли 2014 година.
ODLUKA KOMISIJE (EU) 2015/162
od 9. srpnja 2014.
o državnim potporama SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN) koje je provodila Latvija za Parex
(priopćeno pod brojem dokumenta C(2014) 4550)
(Vjerodostojan je samo tekst na engleskom jeziku)
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 108. stavak 2. prvi podstavak,
nakon što je pozvala zainteresirane strane da iznesu svoje primjedbe u skladu s gore navedenim odredbama (1),
budući da:
1. POSTUPAK
1.1. Prethodne mjere u korist Parex banke
(1)
Latvija je 10. studenoga 2008. obavijestila Komisiju o paketu mjera državnih potpora u korist društva AS Parex banka (dalje u tekstu „Parex banka”) čija je svrha bila podržati stabilnost financijskog sustava. Komisija je privremeno odobrila te mjere 24. studenoga 2008. (2) (dalje u tekstu „Prva odluka o spašavanju”) na temelju obveze koju je Latvija preuzela da dostavi plan restrukturiranja Parex banke u roku od šest mjeseci.
(2)
Na temelju zahtjeva Latvije, Komisija je odobrila dva skupa promjena mjera potpore koje se odnose na Parex banku odlukama od 11. veljače 2009. (3) (dalje u tekstu „Druga odluka o spašavanju”) i 11. svibnja 2009. (4) (dalje u tekstu „Treća odluka o spašavanju”).
(3)
Latvija je 11. svibnja 2009. obavijestila o planu restrukturiranja za Parex banku. Odlukom od 29. lipnja 2009. (5) Komisija je donijela preliminarni zaključak da prijavljene mjere restrukturiranja predstavljaju državnu potporu Parex banci i izrazila je sumnju u spojivost te mjere s unutarnjim tržištem. Uslijed toga, Komisija je odlučila pokrenuti postupak iz članka 108. stavka 2. Ugovora i zatražila je od Latvije da dostavi potrebne informacije za ocjenjivanje spojivosti potpore s unutarnjim tržištem.
(4)
Između 11. svibnja 2009. i 15. rujna 2010. Latvija i Komisija u nekoliko su navrata razmijenile informacije i razgovarale o restrukturiranju Parex banke. U tom je razdoblju Latvija nekoliko puta ažurirala plan restrukturiranja Parex banke.
(5)
U planu restrukturiranja predviđeno je razdvajanje Parex banke u novoosnovanu takozvanu „dobru banku” pod nazivom AS Citadele banka (dalje u tekstu „Citadele”), koja će preuzeti sva poslovna sredstva i određena neposlovna sredstva (6), i takozvanu „lošu banku” (dalje u tekstu „Reverta” (7)) koja je zadržala preostala neposlovna sredstva i nekvalitetnu aktivu. Razdvajanje je izvršeno 1. kolovoza 2010.
(6)
Odlukom od 15. rujna 2010. (8) (dalje u tekstu „Konačna odluka o banci Parex”), Komisija je odobrila plan restrukturiranja Parex banke, na temelju obveza koje su preuzela latvijska nadležna tijela koje su dostavljene 3. rujna 2010.
(7)
Odlukom od 10. kolovoza 2012. (dalje u tekstu „Odluka o izmjeni”) (9), Komisija je, na zahtjev Latvije, odobrila izmjene tri obveze iz Konačne odluke o banci Parex. Tim izmjenama ostvareno je sljedeće: 1) produžen je rok za raspolaganje zajmovima u zemljama ZND-a (10) do 31. prosinca 2014.; 2) povećana je gornja granica za minimalne zahtjeve adekvatnosti kapitala dopuštene za banku Citadele na razini banke i grupacije i 3) dopušteno je prenošenje neiskorištenih gornjih granica za posuđivanje iz prethodnih godina, uz poštovanje početnih gornjih granica za tržišni udio.
(8)
Komisija napominje da je 5. lipnja 2014. Latvija iznimno prihvatila donošenje ove odluke na engleskom jeziku.
1.2. Formalni istražni postupak
(9)
Dana 1. listopada 2013. Latvija je dostavila zahtjev za daljnje izmjene Konačne odluke o banci Parex tražeći odgodu roka za prodaju Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom u okviru banke Citadele (11). Tijekom ocjene tog zahtjeva za izmjenu, Komisija je utvrdila da je Latvija odobrila državnu potporu bankama Parex i Citadele koja premašuje mjere potpore koje je odobrila Komisija.
(10)
Između […] (12) i 4. ožujka 2014., Komisija i Latvija u nekoliko su navrata razmijenile informacije o tim dodatnim mjerama potpore. Latvija je dostavila informacije i dokumente 30. listopada 2013., 31. siječnja 2014. i 4. ožujka 2014. (uključujući revidirani plan restrukturiranja za Parex banku).
(11)
Komisija je od 11. studenoga 2013. također primala mjesečne obavijesti o napretku Latvije u pogledu prodaje banke Citadele, a taj je postupak započeo u listopadu 2013.
(12)
Odlukom od 16. travnja 2014. (dalje u tekstu „Odluka o pokretanju postupka”) (13) Komisija je obavijestila Latviju da je, nakon pregleda svih informacija koje su dostavila latvijska nadležna tijela, odlučila pokrenuti postupak iz članka 108. stavka 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (dalje u tekstu „Ugovor”). U Odluci o pokretanju postupka Komisija je također pozvala zainteresirane strane da dostave svoje primjedbe na potporu i primila je jedan podnesak 23. svibnja 2014.
(13)
Latvija je obavijestila Komisiju da iz razloga hitnosti iznimno prihvaća donošenje ove odluke na engleskom jeziku.
2. OPIS
2.1. Predmetni poduzetnik
(14)
Parex banka bila je druga najveća banka u Latviji koja je na dan 31. prosinca 2008. imala ukupnu imovnu od 3,4 milijarde LVL (4,9 milijardi EUR). Parex banka osnovana je 1992. U studenome 2008. Latvija je stekla 84,83 % temeljnog kapitala banke od dvaju najvećih dioničara po simboličnoj ukupnoj kupovnoj cijeli od 2 LVL (oko 3 EUR), što je bila mjera državne potpore koju je Komisija odobrila u prvoj i drugoj odluci o spašavanju. Nakon dokapitalizacije koja je odobrena odlukama o spašavanju, Latvija je dalje povećala svoj udio u Parex banci na oko 95 % injekcijom dodatnih 140,75 milijuna LVL u svibnju 2009. u okviru mjere koju je odobrila Komisija u Trećoj odluci o spašavanju.
(15)
U travnju 2009. Europska banka za obnovu i razvoj (dalje u tekstu „EBRD”) stekla je 25 % temeljnog kapitala Parex banke plus jednu dionicu. Nakon razdvajanja Parex banke na „dobru banku” i „lošu banku” u 2010., zajedno s naknadnim promjenama dioničarske strukture, dioničari banke Citadele sada su Latvija (75 %) i EBRD (25 %), a dioničari banke Reverta su Latvija (84,15 %), EBRD (12,74 %) i ostali (3,11 %).
(16)
Detaljan opis Parex banke do trenutka Konačne odluke o banci Parex nalazi se u uvodnim izjavama 11. do 15. te Odluke.
2.2. Mjere potpore odobrene za banke Citadele i Reverta
(17)
Parex banci odobren je niz mjera potpore koje je Komisija odobrila u prvoj, drugoj i trećoj odluci o spašavanju (dalje u tekstu „odluke o spašavanju”) te u Konačnoj odluci o banci Parex.
(18)
U planu restrukturiranja koji je Komisija odobrila u Konačnoj odluci o banci Parex predviđeno je da će se pomoć za spašavanje koju je Komisija prethodno odobrila produžiti do kraja razdoblja restrukturiranja i podijeliti između banaka Citadele i Reverta. U Konačnoj odluci o banci Parex također je odobrena dodatna potpora za restrukturiranje za banke Reverta i Citadele. U njoj je također predviđen mehanizam za korištenje potpore koji je privremeno odobren odlukama o spašavanju nakon razdvajanja Parex banke u pogledu:
(a)
potpore za likvidnost u obliku državnih pologa za banke Citadele i Reverta (14);
(b)
državnih jamstava za obveze banaka Citadele i Reverta (15);
(c)
državne dokapitalizacije banaka Reverta i Citadele (16); i
(d)
mjera za otkup imovine za banku Citadele (17).
3. OSNOVE ZA POKRETANJE FORMALNOG ISTRAŽNOG POSTUPKA
3.1. Dodatne mjere koje je Latvija provodila za banke Parex banka, Citadele i Reverta
(19)
Na temelju izvješća koje je 29. kolovoza 2013. dostavio Povjerenik za praćenje izvršenja obveza (18) te dokumenata i informacija koje je dostavila Latvija od listopada 2013., činilo se da je Latvija primijenila sljedeće mjere bez dostavljanja prethodne obavijesti Komisiji:
(a)
Latvija je 22. svibnja 2009. Parex banci odobrila podređeni zajam od 50,27 milijuna LVL (koji se može kvalificirati kao kapital 2. kategorije) s dospijećem od 7 godina, odnosno do 21. svibnja 2016. (dalje u tekstu „prva mjera”). Dospijeće tog podređenog zajma premašuje maksimalno dospijeće od pet godina utvrđeno u Prvoj odluci o spašavanju i potvrđeno u Konačnoj odluci o banci Parex;
(b)
Latvija je 27. lipnja 2013. banci Citadele dodijelila dodatno 18-mjesečno produljenje roka dospijeća (dalje u tekstu „druga mjera”) od 37 milijuna LVL podređenih zajmova (od ukupno 45 milijuna LVL koje je Latvija držala u tome trenutku) (19). Latvija nije obavijestila Komisiju o produljenju dospijeća podređenih zajmova.
(c)
Osim toga, od 2011. Latvija je Reverti dala potporu za likvidnost iznad najvećeg dopuštenog iznosa koji je Komisija odobrila u Konačnoj odluci o banci Parex (dalje u tekstu „treća mjera”), za osnovni i najgori mogući scenarij (20).
(20)
Na temelju informacija koje su bile dostupne Komisiji u trenutku donošenja Oduke o pokretanju postupka, u pogledu prve i druge mjere, Komisija je sumnjala u njihovu spojivost s unutarnjim tržištem, budući da:
(a)
u izvornoj ocjeni usklađenosti podređenih zajmova koje je odobrila Latvija, petogodišnji rok dospijeća zajmova smatrao se najkraćim nužnim rokom i stoga se mogao smatrati usklađenim na toj osnovi; i
(b)
nisu dostavljeni novi argumenti kojima bi se opravdalo zašto je duže dospijeće zapravo nužan strogi minimum.
(21)
Osim toga, u trenutku donošenja Odluke o pokretanju postupka nisu navedeni dovoljni argumenti kojima se dokazala usklađenost treće mjere.
(22)
Na toj osnovi, Komisija je pokrenula službeni istražni postupak u skladu s člankom 13. stavkom 1. i člankom 4. stavkom 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 (21), u pogledu nezakonite potpore dodijeljene u okviru prve, druge i treće mjere opisane u uvodnoj izjavi 19.
3.2. Povreda obveze prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom u okviru banke Citadele
(23)
Latvija također nije ispunila svoju obvezu koja je zabilježena u Konačnoj odluci o banci Parex o prodaji Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom banke Citadele do 30. lipnja 2013. bez Povjerenika za praćenje prodaje ili do 31. prosinca 2013. s Povjerenikom za praćenje prodaje (dalje u tekstu „četvrta mjera”) (22). Tim je povrijeđena obveza prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom banke Citadele do tih rokova.
(24)
U Odluci o pokretanju postupka Komisija je zaključila da povreda obveze opisane u uvodnoj izjavi 21. predstavlja zlouporabu potpore. Stoga je Komisija odlučila pokrenuti službeni istražni postupak zbog zlouporabe potpore u skladu s člankom 16. Uredbe (EZ) br. 659/1999.
4. PRIMJEDBE ZAINTERESIRANIH STRANA
(25)
Nakon donošenja Odluke o pokretanju postupka Komisija je zaprimila primjedbe jedne osobe koja nije dostavila dokaze o tome da se može smatrati zainteresiranom stranom, odnosno, stranom na čije bi vlastite interese mjera mogla utjecati (na primjer, konkurenti ili trgovinska udruženja (23)) ili da je djelovala u ime zainteresirane strane.
(26)
Zaprimljene primjedbe odnosile su se na navodne nezakonite postupke Parex banke i nisu se odnosile na prvu, drugu ili treću mjeru koje je Latvija provela u pogledu banaka Parex, Citadele i Reverta, kao ni na četvrtu mjeru. Te se primjedbe u biti odnose na činjenice i informacije koje nisu izravno povezane s provedbom pravila državnih potpora u predmetnom slučaju. Stoga su za potrebe ocjene izvršene u ovoj odluci zabilježene i tretirane kao generički podaci o tržištu.
5. PRIMJEDBE LATVIJE O SLUŽBENOM ISTRAŽNOM POSTUPKU
(27)
Nakon donošenja Odluke o pokretanju postupka, Latvija je 26. svibnja 2014. dostavila primjedbe u vezi sa sumnjama Komisije u pogledu usklađenosti prve, druge i treće mjere te u pogledu povrede obveza prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom banke Citadele.
(28)
Latvija je 30. svibnja 2014. također dostavila ažurirani plan restrukturiranja kojim su bile obuhvaćene informacije i kompenzacijske mjere navedene u odjeljcima 5.1. do 5.5. ove Odluke.
(29)
Nakon zahtjeva za informacijama koji je dostavila Komisija, Latvija je 23. lipnja 2014. dostavila dodatne elemente u vezi s drugom mjerom.
5.1. O prvobitnom dospijeću podređenih zajmova koje premašuje uvjete iz odluka o spašavanju i Konačne odluke o banci Parex (prva mjera)
(30)
U svojim primjedbama od 26. svibnja 2014. Latvija tvrdi da je donošenje prve mjere bilo nužno kako bi se Parex banci omogućilo usklađivanje s primjenjivim regulatornim zahtjevima solventnosti i tako spriječilo nepopravljivo urušavanje nestabilnog, međusobno povezanog i međuovisnog latvijskog bankarskog sustava.
(31)
Latvija tvrdi da su u trenutku donošenja Prve odluke o spašavanju latvijska nadležna tijela posjedovala ograničene informacije o stvarnoj financijskoj situaciji Parex banke i o kvaliteti njezine imovine. Stoga se u svom prvobitnom zahtjevu Komisiji za odobrenje mjera državne potpore Latvija se obvezala odobriti podređene zajmove s dospijećem od pet godina jer je to dospijeće bilo minimalni zahtjev na temelju kojeg se podređeni zajmovi mogu kvalificirati kao kapital 2. kategorije u skladu s mjerodavnim odredbama latvijskog prava.
(32)
Latvija dalje tvrdi da je radi bolje evaluacije financijskog stanja Parex banke, zatražila od poduzeća PricewaterhouseCoopers da pripremi detaljno izvješće o Parex banci koje je završeno 26. siječnja 2009., nakon donošenja Prve odluke o spašavanju.
(33)
Latvija istodobno ističe činjenicu da je situacija na tržištu u 2008. - 2009. bila vrlo dinamična i kvaliteta zajmova pogoršavala se brže od očekivanog. Uslijed tog pogoršanja Komisija je donijela tri odluke o spašavanju za Parex banke, a Latvija je dostavila nekoliko verzija plana restrukturiranja Parex banke, od kojih je posljednja prijavljena 11. svibnja 2009. (dalje u tekstu „Plan restrukturiranja iz 2009.”).
(34)
U tom kontekstu Latvija objašnjava da su pretpostavke i projekcije iz odluka o spašavanju brzo postale zastarjele zbog brzih promjena u gospodarskom okruženju koje su uglavnom uzrokovane globalnom financijskom krizom i smanjenjem povjerenja tržišta u Parex banku. Latvija je stoga zaključila da dospijeće od pet godina za podređene zajmove koje je Latvija odobrila Parex banki više neće biti dovoljno za stabilizaciju krhkog latvijskog bankarskog sustava. Zaista se pokazalo da je Parex banka, koja je u to vrijeme bila sistemski važna banka, trebala dobiti podređene zajmove s dospijećem dužim od pet godina kako bi ispunila svoje zahtjeve solventnosti, a posebice kako bi ispunila primjenjive zahtjeve adekvatnosti kapitala.
(35)
U skladu s regulatornim okvirom (na temelju pravila Basel II (24)) koji se primjenjuje na Parex banku, u trenutku izdavanja podređenih zajmova samo 80 % petogodišnjih zajmova u iznosu od 50,27 milijuna LVL (tj. samo 40,22 milijuna LVL) moglo bi se smatrati kapitalom 2. kategorije. U regulatorne svrhe je bilo potrebno svake godine primjenjivati kumulativni diskontni faktor (ili faktor amortizacija) na iznos podređenih zajmova kako bi se odrazila padajuća vrijednost tih instrumenata kao pozitivnih komponenti regulatornog kapitala. Uslijed toga, petogodišnji zajam je na početku prihvatljiv za potrebe adekvatnosti kapitala samo u iznosu od 80 % cijelog iznosa; na početku druge godine u iznosu od 60 % i tako dalje.
(36)
Taj je podnesak Latvija zatim obrazložila usporednim izračunima kojima je pokazala da, u slučaju da je odobrila podređene zajmove na razdoblje od samo pet godina, oni ne bi bili potpuno prihvatljivi kao kapital 2. kategorije od samog početka.
(37)
Određivanje dospijeća podređenih zajmova koje je Latvija odobrila Parex banci na sedam godina pokazalo se nužnim kako bi se cijeli iznos od 50,27 milijuna LVL podređenih zajmova koje je odobrila država mogao kvalificirati kao kapital 2. kategorije u razdoblju od 2009. - 2010. čime se Parex banci omogućilo da ostvari svoj ciljni omjer adekvatnosti kapitala. U tablici 1. prikazani su iznosi prihvatljivog kapitala 2. kategorije koji je Parex banka imala na kraju svake godine na temelju roka podređenog zajma od 50,27 milijuna LVL koji je odobren u svibnju 2009.
Tablica 1.
Rok podređenog zajma koji je odobren u 2009. i njegova kvalifikacija kao kapitala 2. kategorije (milijuni LVL).
Rok dospijeća
2009.
2010.
2011.
5-godišnji zajam
40,22
30,16
20,11
6-godišnji zajam
50,27
40,22
30,16
7-godišnji zajam
50,27
50,27
40,22
8-godišnji zajam
50,27
50,27
50,27
(38)
Latvija objašnjava da je 9. lipnja 2009. poduzeće Nomura International (koje je Latvija angažirala u svibnju 2009. da organizira prodaju Parex banke) predstavilo latvijskim nadležnim tijelima strategiju prodaje Parex banke s vrlo agresivnim rokovima i planom da postupak prodaje bude dovršen u 2010. Stoga je bilo nužno da Parex banka u cijelosti ispunjava važeće kapitalne zahtjeve najmanje do kraja 2010.
(39)
Naposljetku, Latvija tvrdi da bi, kada bi dospijeće podređenog zajma bilo samo pet godina, Plan restrukturiranja iz 2009. trebao uključivati druge mjere usmjerene na jačanje adekvatnosti kapitala Parex banke (npr. injekcije svježeg kapitala, neposredno produljenje podređenih zajmova itd.). Bez takvih mjera, ulagači bi ostali nezaštićeni i stabilnost latvijskog financijskog sustava bila bi znatno ugrožena.
5.2. O neprijavljenom produljenju roka dospijeća podređenih zajmova (druga mjera)
(40)
U odnosu na drugu mjeru, Latvija tvrdi da je daljnje produljenje dospijeća podređenog zajma bilo nužno zbog regulatornih promjena koje su nastale u 2013. Latvijsko Povjerenstvo za financijsko tržište i tržište kapitala (dalje u tekstu „FCMC”) obavijestilo je 1. ožujka 2013. banku Citadele da stopa adekvatnosti kapitala grupacije do kraja 2013. mora iznositi najmanje 10 % u apsolutnim iznosu, dok je preporučena stopa za uklanjanje postojećih i mogućih rizika iznosila […]. Prije ožujka 2013., najmanja potrebna stopa adekvatnosti kapitala iznosila je 8,4 %.
(41)
Latvija tvrdi da je druga mjera donesena u dobroj vjeri jer su latvijska nadležna tijela smatrala da je ta mjera u skladu s načelom ulagača u tržišnom gospodarstvu jer njenom primjenom državi ne nastaju financijski gubici.
(42)
Latvija dalje izjavljuje da je u trenutku donošenja druge mjere u dobroj vjeri smatrala, jednako kao i banka Citadele da je mogućnost za produljenje dospijeća predmetnog podređenog zajma predviđena u mjerodavnim odlukama Komisije i Planu restrukturiranja.
(43)
Latvija tvrdi da bi svaki ulagač na tržištu, koji bi se našao u položaju većinskog dioničara Citadele, uložio najveće napore u održavanje vrijednosti svog ulaganja, u najvećoj mogućoj mjeri, i bio bi sklon donositi i provoditi mjere nužne za sprječavanje smanjenja računovodstvene vrijednosti svojeg udjela uslijed toga što banka nije ispunila svoje kapitalne zahtjeve. Da Citadele nije ispunila strože zahtjeve adekvatnosti kapitala koje je u tom trenutku odredio FCMC, time bi se ugrozila stabilnost, održivost i utrživost što bi na kraju utjecalo na mogućnost prodaje u dobrim financijskim uvjetima.
(44)
Latvija također predstavlja i suprotni scenarij u kojem nije odobrena druga mjera. U tom protučinjeničnom scenariju ne bi bila zadovoljena preporučena stopa kapitala jer bi stopa adekvatnosti kapitala bila ispod 9,3 % na dan 31. prosinca 2013. u usporedbi s potrebnim minimumom od 10 %.
(45)
Latvija također tvrdi da nisu bile izvedive alternativne mjere za jačanje adekvatnosti kapitala banke Citadele (npr. povećanje kapitala ili izdavanje novih podređenih zajmova). Drugim riječima, navodi da Citadele ne bi mogla dobiti podređene zajmove od trećih stranaka u 2013. s obzirom na obvezu latvijskih tijela da prodaju banku Citadele u kratkom roku (tj. do 31. prosinca 2014.). Zbog nesigurnosti u vezi s mogućim kupcem i njegovom budućom strategijom, davatelji podređenih zajmova tražili bi od Citadele da im da prodajnu opciju za svaki odobreni podređeni zajam (klauzula o promjeni kontrole) (25). To bi u praksi značilo da bi se smatralo da je stvarno dospijeće takvih podređenih zajmova u trenutku izdavanja kraće od pet godina i stoga se oni ne bi mogli smatrati kapitalom 2. kategorije.
(46)
Kao odgovor na zahtjev Komisije za informacijama u vezi s time je li se Latvija obratila EBRD-u u pogledu mogućeg produljenja roka dospijeća podređenih zajmova u vezi banke Citadele, latvijska su nadležna tijela dostavila podnesak 23. lipnja 2014. U tom podnesku ona potvrđuju da se prije odobravanja druge mjere nisu obratila EBRD-u kako bi mu predložila produljenje roka dospijeća izdanih podređenih zajmova. U tom kontekstu potvrđuju da je druga mjera morala biti donesena kako bi se spriječilo da Citadele prekrši nove, strože kapitalne zahtjeve.
(47)
Latvija tvrdi da je morala bez odlaganja produljiti rok dospijeća podređenog duga banke Citadele i da nije pregovarala o usporedivom produljenju u vezi s podređenim dugom kod EBRD-a.
(48)
Latvija tvrdi da su na njezinu odluku u tom pitanju utjecale sljedeće tri točke.
(a)
Nužnost učinkovitog suzbijanja neizbježne povrede novih kapitalnih zahtjeva: banka Citadele izračunala je što joj je potrebno kako bi se kvalificirala za kapital 2. kategorije te je zaključila da bi, za razliku od donošenja druge mjere koja bi obuhvaćala produljenje dospijeća od 18 mjeseci, svaka promjena roka dospijeća podređenog duga u kojem je EBRD stranka zahtijevala mnogo veće produljenje. Razlika je u tome što je glavnica tog zajma bila niža i stoga bi njegov utjecaj na kapitalni položaj banke Citadele bio znatno manji. Latvija također tvrdi da bi produljenje podređenog duga kod EBRD-a podrazumijevalo pregovore s EBRD-om o tom pitanju. Nadalje, s obzirom na razlike u pogledu mjerodavnog prava i cjelokupnu potrebnu pravnu strukturu koja bi se morala uspostaviti, produljenje podređenog zajma u kojem je EBRD stranka uz istodobno produljenje dijela podređenog duga u vlasništvu Latvije zahtijevalo bi složena pravna rješenja.
(b)
Latvija naglašava da je u trenutku produljenja također smatrala da bi produljenje roka dospijeća podređenog duga kod EBRD-a otežalo prodaju banke Citadele jer bi u trenutku prodaje postojalo više međusobno povezanih ugovora o podređenom dugu. Smatrala je da bi se time zakomplicirala prodaja banke Citadele jer bi mogla imati posljedice na uvjete za zatvaranje i vjerojatno bi utjecala na povećanje povezanih transakcijskih troškova.
(c)
Nadalje, Latvija napominje da bi zbog položaja EBRD-a prema banci Citadele donošenje odluke o produljenju bilo još složenije za EBRD. U svom podnesku od 23. lipnja 2014. navodi da je bila čvrsto uvjerena da bi EBRD u načelu pristao na produljenje dospijeća mjerodavnog instrumenta. Međutim, također potvrđuje da se položaj EBRD-a razlikuje od Latvijina jer je ona većinski dioničar banke Citadele i s obzirom na to može imati odlučujući utjecaj na postupak prodaje i pregovarati s ponuđačima o raznim mogućnostima u pogledu plaćanja podređenih zajmova. Stoga je Latvija priznala da je manjak kontrole EBRD-a nad prodajom banke Citadele mogao imati odvraćajući utjecaj na produljenje roka dospijeća predmetnog zajma ili bi u svakom slučaju uzrokovao dugotrajne pregovore.
5.3. O neprijavljenoj potpori za likvidnost odobrenoj Reverti (treća mjera)
(49)
Latvija i Reverta priznaju da je od prosinca 2010. potpora za likvidnost koju je Latvija odobrila Parex banci (i zatim Reverti) premašila odobrenu gornju granicu likvidnosti koja je propisana u uvodnoj izjavi 55. Konačne odluke o banci Parex. U Odluci o pokretanju postupka navedeno je da je neotplaćena potpora za likvidnost Reverti na dan 31. prosinca 2013. iznosila 362,52 milijuna LVL, čime se gornja granica likvidnosti od 307 milijuna LVL koja je utvrđena za „najgori” scenarij premašuje za 55,52 milijuna LVL.
(50)
Latvija tvrdi da je Komisija u Konačnoj odluci o banci Parex prvobitno odobrila pretvaranje u kapital iznosa od 218,7 milijuna LVL potpore za likvidnost Parex banci. Iznos za pretvaranje kasnije je smanjen u Izmijenjenoj odluci na 118,7 milijuna LVL. Da je iznos od 118,7 milijuna LVL potpore za likvidnost pretvoren u kapital, potpora za likvidnost smanjila bi se i bila bi u skladu s odobrenim granicama. Međutim, stvarno je pretvoreno u kapital samo 49,5 milijuna LVL od 118,7 milijuna LVL potpore za likvidnost. Taj je čimbenik Latvija navela kao glavni razlog za prekomjernu razinu likvidnosti.
(51)
Osim toga, Latvija tvrdi da je prekomjerni iznos potpore također rezultat kašnjenja u stvaranju likvidnosti u usporedbi sa stvaranjem likvidnosti predviđenim u trenutku donošenja Konačne odluke o banci Parex. Dužnici koji ne otplaćaju na vrijeme svoje obveze odgađali su plaćanje i zato je naplata gotovine odgođen za oko dvije godine. Latvija smatra da je ta pojava privremena i očekuje da će se prekomjerna potpora za likvidnost smanjiti u razdoblju 2015. - 2016.
(52)
Latvija i Reverta svejedno priznaju odstupanje od odobrenih iznosa potpore kao rezultat poteškoća s odgovarajućom dodjelom državnih potpora između odobrene potpore za likvidnost i kapitalnih doprinosa nakon donošenja Odluke o izmjeni.
(53)
Nadalje, latvijska nadležna tijela objašnjavaju da bi, u slučaju da je Parex banka (sadašnja Reverta) zadržala svoju bankarsku licencu, Latvija morala ubrizgati više kapitala u Parex banku nego što je izvorno predviđeno (minimalna razina kapitala potrebna u skladu s pravilima o solventnosti bila je veća od maksimalne kapitalne potpore od 218,7 milijuna LVL koja je odobrena u Konačnoj odluci o banci Parex). Na temelju prvobitnog plana restrukturiranja koji je dostavljen Komisiji, gospodarska vrijednost ostvarena raspolaganjem imovinom i pretvaranjem 218,7 milijuna LVL ne bi bila dovoljna Parex banci (Reverti) da ispuni regulatorne zahtjeve adekvatnosti kapitala.
(54)
Stoga bi, u slučaju da je zadržala licencu, Parex banci (Reverti) bio potreban dodatni kapital. Nakon oduzimanja bankarske licence, razina dodatne pomoći bila je ograničena na iznos koji je nužan za postupak likvidacije.
(55)
Prema navodima Latvije, nakon 31. prosinca 2011. više nije bilo potrebno pretvarati daljnju potporu za likvidnost u kapital jer je Reverti oduzeta bankarska licenca. Za vrijeme razmjene informacija prije donošenja Odluka o izmjenama, Latvija je Komisiji priopćila svoj plan da neće pretvoriti potporu za likvidnost u kapital nakon 31. prosinca 2011. iako nije potvrdila svoju namjeru da to stvarno učini i nije izričito utvrdila i podijelila s Komisijom tehničke posljedice nepretvaranja u kapital. Latvija posebno nije spomenula da se kao rezultat „nepretvaranja” u kapital sredstava koja su već odobrena kao potpora za likvidnost neće smanjiti brzinom koja je propisana u Konačnoj odluci o banci Parex.
(56)
Budući da je samo 49,5 milijuna LVL potpore za likvidnost stvarno pretvoreno u kapital do 31. prosinca 2011., a 69,2 milijuna LVL potpore za likvidnost nije pretvoreno u kapital, razina potpore za likvidnost ostala je viša od odobrene za otprilike isti iznos.
(57)
Prema navodima Latvije, zadržavanje potpore za likvidnost i izbjegavanje njezina pretvaranja u kapital bila je najmanje opterećujuća mjera za latvijska nadležna tijela i njome se zapravo državna potpora smanjuje na nužan minimum.
(58)
Latvija i Reverta potvrđuju da Reverti više nije potreban „svježi novac”. S obzirom na nižu iznos potpore za likvidnost koja je pretvorena u kapital, Latvija očekuje da će Reverta zadržati [300-350] milijuna LVL u obliku potpore za likvidnost na kraju 2014., [250-300] milijuna LVL na kraju 2015. i [200-250] milijuna LVL na kraju 2016. i 2017. (nakon likvidacije Reverte). Prema navodima Latvije, ta potpora za likvidnost stoga će premašivati prvobitno odobrenu gornju granicu jer je: i. manji iznos potpore za likvidnost pretvoren u kapital; i ii. očekuje se da će likvidacija Reverte donijeti manje novčanih primitaka od izvorno planiranog.
(59)
Nakon nove novčane projekcije u kojoj se odražavaju poteškoće s povratom imovine, Latvija očekuje da će Reverta na kraju postupka likvidacije (31. prosinca 2017.) imati negativno stanje kapitala od [250-300] milijuna LVL.
5.4. O obvezi prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom (četvrta mjera)
(60)
Latvija je započela postupak prodaje banke Citadele u 2011. kako bi ispoštovala obveze koje je preuzela i koje su zabilježene u Konačnoj odluci u banci Parex. U prvom pokušaju prodaje savjetnik je bilo društvo Nomura International, ali zbog značajnih previranja u europodručju uzrokovanih gospodarskom i financijskom krizom u Grčkoj, te zbog pada banaka Sonoras i Krajbanka u Litvi i Latviji, taj pokušaj nije bio uspješan.
(61)
Osim toga, u veljači 2013. Latvija je od neovisnog stručnjaka naručila posebnu studiju […] o, između ostalog, učinku prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom na dan naveden u obvezama. Stručnjak je pokazao da je vrijednost dvaju zasebnih subjekata (Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom i preostali dio Citadele) manja od vrijednosti Citadele u cjelini. Zbog toga bi se prodajom Jedinice za upravljanje bogatstvo smanjila računovodstvena vrijednost Citadele i to bi utjecalo na vrijednost dioničara. Različitim projekcijama stručnjak je pokazao da bi se bez Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom „operativna dobit banke smanjila, […]” i da bi se njezin […] pogoršao.
(62)
Prema navodima Latvije, na temelju studije stručnjaka, prodajom Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom zasebno od ostatka banke Citadele u 2013. ugrozila bi se održivost banke Citadele i, posljedično, njezina utrživost. Time bi se značajno smanjila sposobnost banke za privlačenje privatnih ulagača u Citadele po razumnoj cijeni. Stoga je drugi postupak prodaje cjelokupne banke Citadele započeo u 2013. uz pomoć društava Société Générale i Linklaters LLP kao vanjskih savjetnika. Dvije metode prodaje o kojima se trenutačno razmišlja uključuju spajanje i preuzimanje („M&A”) i početnu javnu ponudu dionica („IPO”).
5.5. Kompenzacijske mjere koje je predložila Latvija
(63)
Kako bi se osigurala spojivost s unutarnjim tržištem dodatnih mjera potpore koje je Latvija odobrila bankama Parex banka, Citadele i Reverta putem prve, druge i treće mjere u skladu s pravilima Unije o državnim potporama te zbog neuspješne prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom u okviru banke Citadele do propisanog roka (četvrta mjera), Latvija je predložila niz obveza koje su propisane u uvodnim izjavama 64. do 73.
5.5.1. Rok za prodaju banke Citadele i Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom
(64)
Latvija i banka Citadele obvezuju se uložiti najveće napore kako bi što prije, a u svakom slučaju prije […] prikupile obvezujuće ponude za prodaju cijelog udjela Republike Latvije u banci Citadele (uključujući Poslovnu jedinicu za upravljanje bogatstvom). Prodaja će biti završena najkasnije do […]. Republika Latvija (i njezin savjetnik) moći će po vlastitom nahođenju odlučiti koja je odgovarajuća struktura i načini prodaje (npr. komercijalna prodaja ili IPO), pod uvjetom da Republika Latvija na kraju proda cijeli svoj udio u banci Citadele najkasnije do […]. U slučaju IPO-a, Republika Latvija obvezuje se dogovoriti obvezujući prospekt s FMCM-om do […].
(65)
Latvija i Citadele također se obvezuju osigurati imenovanje povjerenika za prodaju ako do […] ne zaprime obvezujuće ponude, ili u slučaju IPO-a, i s istim ciljem, nije dogovoren prospekt s FCMC-om. U tom će slučaju Republika Latvija poduzeti nužne korake kako bi osigurala da povjerenik za prodaju bude imenovan i stupi na dužnost od […]. Podrazumijeva se također da se financijski savjetnik za prodaju Citadele također može imenovati povjerenikom za prodaju od […]. U slučaju imenovanja povjerenika za prodaju, Latvija i Citadele obvezuju se da će do […] primiti obvezujuće i za sve stranke neopozive ponude i sklopiti obvezujući i neopozivi ugovor o prodaji cijelog udjela Republike Latvije u banci Citadele do […], koja mora biti zaključena najkasnije […].
(66)
Latvija i Citadele se nadalje obvezuju da će od […] Citadele […] novu poslovnu djelatnost i preostale poslovne djelatnosti Citadele će […], ako Republika Latvija do […] ne sklopi obvezujući i neopozivi sporazum u kojem je predviđena prodaja do […] cijelog udjela Republike Latvije u banci Citadele ili ako Republika Latvija na temelju IPO-a ne bude mogla prodati cijeli svoj udio u banci Citadele do […].
(67)
Latvija i Citadele obvezuju se zaključiti kupoprodajnu transakciju za prodaju cjelokupnog udjela Republike Latvije u banci Citadele do […]. Ako prodaja tog udjela ne bude dovršena do […], obvezuju se da će Citadele […] novu poslovnu djelatnost i preostale poslovne djelatnosti banke Citadele bit će […].
(68)
Ako je Citadele […] u nekoj od situacija iz uvodnih izjava 64. do 67., bilo koji dio poslovanja Citadele za koji postoji interes trećih strana može se prodati i Republika Latvija i/ili Citadele mogu ga prenijeti na tu treću stranu (ne dovodeći u pitanje načela […] i bez novih državnih potpora).
5.5.2. Daljnje smanjenje iznosa odobrenih kapitalnih doprinosa
(69)
U odnosu na Revertu, Odlukom o izmjeni odobreno je pretvaranje državnih depozita i kamata (potpore za likvidnost) u kapital u ukupnom iznosu od 118,7 milijuna LVL. Budući da je do danas u kapital pretvoreno samo 49,5 milijuna LVL potpore za likvidnost, Latvija predlaže da se najveći ukupni iznos kapitala koji Latvija može dodijeliti Reverti s prethodnih 118,7 milijuna LVL odmah i trajno smanji na 49,5 milijuna LVL.
5.5.3. Obveza jačanja mjera podjele obveza sprječavanjem odljeva novca prema vjerovnicima naslijeđenih podređenih zajmova Reverte
(70)
Latvija potvrđuje da su nužne pojačane mjere podjele obveza kako bi se osigurala spojivost prve, druge i treće mjere s unutarnjim tržištem. Takvim bi se mjerama,među ostalim osiguralo da treće stranke nemaju neopravdanu korist od dodatne državne potpore dodijeljene bankama Reverta i Citadele.
(71)
U tu svrhu Latvija se obvezuje pojačati prethodne obveze podjele obveza uključivanjem bivših većinskih dioničara Parex banke, njihovih povezanih poduzeća i ostalih vjerovnika (dalje u tekstu „naslijeđeni vjerovnici podređenih zajmova”) koji su odobrili podređene zajmove (dalje u tekstu „naslijeđeni podređeni zajmovi”).
(72)
Reverta je prekoračila je iznose likvidnosti koji su odobreni u Konačnoj odluci o banci Parex djelomično zbog plaćanja kamata na naslijeđene podređene zajmove. Da Reverta nije platila te kamate ili da su naslijeđeni podređeni zajmovi otpisani odmah nakon Konačne odluke o banci Parex, Latvija možda ne bi morala provoditi prvu, drugu i treću mjeru u mjeri u kojoj su stvarno provedene.
(73)
U svjetlu navedenog, Latvija je ponudila objasniti i povećati svoje obveze u odnosu na glavnicu i kamate u pogledu naslijeđenih podređenih zajmova kako slijedi:
(a)
banke Citadele i Reverta (bivša Parex banka) te njihova povezana poduzeća neće vlasnicima podređenog duga ili dioničarima, koji nisu latvijska država ili EBRD, platiti kamate, dividende ili kupone na postojeće instrumente kapitala (uključujući povlaštene dionice, dionice B razreda i više i niže instrumente 2. kategorije) (nenaplaćene ili nastale) ili ostvarivati prava kupnje u vezi s njima, dok ili osim ako državna potpora bankama Reverta i/ili Citadele ne bude u potpunosti otplaćena i osim ako za to ne postoji pravna obveza. Ako takva pravna obveza postoji, Latvija se obvezuje što je moguće prije ukloniti tu obvezu (a u svakom slučaju najkasnije do 30. travnja 2015.).
(b)
Latvija se također obvezuje da neće otplatiti neplaćene dugove (glavnicu) naslijeđenih podređenih zajmova (osim ako i dok ne budu otplaćene sve državne potpore bankama Reverta/Citadele) koji će biti:
i.
podložni obvezujućoj odredbi da plaćanja na temelju naslijeđenih podređenih zajmova neće biti plativa i dospjela; ili
ii.
pretvoreni u kapital 1. kategorije bez prava glasa; ili
iii.
otpisani;
u mjeri u kojoj je to nužno za pokrivanje negativne neto vrijednosti imovine Reverte i pod uvjetom da postoji pravna osnova.
(c)
Latvija će poduzeti sve nužne mjere kako bi osigurala da sve pravne odredbe koje su potrebne za ispunjenje navedenih obveza budu utvrđene najkasnije do 30. travnja 2015.
5.6. Reakcija Latvije na primjedbe treće stranke
(74)
Latvija je 6. lipnja 2014. dostavila svoj odgovor na primjedbe treće stranke koje je primila Komisija. Latvija tvrdi da su navodi iz primjedbi neosnovani i da nisu važni za Odluku o pokretanju postupka. Latvija također odbacuje navode treće stranke i traži da ih Komisija zanemari.
6. OCJENA
6.1. Postojanje državne potpore nakon novih mjera
(75)
U skladu s člankom 107. stavkom 1. Ugovora, sve potpore koje daju države članice ili koje se daju putem državnih sredstava u bilo kojem obliku, a koje narušavaju ili prijete narušavanjem tržišnog natjecanja stavljanjem u povlašteni položaj određenih poduzetnika ili proizvodnje određene robe nisu spojive sa zajedničkim tržištem ako utječu na trgovinu između država članica.
(76)
Mjera se može smatrati državnom potporom ako su kumulativno ispunjeni sljedeći uvjeti: (a) mjera se mora financirati iz državnih sredstava; (b) njome se mora davati selektivna prednost kojom se pogoduje određenim poduzetnicima ili proizvodnji određene robe; (c) mjerom se mora narušavati ili prijetiti narušavanjem tržišnog natjecanja ili ona mora imati mogućnost utjecaja na trgovinu između država članica.
6.1.1. Prva mjera
(77)
Činjenica da podređeni zajmovi koje je Latvija odobrila Parex banci predstavljaju državnu potporu utvrđena je u Prvoj odluci o spašavanju kada je Komisija odobrila izdavanje podređenog duga s dospijećem od pet godina kao usklađenu mjeru potpore. Komisija je u tom trenutku zaključila da ulagač u tržišnom gospodarstvu ne bi odobrio podređeni dug s dospijećem od pet godina (26).
(78)
Podređeni zajmovi koje je Latvija odobrila Parex banci bili su istovjetni mjeri koju je odobrila Komisija osim činjenice da su imali duže dospijeće, čime je Parex banka dobila dodatnu prednost.
(79)
Podređenim dugom s dospijećem od sedam godina zajmoprimac bi dobio veću prednost nego podređenim dugom s dospijećem od pet godina jer se rizik za ulagača povećava s produljenjem dospijeća ulaganja. Kada je odobren podređeni dug s dospijećem od sedam godina, bilo bi još manje vjerojatno da će ulagač u tržišnom gospodarstvu odobriti podređeni dug pod tim produljenim uvjetima nego za dospijeće od pet godina. Iz tog je razloga duže dospijeće podređenog duga predstavljalo dodatnu prednost za Parex banku u usporedbi s oblikom podređenog duga koji je odobren u odlukama o spašavanju i Konačnoj odluci o banci Parex. Budući da su svi ostali zahtjevi za postojanje državne potpore utvrđeni u Prvoj odluci o spašavanju, prva mjera predstavlja dodatnu državnu potporu.
6.1.2. Druga mjera
(80)
Latvija je 27. lipnja 2013. banci Citadele dodijelila dodatno 18-mjesečno produljenje roka dospijeća podređenih zajmova u visini od 37 milijuna LVL (od ukupno 45 milijuna LVL koje je Latvija držala u tom trenutku).
(81)
Budući da nije bilo drugih argumenata, Komisija je u Odluci o pokretanju postupka ocijenila da ulagač u tržišnom gospodarstvu ne bi odobrio takvo produljenje dospijeća jer ono predstavlja dodatne rizike u usporedbi s prethodno postojećim oblikom podređenih zajmova. Stoga, prema mišljenju Komisije, duže dospijeće podređenog duga predstavlja dodatnu prednost koju je država odobrila banci Citadele u usporedbi s oblikom podređenog duga koji je odobren u odlukama o spašavanju i Konačnoj odluci o banci Parex te stoga predstavlja državnu potporu.
(82)
Latvija je tvrdila da bi ulagač u tržišnom gospodarstvu razumno odlučio poduzeti posebne mjere za održavanje adekvatnosti kapitala banke u cilju očuvanja vrijednosti svog ulaganja. Stoga u biti tvrdi da drugom mjerom nije osigurana prednost banci Citadele jer je pružanje dodatne potpore bilo u skladu s načelom ulagača u tržišnom gospodarstvu.
(83)
Komisija ne osporava činjenicu da je načelo ulagača u tržišnom gospodarstvu primjenjivo na transakciju kao što je druga mjera. Međutim, podsjeća da su sudovi Unije naglasili da ako se država članica u upravnom postupku oslanja na taj test, ona mora, u slučaju sumnje, prije ulaganja neosporivo i na temelju objektivnih i provjerljivih dokaza utvrditi da se provedena mjera može pripisati državi koja djeluje kao dioničar i da će, u tome smislu, možda biti nužno dostaviti dokaze da se odluka temelji na ekonomskim ocjenama koje su usporedive onima koje bi izvršio ulagač u tržišnom gospodarstvu u situaciji koja je što sličnija situaciji države članice kako bi utvrdio njezinu buduću profitabilnost (27).
(84)
U tom kontekstu, Komisija smatra da tvrdnja Latvije da je postupila u skladu s načelom ulagača u tržišnom gospodarstvu nije potkrijepljena argumentima i detaljnom analizom.
(85)
Prvo, Komisiji nisu dostavljeni dokazi da je Latvija izvršila vrednovanje svojeg ulaganja u Citadele u trenutku kada je donijela odluku o provedbi druge mjere. Ulagač u tržišnom gospodarstvu koji djeluje kao dioničar ocijenio bi vrijednost banke Citadele kako bi utvrdio postojeću vrijednost svog ulaganja u tu banku prije provedbe druge mjere (odnosno bez provedbe mjere) te nakon njene provedbe i usporedio bi te dvije vrijednosti. Komisija smatra da bi ulagač u tržišnom gospodarstvu prvo utvrdio sadašnju vrijednost svog ulaganja u banku i zatim bi provjerio bi li trenutačna vrijednost tog ulaganja bila zaštićena dodatnim produljenjem dospijeća podređenih zajmova. Ako se na temelju rezultata te provjere može zaključiti da je vrijednost mogla biti zaštićena ili čak povećana, ulagač u tržišnom gospodarstvu koji želi ostvariti dobit zatim bi, u drugom koraku, usporedio oportunitetni trošak očuvanja (ili čak povećanja) vrijednosti i razliku u vrijednosti.
(86)
Da je izvršila takvu analizu, Latvija bi morala pokazati da je odobravanje produljenja dospijeća učinkovita mjera kojom će se u najmanju ruku očuvati vrijednost ulaganja i zatim je trebala dokazati da je oportunitetni trošak pružanja takve mjere manji od povećanja vrijednosti. Samo kada bi oportunitetni troškovi omogućavanja produljenja dospijeća bili niži od očuvanja vrijednosti nakon provedbe druge mjere, Komisija bi mogla prihvatiti da je Latvija djelovala u skladu s načelom ulagača u tržišnom gospodarstvu. Međutim, Latvija nije izvršila ni istovremenu ocjenu vrijednosti ulaganja ni analizu iz koje je očito da su oportunitetni troškovi omogućavanja dodatnog dospijeća niži od očuvanja vrijednosti koje je rezultat provedbe druge mjere.
(87)
Iz tog razloga Komisija smatra da se ne može smatrati da je druga mjera u skladu s postupanjem ulagača u tržišnom gospodarstvu koji se nalazi u istom položaju kao i Latvija u lipnju 2013.
(88)
S druge strane i u svakom slučaju, utvrđenim načelima za primjenu načela ulagača u tržišnom gospodarstvu zahtijeva se da se usporedba s ponašanjem razumnog ulagača u tržišnom gospodarstvu izvrši u situaciji koja je što sličnija situaciji u državi članici (28). Uslijed toga, Latvija je prilikom ocjene vrijednosti svog ulaganja u Citadele trebala uzeti u obzir obveze iz Konačne odluke o banci Parex u vezi s prodajom banke Citadele. U lipnju 2013., u trenutku kada je provedena druga mjera, te su obveze uključivale prodaju banke Citadele do 31. prosinca 2014. i prodaju banke Citadele bez Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom (budući da se Poslovna jedinica za upravljanje bogatstvom morala prodati zasebno ako ne bude prodana do 30. lipnja 2013.). Budući da 27. lipnja 2013. kada je odobreno produljenje dospijeća nije pronađen niti jedan kupac za Poslovnu jedinicu za upravljanje bogatstvom, ulagač u tržišnom gospodarstvu zaključio bi da Poslovnu jedinicu za upravljanje bogatstvom nije moguće prodati zajedno s bankom Citadele do roka 30. lipnja 2013. koji je utvrđen u Konačnoj odluci o banci Parex i stoga da je ta dva tijela potrebno prodati odvojeno.
(89)
Osim toga, privatni dioničar banke u situaciji sličnoj situaciji države članice ne bi imao osnove za pretpostavku da će se ispunjenje tih obveza odgoditi ili ukinuti jer su te izmjene podložne odobrenju Komisije. Prema tome, prilikom utvrđivanja vrijednosti ulaganja u lipnju 2013., nije se moglo očekivati da te obveze neće biti važne jer se nije moglo pretpostaviti da će Komisija odobriti izmjenu bilo koje obveze prije razdoblja u kojem ih se Latvija obvezala izvršiti.
(90)
Uslijed toga, u svrhu odlučivanja treba li odobriti produljenje roka dospijeća, parametri za ocjenjivanje vrijednosti ulaganja Latvije u Citadele u lipnju 2013. moraju uključivati obveze navedene u Konačnoj odluci o banci Parex. Latvija nije dostavila dokaze da je uzela u obzir sve te parametre ili da je vrijednost njezina ulaganja u tom trenutku kada ih je uzela u obzir veća od oportunitetnog troška omogućavanja produljenja roka dospijeća. Iz tog razloga Komisija smatra da se ne može smatrati da je druga mjera u skladu s postupanjem ulagača u tržišnom gospodarstvu koji se nalazi u jednakom položaju kao i Latvija u lipnju 2013.
(91)
Treće, čak i da je Latvija izvršila dovoljno detaljnu analizu druge mjere kao sredstva za očuvanje vrijednosti svog ulaganja u banku Citadele od lipnja 2013. i čak i da je to uračunala u analizu ograničenja koje bi ulagač u tržišnom gospodarstvu uzeo u obzir i koja bi nastale nakon prodaje banke Citadele i zasebne prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom, tvrdnje Latvije o troškovima druge mjere i razini vrijednosti ulaganja koja bi se navodno očuvala tom mjerom nisu održive.
(92)
S jedne strane, dok Latvija tvrdi da drugom mjerom nisu uzrokovani nikakvih troškovi za državu, tvrdnja nije potkrijepljena dodatnim pojedinostima ili dokazima o procjeni troškova koju je Latvija izvršila u trenutku odobrenja druge mjere. Takva analiza oportunitetnih troškova ili neke druge vrste troškova povezanih s drugom mjerom bila bi preduvjet za ulagača u tržišnom gospodarstvu koji želi donijeti razumnu odluku o produljenju roka dospijeća podređenog zajma. Budući da ne postoji evaluacija troškova, Komisija zaključuje da ulagač u tržišnom gospodarstvu ne bi mogao ocijeniti poželjnost druge mjere u smislu ostvarivanja najveće moguće dobiti.
(93)
S druge strane, dok Latvija tvrdi da je drugom mjerom očuvana vrijednost njezina ulaganja u banku Citadele, ta tvrdnja nije potvrđena značajkama ulaganja države članice u banku Citadele od lipnja 2013. Komisija napominje da za ulagača koji želi zaraditi dobit trenutačna vrijednost ulaganja ovisi o mogućnosti priljeva budućih prihoda iz tog ulaganja (u obliku, primjerice, dividendi) u kombinaciji s kapitalnom vrijednosti tog ulaganja u tom trenutku u vremenu (koja se može izračunati iz cijene koju bi kupac platio za ulaganje dioničara u tom trenutku ili iz vremenske vrijednosti cijene koju bi kupac platio za ulaganje dioničara u budućnosti). Iz svih dostupnih pokazatelja Komisija može zaključiti da je vrijednost ulaganja Latvije u Citadele u lipnju 2013. bila niska, ako je uopće bila pozitivna.
(94)
U pogledu mogućeg priljeva prihoda od latvijskog ulaganja u banku Citadele, nisu dostavljeni dokazi iz kojih bi se moglo zaključiti da bi u lipnju 2013. dioničari mogli očekivati dividende od banke Citadele u bilo kojem trenutku u skoroj budućnosti. Svaka procjena privatnog dioničara banke očekivanih prihoda od podjele dividendi u situaciji sličnoj situaciji države članice bila bi povezana s obvezom prodaje Citadele do 31. prosinca 2014. Osim toga, u studiji opisanoj u uvodnoj izjavi 61. utvrđeno je da bi Citadele bez Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom ostvarivala gubitke, a tim je zaključkom dalje smanjena mogućnost koristi od podjele dividendi jer će od 27. lipnja 2013. subjekt u tržišnom gospodarstvu morati pretpostaviti da će se Citadele i Poslovna jedinica za upravljanje bogatstvom zasebno prodavati.
(95)
Stoga u trenutku odobravanja produljenja roka dospijeća nije bilo dokaza da će Citadele (s obzirom na očekivanu dobit i stopu kapitala) moći podijeliti dividende prije 31. prosinca 2014. jer će stopa kapitala od 10,3 % čije se ostvarenje planira do 31. prosinca 2013. jedva premašiti zahtijevani minimum stope kapitala od 10 % i bit će daleko ispod […] % stope kapitala koju je preporučio FCMC za uklanjanje postojećih i mogućih rizika za Citadele. Stoga bi ulagač u tržišnom gospodarstvu uzeo u obzir činjenicu da od lipnja 2013. postoji mala mogućnost da bi dioničari mogli očekivati podjelu dividendi od banke Citadele u skoroj budućnosti.
(96)
U odnosu na kapitalnu vrijednost ulaganja Latvije u Citadele u lipnju 2013., iz studije koja ju su dostavila latvijska nadležna tijela i koja je opisana u uvodnoj izjavi 61. te izrađena u veljači 2013. može se zaključiti da bi na Citadele negativno utjecala zasebna prodaja Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom. Ulagač u tržišnom gospodarstvu u sličnoj situaciji u kojoj se nalazila Latvija u lipnju 2013. uzeo bi u obzir činjenicu da je četiri mjeseca prije neovisni stručnjak utvrdio da bi prodajna vrijednost Citadele bez Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom bila niža od zajedničke vrijednosti dvaju pravnih osoba. Zbog toga bi ulagaču u tržišnom gospodarstvu trebali uvjerljivi razlozi u smislu ostvarivanja najvećeg moguće povrata uz specificirani rizik da poduzme dodatne rizike odobravanjem produljenja roka dospijeća podređenih zajmova. Međutim, Latvija nije dostavila dokaze o takvim uvjerljivim razlozima na temelju kojih bi ulagač u tržišnom gospodarstvu tom trenutku preuzeo te dodatne rizike. Zbog toga, čak i da je odobreno produljenje roka dospijeća, nije bilo dokaza da bi se Citadele bez Poslovne jedince za upravljanje bogatstvom mogla prodati za […] zbog čega Komisija zaključuje da u lipnju 2013. Latvija nije imala […] u svom ulaganju koje treba očuvati što je bio […] za donošenje druge mjere.
(97)
Zbog toga Komisija smatra da se ne može smatrati da je druga mjera u skladu s postupanjem ulagača u tržišnom gospodarstvu koji se nalazi u jednakom položaju kao i Latvija u lipnju 2013.
(98)
Četvrto i posljednje, Komisija također primjećuje da EBRD, koji je u lipnju 2013. bio jedini drugi dioničar banke Citadele osim Latvije, nije produljio rok dospijeća neplaćenog podređenog zajma banci Citadele i da se Latvija nikada nije obratila EBRD-u kako bi s njime razgovarala o sudjelovanju u drugoj mjeri, što je objašnjeno u uvodnim izjavama 46. do 48. Činjenica da nije bilo pokušaja razgovora o podjeli troška druge mjere ako je ta mjera sredstvo očuvanja vrijednosti ulaganja u Citadele dodatni je pokazatelj da druga mjera nije bila u skladu sa zahtjevima načela ulagača u tržišnom gospodarstvu.
(99)
U tom smislu, Komisija prvo podsjeća da je u skladu s pismom FCMC-a, Citadele imala deset mjeseci (1. ožujka do 31. prosinca 2013.) da se uskladi s novom stopom adekvatnosti kapitala. U tom kontekstu Komisija smatra da bi većinski dioničar iskoristio cijelo razdoblje od deset mjeseci da pronađe odgovarajuće rješenje za ispunjenje novog kapitalnog zahtjeva kojim će se umanjiti njegovi troškovi. Zbog toga Latvija svojim argumentom o olakšavanju prodaje banke Citadele ne objašnjava zašto je druga mjera donesena bez da se u roku od četiri mjeseca od pisma FCMC-a pristupilo manjinskom dioničaru Citadele umjesto da se iskoristila većina tog razdoblja od deset mjeseci.
(100)
Nadalje, čak i da je sudjelovanje EBRD-a u produljenju roka dospijeća uključivalo mjeru čije su značajke drugačije od značajki druge mjere, Latvija nije dostavila dokaze da bi takva drugačija mjera u kojoj bi sudjelovao EBRD bila manje djelotvorna od druge mjere ili da bi bila skuplja za većinskog dioničara u usporedbi s troškovima same druge mjere.
(101)
U odnosu na argument Latvije da bi se u slučaju da EBRD produlji rok dospijeća svog podređenog zajma povećalo opterećenje u trenutku prodaje banke Citadele, latvijska nadležna tijela nisu dostavila element iz kojeg se može zaključiti da bi takvim produljenjem uzrokovani dodatni troškovi. Nije izvršena posebna studija o troškovima prodaje banke Citadele nakon druge mjere u usporedbi s troškovima hipotetičke prodaje banke Citadele nakon produljenja u kojem je sudjelovao EBRD kao opravdanje za tvrdnju Latvije da bi time nastalo dodatno opterećenje. Komisija smatra da bi svaki ulagač u tržišnom gospodarstvu koji traži način očuvanja vrijednosti svog ulaganja u Citadele barem mogao dostaviti istovremenu evaluaciju koliki bi, u slučaju naknadne prodaje, bili alternativni troškovi kada bi manjinski dioničar banke Citadele produljio rok dospijeća svojih podređenih zajmova toj banci.
(102)
Naposljetku, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 48. točki (c), Latvija objašnjava da vjeruje da bi EBRD bio voljan produljiti dospijeće zajmova banci Citadele. Komisija smatra da bi u takvoj situaciji, čak i ako bi sudjelovanjem EBRD-a situacija postala složenija, privatni većinski dioničar koji razmatra produljenje dospijeća vlastitog postojećeg podređenog duga u korist Citadele barem pristupio manjinskom dioničaru koji je također vlasnik podređenog duga Citadele kako bi saznao hoće li potonji: i. dijeliti troškove dodatne potpore banci Citadele produljenjem roka dospijeća vlastitih zajmova; ili ii. sklopiti alternativne sporazume izravno s većinskim dioničarom radi plaćanja troškova druge mjere većinskom dioničaru. Primjenom načela ulagača u tržišnom gospodarstvu Komisija ne može prihvatiti da bi većinski dioničar poduzeća prihvatio sve troškove zaštite vrijednosti svih ulaganja u tom poduzeću i tako zaštitio vrijednost ulaganja manjinskih dioničara bez da im je barem pristupio tražeći doprinos.
(103)
U svjetlu svakog od tih čimbenika, činjenica da nije bilo pristupa EBRD-u u razdoblju između 1. ožujka 2013. i 27. lipnja 2013., pokazatelj je da druga mjera nije provedena u skladu sa zahtjevima načela ulagača u tržišnom gospodarstvu.
(104)
Za svaki od četiri razloga navedenih u uvodnim izjavama 85. do 103. nije nedvojbeno utvrđeno na temelju objektivnih i provjerljivih dokaza da se druga mjera mora pripisati državi članici koja djeluje kao privatni dioničar. U tim okolnostima Komisija ne može prihvatiti da bi Citadele, u okolnostima koje odgovaraju uobičajenim okolnostima na tržištu, mogla ostvariti jednaku prednost koju je ostvarila kada su joj postali dostupni državni resursi u obliku druge mjere.
(105)
Latvija je provela drugu mjeru za Citadele koje jest i bit će aktivno na tržištima otvorenima međunarodnom tržišnom natjecanju. Stoga bi svaka korist iz državnih sredstava utjecala na tržišno natjecanje u bankarskom sektoru i imala učinak na trgovinu unutar Unije. Nadalje, ta je mjera selektivna jer od nje ima koristi samo Citadele. Financira se iz državnih sredstava. U lipnju 2013., kako je objasnila Latvija u uvodnoj izjavi 45., ulagač u tržišnom gospodarstvu koji je treća stranka u usporedivim uvjetima ne bi odobrio mjeru sličnu drugoj mjeri. Komisija stoga potvrđuje svoju prethodnu privremenu ocjenu iz Odluke o pokretanju postupka da druga mjera predstavlja dodatnu državnu potporu.
6.1.3. Treća mjera
(106)
U odnosu na potporu za likvidnost koja je odobrena Reverti, ona je izvorno odobrena kao dio usklađenih mjera državnih potpora odobrenih u Prvoj odluci o spašavanju, u obliku državnih depozita. Komisija je primijetila da su u tom trenutku Parex banci nedostajala likvidna jamstva i Latvija je položila sredstva, uzimajući u obzir potrebe banke za likvidnošću, kada niti jedan ulagač u tržišnom gospodarstvu nije bio voljan osigurati likvidnost s obzirom na osjetljivu situaciju Parex banke (29).
(107)
Nakon Konačne odluke o banci Parex (i razdvajanja na dobru i lošu banku), pomoć za likvidnost naknadno je prenesena na banke Citadele i Reverta. Prvo je poduzeće već u potpunosti otplatilo svoj udio u potpori za likvidnost. Reverta je morala ograničiti iznose potpore za likvidnost koju je primila, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 19. točki (c). Međutim, iznos potpore za likvidnost koja je stvarno odobrena Reverti premašuje čak i razine predviđene u najgorem slučaju koji je odobren u Konačnoj odluci o banci Parex. Dodatnom potporom za likvidnost osigurava se dodatna prednost Reverte u usporedbi s potporom odobrenom u odlukama o spašavanju i Konačnoj odluci o banci Parex. Latvija nije tvrdila da je pružajući takvu potporu za likvidnost postupila kao ulagač u tržišnom gospodarstvu niti je dostavila elemente na temelju kojih bi Komisija mogla zaključiti da bi Reverta, u okolnostima koje odgovaraju uobičajenim tržišnim uvjetima, ostvarila jednaku prednost koja joj je stavljena na raspolaganje putem državnih sredstava u obliku treće mjere. Nije izmijenjena niti jedna od drugih značajki potpore za likvidnost osim njezinog iznosa i stoga Komisija zaključuje da mjera predstavlja državnu potporu.
(108)
Na temelju uvodnih izjava 106. i 107., budući da povećana potpora za likvidnost jasno predstavlja dodatnu korist u usporedbi s odobrenim mjerama pomoći, stoga predstavlja dodatnu potporu (jer su još uvijek na snazi svi ostali kriteriji iz članka 107. stavka 1. Ugovora).
6.2. Pravna osnova za usklađenost nove dodatne potpore
(109)
Člankom 107. stavkom 3. točkom (b) Ugovora Komisiji se daje ovlast da odluči da su potpore spojive s unutarnjim tržištem ako im je svrha „otklanjanje ozbiljnih poremećaja u gospodarstvu neke države članice.”
(110)
S obzirom na sustavnu važnost Parex banke (to je bila vodeća banka u Latviji) i važnost njezinih zajmova za latvijsko gospodarstvo u trenutku kada su odobrene mjere potpore, Komisija je prihvatila objašnjenje da bi neuklanjanje poteškoća banke imalo ozbiljne posljedice na latvijsko gospodarstvo.
(111)
U odlukama o spašavanju i Konačnoj odluci o banci Parex, mjere potpore odobrene za Parex banku stoga su ocijenjene u skladu s člankom 107. stavkom 3. točkom (b) Ugovora, te na temelju Komunikacija (30) koje su donesene u kontekstu financijske krize koje su bile na snazi u trenutku kada je odobrena mjera.
(112)
Komisija smatra da se ista pravna osnova primjenjuje na dodatnu potporu odobrenu prvom i drugom mjerom s obzirom na rokove provedbe i slične značajke odobrenih mjera potpore.
(113)
U odnosu na treću mjeru, Komisija mora izvršiti ocjenu usklađenosti na temelju ažuriranih kriterija iz Komunikacije o bankarstvu iz 2013. (31). Svaka potpora koja je u potpunosti ili djelomično odobrena bez odobrenja Komisije (i stoga predstavlja povredu članka 108. stavka 3. Ugovora) nakon objave Komunikacije o bankarstvu iz 2013. u Službenom listu Europske unije, mora se preispitati na temelju te Komunikacije. Budući da se treća mjera kontinuirano primjenjivala od 2011. do danas, može se zaključiti da je potpora djelomično odobrena nakon 1. kolovoza 2013., odnosno, nakon datuma objave Komunikacije o bankarstvu iz 2013. u Službenom listu Europske unije.
6.3. Usklađenost potpore s unutarnjim tržištem
6.3.1. O prvoj mjeri
(114)
Podređeni zajam koji je Latvija odobrila Parex banci imao je od datuma odobrenja (22. svibnja 2009.) rok dospijeća od sedam godina (tj. do 21. svibnja 2016.) i tako je premašivao petogodišnji rok dospijeća koji je utvrđen u Prvoj odluci o spašavanju i kasnije potvrđen u Konačnoj odluci o banci Parex. Mjera nije prijavljena Komisiji.
(115)
U odnosu na tu dodatnu mjeru potpore, koju predstavlja dospijeće podređenih zajmova koje premašuje rokove iz Odluke, Komisija je sumnjala da je zadržana na potrebnom minimumu i stoga nije mogla zaključiti da su ispunjeni svi uvjeti usklađenosti.
(116)
Komisija je stoga u Odluci o pokretanju postupka podsjetila da je podređeni zajam koji je odobren Parex banci s rokom dospijeća od pet godina ocijenjen u odlukama o spašavanju kao da je ograničen na nužan minimum u pogledu iznosa i dospijeća. Na temelju tog zaključka, petogodišnji podređeni zajam stoga se u odlukama o spašavanju i o Konačnoj odluci o banci Parex smatrao usklađenim.
(117)
Na temelju argumenata navedenih u odlukama o spašavanju i u Konačnoj odluci o banci Parex, te budući da nije bilo novih argumenata, Komisija je izrazila sumnju u sukladnost produljenja dospijeća podređenih zajmova s dospijećem od sedam godina umjesto izvorno odobrenih pet godina.
(118)
U svjetlu novih argumenata koje je iznijela Latvija nakon Odluke o pokretanju postupka i o kojima je bilo riječ u odjeljku 5.1., Komisija može ponovno ocijeniti ispunjuju li podređeni zajmovi s dospijećem od sedam godina koje je Latvija odobrila Parex banci uz uvjet usklađenosti državnih potpora jer su ograničene na nužni minimum.
(119)
U skladu s Komunikacijom o bankama iz 2008., mjera potpore mora, u pogledu iznosa i oblika, biti nužna za ostvarivanje željenog cilja. To znači da injekcija kapitala mora biti svedena na nužan minimum za ostvarenje cilja. Podređeni zajam kvalificiran kao 2. kategorija kapitala odobren je Parex banci kako bi joj se omogućilo da i dalje zadovoljava stopu adekvatnosti kapitala i osiguralo da ima dovoljno kapitala za preživljavanje mogućih gubitaka kako bi se izbjegli ozbiljni poremećaji u latvijskom gospodarstvu.
(120)
U Prvoj odluci o spašavanju, minimalni zahtjevi da podređeni zajmovi moraju biti prihvatljivi kao 2. kategorija kapitala Parex banke koje je Komisija uzela u obzir temeljili su se na primjenjivom latvijskom zakonodavstvu kako je priopćila Latvija (32). Stoga je utvrđeno da minimalno dospijeće podređenog zajma da bi se mogao kvalificirati kao 2. kategorija kapitala mora iznositi pet godina. Ta procjena nije izmijenjena naknadnim odlukama.
(121)
Nakon što je preispitala dodatne podatke koje je dostavila Latvija i o kojima je riječ u uvodnim izjavama 30. do 39., Komisija je priznala se dodatnim ograničenjima mijenjaju značajke podređenih zajmova koje su potrebne kako bi oni mogli biti potpuno prihvatljivi kao 2. kategorija do 2010.
(122)
Komisija posebno napominje da učinak kriterija okvira Basel II na iznos podređenih zajmova prihvatljivih kao kapital 2. kategorije koje je Parex banka dobila u 2009. predstavlja temeljni element za definiciju minimalnog početnog dospijeća podređenih zajmova. Za ostvarivanje krajnjeg cilja mjere potpore bilo je od ključne važnosti razmotriti amortizacijski faktor Basela II kako bi se osigurala dovoljna kapitalizacija Parex banke i izbjegli ozbiljni poremećaji u latvijskom gospodarstvu u trenutku kada je odobren prvi podređeni zajam.
(123)
Komisija smatra da bi se na temelju pretpostavki i projekcija koje je predstavila Latvija u trenutku donošenja odluka o spašavanju dobila drugačija procjena roka dospijeća podređenih zajmova da se u njima primjereno i potpuno odražavala amortizacija podređenog duga u skladu s pravilima Basel II kako je navedeno u uvodnoj izjavi 37., te bi bio donesen zaključak da je nužan minimum sedam, a ne pet godina.
(124)
Komisija također podsjeća da se ocjena usklađenosti potpore u Trećoj odluci o spašavanju temeljila, između ostalog, na obvezi latvijskih nadležnih tijela da prodaju svoje dionice u Parex banci čim prije moguće, ali najkasnije u roku od tri godine od kada su Parex banci pružene prve mjere spašavanja (33), odnosno, najkasnije u 2011.
(125)
U svjetlu tih okolnosti, Komisija smatra da se utvrđivanje početnog dospijeća od sedam godina može smatrati potrebnim minimumom kako bi podređeni zajmovi koje je odobrila Latvija mogli u potpunosti biti prihvatljivi kao kapital 2. razine i kako bi se moglo osigurati da Parex banka ostvari ciljnu stopu adekvatnosti kapitala u cilju očuvanja stabilnosti latvijskog bankarskog sustava te ispunjenja obveze prodaje banke.
6.3.2. O neprijavljenom produljenju roka dospijeća podređenih zajmova (druga mjera)
(126)
Komisija je u o Odluci o pokretanju postupka izrazila sumnje da bi se dodatna potpora koju čini 18-mjesečno produljenje roka dospijeća mogla smatrati spojivom jer se u skladu s postojećom procjenom dospijećem podređenog duga od pet godina osigurava ograničenje na nužan minimum i nisu dostavljeni novi argumenti za opravdanje usklađenosti.
(127)
U svjetlu informacija koje je Latvija dostavila nakon donošenja Odluke o pokretanju postupka, Komisija napominje da su u 2013. (34) nastale regulatorne promjene u pogledu minimalnih kapitalnih zahtjeva.
(128)
U tu je svrhu Komisiji dostavljeno pismo od FCMC-a upućeno banci Citadele od 1. ožujka 2013. Pismo predstavlja reakciju regulatora bankarskog sektora na unutarnje izvješće o procjeni adekvatnosti kapitala koje je Citadele dostavila FCMC-u u pogledu svoje financijske situacije na dan 30. lipnja 2012.
(129)
U pismu od 1. ožujka 2013. prvo se upućuje na činjenicu da, prema dokumentima politike FCMC-a, sve banke moraju održavati svoju stopu adekvatnosti kapitala na razini iznad 10 %. Zatim se jasno navodi da „ako stopa adekvatnosti kapitala banke i konsolidacijske skupine padne ispod 10 %, smatra se da banka i konsolidacijska skupina nisu dovoljno kapitalizirane i FCMC može odrediti korektivne mjere, tj. ograničiti poslovanje banke”. U slučaju Citadele i njezine konsolidacijske skupine, u pismu se dodaje da stopa adekvatnosti kapitala mora do kraja 2013. iznositi […] % kako bi se mogli pokriti postojeći i mogući rizici koji proizlaze iz poslovanja bake Citadele.
(130)
Na temelju tog pisma, Komisija prihvaća da je Citadele morala na kraju 2013. imati stopu adekvatnosti kapitala najmanje iznad 10 % kako bi se njezino poslovanje moglo nastaviti u potpunosti.
(131)
Komisija podsjeća da je krajnji cilj odobravanja državne potpore u obliku podređenih zajmova, kako je definirano u odlukama o spašavanju i Konačnoj oluci o banci Parex, bio osigurati dovoljnu kapitalizaciju Parex banke (Citadele nakon 2010.) u cilju izbjegavanja ozbiljnih poremećaja u latvijskom gospodarstvu.
(132)
Stoga se Komisija slaže da je Latvija u lipnju 2013. morala poduzeti korektivne mjere u cilju izbjegavanja rizika koji bi nastali kada se Citadele ne bi uskladila s neočekivanim povećanjem nadzornih zahtjeva. Problem mogućeg nedostatka kapitala u usporedbi s novim zahtjevima može se riješiti jedino na sljedeće načine:
(a)
ulaganjem dodatnih sredstava - kao kapitala 1. kategorije ili 2. kategorije (npr. odobriti nove podređene zajmove);
(b)
produljivanjem dospijeća postojećih podređenih zajmova radi izmjene njihove stope amortizacije i kako bi veći postotak zajmova mogao pridonijeti kapitalu banke.
(133)
U tablici 2. prikazan je usporedni scenarij između situacija u kojima se dospijeće podređenih zajmova produljuje u 2013. (kao što je učinjeno drugom mjerom) ili se zadržava pod istim uvjetima pod kojima su zajmovi izvorno odobreni, s tim da svi ostali parametri ostaju isti. Komisija smatra, na temelju izračuna, da u slučaju kada bi se dospijeće podređenih zajmova zadržalo istim, ako svi ostali čimbenici ostanu jednaki, Citadele ne bi mogla na kraju 2013. ostvariti stopu adekvatnosti kapitala od 10 %.
Tablica 2.
Usporedba razine stope adekvatnosti kapitala sa ili bez produljenja roka dospijeća:
Stopa adekvatnosti kapitala u %
31. prosinca 2013.
Financijska predviđanja prije 18-mjesečnog produljenja roka dospijeća (utvrđena u lipnju 2013.)
9,75
Stvarne brojke na dan 31. prosinca 2013., uključujući produljenje roka dospijeća
10,30 (35)
Pro forma stvarne situacije bez 18-mjesečnog produljenja roka dospijeća
9,30
(134)
S obzirom da:
(a)
novi kapitalni zahtjev morao je biti zadovoljen do 31. prosinca 2013.;
(b)
Poslovna jedinica za upravljanje gospodarstvom morala je biti prodana do 31. prosinca 2013.; i
(c)
amortizacija podređenog duga izravno utječe na stopu kapitala,
Komisija se slaže da druga mjera predstavlja učinkovito i djelotvorno rješenje za ispunjenje novih zahtjeva adekvatnosti kapitala za Citadele i da je odobreno produljenje bilo potreban minimum za ostvarenje tog cilja. To rješenje nije zahtijevalo prijenos nove gotovine (iako se Latvija mora suzdržati od povrata sredstava koja bi inače morala otplatiti), a njime se rješavao zahtjev za nadzorom na temelju potrebe za očuvanjem financijske stabilnosti.
(135)
Komisija također pozitivno primjećuje da je 31. prosinca 2013. stopa adekvatnosti kapitala Citadele bila nešto iznad nužnog minimuma od 10 % (36), što potvrđuje njezino stajalište da je odobreno 18-mjesečno produljenje ograničeno na potreban minimum.
6.3.3. O neprijavljenoj potpori za likvidnost odobrenoj Reverti (treća mjera)
(136)
Od 2011. Latvija je pružila Reverti potporu za likvidnost iznad najvećeg dopuštenog iznosa koji je Komisija odobrila u Konačnoj odluci o banci Parex za osnovni slučaj i za najgori scenarij. Ta su ograničenja navedena u tablici 3. (37). Stvarni iznosi potpore za likvidnost isplaćeni Reverti (koje je Latvija navela u revidiranom planu restrukturiranja koje je dostavljen u siječnju 2014.), kako je navedeno u tablici 4., stalno su premašivali iznose iz Konačne odluke o banci Parex:
Tablica 3.
Gornje granice likvidnosti za Revertu navedene u Konačnoj odluci o banci Parex:
milijuna LVL
1.8.2010.
31.12.2010.
31.12.2011.
31.12.2012.
31.12.2013.
Osnovni slučaj
458
446
419
349
315
Najbolji slučaj
458
446
419
356
322
Najgori slučaj
458
446
419
344
307
Tablica 4.
Stvarni iznosi likvidnosti od kojih je Reverta imala koristi
milijuna LVL
1.8.2010.
31.12.2010.
31.12.2011.
31.12.2012.
31.12.2013.
Preostala potpora za likvidnost
446
446
428
385
363
(137)
Potpora za likvidnost koja je odobrena Reverti izvorno je odobrena kao dio usklađenih mjera državnih potpora obuhvaćenih Prvom odlukom o spašavanju, u obliku državnih depozita.
(138)
Nakon Konačne odluke o banci Parex (i razdvajanja Parex banke na dobru i lošu banku), pomoć za likvidnost naknadno je prenesena na banke Citadele i Reverta. Citadele je već u potpunosti otplatila svoj udio potpore za likvidnost, a Reverta je morala ograničiti iznose primljene potpore za likvidnost. Međutim, iznos potpore za likvidnost koja je stvarno odobrena Reverti premašuje sve razine odobrene u Konačnoj odluci o banci Parex.
(139)
Ocjena plana restrukturiranja u Konačnoj odluci o banci Parex temeljila se na tadašnjim pretpostavkama o očekivanom priljevu likvidnosti u Revertu, što bi joj omogućilo da počne otplaćivati potporu za likvidnost odobreno u obliku državnih depozita do razina unaprijed definiranih u Konačnoj odluci o banci Parex (38).
(140)
Iznosi za koje se očekivalo da će ostali neplaćeni, kako je opisano u Konačnoj odluci o banci Parex, kretali su se od [0-100] milijuna LVL (scenarij osnovnog slučaja) do [100-200] milijuna LVL (scenarij najgoreg slučaja). Međutim, nakon najnovijih projekcija tijeka gotovine koje je predstavila Latvija, planira se da će potpora za likvidnost premašiti granicu utvrđenu u Konačnoj odluci o banci Parex do 2017., kako je navedeno u tablici 5.
Tablica 5.
Višak iznosa likvidnosti za Revertu u odnosu na Plan restrukturiranja za 2010.
milijuna LVL
31.12.2014.
31.12.2015.
31.12.2016.
31.12.2017.
Najgori slučaj (početni plan restrukturiranja)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Procijenjena potpora za likvidnost (ažurirana u 2014.)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Razlika
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Komisija shvaća da je, s obzirom na sljedeće poteškoće:
(a)
kvaliteta i vrijednost imovine niže su u usporedbi s planiranim u planu restrukturiranja; i
(b)
sporiji povrat jamstva i sporovi s dužnicima,
nastalo kašnjenje od dvije godine u povratu gotovine (kako je navedeno u uvodnoj izjavi 45.) u usporedbi s planiranim u trenutku donošenja Konačne odluke o banci Parex. Zbog kašnjenja bilo je potrebno povećati državnu potporu.
(142)
Stoga je zbog pogoršanja financijskog stanja Reverte bila potrebna dodatna potpora za likvidnost u usporedbi s predviđenim u Konačnoj odluci o banci Parex. Komisija primjećuje da se pružena potpora za likvidnost progresivno povećavala posljednjih godina u skladu s poteškoćama Reverte u pogledu povrata imovine.
(143)
Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 56., Latvija tvrdi da je, budući da je samo 49,5 milijuna LVL od 118,7 milijuna LVL potpore za likvidnost pretvoreno u kapital, preostalih 69,2 milijuna LVL potpore za likvidnost uzrokovalo pretjeranu razinu potpore za likvidnost za približno isti iznos.
(144)
Međutim, Komisija podsjeća da su se, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 63. točki (b) Konačne odluke o banci Parex, samo državni depoziti mogli pretvoriti u kapital. Stoga Komisija smatra da niža razina likvidnosti pretvorena u kapital ne dovodi automatski to viška potpore za likvidnost.
(145)
Komisija dalje primjećuje da je bankarska licenca oduzeta Reverti u 2011. čime se izbjegla potreba pretvaranja daljnje likvidnosti u kapital u cilju zadovoljenja stope regulatorne solventnosti. Komisija stoga potvrđuje da je zbog prestanka kapitalnih zahtjeva (39) Latvija mogla odobriti niži iznos potpore za dokapitalizaciju Reverte od najvećeg iznosa dokapitalizacije koji je odobren u odlukama.
(146)
S obzirom na poteškoće na koje je Reverta naišla u pogledu povrata imovine i ograničenog iznosa potrebne kapitalizacije nakon povlačenja bankarske licence, Komisija zaključuje da je potpora za likvidnost koju je dobila Reverta ograničena na minimum potreban za pravilno upravljanje postupkom likvidacije.
(147)
Komisija također zaključuje da je dodatna potpora za likvidnost u skladu sa zahtjevom za podjelu obveza iz Komunikacije o bankarstvu iz 2013. Komisija posebno primjećuje da je u skladu s točkom 77. Komunikacije o bankarstvu iz 2013. vlasnički kapital bivših dioničara Parex banke zapisan u potpunosti i Latvija se sada obvezala spriječiti pružanje dodatne potpore u korist vlasnika podređenih zajmova.
6.3.4. O povredi obveze prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom banke Citadele (četvrta mjera)
(148)
Latvijska nadležna tijela navode da, s obzirom na teške uvjete na tržištu, Latvija nije mogla pronaći zainteresirane kupce za Poslovnu jedinicu za upravljanje bogatstvom banke Citadele u propisanom roku i neće to moći učiniti u skoroj budućnosti.
(149)
Latvijska nadležna tijela podsjećaju da je prodaja Citadele utvrđena, između ostalih obveza, kao ključna mjera za rješavanje problema narušenog tržišnog natjecanja uzrokovanog mjerama potpore. Međutim, s obzirom na pogoršanje financijskog stanja Citadele u usporedbi onim što je predviđeno u trenutku donošenja Konačne odluke o banci Parex, prodaja Citadele nije se mogla ostvariti u predviđenom vremenskom roku.
(150)
Latvija dalje tvrdi da će se kombinacijom prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom i banke Citadele povećati zanimanje tržišta za Citadele te da će se produljenjem roka prodaje vjerojatno omogućiti ponovna privatizacija Citadele.
(151)
Komisija prihvaća da je financijsko stanje banke Citadele lošije nego što se moglo očekivati u početnom planu restrukturiranja. Tu je ocjenu također potvrdio povjerenik za praćenje izvršenja obveza (40) i prikazana je u pokazateljima iz tablice 6.
Tablica 6.
Usporedba glavnih financijskih pokazatelja s Planom restrukturiranja
31.12.2013.
Plan restrukturiranja
Stvarni
Operativni troškovi/ukupni prihod
[50-60]
57,0 %
Imovina umanjene vrijednosti/neto zajmovi
[0-5]
2,0 %
Neto prihod (gubitak), u milijunima LVL
[20-30]
10,8
ROE %
[20-30]
8,1 %
Vlasnički kapital/ukupna imovina
[5-10]
6,9 %
Stopa adekvatnosti kapitala
[10-20]
11,7 %
S obzirom na nisku razinu profitabilnosti banke Citadele u usporedbi s početnim Planom restrukturiranja, Komisija razumije da je teško prodati Citadele u kratkom vremenskom roku.
(152)
Komisija podsjeća da je obveza u vezi s prodajom Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom, zajedno s obvezom prodaje same Citadele, uključena u Konačnu odluku banci Parex kako bi se ograničilo narušavanje tržišnog natjecanja jer se konkurentima omogućilo davanje ponuda za ta poduzeća (41).
(153)
Komisija pozitivno primjećuje da je, nakon Konačne odluke o banci Parex, Citadele započela postupak prodaje kako bi provjerilo zanimanje tržišta te je čak angažirala neovisnog stručnjaka da izradi najbolju strategiju prodaje, kako je navedeno u uvodnim izjavama 61. i 62., te je stoga u najboljoj vjeri pokušalo ispuniti te obveze.
(154)
Komisija primjećuje da Latvija sada traži produljenje roka za dovršenje prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom u usporedbi s rokovima koje se obvezala ispoštovati u 2009. Latvija traži izmjenu Konačne odluke o banci Parex u cilju odgode izvornog roka prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom kako bi ju prodala zajedno s bankom Citadele, na temelju dodatnih obveza navedenih u uvodnim izjavama 64. do 68.
6.3.5. Kompenzacijske mjere za ublažavanje narušavanja tržišnog natjecanja i jačanje podjele obveza
(155)
Kako bi Komisija mogla odobriti izmjene svoje konačne odluke, promjene se moraju temeljiti na novim obvezama koje se mogu smatrati istovjetnima izvorno propisanim obvezama (42). U tom slučaju, mjere potpore bile bi u skladu s osnovom članka 107. stavka 3. točke (b) Ugovora samo ako bi opća ravnoteža izvorne odluke ostala netaknuta. U cilju očuvanja izvorne ravnoteže, izmijenjene obveze ne bi trebale negativno utjecati na održivost korisnika potpore, a opći skup obveza trebao bi ostati istovjetan barem u pogledu podjele obveza i kompenzacijskih mjera kojima se uzimaju u obzir zahtjevi primjenjivih Komunikacija komisije.
(156)
U tom pogledu Komisija pozitivno ocjenjuje skup obveza koje je predložila Latvija i koje su navedene u uvodnim izjavama 64. do 73. jer se njima pridonosi uklanjanju mogućih narušenja tržišnog natjecanja koje proizlaze iz prve, druge, treće i četvrte mjere i osigurava se primjerena podjela obveza dioničara korisnika.
(157)
U odjeljku 4. Komunikacije o restrukturiranju poziva se na primjenu učinkovitih razmjernih mjera kojima se ograničava narušavanje tržišnog natjecanja.
(158)
U Konačnoj odluci o banci Parex uključeno je nekoliko takvih mjera, od kojih je najvažnija bila obveza Latvije da proda Citadele ili da osigura prodaju banke Citadele do 31. prosinca 2015. (43). Komisija je smatrala obvezu prodaje Citadele u tom roku, u kombinaciji sa ublažavanjem i smanjenjem nazočnosti Citadele na tržištu, dovoljnom i primjerenom za izbjegavanje narušavanja tržišnog natjecanja kao rezultat državne potpore odobrene Parex banci.
(159)
U Odluci o pokretanju postupka Komisija je smatrala da izvorno duži rok dospijeća podređenog duga i 18-mjesečno produljenje u 2013. predstavljaju dodatne prednosti za Parex banku u usporedbi s oblikom podređenog duga koji je odobren u odlukama o spašavanju i u Konačnoj odluci o banci Parex.
(160)
U tom kontekstu Komisija pozdravlja obvezu koju je ponudila Latvija da se rok za prodaju Citadele približi sa 31. prosinca 2015. na […], kao način za nadoknadu dodatne prednosti koja proizlazi iz dužeg roka dospijeća podređenih zajmova. Ubrzavanjem prodaje banke Citadele održat će se ravnopravnost.
(161)
Osim toga, Komisija primjećuje da je Latvija preuzela jasnu obvezu za […] ako se prodaja ne ostvari do tog ranijeg roka. Tom se obvezom pruža dodatno jamstvo (koje nije izričito uključeno u početnom planu restrukturiranja) kojim se e osigurava primjereno ublažavanje narušavanja tržišnog natjecanja, jer će za manje od […]Citadele […]
(162)
Komisija je također pozitivno primijetila da se Latvija obvezala dalje smanjiti iznos kapitala koji latvijska nadležna tijela mogu pružiti Reverti, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 69.
(163)
U odjeljku 3. Komunikacije o restrukturiranju predviđeno je da bi banke i njihovi dioničari trebali pridonijeti troškovima restrukturiranja u što većoj mogućoj mjeri kako bi se potpora ograničila na minimum, kako bi se izbjeglo narušavanje tržišnog natjecanja i riješila pitanja moralnog hazarda.
(164)
U tom pogledu Komisija primjećuje dodatne kompenzacijske mjere koje je Latvija predložila kako bi se osiguralo da treće stranke neće imati koristi od dodatnog iznosa potpore koji prima Reverta, odnosno, obvezu pojačanih rješenja za podjelu obveza opisanih u uvodnim izjavama 70. do 73.
(165)
Latvija se obvezuje da banke Citadele i Reverta (bivša Parex banka) te njihova povezana poduzeća neće vlasnicima podređenog duga ili dioničarima, koji nisu latvijska država ili EBRD, platiti kamate, dividende ili doznake na postojeće instrumente kapitala (uključujući povlaštene dionice, B dionice i više i niže instrumente 2. kategorije) (nenaplaćene ili nastale) ili ostvarivati prava kupnje u vezi s njima, dok ili osim ako državna potpora banci Reverta i/ili Citadele ne bude u potpunosti otplaćena i osim ako za to ne postoji pravna obveza. U tom se pogledu Latvija također obvezuje ukloniti takve pravne obveze čim prije moguće i to najkasnije do 30. travnja 2015. Zbog toga vlasnici postojećih kapitalnih instrumenata neće primiti nikakva plaćanja jer ti postojeći instrumenti kapitala ne nose obvezne doznake i u postupku likvidacije Reverte (koja će se izvršiti do kraja 2017.) nalaze se nakon nadređenog duga. Budući da Reverta ima negativni kapital, praksi će biti nemoguće da vlasnici tih instrumenata kapitala ostvare plaćanja ili povratke.
(166)
Osim toga, uz obveze iz uvodne izjave 165., Latvija se također obvezuje da neće otplatiti neplaćeni dug (glavnicu) naslijeđenih podređenih zajmova osim ako, i do kada sve državne potpore bankama Reverta/Citadele ne budu potpuno otplaćene, u mjeri u kojoj je to nužno za pokrivanje negativne neto vrijednosti imovine Reverte i pod uvjetom da je dostupna pravna osnova. U tu svrhu neplaćeni dug (glavnica) naslijeđenih podređenih zajmova bit će: i. podložan obvezujućem nalogu da niti jedno plaćanje u skladu s naslijeđenim podređenim zajmovima neće biti dospjelo i plativo; ili ii. pretvoren u kapital 1. kategorije bez prava glasa; ili iii. upisan. U tom pogledu, budući da nacionalnim zakonodavstvom trenutačno nije osigurana odgovarajuća pravna osnova za ispunjenje te obveze, Latvija se dalje obvezuje poduzeti sve nužne mjere kako bi osigurala donošenje svih pravnih obveza koje su potrebne za ispunjenje te obveze najkasnije do 30. travnja 2015.
(167)
Komisija pozdravlja obveze Latvije iz uvodnih izjava 165. i 166. jer se njima, budući da su usmjerene na ograničavanje plaćanja glavnice i kamata na naslijeđene podređene zajmove i instrumente kapitala banaka Reverta i Citadele, osigurava dodatna podjela obveza.
(168)
Zbog toga Komisija smatra da se predložene kompenzacijske mjere iz odjeljka 5.5. mogu smatrati primjerenima i istovjetnima (u smislu učinkovitosti) onima koje je Latvija prethodno predložila i koje je Komisija odobrila Konačnom odlukom o banci Parex koja je izmijenjena Odlukom o izmjeni. Predloženim se kompenzacijskim mjerama zaista nastoji ostvariti jednaki cilj ograničavanja narušavanja tržišnog natjecanja. One su dobro usmjerene jer im je cilj ograničenje narušavanja tržišnog natjecanja na tržištima na kojima posluje banka Citadele.
(169)
Komisija u skladu s tim zaključuje da su izmijenjene obveze istovjetne izvornima u smislu obnove održivosti, podjele obveza i ublažavanja narušavanja tržišnog natjecanja. Zamjenom izvornih obveza novim obvezama ne mijenja se usklađenost potpore s unutarnjim tržištem kako je utvrđeno u Konačnoj odluci o banci Parex koja je izmijenjena Odlukom o izmjeni.
7. ZAKLJUČAK
(170)
Komisija izražava svoje žaljenje što je Latvija provedbom prve, druge i treće mjere prekršila članak 108. stavak 3. UFEU-a i obvezu prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom banke Citadele u roku predviđenom u Konačnoj odluci o banci Parex (četvrta mjera).
(171)
Međutim, iz prethodno navedenih razloga i s obzirom na dodatne obveze koje su preuzele Latvija i banka Citadele,
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Sljedeće mjere predstavljaju državne potpore u smislu članka 107. stavka 1. Ugovora:
(a)
odobravanje podređenih zajmova Parex banci s početnim rokom dospijeća koji premašuje uvjete mjere odobrene u odlukama o spašavanju i Konačnoj odluci o banci Parex (prva mjera);
(b)
odobravanje banci Citadele dodatnog 18-mjesečnog produljenja roka dospijeća podređenih zajmova u iznosu od 37 milijuna LVL (druga mjera);
c)
odobravanje Reverti potpore za likvidnost koja premašuje najveće granice koje je Komisija odobrila u Konačnoj odluci o banci Parex (treća mjera).
Članak 2.
Mjere potpore iz članka 1. spojive su s unutarnjim tržištem u skladu s člankom 107. stavkom 3. točkom (b) Ugovora u svjetlu obveza koje je Latvija preuzela kako je navedeno u Prilogu I.
Članak 3.
Rokovi za prodaju Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom (WMB) banke Citadele do 30. lipnja 2013. bez povjerenika za prodaju ili do 31. prosinca 2013. s povjerenikom za prodaju (četvrta mjera), navedeni u uvodnoj izjavi 73. Odluke Komisije C(2010) 6202 završni ispravak od 15. rujna 2009. o državnim potporama C 26/09 (ex N 289/09) koje Latvija planira provoditi za restrukturiranje društva AS Parex banka izmijenjeni su u skladu s obvezom koju je pružila Latvija i koja je navedena u Prilogu II.
Članak 4.
Ova je Odluka upućena Republici Latviji.
Sastavljeno u Bruxellesu 9. srpnja 2014.