РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 990/2013 НА КОМИСИЯТА
от 15 октомври 2013 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1187/2009 по отношение на износа на мляко и млечни продукти в Съединените американски щати и Доминиканската република
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (1), и по-специално член 161, параграф 3, член 170 и член 171, параграф 1 във връзка с член 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
В раздел 2, глава III от Регламент (ЕО) № 1187/2009 на Комисията (2) се определят разпоредби по отношение на лицензиите за износ за сирената, които следва да се изнасят за Съединените щати в рамките на някои квоти на ГАТТ. Опитът при някои от тези квоти показа, че, поради непрекъснато променящите се пазарни обстоятелства, по-специално голямата нестабилност на цените, засилената конкуренция и промените в обменните валутни курсове, които настъпват в дългия промеждутък от време между периода за подаване на заявления за лицензии за износ („заявленията за лицензии“) и момента на износ, износителите могат да не са в състояние да използват своите лицензии и в резултат на това губят свързаните с тях гаранции. За да не загубят износителите стимул да подават заявления за квотите, за които времевият промеждутък е определен със съгласието на органите на Съединените американски щати, е необходимо да се намали приложимият размер на гаранцията, като се започне от квотната 2015 г.
(2)
В член 22, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1187/2009 се предвижда, че за квотите, открити от страна на Съединените американски щати, заедно със заявленията за лицензии се депозира гаранция в съответствие с член 9 от посочения регламент. Член 9, като част от глава „Общи правила“ от Регламент (ЕО) № 1187/2009, определя механизма за изчисляване на гаранцията за износ, който не се ползва от търговски преференции, предоставени от трети страни. Следователно, с оглед на опита с преференциалните квоти, открити от САЩ и за да бъдат в по-голяма степен привлечени към тях износителите, е необходимо, освен намаляването на ставката на гаранцията, да се уточни, че член 9 в своята цялост не следва да се прилага към тези квоти.
(3)
В раздел 3, глава III от Регламент (ЕО) № 1187/2009 се уреждат условията и процедурата, с които трябва да се съобразяват износителите, за да участват в квотата за мляко на прах, открита от Доминиканската република. Макар квотата да е била винаги използвана докрай, от въвеждането ѝ до квотната 2010-2011 година, изглежда, че от квотната 2011-2012 година общите заявени количества са по-ниски от наличните квотни количества.
(4)
С цел максималното използване на квотата, през следващите години е необходимо да се коригират правилата по отношение на допустимостта, приложимите количества, периодите за подаване на заявления за лицензии и внасяне на гаранции.
(5)
Освен това, за по-лесен достъп до квотата за износителите, следва да се облекчат изискванията, свързани с минималните показатели на търговията в миналото, когато се подават заявления за частта от квотата, посочена в член 28, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 1187/2009.
(6)
С цел максималното използване на квотата и с оглед опростяване, максималните количества, за които могат да се подават заявления за лицензии, предвидени в член 28, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1187/2009, следва да се увеличат до нивото на квотните количества. Минималното количество, за което може да се подават заявления за лицензии, следва да се определи на 20 тона.
(7)
Дългият промеждутък от време между периода за подаване на заявления за лицензии, предвиден в член 29 от Регламент (ЕО) № 1187/2009, и квотната година, по време на която се извършва износът, както и голямата нестабилност на цените в сектора на млякото и млечните продукти и засилената конкуренция по отношение на млякото на прах в Доминиканската република, повишиха риска за износителите да останат с лицензии, които не са или са само частично използвани, което води до загуба на съответната гаранция. Следователно е целесъобразно да се отложи подаването на заявленията за лицензии от месец април до месец май и да се предвиди втори период на разпределение.
(8)
Освен това намаляването на гаранцията, посочена в член 28, параграф 3, ще стимулира операторите да подават заявления за лицензии и следователно е необходимо да се предвиди подобно намаляване. Необходимо е също така да се уточни, че член 9 не следва да се прилага за преференциалната квота, открита от Доминиканската република, с оглед на това квотата да стане по-привлекателна за износителите.
(9)
Поради това Регламент (ЕО) № 1187/2009 следва да бъде съответно изменен.
(10)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Управителния комитет за общата организация на селскостопанските пазари,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Изменение на Регламент (ЕО) № 1187/2009
Глава III от Регламент (ЕО) № 1187/2009 се изменя, както следва:
1)
Раздел 2 се изменя, както следва:
а)
в член 22 параграф 3 се заменя със следното:
„3. При подаването на заявленията за лицензии се внася гаранция от 3 EUR/100 kg.“;
б)
член 26 се заменя със следния текст:
„Член 26
Прилага се глава II с изключение на членове 7, 9 и 10.“
2)
Раздел 3 се заменя със следното:
„РАЗДЕЛ 3
Износ за доминиканската република
Член 27
1. За износ на мляко на прах за Доминиканската република в рамките на квотата, предвидена в допълнение 2 към приложение III към Споразумението за икономическо партньорство между държавите от КАРИФОРУМ и Европейския съюз и нейните държави членки, се изисква пред компетентните органи на Доминиканската република да се представи заверено копие от лицензията за износ, издадена в съответствие с настоящия раздел, и копие от декларацията за износ за всяка пратка с надлежните вписвания.
2. Заявленията за лицензии за износ („заявления за лицензии“) могат да се подават за всички продукти с кодове по КН 0402 10, 0402 21 и 0402 29.
Продуктите трябва да са произведени изцяло в рамките на ЕС. По искане на компетентните органи заявителите представят всякаква допълнителна документация, считана от компетентните органи за необходима за издаването на лицензии, и приемат при необходимост извършването от упоменатите органи на проверки на счетоводството и обстоятелствата, свързани с производството на съответните продукти.
Член 28
1. Квотата, посочена в член 27, параграф 1, е в размер на 22 400 тона за 12-месечен период, започващ на 1 юли. Квотата се разделя на две части:
а)
първата част, в размер на 80 % или 17 920 тона, се разпределя между износителите от ЕС, които могат да докажат, че са изнасяли продуктите по член 27, параграф 2 за Доминиканската република поне през една от четирите календарни години, предхождащи периода за подаване на заявления за лицензии;
б)
втората част, в размер на 20 % или 4 480 тона, се запазва за заявители, които са различни от посочените в буква а) и които могат да докажат към момента на подаване на заявлението за лицензия, че са участвали през последните 12 месеца в търговски операции с трети държави с млечните продукти, изброени в глава 4 от Комбинираната номенклатура.
Доказателството за извършване на търговия в съответствие с първата алинея се представя в съответствие с член 5, втори параграф от Регламент (ЕО) № 1301/2006.
2. Заявленията за лицензии трябва да се отнасят най-малко за 20 тона и не могат да се отнасят, за всеки заявител, за повече от:
а)
съответните количества, посочени в параграф 1, първа алинея, букви а) и б) по отношение на периода за подаване на заявления за лицензии, посочен в член 29, първи параграф;
б)
общите оставащи количества от двете части на квотата, посочени в параграф 1, първа алинея, букви а) и б) по отношение на периода за подаване на заявления за лицензии, посочен в член 29, втори параграф.
Заявленията за лицензии за общите оставащи количества, посочени в първа алинея, в буква б), могат да се подават от износителите, посочени в параграф 1, първа алинея, буква а), или от заявителите, посочени в параграф 1, първа алинея, буква б).
Заявленията за лицензии за количества над таваните по първа алинея, букви а) и б), се отхвърлят.
3. За да бъде допустимо, може да се подава само по едно заявление за лицензия за всеки период за подаване на заявления, посочен в член 29, за един продуктов код от Комбинираната номенклатура. Всеки заявител подава всички заявления за лицензии едновременно до компетентния орган на една-единствена държава членка.
Заявленията за лицензии отговарят на условията за приемане единствено ако заявителите, едновременно с подаването на заявленията:
a)
внесат гаранция от 3 EUR/100 kg;
б)
за частта, посочена в параграф 1, първа алинея, буква а), посочат количеството продукти по член 27, параграф 2, което са изнесли за Доминиканската република през една от четирите календарни години, предхождащи съответния период за подаване на заявления за лицензии, посочен в член 29, и могат да докажат това пред компетентния орган на съответната държава членка. За тази цел операторът, чието име е вписано в съответната декларация за износ, се счита за износител;
в)
за частта, посочена в параграф 1, първа алинея, буква б), могат да докажат пред компетентния орган в съответната държава членка, че изпълняват предвидените в посочената разпоредба условия.
Член 29
Заявленията за лицензии се подават от 20 до 30 май всяка година за износ през квотната година в периода от 1 юли до 30 юни на следващата година;
Ако след срока за подаване на заявления за лицензии, посочен в първия параграф, са налице остатъчни количества, заявления за лицензии се подават от 1 до 10 ноември всяка година за износ през оставащия период от текущата квотна година.
Член 30
Заявленията за лицензии и лицензиите съдържат следните текстове:
а)
в клетка 7 - текстът „Доминиканска република - DO“;
б)
в клетки 17 и 18 - количеството, за което се отнася заявлението за лицензия или лицензията;
в)
в клетка 20 - един от текстовете, изброени в приложение III.
Лицензиите, издадени съгласно настоящия раздел, пораждат задължение за износ към Доминиканската република.
Член 31
1. По отношение на заялвенията за лицензии, посочени в член 29, първи параграф, държавите членки уведомяват Комисията, ежегодно и до 6 юни, за всяка от двете части на квотата и за всеки продуктов код от Комбинираната номенклатура - количествата, за които са били подадени заявления за лицензии, или съответно, че такива не са били подадени.
2. Комисията решава възможно най-бързо в каква степен могат да бъдат предоставени лицензии за количествата, за които са били подадени заявления, и определя коефициенти на разпределение за всяка част от квотата. Резултатът от прилагането на коефициента на разпределение се закръглява надолу с точност до килограм.
3. Когато за поне една от двете части на квотата са подадени заявления за лицензии за количества, по-малки от количествата, посочени в член 28, параграф 1, Комисията включва в решението си, посочено в параграф 2, общите оставащи количества, за които могат да се подават заявления за лицензии през периода, посочен член 29, втори параграф.
По отношение на заялвенията за лицензии, посочени в член 29, втори параграф, държавите членки уведомяват Комисията, ежегодно и до 17 ноември, за всеки продуктов код от Комбинираната номенклатура - количествата, за които са били подадени заявления за лицензии, или съответно, че такива не са били подадени.
Комисията решава възможно най-бързо в каква степен могат да бъдат предоставени лицензии за количествата, за които са били подадени заявления, и определя коефициент на разпределение. Резултатът от прилагането на коефициента на разпределение се закръглява надолу с точност до килограм.
Ако количествата, за които са били подадени заявления в съответствие с първа алинея, не достигат до общо оставащите количества, Комисията разпределя, съгласно решението, посочено в трета алинея, оставащите количества пропорционално на количествата, за които са били подадени заявления.
Заявителите уведомяват компетентния орган дали приемат допълнителните количества в срок от една седмица от деня на публикуването на решението на Комисията, посочено в трета алинея. Предоставената гаранция се увеличава съответно. Компетентният орган уведомява Комисията, най-късно до 31 декември, за допълнителното количество, което е било прието.
4. Преди да пристъпят към уведомяването по параграф 1 и параграф 3, втора алинея, държавите членки проверяват дали условията по член 27, параграф 2 и член 28 са били изпълнени.
5. Ако в резултат на прилагането на коефициента на разпределение се е получило количество за един заявител, което е по-малко от 20 тона, заявителите могат да оттеглят заявленията си за лицензии. В такива случаи те уведомяват компетентния орган в срок от три работни дни след публикуването на решенията на Комисията, посочени в параграф 2 и параграф 3, трета алинея. Гаранцията се освобождава незабавно. Компетентният орган уведомява Комисията в срок от десет дни след публикуването на решението за количествата, за които са били оттеглени заявленията за лицензии и за които гаранцията е била освободена, с разбивка по продуктов код от Комбинираната номенклатура.
Член 32
1. Лицензии за износ се издават до 30 юни и до 31 декември, когато това е приложимо, след публикуването на решението на Комисията съответно по член 31, параграф 2 и член 31, параграф 3, трета алинея.
Те се издават единствено на оператори, чиито заявления за лицензии са били взети предвид за количествата, съобщени от държавите членки в съответствие с член 31, параграф 1 и член 31, параграф 3, трета алинея.
Ако се установи, че информацията, предоставена от стопански субект с издадена лицензия, е невярна, лицензията се анулира, а гаранцията се задържа.
2. Лицензиите за износ, издадени в съответствие с настоящия раздел, са валидни от деня на действителното им издаване по смисъла на член 22, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 376/2008 до 30 юни през годината на квотата, за която е подадено заявлението за лицензия.
За целите на член 6, параграф 2 лицензията за износ е валидна също за всеки от продуктите, класирани под кодовете, посочени в член 27, параграф 2, първа алинея.
3. Държавите членки уведомяват Комисията до 15 юли или до 15 януари, когато това е приложимо, за количествата, за които са били издадени лицензии, с разбивка по продуктов код от Комбинираната номенклатура.
4. Гаранцията се освобождава само в един от следните случаи:
а)
при представянето на доказателството по член 32, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 376/2008 заедно с транспортния документ по член 17, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 612/2009, в който като местоназначение е посочена Доминиканската република;
б)
за количествата, обхванати от заявления, за които не може да се издаде лицензия.
Гаранцията за количествата, които не са изнесени, се задържа.
5. Чрез дерогация от член 8 от Регламент (ЕО) № 376/2008 лицензии не се прехвърлят.
6. В срок до 31 август всяка година държавите членки съобщават на Комисията - за всяка от двете части на посочената в член 28, параграф 1 квота и за предходния 12-месечен период по член 28, параграф 1, с разбивка по продуктов код от Комбинираната номенклатура:
а)
количеството, за което не са били издадени лицензии или лицензиите са били анулирани,
б)
изнесеното количество.
Член 33
1. Прилага се глава II, с изключение на членове 7, 9 и 10.
2. Уведомленията до Комисията, посочени в настоящата глава, се извършват в съответствие с Регламент (ЕО) № 792/2009 на Комисията (3).
Член 2
Преходни мерки
По отношение на износа за Доминиканската република за квотната 2013-2014 година, общото оставащо количество, както е посочено в член 28, параграф 2, първа алинея, буква б) от Регламент (ЕО) № 1187/2009, изменен с член 1, точка 2 от настоящия регламент, е 9 018 тона.
Заявленията за лицензии за износ, отнасящи се до количеството, посочено в първата алинея от настоящия член, могат да се подават от 1 до 10 ноември 2013 г. в съответствие с раздел 3 от глава III от Регламент (ЕО) № 1187/2009, изменен с член 1, точка 2 от настоящия регламент.
Член 3
Влизане в сила и приложение
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 1, точка 1 се прилага от квотната 2015 година.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 15 октомври 2013 година.
RÈGLEMENT D’EXÉCUTION (UE) No 990/2013 DE LA COMMISSION
du 15 octobre 2013
modifiant le règlement (CE) no 1187/2009 en ce qui concerne les exportations de lait et de produits laitiers vers les États-Unis d’Amérique et la République dominicaine
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu le règlement (CE) no 1234/2007 du Conseil du 22 octobre 2007 portant organisation commune des marchés dans le secteur agricole et dispositions spécifiques en ce qui concerne certains produits de ce secteur (règlement «OCM unique») (1), et notamment son article 161, paragraphe 3, son article 170 et son article 171, paragraphe 1, en liaison avec son article 4,
Considérant ce qui suit:
(1)
La section 2 du chapitre III du règlement (CE) no 1187/2009 de la Commission (2) prévoit des dispositions en ce qui concerne les certificats d’exportation pour les fromages à exporter aux États-Unis dans le cadre de certains contingents du GATT. L’expérience relative à certains de ces contingents a montré qu’en raison de l’évolution constante du marché, en particulier la forte volatilité des prix, l’intensification de la concurrence et l’évolution des taux de conversion monétaire, durant le long délai qui s’écoule entre la période de dépôt des demandes de certificats d’exportation (les «demandes de certificats») et le moment où les exportations s’effectuent, les exportateurs pouvaient se trouver dans l’impossibilité d’utiliser leur certificat et, en conséquence, perdre les garanties correspondantes. Afin de ne pas décourager les exportateurs d’introduire des demandes pour les contingents pour lesquels le délai est fixé en accord avec les autorités des États-Unis, il y a lieu de réduire le taux de la garantie applicable à partir de l’année contingentaire 2015.
(2)
L’article 22, paragraphe 3, du règlement (CE) no 1187/2009 dispose que, pour les contingents ouverts par les États-Unis, les demandes font l’objet de la constitution d’une garantie conformément à l’article 9 dudit règlement. L’article 9, qui fait partie du chapitre sur les règles générales du règlement (CE) no 1187/2009, fixe le mécanisme de calcul de la garantie pour les exportations qui ne bénéficient pas de préférences commerciales accordées par des pays tiers. Par conséquent, compte tenu de l’expérience acquise en ce qui concerne les contingents préférentiels ouverts par les États-Unis et afin de rendre ces contingents plus attrayants pour les exportateurs, il est nécessaire non seulement de réduire le taux de la garantie, mais également de préciser que l’article 9 dans son intégralité ne doit pas s’appliquer à ces contingents.
(3)
La section 3 du chapitre III du règlement (CE) no 1187/2009 prévoit les conditions et la procédure auxquelles sont soumis les exportateurs pour participer au contingent de poudre de lait ouvert par la République dominicaine. Le contingent a été pleinement utilisé depuis sa création jusqu’à l’année contingentaire 2010/2011 mais, depuis l’année contingentaire 2011/2012, les quantités totales demandées sont inférieures à la quantité contingentaire disponible.
(4)
Pour pouvoir utiliser au maximum le contingent au cours des prochaines années, il y a lieu d’adapter les règles relatives à la recevabilité, aux quantités applicables et aux périodes de dépôt des demandes de certificats et de la garantie.
(5)
En outre, en vue de rendre le contingent plus facilement accessibles aux exportateurs, il convient d’alléger les exigences relatives aux performances commerciales historiques minimales au moment du dépôt de la demande pour la partie du contingent visée à l’article 28, paragraphe 1, point a), du règlement (CE) no 1187/2009.
(6)
Afin d’utiliser au mieux le contingent et par souci de simplification, il convient de porter au niveau de la quantité contingentaire les quantités maximales pour lesquelles des demandes de certificats peuvent être déposées, conformément à l’article 28, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1187/2009. Il y a lieu de fixer à 20 tonnes la quantité minimale pour laquelle des demandes de certificats peuvent être déposées.
(7)
Le long délai qui s’écoule entre la période de dépôt des demandes de certificats, conformément à l’article 29 du règlement (CE) no 1187/2009, et l’année contingentaire durant laquelle les exportations s’effectuent, ainsi que la forte volatilité des prix dans le secteur des produits laitiers et une concurrence accrue pour le lait en poudre en République dominicaine ont accru le risque pour les exportateurs de se retrouver avec des certificats qui ne sont pas ou ne sont que partiellement utilisés, avec pour corollaire la perte de la garantie y afférente. Il est dès lors opportun de reporter la présentation des demandes de licences d’avril à mai et de prévoir une deuxième période d’attribution.
(8)
De plus, une réduction de la garantie visée à l’article 28, paragraphe 3, encouragerait les opérateurs à ne pas s’abstenir de demander des certificats, et il y a donc lieu de la prévoir. Il convient également de préciser que l’article 9 ne doit pas s’appliquer au contingent préférentiel ouvert par la République dominicaine afin de rendre celui-ci plus attrayant pour les exportateurs.
(9)
Il y a donc lieu de modifier le règlement (CE) no 1187/2009 en conséquence.
(10)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité de gestion de l’organisation commune des marchés agricoles,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Modification du règlement (CE) no 1187/2009
Le chapitre III du règlement (CE) no 1187/2009 est modifié comme suit:
1)
La section 2 est modifiée comme suit:
a)
à l’article 22, le paragraphe 3 est remplacé par le texte suivant:
«3. Les demandes de certificats sont subordonnées à la constitution d’une garantie de 3 EUR/100 kg.»;
b)
l’article 26 est remplacé par le texte suivant:
«Article 26
Les dispositions du chapitre II s’appliquent, à l’exception de celles qui figurent aux articles 7, 9 et 10.»
2)
La section 3 est remplacée par le texte suivant:
«SECTION 3
Exportations à destination de la République dominicaine
Article 27
1. Pour toute exportation de lait en poudre vers la République dominicaine dans le cadre du contingent prévu à l’annexe III, appendice 2, de l’accord de partenariat économique entre les États du Cariforum, d’une part, et l’Union européenne et ses États membres, d’autre part, il y a lieu de présenter aux autorités compétentes de la République dominicaine, pour chaque lot, une copie certifiée du certificat d’exportation délivré conformément à la présente section ainsi qu’une copie dûment annotée de la déclaration d’exportation.
2. Les demandes de certificats d’exportation (les “demandes de certificats”) peuvent être déposées pour tous les produits relevant des codes NC 0402 10, 0402 21 et 0402 29.
Les produits concernés doivent avoir été intégralement fabriqués dans l’Union. Le demandeur fournit, sur demande des autorités compétentes, tout justificatif supplémentaire que celles-ci jugent nécessaire en vue de la délivrance des certificats, et accepte, le cas échéant, tout contrôle par lesdites autorités des données comptables et des circonstances afférentes à la fabrication des produits concernés.
Article 28
1. Le contingent visé à l’article 27, paragraphe 1, s’élève à 22 400 tonnes par période de douze mois commençant le 1er juillet. Ce contingent se subdivise en deux parties:
a)
la première, égale à 80 % du total (soit 17 920 tonnes), est répartie entre les exportateurs de l’Union qui sont en mesure de prouver qu’ils ont exporté des produits visés à l’article 27, paragraphe 2, vers la République dominicaine au cours d’une, au moins, des quatre années civiles précédant la période de dépôt des demandes;
b)
la seconde, égale à 20 % du total (soit 4 480 tonnes) est réservée aux demandeurs, autres que ceux visés au point a), qui sont en mesure de prouver, au moment du dépôt de leur demande de certificat, qu’ils ont pratiqué, au cours des douze derniers mois, des échanges commerciaux avec des pays tiers portant sur des produits laitiers figurant au chapitre 4 de la nomenclature combinée.
La preuve des échanges visée au premier alinéa est fournie conformément à l’article 5, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 1301/2006.
2. Les demandes de certificats portent sur 20 tonnes au minimum et peuvent porter au maximum, pour chaque demandeur, sur:
a)
les quantités respectives visées au paragraphe 1, premier alinéa, points a) et b), en ce qui concerne la période de dépôt des demandes de certificats visée à l’article 29, paragraphe 1;
b)
la quantité restante totale des deux parties du contingent visées au paragraphe 1, premier alinéa, points a) et b), en ce qui concerne la période de dépôt des demandes de certificats visée à l’article 29, paragraphe 2.
Les demandes de certificats concernant la quantité restante totale visée au premier alinéa, point b), peuvent être déposées par les exportateurs visés au paragraphe 1, premier alinéa, point a), ou par les demandeurs visés au paragraphe 1, premier alinéa, point b).
Les demandes de certificats pour des quantités excédant les plafonds fixés au premier alinéa, points a) et b), sont rejetées.
3. Pour être recevable, une seule demande de certificat par période de dépôt des demandes visée à l’article 29 peut être déposée par code de produit de la nomenclature combinée. Chaque demandeur doit déposer toutes ses demandes de certificats en même temps, auprès de l’autorité compétente d’un seul État membre.
Les demandes de certificats ne sont recevables que si, au moment de la présentation des demandes, le demandeur:
a)
dépose une garantie de 3 EUR/100 kg;
b)
en ce qui concerne la partie visée au paragraphe 1, premier alinéa, point a), indique la quantité des produits visés à l’article 27, paragraphe 2, qu’il a exportée vers la République dominicaine au cours d’une des quatre années civiles précédant la période de dépôt des demandes de certificats concernée visée à l’article 29 et en apporte la preuve, à la satisfaction de l’autorité compétente de l’État membre concerné. À cet égard, est considéré comme l’exportateur l’opérateur dont le nom figure sur la déclaration d’exportation concernée;
c)
en ce qui concerne la partie visée au paragraphe 1, premier alinéa, point b), prouve, à la satisfaction de l’autorité compétente de l’État membre concerné, qu’il remplit les conditions y afférentes.
Article 29
Le dépôt des demandes de certificats a lieu du 20 au 30 mai de chaque année pour le contingent relatif à la période du 1er juillet au 30 juin de l’année suivante.
Si, après la période de dépôt des demandes de certificats visée au paragraphe 1, une quantité est encore disponible, les demandes de certificats sont déposées du 1er au 10 novembre de chaque année pour des exportations effectuées au cours de la période restante de l’année contingentaire.
Article 30
Les demandes de certificats et les certificats comportent:
a)
dans la case 7, la mention “République dominicaine - DO”;
b)
dans les cases 17 et 18, l’indication de la quantité pour laquelle le certificat est demandé;
c)
dans la case 20, l’une des mentions dont la liste figure à l’annexe III.
La délivrance d’un certificat conformément à la présente section emporte l’obligation d’exporter les produits concernés vers la République dominicaine.
Article 31
1. En ce qui concerne les demandes de certificats visées à l’article 29, paragraphe 1, les États membres font parvenir à la Commission, au plus tard le 6 juin de chaque année, une communication indiquant, pour chacune des deux parties du contingent et pour chaque code de produit de la nomenclature combinée, les quantités pour lesquelles des certificats ont été demandés ou, le cas échéant, l’absence de demandes.
2. La Commission décide, dans les meilleurs délais, dans quelle mesure il peut être donné suite aux demandes déposées et fixe les coefficients d’attribution pour chaque partie du contingent. La quantité résultant de l’application du coefficient est arrondie au kilogramme inférieur le plus proche.
3. Dans le cas où, pour au moins une des deux parties du contingent, les demandes de certificats sont déposées pour des quantités inférieures aux quantités visées à l’article 28, paragraphe 1, la Commission inclut, dans sa décision visée au paragraphe 2, la quantité restante totale pour laquelle des demandes de certificats peuvent être introduites au cours de la période visée à l’article 29, deuxième alinéa.
En ce qui concerne les demandes de certificats visées à l’article 29, paragraphe 2, les États membres font parvenir à la Commission, au plus tard le 17 novembre de chaque année, une communication indiquant, pour chaque code de produit de la nomenclature combinée, les quantités pour lesquelles des certificats ont été demandés ou, le cas échéant, l’absence de demandes.
La Commission décide, dans les meilleurs délais, dans quelle mesure il peut être donné suite aux demandes déposées et fixe un coefficient d’attribution. La quantité résultant de l’application du coefficient est arrondie au kilogramme inférieur le plus proche.
Si les quantités demandées conformément au premier alinéa n’atteignent pas la quantité restante totale, la Commission, en vertu de la décision visée au troisième alinéa, alloue la quantité restante au prorata des quantités demandées.
Le demandeur doit informer l’autorité compétente de la quantité supplémentaire qu’il accepte, dans un délai d’une semaine à compter du jour de la publication de la décision de la Commission visée au troisième alinéa. La garantie constituée est augmentée en conséquence. L’autorité compétente communique à la Commission, le 31 décembre au plus tard, la quantité supplémentaire qui a été acceptée.
4. Préalablement à l’envoi des communications visées au paragraphe 1 et au paragraphe 3, deuxième alinéa, les États membres vérifient que les conditions visées à l’article 27, paragraphe 2, et à l’article 28 sont remplies.
5. Si l’application du coefficient d’attribution conduit à attribuer à chaque demandeur une quantité inférieure à 20 tonnes, le demandeur peut renoncer à sa demande de certificat. En pareil cas, il en informe l’autorité compétente dans les trois jours ouvrables suivant la publication de la décision de la Commission visée au paragraphe 2 et au paragraphe 3, troisième alinéa. La garantie est libérée immédiatement. L’autorité compétente communique à la Commission, dans les dix jours suivant la publication de la décision, les quantités ventilées selon les codes de produit de la nomenclature combinée pour lesquelles les demandes de certificats ont été retirées et pour lesquelles les garanties ont été libérées.
Article 32
1. Les certificats d’exportation sont délivrés au plus tard le 30 juin et, le cas échéant, au plus tard le 31 décembre, après la publication de la décision de la Commission visée à l’article 31, paragraphe 2, et à l’article 31, paragraphe 3, troisième alinéa, respectivement.
Ils ne sont délivrés qu’aux opérateurs dont les demandes de certificats ont été prises en considération pour les quantités notifiées par les États membres conformément à l’article 31, paragraphe 1, et à l’article 31, paragraphe 3, deuxième alinéa.
S’il est constaté qu’il a été délivré un certificat à un opérateur ayant fourni des informations incorrectes, le certificat est annulé et la garantie reste acquise.
2. Les certificats émis conformément à la présente section sont valables à partir du jour de leur délivrance effective, au sens de l’article 22, paragraphe 2, du règlement (CE) no 376/2008, et jusqu’au 30 juin de l’exercice contingentaire pour lequel ils ont été demandés.
Aux fins de l’article 6, paragraphe 2, le certificat d’exportation est également valable pour tout produit relevant des codes visés à l’article 27, paragraphe 2, premier alinéa.
3. Les États membres communiquent à la Commission, au plus tard le 15 juillet et, le cas échéant, au plus tard le 15 janvier, les quantités pour lesquelles des certificats ont été délivrés, ventilées selon le code de produit de la nomenclature combinée.
4. La garantie n’est libérée que dans un des cas suivants:
a)
sur présentation de la preuve visée à l’article 32, paragraphe 2, du règlement (CE) no 376/2008, accompagnée du document de transport visé à l’article 17, paragraphe 3, du règlement (CE) no 612/2009 mentionnant comme destination la République dominicaine;
b)
pour les quantités demandées pour lesquelles un certificat n’a pu être délivré.
Toute garantie au titre de quantités non exportées reste acquise.
5. Par dérogation à l’article 8 du règlement (CE) no 376/2008, les certificats ne sont pas transmissibles.
6. Le 31 août de chaque année au plus tard, les États membres communiquent à la Commission, pour chacune des deux parties du contingent visées à l’article 28, paragraphe 1, et concernant la période de douze mois précédente visée à l’article 28, paragraphe 1, les quantités ci-après, ventilées selon le code de produit de la nomenclature combinée. Il s’agit:
a)
de la quantité pour laquelle des certificats n’ont pas été délivrés ou ont été annulés;
b)
des quantités exportées.
Article 33
1. Les dispositions du chapitre II s’appliquent, à l’exception de celles qui figurent aux articles 7, 9 et 10.
2. Les communications à la Commission visées au présent règlement sont effectuées conformément au règlement (CE) no 792/2009 de la Commission (3).
Article 2
Mesures transitoires
En ce qui concerne les exportations à destination de la République dominicaine pour l’année contingentaire 2013/2014, la quantité restante totale visée à l’article 28, paragraphe 2, premier alinéa, point b), du règlement (CE) no 1187/2009, tel que modifié par l’article 1er, point 2), du présent règlement, est de 9 018 tonnes.
Les demandes de certificats d’exportation concernant la quantité mentionnée au paragraphe 1 du présent article peuvent être déposées du 1er au 10 novembre 2013 conformément à la section 3 du chapitre III du règlement (CE) no 1187/2009, telle que modifiée par l’article 1er, point 2), du présent règlement.
Article 3
Entrée en vigueur et application
Le présent règlement entre en vigueur le troisième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
L’article 1er, point 1, s’applique à partir de l’année contingentaire 2015.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 15 octobre 2013.