РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 251/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 26 февруари 2014 година
за определяне, описание, представяне, етикетиране и правна закрила на географските указания на ароматизирани лозаро-винарски продукти и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 1601/91 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 и член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕИО) № 1601/91 на Съвета (3) и Регламент (ЕО) № 122/94 на Комисията (4) бе постигнат успех при регулирането на ароматизираните вина, ароматизираните напитки на винена основа и ароматизираните коктейли от лозаро-винарски продукти („ароматизирани лозаро-винарски продукти“). Същевременно, предвид технологичните нововъведения, развитието на пазара и променящите се очаквания на потребителите е необходимо да се актуализират правилата, приложими за определянето, описанието, представянето, етикетирането и правната закрила на географските указания на някои ароматизирани лозаро-винарски продукти при отчитане на традиционните производствени методи.
(2)
Вследствие на влизането в сила на Договора от Лисабон са необходими допълнителни изменения с цел привеждане на правомощията, предоставени на Комисията съгласно Регламент (ЕИО) № 1601/91, в съответствие с членове 290 и 291 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). Предвид обхвата на тези изменения е целесъобразно Регламент (ЕИО) № 1601/91 да бъде отменен и да бъде заменен с настоящия регламент. С Регламент (ЕО) № 122/94 бяха въведени правила за ароматизиране и добавяне на алкохол, приложими към някои ароматизирани лозаро-винарски продукти, като за да се гарантира яснота, тези правила следва да бъдат включени в настоящия регламент.
(3)
Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета (5) се прилага по отношение на представянето и етикетирането на ароматизираните лозаро-винарски продукти, освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго.
(4)
Ароматизираните лозаро-винарски продукти са важни за потребителите, производителите и селскостопанския сектор в Съюза. Приложимите към ароматизираните лозаро-винарски продукти мерки следва да допринасят за постигане на висока степен на защита на потребителите, предотвратяване на измамни практики и постигане на прозрачност на пазара и лоялна конкуренция. По този начин мерките ще запазят репутацията, която ароматизираните лозаро-винарски продукти от Съюза са придобили на вътрешния и на световния пазар, като запазват традиционните практики, използвани в производството на ароматизирани лозаро-винарски продукти, и отчитат нарастващата необходимост от защита на потребителя и от информация. Технологичните нововъведения също следва да бъдат взети предвид по отношение на продуктите, при които тези нововъведения служат за повишаване на качеството, без да се засяга традиционният характер на съответните ароматизирани лозаро-винарски продукти.
(5)
Производството на ароматизирани лозаро-винарски продукти представлява важна възможност за реализация на продукцията на селскостопанския сектор на Съюза, което следва да се подчертае чрез регулаторната рамка.
(6)
В интерес на потребителите настоящият регламент следва да се прилага за всички ароматизирани лозаро-винарски продукти, които се пускат на пазара в Съюза, независимо дали са произведени в държави членки или в трети държави. За да се запази и подобри репутацията на ароматизираните лозаро-винарски продукти от Съюза на световния пазар, е необходимо правилата в настоящия регламент да се прилагат и за произведени в Съюза ароматизирани лозаро-винарски продукти за износ.
(7)
За да се гарантира яснота и прозрачност в правото на Съюза, уреждащо ароматизираните лозаро-винарски продукти, е необходимо ясно да се определят обхванатите от него продукти, критериите за производството, описанието, представянето и етикетирането на ароматизираните лозаро-винарски продукти, и в частност - търговското наименование. Следва да бъдат установени и специални правила относно доброволното обозначение на източника на продукта, в допълнение към правилата, установени с Регламент (ЕС) № 1169/2011. Чрез установяването на такива правила се регулират всички етапи от производствената верига и потребителите са защитени и надлежно информирани.
(8)
Определенията на ароматизираните лозаро-винарски продукти следва да продължат да са съобразени с традиционните практики по отношение на качеството, но и да бъдат актуализирани и подобрени с оглед на технологичното развитие.
(9)
Ароматизираните лозаро-винарски продукти следва да бъдат произвеждани в съответствие с някои правила и ограничения, които да гарантират оправдаването на очакванията на потребителите по отношение на качеството и производствените методи. За спазване на международните стандарти в тази област следва да бъдат установени производствените методи и Комисията следва по правило да взема предвид стандартите, които са препоръчани и публикувани от Международната организация по лозата и виното (МОЛВ).
(10)
Регламент (ЕО) № 1333/2008 на Европейския парламент и на Съвета (6) и Регламент (ЕО) № 1334/2008 на Европейския парламент и на Съвета (7) следва да се прилагат за ароматизираните лозаро-винарски продукти.
(11)
Освен това, етиловият алкохол, използван в производството на ароматизирани лозаро-винарски продукти, следва да е изключително от земеделски произход, така че да се отговори на очакванията на потребителите и да се спазят традиционните практики за качество. Това също така гарантира възможност за реализация на основни селскостопански продукти.
(12)
Предвид значението и сложността на сектора на ароматизираните лозаро-винарски продукти, е уместно да се установят специални правила по отношение на описанието и представянето на ароматизираните лозаро-винарски продукти в допълнение към разпоредбите, предвидени с Регламент (ЕС) № 1169/2011 по отношение на етикетирането. Тези специални правила следва също така да предотвратяват злоупотребите при използването на търговските наименования на ароматизираните лозаро-винарски продукти в случай на продукти, които не отговарят на изискванията по настоящия регламент.
(13)
С оглед улесняването на разбирането от страна на потребителите следва да бъде възможно да се допълнят търговските наименования, предвидени в настоящия регламент, с обичайното наименование на продукта по смисъла на Регламент (ЕС) № 1169/2011.
(14)
Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета (8) се прилага, inter alia, по отношение на преработените селскостопански продукти, предназначени за храна, които включват ароматизираните лозаро-винарски продукти. Съответно, ароматизираните лозаро-винарски продукти, които отговарят на условията, установени с посочения регламент и приетите съгласно него актове, могат да бъдат пускани на пазара като биологични ароматизирани лозаро-винарски продукти.
(15)
При прилагането на политика за качество и с цел осигуряване на високо качество на ароматизираните лозаро-винарски продукти с географско указание държавите членки следва да разполагат с възможност да приемат по-строги правила от установените с настоящия регламент по отношение на производството, описанието, представянето и етикетирането на ароматизираните лозаро-винарски продукти с географско указание, които са произведени на тяхна територия, доколкото тези правила са съвместими с правото на Съюза.
(16)
Тъй като Регламент (ЕО) № 110/2008 на Европейския парламент и на Съвета (9), Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета (10) и разпоредбите относно географските указания в Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета (11) не се прилагат за ароматизираните лозаро-винарски продукти, следва да бъдат установени специални правила за правна закрила на географските указания за ароматизирани лозаро-винарски продукти. Географските указания следва да се използват за обозначаване на ароматизираните лозаро-винарски продукти като произхождащи от територията на държава или от район или местност на тази територия, когато определено качество, репутация или друга характеристика на ароматизиран лозаро-винарски продукт се дължат основно на неговия географски произход, като такива географски указания следва да бъдат регистрирани от Комисията.
(17)
В настоящия регламент следва да бъде предвидена процедура за регистрация, съответствие, изменение и евентуална отмяна на географски указания на трети държави и на Съюза.
(18)
Органите на държавите членки следва да отговарят за осигуряване на спазването на настоящия регламент, като същевременно следва да се приемат мерки, които да позволят на Комисията да наблюдава и проверява това спазване.
(19)
С цел да допълни или измени определени несъществени елементи от настоящия регламент, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 ДФЕС във връзка с установяването на производствени процеси за получаване на ароматизирани лозаро-винарски продукти; критерии относно очертаването на границите на географските райони и правила, ограничения и дерогации във връзка с производството в такива райони; условията, при които спецификация на продукт може да включва допълнителни изисквания; определяне на случаите, в които отделен производител може да подаде заявление за предоставяне на правна закрила на географско указание, и ограниченията, приложими към видовете заявители, които могат да подават заявления за предоставяне на такава закрила; установяване на условията, които трябва да се спазват по отношение на заявленията за предоставяне на правна закрила на географско указание; контрола от страна на Комисията; процедурата за предявяване на възражения и процедурите за изменение и отмяна на географски указания; установяване на условията, приложими по отношение на трансгранични заявления; определяне на датата на подаване на заявление или на искане, датата, от която се предоставя правна закрила, или датата, от която се изменя предоставената правна закрила; установяване на условията, свързани с измененията в спецификациите на продукти, включително условията, при които изменението се счита за несъществено, и условията, свързани със заявления и одобрение на изменения, които не налагат промени в единния документ; ограниченията относно защитените наименования; естеството и вида информация, която се съобщава в рамките на обмена на информация между държавите членки и Комисията, методите на съобщаване, правилата, свързани с достъпа до информация или осигурените информационни системи и реда и условията за публикуване на информацията. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(20)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент по отношение на методите на анализ за определяне на състава на ароматизираните лозаро-винарски продукти; решенията за предоставяне на правна закрила на географските указания или отхвърляне на заявления за предоставяне на такава закрила; решенията за отмяна на предоставена правна закрила на географските указания и на съществуващи географски означения; решения за одобряване на прилагането на изменения при несъществени изменения в спецификациите на продукти; информацията, която се предоставя в спецификацията на продукта по отношение на определянето на географското указание; способите за публично оповестяване на решенията за предоставяне или отмяна на правната закрила на географски указания; мерките, свързани с подаването на трансгранични заявления; правилата относно проверките, които се извършват от държавите членки; процедурата, включително допустимостта, за разглеждане на заявленията за предоставяне на правна закрила или за одобрение на изменението на географско указание и процедурата, включително допустимостта, приискания с цел възражение, отмяна или преобразуване, както и предоставянето на информация, свързана със съществуващите защитени географски означения; административните и физически проверки, които държавите членки извършват; както и правилата за предоставяне на информацията, необходима за прилагане на разпоредбите относно обмена на информация между държавите членки и Комисията, реда и условията за управление на информацията, която се съобщава, както и съдържанието, формата, периодичността, честотата и крайните срокове на съобщаването ѝ и реда и условията за предаване или осигуряване достъп на държавите членки, на компетентните органи или на обществеността до информация и документи, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (12).
(21)
Комисията следва, чрез актове за изпълнение и, предвид тяхното особено естество, без да прилага Регламент (ЕС) № 182/2011, да публикува в Официален вестник на Европейския съюз единния документ, да реши дали да отхвърли заявление за правна закрила на географско указание като недопустимо и да създаде и поддържа регистър на географски указания, ползващи се с правна закрила съгласно настоящи регламент, което включва вписването на съществуващи географски означения в посочения регистър или заличаването им от него.
(22)
Преходът от правилата, предвидени в Регламент (ЕИО) № 1601/91, към правилата,установени в настоящия регламент, може да доведе до трудности, които не са уредени с настоящия регламент. За тази цел на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема необходимите преходни разпоредби.
(23)
Следва да се осигури достатъчно време и подходящи мерки, за да се улесни гладкият преход от правилата, предвидени в Регламент (ЕИО) № 1601/91, към правилата, установени в настоящия регламент. При всички положения, следва да се разреши предлагането на пазара на налични запаси след започване на прилагането на настоящия регламент до изчерпването им.
(24)
Доколкото целите на настоящия регламент, а именно установяването на правила за определяне, описание, представяне и етикетиране на ароматизираните лозаро-винарски продукти, както и на правила за правна закрила на ароматизираните лозаро-винарски продукти, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, a поради обхватът и последиците му могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тези цели,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет и обхват
1. Настоящият регламент установява правилата за определянето, описанието, представянето и етикетирането на ароматизираните лозаро-винарски продукти, както и за правната закрила на географските указания на ароматизираните лозаро-винарски продукти.
2. Регламент (ЕС) № 1169/2011 се прилага по отношение на представянето и етикетирането на ароматизираните лозаро-винарски продукти, освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго.
3. Настоящият регламент се прилага за всички ароматизирани лозаро-винарски продукти, пуснати на пазара в Съюза, независимо дали са произведени в държавите членки или в трети държави, както и за продуктите, произведени в Съюза за износ.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„търговско наименование“ означава наименованието на лозаро-винарски продукт по настоящия регламент;
2)
„описание“ означава списъкът със специфичните характеристики на ароматизиран лозаро-винарски продукт;
3)
„географско указание“ означава указание, което обозначава ароматизиран лозаро-винарски продукт като произхождащ от район, конкретно място или държава, когато дадено качество, репутация или друга характеристика на съответния продукт се дължат основно на неговия географски произход.
ГЛАВА II
ОПРЕДЕЛЯНЕ, ОПИСАНИЕ, ПРЕДСТАВЯНЕ И ЕТИКЕТИРАНЕ НА АРОМАТИЗИРАНИ ЛОЗАРО-ВИНАРСКИ ПОРДУКТИ
Член 3
Определяне и класификация на ароматизираните лозаро-винарски продукти
1. Ароматизирани лозаро-винарски продукти са продукти, получени от продукти на лозаро-винарския сектор по Регламент (ЕС) № 1308/2013, които са били ароматизирани. Те се класифицират в следните категории:
а)
ароматизирани вина,
б)
ароматизирани напитки на основата на вино,
в)
ароматизирани коктейли от лозаро-винарски продукти.
2. Ароматизирано вино е напитка:
а)
получена от един или няколко лозаро-винарски продукта, определени в част IV, точка 5 от приложение II и в точки 1 и 3-9 от част II от приложение VII към Регламент (ЕС) № 1308/2013, с изключение на виното „Рецина“;
б)
в която лозаро-винарските продукти, посочени в буква а), съставляват най-малко 75 % от общия обем;
в)
към която може да е бил добавен алкохол,
г)
към която може да са били добавени оцветители;
д)
към която може да са били добавени гроздова мъст, частично ферментирала гроздова мъст или и двете;
е)
която може да е била подсладена;
ж)
с действително алкохолно съдържание по обем не по-малко от 14,5 обемни процента и по-малко от 22 обемни процента и общо алкохолно съдържание по обем не по-малко от 17,5 обемни процента.
3. Ароматизирана напитка на основата на вино е напитка:
а)
получена от един или няколко лозаро-винарски продукта, определени в точки 1, 2 и 4-9 от част II от приложение VII към Регламент (ЕС) № 1308/2013, с изключение на вината, произведени с добавяне на алкохол и на виното „Рецина“;
б)
в която лозаро-винарските продукти, посочени в буква а), съставляват най-малко 50 % от общия обем;
в)
към която не е добавен алкохол, освен ако в приложение II не е предвидено друго;
г)
към която може да са били добавени оцветители;
д)
към която може да са били добавени гроздова мъст, частично ферментирала гроздова мъст или и двете;
е)
която може да е била подсладена.
ж)
която е с действително алкохолно съдържание по обем не по-малко от 4,5 обемни процента и по-малко от 14,5 обемни процента.
4. Ароматизиран коктейл от лозаро-винарски продукти е напитка:
а)
получена от един или няколко лозаро-винарски продукта, определени в точки 1, 2 и 4-11 от част II от приложение VII към Регламент (ЕС) № 1308/2013, с изключение на вината, произведени с добавяне на алкохол и на виното „Рецина“;
б)
в която лозаро-винарските продукти, посочени в буква а), съставляват най-малко 50 % от общия обем;
в)
към която не е добавен алкохол;
г)
към която може да са били добавени оцветители;
д)
която може да е била подсладена;
е)
която е с действително алкохолно съдържание по обем повече от 1,2 обемни процента и по-малко от 10 обемни процента.
Член 4
Производствени процеси и методи за анализ на ароматизирани лозаро-винарски продукти
1. Ароматизираните лозаро-винарски продукти се произвеждат в съответствие с изискванията, ограниченията и описанията, установени в приложения I и II.
2. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 33 относно определянето на разрешени производствени процеси с цел получаване на ароматизирани лозаро-винарски продукти, като се вземат предвид очакванията на потребителите.
При установяването на разрешените производствени процеси по първа алинея Комисията взема предвид производствените процеси, които са препоръчани и публикувани от МОЛВ.
3. При необходимост Комисията приема чрез актове за изпълнение методи за анализ за определяне състава на ароматизираните лозаро-винарски продукти. Посочените методи трябва да се основават на всички съответни методи, които са препоръчани и публикувани от МОЛВ, освен ако те биха били неефективни или неподходящи с оглед на преследваната цел. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
До приемането на такива методи от страна на Комисията се прилагат методите, разрешени от съответната държава членка.
4. Енологичните практики и ограничения, установени в съответствие с член 74, член 75, параграф 4 и член 80 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, се прилагат за лозаро-винарски продукти, използвани за производството на ароматизирани лозаро-винарски продукти.
Член 5
Търговски наименования
1. Търговските наименования, посочени в приложение II, се използват за всеки ароматизиран лозаро-винарски продукт, пуснат на пазара в Съюза, при условие че отговаря на изискванията за съответното търговско наименование, определени в същото приложение. Търговските наименования могат да се допълнят с обичайното наименование по смисъла на член 2, параграф 2, буква о) от Регламент (ЕС) № 1169/2011.
2. Когато ароматизиран лозаро-винарски продуктотговаря на изискванията на повече от едно търговско наименование, се разрешава използването само на едно от съответните търговски наименования, освен ако в приложение II не е предвидено друго.
3. За алкохолна напитка, която не отговаря на изискванията по настоящия регламент, не може да се използва описание, представяне или етикетиране чрез съчетаване на думи или изрази като „като“, „тип“, „стил“, „произведено“, „аромат“ или други думи, сходни с някое от търговските наименования.
4. Търговските наименования могат да бъдат допълвани или заменяни от географско указание, което се ползва с правна закрила съгласно настоящия регламент.
5. Без да се засяга член 26, търговските наименования не могат да бъдат допълвани със защитени наименования за произход или защитени географски указания, чието използване се допуска за лозаро-винарските продукти.
Член 6
Допълнителни пояснения към търговските наименования
1. Търговските наименования, посочени в член 5, могат да бъдат допълнени и от следните пояснения относно съдържанието на захар на ароматизирания лозаро-винарски продукт:
а) „екстра сухо“: за продукти, чието съдържание на захар е по-малко от 30 грама на литър и, за категорията на ароматизираните вина и чрез дерогация от член 3, параграф 2, буква ж), с минимално общо алкохолно съдържание по обем от 15 обемни процента;
б) „сухо“: за продукти, чието съдържание на захар е по-малко от 50 грама на литър и, за категорията на ароматизираните вина и чрез дерогация от член 3, параграф 2, буква ж), с минимално общо алкохолно съдържание по обем от 16 обемни процента;
в) „полусухо“: за продукти, чието съдържание на захар е между 50 и по-малко от 90 грама на литър;
г) „полусладко“: за продукти, чието съдържание на захар е между 90 и по-малко от 130 грама на литър;
д) „сладко“: за продукти, чието съдържание на захар е 130 грама на литър или повече.
Съдържанието на захар, посочено в първа алинея, букви а) - д), е изразено в инвертна захар.
Поясненията „полусладко“ и „сладко“ могат да бъдат придружени с означение на съдържанието на захар, изразено в грамове инвертна захар на литър.
2. Когато търговското наименование се допълва от пояснението „пенливо“ или включва това пояснение, използваното количество пенливо вино не трябва да бъде по-малко от 95 %.
3. Търговските наименования могат да бъдат допълвани и с посочване на използвания основен ароматизант.
Член 7
Обозначение на източника
Когато е обозначен източникът на ароматизираните лозаро-винарски продукти, той трябва да съответства на мястото, където е произведен ароматизираният лозаро-винарски продукт. Източникът на продукта се обозначава с думите „произведено в (…)“, или с равнозначни изрази, последвани от наименованието на съответната държава членка или трета държава.
Член 8
Езиков режим при представянето и етикетирането на ароматизирани лозаро-винарски продукти
1. Търговските наименования, изписани в курсив в приложение II, не се превеждат на етикета, нито при представянето на ароматизирани лозаро-винарски продукти.
Когато предвидените в настоящия регламент допълнителни пояснения са изразени с думи, те се изписват най-малко на един от официалните езици на Съюза.
2. Наименованието на географското указание, което е защитено съгласно настоящия регламент, трябва да е изписано на етикета на езика или езиците, на който/които то е регистрирано, дори в случаите, когато географското указание заменя търговското наименование в съответствие с член 5, параграф 4.
Когато наименованието на географско указание, защитено съгласно настоящия регламент, се изписва на различна от латиницата азбука, то може също така да бъде изписано на един или повече от официалните езици на Съюза.
Член 9
По-строги правила, въведени от държавите членки
При прилагане на политика за качеството спрямо ароматизирани лозаро-винарски продукти с географски указания, които се ползват с правна закрила съгласно настоящия регламент и са произведени на територията на съответната държава членка, или при установяване на нови географски указания държавите членки могат да предвидят правила за производство и описание, които са по-строги от посочените в член 4 и в приложения I и II, доколкото тези правила са съвместими с правото на Съюза.
ГЛАВА III
ГЕОГРАФСКИ УКАЗАНИЯ
Член 10
Съдържание на заявленията за предоставяне на правна закрила
1. Заявленията за предоставяне на правна закрила на наименования като географски указания трябва да включват техническо досие, съдържащо:
а)
наименованието, за което се иска правна закрила;
б)
име и адрес на заявителя;
в)
спецификация на продукта съгласно параграф 2; както и
г)
единен документ, съдържащ обобщение на спецификацията на продукта съгласно параграф 2.
2. За да отговаря на изискванията за географско указание, което се ползва с правна закрила съгласно настоящия регламент, продуктът трябва да отговаря на съответната спецификация на продукта, която включва най-малко:
а)
наименованието, за което се иска правна закрила;
б)
описание на продукта, по-специално неговите основни аналитични характеристики, както и посочване на неговите органолептични характеристики;
в)
когато е приложимо, особените производствени процеси и спецификации, както и съответните ограничения върху производството на продукта;
г)
очертаване на границите на съответния географски район;
д)
данни за връзката по член 2, точка 3;
е)
приложимите изисквания, установени в правото на Съюза или в националното право, или - когато това е предвидено от държавите членки - от организация, която управлява защитеното географско указание, като се отчита обстоятелството, че тези изисквания трябва да бъдат обективни, недискриминационни и съвместими с правото на Съюза;
ж)
посочване на основната суровина, от която е получен ароматизираният лозаро-винарски продукт;
з)
наименованието и адреса на органите или структурите, които проверяват спазването на разпоредбите на спецификацията на продукта, заедно с описание на техните конкретни задачи.
Член 11
Заявление за предоставяне на правна закрила, свързано с географски район в трета държава
1. Когато заявлението за предоставяне на правна закрила се отнася до географски район в трета държава, освен данните по член 10 то трябва да съдържа доказателство, че въпросното наименование е защитено в неговата държава на произход.
2. Заявлението за предоставяне на правна закрила се изпраща на Комисията пряко от заявителя или чрез органите на съответната трета държава.
3. Заявлението за предоставяне на правна закрила се подава на един от официалните езици на Съюза или се придружава от заверен превод на един от тези езици.
Член 12
Заявители
1. Всяка заинтересована група производители или, по изключение, отделен производител, може да подаде заявление за предоставяне на правна закрила на географско указание. В заявлението за предоставяне на правна закрила могат да се включат и други заинтересовани лица.
2. Производителите могат да подават заявления за предоставяне на правна закрила само за произвеждани от тях ароматизирани лозаро-винарски продукти.
3. По отношение на наименование, обозначаващо трансгранична географска област, може да се подаде общо заявление за предоставяне на правна закрила.
Член 13
Предварителна национална процедура
1. Заявленията за предоставяне на правна закрила на географско указание за ароматизирани лозаро-винарски продукти с произход в Съюза подлежат на предварителна национална процедура в съответствие с параграфи 2 - 7 от настоящия член.
2. Заявлението за предоставяне на правна закрила се подава в държавата членка, от чиято територия произхожда географското указание.
3. Държавата членка разглежда заявлението за предоставяне на правна закрила, за да установи дали то отговаря на посочените в настоящата глава условия.
Държавата членка осигурява чрез национална процедура съответно публикуване на заявлението за предоставяне на правна закрила и предвижда срок най-малко два месеца от датата на публикуване, в който всяко физическо или юридическо лице със законен интерес и пребиваващо или установено на нейна територия може да възрази срещу предложената правна закрила, като представи на държавата членка надлежно обосновано изложение.
4. В случай че държавата членка прецени, че географското указание не отговаря на съответните изисквания или е несъвместимо с правото на Съюза като цяло, тя отхвърля заявлението.
5. Ако държавата членка прецени, че са спазени съответните изисквания, тя:
а)
публикува единния документ и спецификацията на продукта най-малко в интернет, както и
б)
препраща до Комисията заявление за предоставяне на правна закрила, което съдържа следната информация:
i)
име и адрес на заявителя;
ii)
спецификацията на продукта по член 10, параграф 2;
iii)
единния документ по член 10, параграф 1, буква г);
iv)
декларация от държавата членка, че според нея заявлението, подадено от заявителя, отговаря на необходимите условия; както и
v)
данни за публикацията по буква а).
Информацията, посочена в първа алинея, буква б), се изпраща на един от официалните езици на Съюза или се придружава от заверен превод на един от тези езици.
6. В срок до 28 март 2015 г. държавите членки приемат необходимите законови, подзаконови или административни разпоредби, за да се съобразят с разпоредбите на настоящия член.
7. В случай че държава членка няма национално законодателство в областта на правната закрила на географските указания, тя може, единствено като преходна мярка, да предостави правна закрила на наименованието на национално равнище в съответствие с правилата в настоящата глава. Тази правна закрила се предоставя от датата на подаване на заявлението в Комисията и отпада на датата на вземане на решение за регистрация или отказ на регистрация съгласно настоящата глава.
Член 14
Контрол от страна на Комисията
1. Комисията публично оповестява датата, на която е подадено заявлението за предоставяне на правна закрила.
2. Комисията проверява дали заявленията за предоставяне на правна закрила по член 13, параграф 5 отговарят на условията по настоящата глава.
3. В случай че Комисията прецени, че са изпълнени установените в настоящата глава условия, чрез актове за изпълнение, приети без да се прилага процедурата по член 34, параграф 2, тя публикува в Официален вестник на Европейския съюз единния документ по член 10, параграф 1, буква г), както и данните за публикацията на спецификацията на продукта по член 13, параграф 5, буква а).
4. Когато Комисията прецени, че не са изпълнени установените в настоящата глава условия, чрез актове за изпълнение тя взема решение за отхвърляне на заявлението. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
Член 15
Процедура за предявяване на възражения
В срок до два месеца от датата на публикуването, предвидено в член 14, параграф 3, всяка държава членка или трета държава, както и всяко физическо или юридическо лице със законен интерес, установено или пребиваващо в държава членка, различна от тази, която е поискала правната закрила, или в трета държава, може да възрази срещу предложената закрила, като подаде до Комисията надлежно обосновано изложение относно условията за предоставяне на правна закрила, установени в настоящата глава.
В случай на физически или юридически лица, пребиваващи или установени в трета държава, това изложение се подава пряко или чрез органите на съответната трета държава в двумесечния срок по първа алинея.
Член 16
Решение по предоставянето на правна закрила
Въз основа на информацията, с която разполага при приключване на процедурата по предявяване на възражения по член 15, Комисията чрез актове за изпълнение взема решение за предоставяне на правна закрила на географското указание, което отговаря на установените в настоящата глава условия и е съвместимо с правото на Съюза, или за отхвърляне на заявлението, ако тези условия не са изпълнени. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
Член 17
Омоними
1. Наименование, за което е подадено заявление за предоставяне на правна закрила и което изцяло или частично е омоним с наименование, което вече е регистрирано съгласно настоящия регламент, се регистрира, като се спазва местната и традиционно установена употреба и се отчита рискът от объркване.
2. Омонимно наименование, което подвежда потребителя, че продуктите идват от друга територия, не се регистрира, дори ако наименованието е точно по отношение на действителната територия, район или място на произход на съответните продукти.
3. Използването на регистрирано омонимно наименование зависи от наличието на достатъчно практическо различие между омонима, регистриран впоследствие, и вече регистрираното наименование, като се взема предвид необходимостта заинтересованите производители да бъдат справедливо третирани и да не бъдат подвеждани потребителите.
Член 18
Основания за отказ на правна закрила
1. Наименованията, които са станали родови, не могат да се ползват с правна закрила като географски указания.
За целите на настоящата глава „наименование, които е станало родово“ означава наименованието на ароматизиран лозаро-винарски продукт, което, въпреки че е свързано с местността или района, където този продукт първоначално е бил произведен или пуснат на пазара, се е превърнало в традиционно наименование на ароматизиран лозаро-винарски продукт в Съюза.
За да се установи дали едно наименование е станало родово, се вземат предвид всички фактори от значение, и по-специално:
а)
съществуващото положение в Съюза, и по-специално в сферата на потреблението;
б)
приложимото право на Съюза или национално право.
2. Едно наименование не може да се ползва с правна закрила като географско указание, когато предвид репутацията и известността на търговската марка тази правна закрила може да подведе потребителите по отношение на истинската идентичност на ароматизирания лозаро-винарски продукт.
Член 19
Връзка с търговските марки
1. Когато географско указание се ползва с правна закрила съгласно настоящия регламент, регистрацията на търговска марка, чието използване попада в обхвата на член 20, параграф 2 и която е свързана с ароматизиран лозаро-винарски продукт, се отказва, ако заявлението за регистрация на търговската марка е подадено след датата на представяне в Комисията на заявлението за предоставяне на правна закрила на географското указание и ако впоследствие географското указание е получило правна закрила.
Регистрацията на търговски марки, извършена в нарушение на първа алинея, се обезсилва.
2. Без да се засяга член 17, параграф 2, търговска марка, чиято употреба попада в обхвата на член 20, параграф 2, за която има подадено заявление, която е регистрирана или е наложена в резултат на употреба, ако такава възможност е предвидена в съответното законодателство, на територията на Съюза преди датата, на която заявлението за предоставяне на правна закрила на географското указание е представено в Комисията, може да продължи да се използва и подновява, независимо от правната закрила на географско указание, при условие че не са налице основания за недействителност или отмяна на търговската марка, предвидени в Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (13) или в Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета (14).
В такива случаи употребата на географското указание се разрешава паралелно с тази на съответните търговски марки.
Член 20
Правна закрила
1. Географските указания, ползващи се с правна закрила съгласно настоящия регламент, могат да се използват от всеки оператор, предлагащ на пазара ароматизиран лозаро-винарски продукт, който е бил произведен в съответствие със съответната продуктова спецификация.
2. Географските указания, ползващи се с правна закрила съгласно настоящия регламент, и ароматизираните лозаро-винарски продукти, използващи тези защитени наименования в съответствие със спецификацията на продукта, са защитени срещу:
а)
всяка пряка или непряка търговска употреба на защитеното наименование:
i)
от сходни продукти, за които не е спазена спецификацията на продукта на защитеното наименование; или
ii)
доколкото такава употреба е свързана с използване на репутацията на съответното географско указание;
б)
всякаква злоупотреба, имитация или позоваване, дори ако е посочен истинският произход на продукта или услугата или ако защитеното наименование е преведено, транскрибирано, транслитерирано или придружено от израз като „стил“, „тип“, „метод“, „както се произвежда във“, „имитация“, „аромат“, „като“ или други подобни изрази;
в)
всяко друго невярно или подвеждащо указание за източника на продукта, произхода, естеството или основни свойства на продукта, върху вътрешната или външната опаковка, рекламни материали или документи, свързани със съответния лозаро-винарски продукт, както и опаковането на продукта в съд, който може да създаде невярна представа за неговия произход;
г)
всяка друга практика, която би могла да подведе потребителите относно истинския произход на продукта.
3. Географските указания, ползващи се с правна закрила съгласно настоящия регламент, не стават родови в Съюза по смисъла на член 18, параграф 1.
4. Държавите членки вземат подходящи административни и съдебни мерки, за да предотвратят или да преустановят неправомерната употреба на географските указания, ползващи се с правна закрила съгласно настоящия регламент, както е посочено в параграф 2.
Член 21
Регистър
Комисията, чрез актове за изпълнение, приети без да се прилага посочената в член 34, параграф 2 процедура, създава и поддържа електронен регистър на географските указания, ползващи се с правна закрила съгласно настоящия регламент, на ароматизираните лозаро-винарски продукти, до който се предоставя публичен достъп.
Географски указания, отнасящи се до продукти от трети държави, които са защитени в Съюза съгласно международно споразумение, по което Съюзът е договаряща страна, могат да бъдат вписани в регистъра по първа алинея като географски указания, ползващи се с правна закрила съгласно настоящия регламент.
Член 22
Определяне на компетентен орган
1. Държавите членки определят компетентния орган или органи, отговарящи за контрола върху спазването на установените в настоящата глава задължения, в съответствие с критериите по член 4 от Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета (15).
2. Държавите членки гарантират, че всеки оператор, спазващ разпоредбите на настоящата глава, може да бъде обхванат от система на проверки.
3. Държавите членки уведомяват Комисията за компетентния(те) орган(и) по параграф 1. Комисията осигурява публикуването на техните наименования и адреси, както и периодичната актуализация на тази информация.
Член 23
Проверка за спазването на спецификациите
1. По отношение на географските указания, ползващи се с правна закрила съгласно настоящия регламент, свързани с географски район в Съюза, се осигурява ежегодна проверка за спазването на спецификацията на продукта по време на производството на ароматизирания лозаро-винарски продукт, както и по време на опаковането му или след това, като тази проверка се извършва от:
а)
компетентния орган или органи по член 22; или
б)
един или повече контролни органи, отговарящи за проверката по смисъла на член 2, втора алинея, точка 5 от Регламент (ЕО) № 882/2004, действащи като органи по сертифициране на продуктите в съответствие с изискванията, предвидени в член 5 от посочения регламент.
Разходите за тези проверки са за сметка на проверяваните оператори.
2. По отношение на географските указания, ползващи се с правна закрила съгласно настоящия регламент, свързани с географски район в трета държава, се осигурява ежегодна проверка за спазването на спецификацията на продукта по време на производството на ароматизирания лозаро-винарски продукт, както и по време на опаковането му или след това, като тази проверка се извършва от:
а)
един или повече публични органи, определени от третата държава; или
б)
един или повече органи по сертифицирането.
3. Органите, посочени в параграф 1, буква б) и в параграф 2, буква б), трябва да спазват и да са акредитирани в съответствие със стандарт EN ISO/IEC 17065:2012 („Оценяване на съответствието. Изисквания към органите за сертификация на продукти, процеси и услуги“).
4. Когато органът или органите по параграф 1, буква а) и параграф 2, буква а), проверяват спазването на спецификацията на продукта, те трябва да осигуряват подходящи гаранции за обективност и безпристрастност и да разполагат със съответния квалифициран персонал и ресурси, необходими за изпълнението на своите задачи.
Член 24
Изменение на спецификациите на продуктите
1. Заявител, който отговаря на условията по член 12, може да подаде заявление за одобрение на изменение в спецификацията на продукта на географско указание, ползващо се с правна закрила съгласно настоящия регламент, по-специално с цел отчитане развитието на научно-техническите знания или промяна на границите на географския район по член 10, параграф 2, буква г). В заявлението се описват исканите изменения и се излагат основанията за тях.
2. В случай че предложеното изменение предполага една или повече промени в единния документ по член 10, параграф 1, буква г), членове 13 - 16 се прилагат mutatis mutandis по отношение на заявлението за изменение. Ако обаче предложеното изменение е несъществено, Комисията чрез актове за изпълнение решава дали да одобри заявлението, без да следва процедурата, предвидена в член 14, параграф 2 и член 15, като в случай на одобрение Комисията публикува елементите, посочени в член 14, параграф 3. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
Член 25
Отмяна
Комисията може да реши чрез актове за изпълнение, по своя инициатива или въз основа на надлежно обосновано искане от държава членка, от трета държава или от физическо или юридическо лице, имащо законен интерес, да отмени правната закрила за географско указание, ако повече не може да бъде гарантирано спазването на съответната спецификация на продукта. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
Членове 13 - 16 се прилагат mutatis mutandis.
Член 26
Съществуващи географски означения
1. Географските означения на ароматизираните лозаро-винарски продукти, изброени в приложение II към Регламент (ЕИО) № 1601/91, и всяко друго географско означение, подадено до държава членка и одобрено от съответната държава членка преди 27 март 2014 г., се ползват автоматично с правна закрила като географски указания съгласно настоящия регламент. Комисията ги вписва в регистъра, предвиден в член 21 от настоящия регламент, чрез актове за изпълнение, приети без да се прилага посочената в член 34, параграф 2 от настоящия регламент процедура.
2. По отношение на съществуващите географски означения по параграф 1, държавите членки предават на Комисията:
а)
техническите досиета по член 10, параграф 1;
б)
националните решения за одобряването им.
3. Съществуващите географски означения по параграф 1, за които информацията по параграф 2 не е представена до 28 март 2017 г., губят правната закрила съгласно настоящия регламент. Комисията извършва съответните формални действия по заличаването на такива наименования от регистъра, предвиден в член 21, чрез актове за изпълнение и без да се прилага посочената в член 34, параграф 2 процедура.
4. Член 25 не се прилага по отношение на съществуващите географски означения по параграф 1 от настоящия член.
До 28 март 2018 г. Комисията може, по своя собствена инициатива, чрез актове за изпълнение да вземе решение за отмяна на правната закрила на съществуващи географски означения по параграф 1 от настоящия член, ако те не съответстват на изискванията по член 2, точка 3. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
Член 27
Такси
Държавите членки могат да начисляват такса за покриване на разноските си, включително за разглеждането на заявленията за предоставяне на правна закрила, изложения на възражения, заявленията за изменение и исканията за отмяна в съответствие с настоящата глава.
Член 28
Делегирани правомощия
1. С цел да се вземат предвид специфичните характеристики на производството в очертания географския район на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 33 относно:
а)
критерии за очертаване на границите на географския район; и
б)
правила, ограничения и дерогации, свързани с производството в очертания географски район.
2. С цел да се гарантира качеството и проследяването на продуктите на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 33 с цел да установи условията, при които спецификациите на продуктите могат да съдържат допълнителни изисквания освен посочените в член 10, параграф 2, буква е).
3. С цел да се гарантират правата или законните интереси на производителите или операторите на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 33 с цел:
а)
да определи случаите, в които отделен производител може да подаде заявление за предоставяне на правна закрила на географско указание;
б)
да определи ограниченията, приложими към видовете заявители, които могат да подават заявления за предоставяне на правна закрила на географско указание;
в)
да установи условията, които трябва да се следват по отношение на заявленията за предоставяне на правна закрила на географско указание, контрола от страна на Комисията, процедурата по предявяване на възражения и процедурите за изменение и отмяна на географски указания;
г)
да установи условията, приложими по отношение на трансгранични заявления;
д)
да определи датата на подаване на заявление или на искане;
е)
да определи датата, от която се предоставя правната закрила;
ж)
да установи условията, при които дадено изменение се счита за несъществено по смисъла на член 24, параграф 2;
з)
да определи датата, на която изменението започва да се прилага;
и)
да установи условията, свързани със заявленията за изменения в спецификацията на продукта на географско указание, ползващо се с правна закрила съгласно настоящия регламент, и одобрението на тези изменения, в случаите когато измененията не налагат промени в единния документ по член 10, параграф 1, буква г).
4. С цел да се осигури подходяща правна закрила на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 33 относно ограниченията по отношение на защитеното наименование.
Член 29
Изпълнителни правомощия
1. Комисията може да приема чрез актове за изпълнение всички необходими мерки, свързани с настоящата глава, по отношение на:
а)
информацията, която се посочва в спецификацията на продукта по отношение на връзката, посочена в член 2, точка 3), между географския район и крайния продукт;
б)
способите за публично оповестяване на решенията за правна закрила или отхвърляне, посочени в член 16;
в)
подаването на трансгранични заявления;
г)
проверките, които се извършват от държавите членки, включително изпитванията.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
2. Комисията може да приема чрез актове за изпълнение всички необходими мерки, свързани с настоящата глава, по отношение на процедурата, включително допустимостта, за разглеждане на заявленията за предоставяне на правна закрила или за одобрение на изменението на географско указание, както и на процедурата, включително допустимостта, при искания с цел възражение, отмяна или преобразуване, както и на предоставянето на информация, свързана със съществуващите защитени географски означения, по-специално по отношение на:
а)
образци на документи и формат на предаване;
б)
срокове;
в)
подробна информация относно фактите, доказателствата и придружаващите документи, които се представят в подкрепа на заявлението или искането.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
Член 30
Недопустими заявления или искания
Когато заявление или искане, подадено в съответствие с настоящата глава, бъде счетено за недопустимо, Комисията взема решение за отхвърлянето му като недопустимо чрез актове за изпълнение, приети без да се прилага посочената в член 34, параграф 2 процедура.
ГЛАВА IV
ОБЩИ, ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 31
Проверки на ароматизирани лозаро-винарски продукти
1. Държавите членки отговарят за проверките на ароматизираните лозаро-винарски продукти. Те вземат необходимите мерки за осигуряване на спазването на разпоредбите на настоящия регламент, и по-специално определят компетентния орган или органи, отговорни за проверките по отношение на задълженията, установени с настоящия регламент в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004.
2. Комисията, при необходимост, чрез актове за изпълнение приема правила относно административните и физически проверки, които държавите членки провеждат във връзка със спазването на задълженията, произтичащи от прилагането на настоящия регламент.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
Член 32
Обмен на информация
1. Държавите членки и Комисията си съобщават взаимно всяка информация, необходима за прилагането на настоящия регламент и за спазването на международните ангажименти относно ароматизираните лозаро-винарски продукти. Когато е целесъобразно, тази информация може да се предава или предоставя на компетентните органи на трети държави и да се публикува.
2. С оглед на бързото, ефикасно, точно и икономически ефективно съобщаване на информация по параграф 1, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 33 за определяне на:
а)
естеството и типа на информацията, която се съобщава;
б)
методите на съобщаване на информация;
в)
правилата, свързани с правата за достъп до информация или до предоставените информационни системи;
г)
условията и средствата за публикуване на информацията.
3. Комисията приема чрез актове за изпълнение:
а)
правила за предоставяне на информацията, която е необходима за прилагането на настоящия член;
б)
реда и условията за управление на информацията, която следва да се съобщи, както и правила за съдържанието, формата, периодичността, честотата и крайните срокове на съобщаването ѝ;
в)
реда и условията за предаване или осигуряване достъп на държавите членки, на компетентните органи на трети държави или на обществеността до информация и документи.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 2.
Член 33
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема на делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема на делегирани актове, посочено в член 4, параграф 2, член 28, член 32, параграф 2 и член 36, параграф 1, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 27 март 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 4, параграф 2, член 28, член 32, параграф 2 и член 36, параграф 1, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощията. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 4, параграф 2, член 28, член 32, параграф 2 и член 36, параграф 1, влиза в сила само ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 34
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета по ароматизираните лозаро-винарски продукти. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
При актовете за изпълнение, посочени в член 4, параграф 3, първа алинея и член 29, параграф 1, буква б), когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта на акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 35
Отмяна
Регламент (ЕИО) № 1601/91 се отменя, считано от 28 март 2015 г.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение III към настоящия регламент.
Член 36
Преходни разпоредби
1. С цел да се улесни преходът от правилата, предвидени в Регламент (ЕИО) № 1601/91, към установените с настоящия регламент, на Комисията се предоставя правомощието, когато е целесъобразно, да приема делегирани актове в съответствие с член 33 по отношение на приемането на мерки за изменение или за дерогация от настоящия регламент, които остават в сила до 28 март 2018 г.
2. Ароматизирани лозаро-винарски продукти, които не отговарят на изискванията на настоящия регламент, но са произведени в съответствие с Регламент (ЕИО) № 1601/91 преди 27 март 2014 г. могат да бъдат пускани на пазара до изчерпване на наличните запаси.
3. Ароматизирани лозаро-винарски продукти, които са в съответствие с членове 1 - 6 и член 9 от настоящия регламент и са произведени преди 27 март 2014 г., могат да бъдат пускани на пазара до изчерпване на наличните запаси, при условие че продуктите са в съответствие с Регламент (ЕИО) № 1601/91 по отношение на всички аспекти, които не се уреждат от членове 1 - 6 и член 9 от настоящия регламент.
Член 37
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 28 март 2015 г. Въпреки това член 36, параграфи 1 и 3 се прилагат от 27 март 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 26 февруари 2014 година.
RÈGLEMENT (UE) N o 251/2014 DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL
du 26 février 2014
concernant la définition, la description, la présentation, l’étiquetage et la protection des indications géographiques des produits vinicoles aromatisés et abrogeant le règlement (CEE) no 1601/91 du Conseil
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, et notamment son article 43, paragraphe 2, et son article 114,
vu la proposition de la Commission européenne,
après transmission du projet d’acte législatif aux parlements nationaux,
vu l’avis du Comité économique et social européen (1),
statuant conformément à la procédure législative ordinaire (2),
considérant ce qui suit:
(1)
Le règlement (CEE) no 1601/91 du Conseil (3) et le règlement (CE) no 122/94 de la Commission (4) ont montré leur efficacité à réglementer le secteur des vins aromatisés, des boissons aromatisées à base de vin et des cocktails aromatisés de produits vitivinicoles (ci-après dénommés «produits vinicoles aromatisés»). Toutefois, à la lumière de l’innovation technologique, de l’évolution du marché et de celle des attentes des consommateurs, il est nécessaire d’actualiser les règles concernant la définition, la description, la présentation, l’étiquetage et la protection des indications géographiques de certains produits vinicoles aromatisés, en tenant compte des méthodes de production traditionnelles.
(2)
De nouvelles modifications sont nécessaires à la suite de l’entrée en vigueur du traité de Lisbonne, afin d’aligner les dispositions conférant des pouvoirs à la Commission, en application du règlement (CEE) no 1601/91, sur les articles 290 et 291 du traité sur le fonctionnement de l’Union européenne. Compte tenu de l’ampleur de ces modifications, il convient d’abroger le règlement (CEE) no 1601/91 et de le remplacer par le présent règlement. Le règlement (CE) no 122/94 a introduit des règles relatives aux arômes et à l’addition d’alcool applicables à certains produits vinicoles aromatisés, et par souci de clarté, ces règles devraient être intégrées dans le présent règlement.
(3)
Le règlement (UE) no 1169/2011 du Parlement européen et du Conseil (5) s’applique à la présentation et à l’étiquetage des produits vinicoles aromatisés, sauf disposition contraire du présent règlement.
(4)
Les produits vinicoles aromatisés sont importants pour les consommateurs, les producteurs et le secteur agricole dans l’Union. Les mesures applicables aux produits vinicoles aromatisés devraient contribuer à un niveau élevé de protection des consommateurs, à la prévention de pratiques de nature à induire en erreur ainsi qu’à la transparence des marchés et à une concurrence loyale. Elles protégeront ainsi la réputation que les produits vinicoles aromatisés de l’Union ont acquise sur le marché intérieur et sur le marché mondial en continuant de prendre en compte les méthodes traditionnelles utilisées dans la production de produits vinicoles aromatisés, de même que la demande accrue de protection et d’information des consommateurs. Il convient également de prendre en considération l’innovation technologique en ce qui concerne les produits dont elle permet d’améliorer la qualité, sans que cela ait d’incidence sur le caractère traditionnel des produits vinicoles aromatisés concernés.
(5)
La production de produits vinicoles aromatisés constitue, pour le secteur agricole de l’Union, un débouché important, qui devrait être souligné par le cadre réglementaire.
(6)
Dans l’intérêt des consommateurs, il convient que le présent règlement s’applique à tous les produits vinicoles aromatisés mis sur le marché dans l’Union, qu’ils soient produits dans les États membres ou dans des pays tiers. Afin de préserver et d’améliorer la réputation des produits vinicoles aromatisés de l’Union sur le marché mondial, les règles prévues par le présent règlement devraient s’appliquer également aux produits vinicoles aromatisés produits dans l’Union à des fins d’exportation.
(7)
Afin de garantir la clarté et la transparence du droit de l’Union régissant les produits vinicoles aromatisés, il est nécessaire de définir clairement les produits couverts par ce droit, les critères liés à la production, à la description, à la présentation et à l’étiquetage des produits vinicoles aromatisés et, en particulier, la dénomination de vente. Il convient également de fixer des règles spécifiques sur l’indication volontaire de la provenance, en sus de celles prévues dans le règlement (UE) no 1169/2011. La fixation de telles règles permet de réglementer tous les stades de la chaîne de production et de protéger ainsi que d’informer dûment les consommateurs.
(8)
Les définitions des produits vinicoles aromatisés devraient continuer à respecter les méthodes traditionnelles en terme de qualité, mais devraient être actualisées et améliorées à la lumière de l’évolution technologique.
(9)
Il convient que les produits vinicoles aromatisés soient produits conformément à certaines règles et restrictions, lesquelles garantissent que les attentes des consommateurs sont satisfaites en ce qui concerne la qualité et les méthodes de production. Afin de se conformer aux normes internationales en la matière, il y a lieu d’établir des méthodes de production, et il convient que la Commission prenne en compte, en règle générale, les normes recommandées et publiées par l’Organisation internationale de la vigne et du vin (OIV).
(10)
Il convient que les règlements du Parlement européen et du Conseil (CE) no 1333/2008 (6) et (CE) no 1334/2008 (7) s’appliquent aux produits vinicoles aromatisés.
(11)
En outre, il convient que l’alcool éthylique utilisé pour la production de produits vinicoles aromatisés soit exclusivement d’origine agricole pour répondre aux attentes des consommateurs et être conforme aux méthodes traditionnelles en terme de qualité. Cela assurera également l’écoulement de produits agricoles de base.
(12)
Compte tenu de l’importance et de la complexité du secteur des produits vinicoles aromatisés, il y a lieu d’instaurer des règles spécifiques concernant la description et la présentation des produits vinicoles aromatisés complétant les dispositions du règlement (UE) no 1169/2011 relatives à l’étiquetage. Ces règles spécifiques devraient également prévenir l’utilisation abusive des dénominations de vente des produits vinicoles aromatisés dans le cas de produits qui ne répondent pas aux exigences énoncées dans le présent règlement.
(13)
En vue de faciliter la compréhension des consommateurs, il devrait être possible de compléter les dénominations de vente établies dans le présent règlement par le nom usuel du produit au sens du règlement (UE) no 1169/2011.
(14)
Le règlement (CE) no 834/2007 du Conseil (8) s’applique notamment aux produits agricoles transformés en denrées alimentaires, dont font partie les produits vinicoles aromatisés. En conséquence, les produits vinicoles aromatisés qui remplissent les exigences fixées dans ledit règlement et dans les actes adoptés en application de celui-ci peuvent être mis sur le marché en tant que produits vinicoles aromatisés biologiques.
(15)
Lors de la mise en œuvre d’une politique de qualité, et pour pouvoir atteindre un niveau élevé de qualité des produits vinicoles aromatisés bénéficiant d’une indication géographique, les États membres devraient pouvoir adopter des règles plus strictes que celles qui sont établies par le présent règlement en ce qui concerne la production, la description, la présentation et l’étiquetage des produits vinicoles aromatisés bénéficiant d’une indication géographique qui sont produits sur leur territoire, dans la mesure où lesdites règles sont compatibles avec le droit de l’Union.
(16)
Étant donné que les règlements du Parlement européen et du Conseil (CE) no 110/2008 (9) et (UE) no 1151/2012 (10), et les dispositions relatives aux indications géographiques dans le règlement (UE) no 1308/2013 du Parlement européen et du Conseil (11) ne s’appliquent pas aux produits vinicoles aromatisés, il y a lieu d’établir des règles spécifiques concernant la protection des indications géographiques pour les produits vinicoles aromatisés. Il convient que les indications géographiques soient utilisées pour identifier les produits vinicoles aromatisés comme étant originaires du territoire d’un pays, ou d’une région ou d’une localité située sur ce territoire, dans les cas où une qualité, une réputation ou une autre caractéristique déterminée du produit vinicole aromatisé peut être attribuée essentiellement à son origine géographique, et que ces indications géographiques soient enregistrées par la Commission.
(17)
Il y a lieu de prévoir, dans le présent règlement, une procédure pour l’enregistrement, la conformité, la modification et l’éventuelle annulation des indications géographiques de pays tiers et de l’Union.
(18)
Il convient de charger les autorités des États membres de veiller au respect du présent règlement et de prendre des dispositions pour que la Commission soit en mesure de contrôler et de garantir ce respect.
(19)
Afin de compléter ou de modifier certains éléments non essentiels du présent règlement, il convient de déléguer à la Commission le pouvoir d’adopter des actes conformément à l’article 290 du traité sur le fonctionnement de l’Union européenne en ce qui concerne l’établissement des processus de production pour obtenir des produits vinicoles aromatisés; les critères de la délimitation des zones géographiques et les règles, restrictions et dérogations concernant la production dans lesdites zones; les conditions dans lesquelles le cahier des charges d’un produit peut inclure des exigences supplémentaires; la détermination des cas dans lesquels un producteur isolé peut solliciter la protection d’une indication géographique et les restrictions applicables au type de demandeur qui peut solliciter ladite protection; l’établissement des conditions à respecter dans le cadre d’une demande de protection d’une indication géographique, l’examen par la Commission, la procédure d’opposition et les procédures de modification et d’annulation des indications géographiques; l’établissement des conditions applicables aux demandes transfrontalières; la fixation de la date de présentation d’une candidature ou d’une demande, la date à partir de laquelle la protection s’applique et la date à laquelle la modification d’une protection s’applique; l’établissement des conditions dans lesquelles une modification est considérée comme mineure, et les conditions à respecter concernant la demande et l’approbation d’une modification lorsque cette modification n’implique aucun changement au document unique; les restrictions relatives à la dénomination protégée; la nature et le type d’informations à notifier dans le cadre de l’échange d’informations entre les États membres et la Commission, les méthodes de notification, les règles relatives au droit d’accès à l’information ou aux systèmes d’information mis à disposition et les modalités de publication des informations. Il importe particulièrement que la Commission procède aux consultations appropriées durant son travail préparatoire, notamment au niveau des experts. Il convient que, lorsqu’elle prépare et élabore des actes délégués, la Commission veille à ce que les documents pertinents soient transmis simultanément, en temps utile et de façon appropriée, au Parlement européen et au Conseil.
(20)
Afin d’assurer des conditions uniformes pour la mise en œuvre du présent règlement en ce qui concerne les méthodes d’analyse permettant d’établir la composition des produits vinicoles aromatisés; les décisions d’accorder la protection à des indications géographiques ou de refuser les demandes pour une telle protection; les décisions annulant la protection d’indications géographiques et de dénominations géographiques existantes; les décisions relatives à l’approbation de demandes de modifications dans le cas de modifications mineures apportées au cahier des charges d’un produit; les informations à fournir dans le cahier des charges d’un produit en ce qui concerne la définition de l’indication géographique; les moyens de prise de décisions concernant la protection ou le rejet des indications géographiques à la disposition du public; le dépôt des demandes transfrontalières; les contrôles et vérifications à effectuer par les États membres; la procédure applicable, y compris la recevabilité, pour l’examen des demandes de protection ou pour l’approbation de la modification d’une indication géographique, ainsi que la procédure applicable, y compris la recevabilité, pour les demandes d’opposition, d’annulation ou de conversion, et la présentation d’informations relatives aux dénominations géographiques existantes; les règles relatives aux contrôles administratifs et aux contrôles physiques à effectuer par les États membres; et les règles relatives à la communication des informations nécessaires à l’application de la disposition relative à l’échange d’informations entre les États membres et la Commission, les modalités de gestion des informations devant faire l’objet d’une notification, le contenu, la forme, le calendrier, la fréquence et les délais de notification ainsi que les modalités de transmission ou de mise à disposition des informations et documents disponibles aux États membres, aux autorités compétentes des pays tiers, ou au public; il convient de conférer des compétences d’exécution à la Commission. Ces compétences devraient être exercées en conformité avec le règlement (UE) no 182/2011 du Parlement européen et du Conseil (12).
(21)
Il convient que la Commission, par voie d’actes d’exécution et, eu égard à la nature particulière de ces actes, agissant sans appliquer le règlement (UE) no 182/2011, publie le document unique au Journal officiel de l’Union européenne, décide de rejeter une demande de protection d’une indication géographique sur la base de son irrecevabilité, et établisse et tienne un registre des indications géographiques protégées au titre du présent règlement, y compris l’inscription des dénominations géographiques existantes dans le registre ou leur effacement du registre.
(22)
Le passage des dispositions prévues par le règlement (CEE) no 1601/91 à celles contenues dans le présent règlement est susceptible de créer des difficultés qui ne sont pas traitées par le présent règlement. À cet effet, il convient de déléguer à la Commission le pouvoir d’adopter les mesures transitoires nécessaires.
(23)
Il convient de prévoir un délai suffisant et des modalités appropriées pour faciliter le passage des règles prévues par le règlement (CEE) no 1601/91 à celles du présent règlement. Dans tous les cas, la commercialisation des stocks existants devrait être autorisée, après la mise en application du présent règlement, jusqu’à leur épuisement.
(24)
Étant donné que les objectifs du présent règlement, à savoir l’établissement de règles relatives à la définition, à la description, à la présentation, à l’étiquetage et à la protection des indications géographiques des produits vinicoles aromatisés, ne peuvent pas être atteints de manière suffisante par les États membres, mais peuvent, en raison de leur dimension et de leurs effets, l’être mieux au niveau de l’Union, celle-ci peut prendre des mesures, conformément au principe de subsidiarité consacré à l’article 5 du traité sur l’Union européenne. Conformément au principe de proportionnalité tel qu’énoncé audit article, le présent règlement n’excède pas ce qui est nécessaire pour atteindre ces objectifs,
ONT ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
CHAPITRE I
CHAMP D’APPLICATION ET DÉFINITIONS
Article premier
Objet et champ d’application
1. Le présent règlement fixe les règles concernant la définition, la description, la présentation et l’étiquetage des produits vinicoles aromatisés ainsi que la protection de leurs indications géographiques.
2. Le règlement (UE) no 1169/2011 s’applique à la présentation et à l’étiquetage des produits vinicoles aromatisés, sauf disposition contraire du présent règlement.
3. Le présent règlement s’applique à tous les produits vinicoles aromatisés mis sur le marché dans l’Union, qu’ils soient produits dans les États membres ou dans des pays tiers, ainsi qu’à ceux produits dans l’Union à des fins d’exportation.
Article 2
Définitions
Aux fins du présent règlement, on entend par:
1.
«dénomination de vente», le nom d’un produit vinicole aromatisé parmi ceux définis dans le présent règlement;
2.
«description», la liste des caractéristiques spécifiques d’un produit vinicole aromatisé;
3.
«indication géographique», une indication désignant un produit vinicole aromatisé comme originaire d’une région, d’un lieu spécifique ou d’un pays, dans les cas où une qualité, une réputation ou d’autres caractéristiques de ce produit peuvent être attribuées essentiellement à cette origine géographique.
CHAPITRE II
DÉFINITION, DESCRIPTION, PRÉSENTATION ET ÉTIQUETAGE DES PRODUITS VINICOLES AROMATISÉS
Article 3
Définition et classification des produits vinicoles aromatisés
1. Les produits vinicoles aromatisés sont les produits issus de produits du secteur vitivinicole visés dans le règlement (UE) no 1308/2013 qui ont été aromatisés. Ils sont regroupés dans les catégories suivantes:
a)
vins aromatisés;
b)
boissons aromatisées à base de vin;
c)
cocktails aromatisés de produits vitivinicoles.
2. Un vin aromatisé est une boisson:
a)
obtenue à partir d’un ou de plusieurs des produits de la vigne définis à l’annexe II, partie IV, point 5, et à l’annexe VII, partie II, point 1 et points 3 à 9, du règlement (UE) no 1308/2013, à l’exception du vin «Retsina»;
b)
dans laquelle les produits vinicoles visés au point a) représentent au moins 75 % du volume total;
c)
avec éventuelle addition d’alcool;
d)
avec éventuelle addition de colorants;
e)
à laquelle soit du moût de raisins, soit du moût de raisins en partie fermenté, soit les deux ont pu être ajoutés;
f)
qui peut avoir été édulcorée;
g)
ayant un titre alcoométrique volumique acquis supérieur ou égal à 14,5 % vol et inférieur à 22 % vol et un titre alcoométrique volumique total supérieur ou égal à 17,5 % vol.
3. Une boisson aromatisée à base de vin est une boisson:
a)
obtenue à partir d’un ou de plusieurs des produits de la vigne définis à l’annexe VII, partie II, points 1, 2 et 4 à 9, du règlement (UE) no 1308/2013, à l’exclusion de vins élaborés avec l’adjonction d’alcool et du vin «Retsina»;
b)
dans laquelle les produits de la vigne visés au point a) représentent au moins 50 % du volume total;
c)
n’ayant pas fait l’objet d’une addition d’alcool, sauf mention contraire à l’annexe II;
d)
avec éventuelle addition de colorants;
e)
à laquelle soit du moût de raisins, soit du moût de raisins en partie fermenté, soit les deux ont pu être ajoutés;
f)
qui peut avoir été édulcorée;
g)
ayant un titre alcoométrique volumique acquis inférieur ou égal à 4,5 % vol et inférieur à 14,5 % vol.
4. Un cocktail aromatisé de produits vitivinicoles est une boisson:
a)
obtenue à partir d’un ou de plusieurs des produits de la vigne définis à l’annexe VII, partie II, points 1, 2 et points 4 à 11, du règlement (UE) no 1308/2013, à l’exclusion de vins élaborés avec l’adjonction d’alcool et du vin «Retsina»;
b)
dans laquelle les produits de la vigne visés au point a) représentent au moins 50 % du volume total;
c)
n’ayant pas fait l’objet d’une addition d’alcool;
d)
avec éventuelle addition de colorants;
e)
qui peut avoir été édulcorée;
f)
ayant un titre alcoométrique volumique acquis supérieur à 1,2 % vol et inférieur à 10 % vol.
Article 4
Processus de production et méthodes d’analyse pour les produits vinicoles aromatisés
1. Les produits vinicoles aromatisés sont élaborés conformément aux exigences, aux restrictions et aux descriptions établies aux annexes I et II.
2. La Commission est habilitée à adopter des actes délégués conformément à l’article 33 en ce qui concerne l’établissement des processus de production autorisés pour l’élaboration de produits vinicoles aromatisés, en tenant compte des attentes des consommateurs.
Lors de l’établissement des processus de production autorisés visés au premier alinéa, la Commission prend en compte ceux recommandés et publiés par l’OIV.
3. La Commission adopte, le cas échéant, par voie d’actes d’exécution, les méthodes d’analyse permettant d’établir la composition des produits vinicoles aromatisés. Ces méthodes se fondent sur toute méthode pertinente, parmi celles qui sont recommandées et publiées par l’OIV, à moins qu’elles ne soient toutes inefficaces ou inappropriées par rapport à l’objectif poursuivi. Ces actes d’exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d’examen visée à l’article 34, paragraphe 2.
En attendant l’adoption de ces méthodes par la Commission, les méthodes à appliquer sont celles autorisées par l’État membre concerné.
4. Les pratiques œnologiques et les restrictions prévues conformément à l’article 74, à l’article 75, paragraphe 4, et à l’article 80 du règlement (UE) no 1308/2013 s’appliquent aux produits de la vigne qui sont utilisés dans l’élaboration de produits vinicoles aromatisés.
Article 5
Dénominations de vente
1. Les dénominations de vente prévues à l’annexe II sont utilisées pour des produits vinicoles aromatisés mis sur le marché dans l’Union, pourvu qu’ils satisfassent aux exigences qui sont, pour les dénominations de vente correspondantes, définies à ladite annexe. Ces dénominations de vente peuvent être complétées par un nom usuel au sens de l’article 2, paragraphe 2, point o), du règlement (UE) no 1169/2011.
2. Lorsque les produits vinicoles aromatisés satisfont aux exigences de plusieurs dénominations de vente, l’utilisation d’une seule de ces dénominations de vente est autorisée, sauf mention contraire à l’annexe II.
3. Une boisson alcoolisée ne satisfaisant pas aux exigences fixées dans le présent règlement ne peut être désignée, présentée ou étiquetée par des associations de mots ou de phrases telles que «comme», «type», «style», «élaboré», «arôme» ou tout autre terme similaire accompagné d’une des dénominations de vente.
4. Les dénominations de vente peuvent être complétées ou remplacées par une des indications géographiques protégées au titre du présent règlement.
5. Sans préjudice de l’article 26, les dénominations de vente ne sont pas complétées par des appellations d’origine protégées ou des indications géographiques protégées autorisées pour les produits vinicoles.
Article 6
Mentions complémentaires aux dénominations de vente
1. Les dénominations de vente visées à l’article 5 peuvent également être complétées par les mentions suivantes au sujet de la teneur en sucre des produits vinicoles aromatisés:
a) «extra-sec»: pour les produits dont la teneur en sucre est inférieure à 30 grammes par litre et, pour la catégorie des vins aromatisés et, par dérogation à l’article 3, paragraphe 2, point g), un titre alcoométrique volumique total minimal égal à 15 % vol;
b) «sec»: pour les produits dont la teneur en sucre est inférieure à 50 grammes par litre et, pour la catégorie des vins aromatisés et par dérogation à l’article 3, paragraphe 2, point g), un titre alcoométrique volumique total minimal égal à 16 % vol;
c) «demi-sec»: pour les produits dont la teneur en sucre se situe entre 50 et moins de 90 grammes par litre;
d) «demi-doux»: pour les produits dont la teneur en sucre se situe entre 90 et moins de 130 grammes par litre;
e) «doux»: pour les produits dont la teneur en sucres est de 130 grammes par litre ou plus.
La teneur en sucre indiquée au premier alinéa, points a) à e), est exprimée en sucre inverti.
Les mentions «demi-doux» et «doux» peuvent être accompagnées par une indication de la teneur en sucre, exprimée en grammes par litre de sucre inverti.
2. Lorsque la dénomination de vente est complétée par la mention «mousseux», ou que la mention «mousseux» est comprise dans la dénomination de vente, la quantité de vin mousseux employée ne doit pas être inférieure à 95 %.
3. Les dénominations de vente peuvent également être complétées par une référence à l’arôme principal utilisé.
Article 7
Indication de la provenance
Lorsque la provenance des produits vinicoles aromatisés est indiquée, elle correspond au lieu où le produit vinicole aromatisé est élaboré. La provenance est indiquée au moyen des termes «produit en […]», ou exprimée en termes équivalents, complétés par le nom de l’État membre ou du pays tiers correspondant.
Article 8
Emploi des langues dans la présentation et l’étiquetage des produits vinicoles aromatisés
1. Les dénominations de vente figurant en italique à l’annexe II ne sont pas traduites sur l’étiquette ni dans la présentation des produits vinicoles aromatisés.
Les mentions complémentaires prévues par le présent règlement, lorsqu’elles sont exprimées en toutes lettres, apparaissent dans au moins l’une des langues officielles de l’Union.
2. La dénomination d’une indication géographique protégée au titre du présent règlement figure sur l’étiquette dans la langue ou les langues dans lesquelles elle est enregistrée, même lorsque l’indication géographique remplace la dénomination de vente conformément à l’article 5, paragraphe 4.
Lorsqu’il est écrit dans un alphabet autre que le latin, le nom d’une indication géographique protégée au titre du présent règlement peut aussi figurer dans une ou plusieurs des langues officielles de l’Union.
Article 9
Règles plus restrictives imposées par les États membres
Lors de la mise en œuvre d’une politique de qualité pour les produits vinicoles aromatisés bénéficiant d’indications géographiques protégées au titre du présent règlement qui sont produits sur leur territoire ou pour l’établissement de nouvelles indications géographiques, les États membres peuvent établir des règles plus strictes que celles qui sont visées à l’article 4 et aux annexes I et II en ce qui concerne la production et la description, dans la mesure où elles sont compatibles avec le droit de l’Union.
CHAPITRE III
INDICATIONS GÉOGRAPHIQUES
Article 10
Teneur des demandes de protection
1. Les demandes de protection de dénominations en tant qu’indications géographiques sont accompagnées d’un dossier technique comportant:
a)
la dénomination à protéger;
b)
le nom et l’adresse du demandeur;
c)
le cahier des charges visé au paragraphe 2; et
d)
un document unique résumant le cahier des charges visé au paragraphe 2.
2. Pour pouvoir bénéficier d’une indication géographique au titre du présent règlement, un produit doit satisfaire au cahier des charges correspondant, qui comprend au minimum:
a)
la dénomination à protéger;
b)
une description du produit, et notamment ses principales caractéristiques analytiques ainsi qu’une indication de ses caractéristiques organoleptiques;
c)
le cas échéant, les processus d’élaboration et spécifications particuliers ainsi que les restrictions applicables à cette élaboration;
d)
la délimitation de la zone géographique concernée;
e)
les éléments qui corroborent le lien visé à l’article 2, point 3;
f)
les exigences applicables en vertu du droit de l’Union ou du droit national ou, lorsque des États membres le prévoient, fixées par une organisation responsable de la gestion de l’indication géographique protégée, étant entendu que ces exigences sont objectives, non discriminatoires et compatibles avec le droit de l’Union;
g)
une indication de la principale matière première d’où est tiré le produit vinicole aromatisé;
h)
le nom et l’adresse des autorités ou des organismes contrôlant le respect des dispositions du cahier des charges ainsi qu’une description précise de leur mission.
Article 11
Demande de protection en rapport avec une zone géographique située dans un pays tiers
1. Toute demande de protection concernant une zone géographique située dans un pays tiers comprend, outre les éléments prévus à l’article 10, une preuve établissant que la dénomination concernée est protégée dans son pays d’origine.
2. La demande de protection est adressée à la Commission, soit directement par le demandeur, soit par l’intermédiaire des autorités du pays tiers concerné.
3. La demande de protection est rédigée dans l’une des langues officielles de l’Union ou accompagnée d’une traduction certifiée conforme dans l’une de ces langues.
Article 12
Demandeurs
1. Tout groupement de producteurs intéressé ou, exceptionnellement, tout producteur isolé peut introduire une demande de protection pour une indication géographique. D’autres parties intéressées peuvent s’associer à la demande de protection.
2. Les producteurs ne peuvent introduire une demande de protection que pour les produits vinicoles aromatisés qu’ils produisent.
3. Dans le cas d’une dénomination désignant une zone géographique transfrontalière, il est possible de présenter une demande conjointe de protection.
Article 13
Procédure préliminaire au niveau national
1. Toute demande de protection d’une indication géographique de produits vinicoles aromatisés originaires de l’Union fait l’objet d’une procédure préliminaire au niveau national conformément aux paragraphes 2 à 7 du présent article.
2. La demande de protection est introduite dans l’État membre au territoire duquel se rattache l’indication géographique.
3. L’État membre procède à l’examen de la demande de protection en vue de vérifier si elle remplit les conditions établies dans le présent chapitre.
L’État membre veille, par le biais d’une une procédure nationale, à ce qu’une publicité suffisante de la demande de protection soit effectuée et prévoit une période d’au moins deux mois à compter de la date de publication pendant laquelle toute personne physique ou morale ayant un intérêt légitime et résidant ou établie sur son territoire peut formuler son opposition à la proposition de protection en déposant, auprès de l’État membre, une déclaration dûment motivée.
4. Si l’État membre estime que l’indication géographique ne satisfait pas aux exigences applicables ou qu’elle est incompatible avec le droit de l’Union en général, il rejette la demande.
5. Si l’État membre estime que les exigences applicables sont satisfaites, l’État membre:
a)
publie le document unique et le cahier des charges du produit au moins sur l’internet; et
b)
fait parvenir à la Commission une demande de protection comportant les informations suivantes:
i)
le nom et l’adresse du demandeur;
ii)
le cahier des charges du produit visé à l’article 10, paragraphe 2;
iii)
le document unique visé à l’article 10, paragraphe 1, point d);
iv)
une déclaration de l’État membre indiquant qu’il estime que la demande qui lui a été présentée remplit les conditions requises; et
v)
la référence de la publication visée au point a).
Les informations visées au premier alinéa, point b), sont fournies dans l’une des langues officielles de l’Union ou accompagnées d’une traduction certifiée conforme dans l’une de ces langues.
6. Les États membres adoptent, au plus tard le 28 mars 2015, les dispositions législatives, réglementaires ou administratives nécessaires pour se conformer aux dispositions du présent article.
7. Lorsqu’un État membre n’a pas légiféré dans le domaine de la protection des indications géographiques, il peut, à titre provisoire uniquement, octroyer une protection à une dénomination conformément aux dispositions du présent chapitre au niveau national. Ladite protection prend effet à la date du dépôt de la demande d’enregistrement auprès de la Commission et prend fin à la date à laquelle une décision d’accepter ou de refuser l’enregistrement au titre du présent chapitre est prise.
Article 14
Examen par la Commission
1. La Commission porte à la connaissance du public la date de dépôt de la demande de protection.
2. La Commission examine si les demandes de protection visées à l’article 13, paragraphe 5, remplissent les conditions établies au présent chapitre.
3. Lorsque la Commission estime que les conditions définies dans le présent chapitre sont remplies, elle publie au Journal officiel de l’Union européenne, par voie d’actes d’exécution adoptés sans appliquer la procédure visée à l’article 34, paragraphe 2, le document unique visé à l’article 10, paragraphe 1, point d), et la référence de la publication du cahier des charges du produit visée à l’article 13, paragraphe 5, point a).
4. Lorsque la Commission estime que les conditions définies dans le présent chapitre ne sont pas remplies, elle décide, par voie d’actes d’exécution, de rejeter la demande. Ces actes d’exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d’examen visée à l’article 34, paragraphe 2.
Article 15
Procédure d’opposition
Dans un délai de deux mois à compter de la date de la publication prévue à l’article 14, paragraphe 3, tout État membre ou pays tiers ou toute personne physique ou morale ayant un intérêt légitime, résidant ou établie dans un État membre autre que celui demandant la protection ou dans un pays tiers, peut s’opposer à la protection envisagée, en déposant auprès de la Commission une déclaration dûment motivée concernant les conditions d’éligibilité fixées dans le présent chapitre.
Dans le cas des personnes physiques ou morales résidant ou établies dans un pays tiers, cette déclaration est adressée, soit directement, soit par l’intermédiaire des autorités du pays tiers concerné, dans le délai de deux mois visé au premier alinéa.
Article 16
Décision de protection
Sur la base des informations dont elle dispose, la Commission décide, à l’issue de la procédure d’opposition visée à l’article 15, par voie d’actes d’exécution, soit d’accorder une protection à l’indication géographique dès lors qu’elle remplit les conditions établies dans le présent chapitre et qu’elle est compatible avec le droit de l’Union, soit de rejeter la demande si lesdites conditions ne sont pas remplies. Ces actes d’exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d’examen visée à l’article 34, paragraphe 2.
Article 17
Homonymie
1. Lors de l’enregistrement aux fins de protection d’une dénomination homonyme ou partiellement homonyme d’une dénomination déjà enregistrée au titre du présent règlement, il est dûment tenu compte des usages locaux et traditionnels et de tout risque de confusion.
2. Une dénomination homonyme qui laisse à penser à tort au consommateur que les produits sont originaires d’un autre territoire n’est pas enregistrée, même si elle est exacte pour ce qui est du territoire, de la région ou de la localité dont les produits en question sont originaires.
3. L’usage d’une dénomination homonyme enregistrée n’est autorisé que si la dénomination homonyme enregistrée postérieurement est dans les faits suffisamment différenciée de celle déjà enregistrée, compte tenu de la nécessité d’assurer un traitement équitable aux producteurs concernés et de ne pas induire en erreur le consommateur.
Article 18
Motifs de refus de la protection
1. Les dénominations devenues génériques ne peuvent prétendre à une protection en tant qu’indication géographique.
Aux fins du présent chapitre, on entend, par «dénomination devenue générique», une dénomination de produit vinicole aromatisé qui, bien qu’elle se rapporte au lieu ou à la région où ce produit a été initialement élaboré ou mis sur le marché, est devenue dans l’Union la dénomination commune d’un produit vinicole aromatisé.
Pour déterminer si une dénomination est devenue générique, il est tenu compte de tous les facteurs pertinents, et notamment:
a)
de la situation constatée dans l’Union, notamment dans les zones de consommation;
b)
du droit de l’Union ou du droit national applicable.
2. Une dénomination n’est pas protégée en tant qu’indication géographique lorsque, compte tenu de la réputation et de la notoriété d’une marque commerciale, la protection est susceptible d’induire le consommateur en erreur quant à la véritable identité du produit vinicole aromatisé concerné.
Article 19
Liens avec les marques commerciales
1. Lorsqu’une indication géographique est protégée au titre du présent règlement, l’enregistrement d’une marque commerciale dont l’utilisation relève de l’article 20, paragraphe 2, et concernant un produit vinicole aromatisé est refusé dans le cas où la demande d’enregistrement de la marque commerciale est présentée après la date de dépôt auprès de la Commission de la demande de protection de l’indication géographique et où cette demande aboutit à la protection de l’indication géographique.
Toute marque commerciale enregistrée en violation du premier alinéa est annulée.
2. Sans préjudice de l’article 17, paragraphe 2, une marque commerciale dont l’utilisation relève de l’article 20, paragraphe 2, et qui a été demandée, enregistrée ou établie par l’usage, si cette possibilité est prévue dans la législation concernée, sur le territoire de l’Union, avant la date du dépôt auprès de la Commission de la demande de protection relative à l’indication géographique, peut continuer à être utilisée et renouvelée nonobstant la protection d’une indication géographique, à condition qu’aucun motif de nullité ou de déchéance, au sens de la directive 2008/95/CE du Parlement européen et du Conseil (13) ou du règlement (CE) no 207/2009 du Conseil (14), ne pèse sur la marque commerciale.
Dans de tels cas, l’utilisation conjointe de l’indication géographique et des marques commerciales correspondantes est permise.
Article 20
Protection
1. Les indications géographiques protégées au titre du présent règlement peuvent être utilisées par tout opérateur commercialisant un produit vinicole aromatisé élaboré conformément au cahier des charges correspondant.
2. Les indications géographiques protégées au titre du présent règlement et les produits vinicoles aromatisés qui font usage de ces dénominations protégées en respectant les cahiers des charges correspondants sont protégés contre:
a)
toute utilisation commerciale directe ou indirecte d’une dénomination protégée:
i)
pour des produits comparables ne respectant pas le cahier des charges lié à la dénomination protégée; ou
ii)
dans la mesure où ladite utilisation exploite la réputation d’une indication géographique;
b)
toute usurpation, imitation ou évocation, même si l’origine véritable du produit ou du service est indiquée ou si la dénomination protégée est traduite, transcrite, translittérée ou accompagnée d’une expression telle que «genre», «type», «méthode», «façon», «imitation», «goût», «manière» ou d’une expression similaire;
c)
toute autre indication fausse ou fallacieuse quant à la provenance, à l’origine, à la nature ou aux qualités essentielles du produit figurant sur le conditionnement ou l’emballage, sur la publicité ou sur des documents afférents au produit vinicole concerné, ainsi que contre l’utilisation pour le conditionnement d’un contenant de nature à créer une impression erronée sur l’origine du produit;
d)
toute autre pratique susceptible d’induire le consommateur en erreur quant à la véritable origine du produit.
3. Les indications géographiques protégées au titre du présent règlement ne deviennent pas génériques dans l’Union au sens de l’article 18, paragraphe 1.
4. Les États membres prennent les mesures administratives et judiciaires appropriées pour prévenir l’utilisation illicite des indications géographiques protégées au titre du présent règlement, visée au paragraphe 2, ou pour y mettre fin.
Article 21
Registre
La Commission, par voie d’actes d’exécution adoptés sans appliquer la procédure visée à l’article 34, paragraphe 2, établit et tient à jour un registre électronique, accessible au public, des indications géographiques protégées au titre du présent règlement relatives aux produits vinicoles aromatisés.
Les indications géographiques concernant des produits de pays tiers qui sont protégés dans l’Union au titre d’un accord international auquel l’Union est partie contractante peuvent être inscrites dans le registre visé au premier alinéa en tant qu’indications géographiques protégées au titre du présent règlement.
Article 22
Désignation de l’autorité compétente
1. Les États membres désignent les autorités compétentes qui sont responsables des contrôles relatifs aux exigences établies dans le présent chapitre, conformément aux critères énoncés à l’article 4 du règlement (CE) no 882/2004 du Parlement européen et du Conseil (15).
2. Les États membres veillent à ce que tout opérateur qui respecte les dispositions du présent chapitre soit en droit d’être couvert par un système de contrôles.
3. Les États membres communiquent à la Commission les autorités compétentes visées au paragraphe 1. La Commission assure la publicité des noms et adresses correspondants ainsi que leur actualisation périodique.
Article 23
Contrôle du respect du cahier des charges
1. En ce qui concerne les indications géographiques protégées au titre du présent règlement relatives à une zone géographique située dans l’Union, le contrôle annuel du respect du cahier des charges, au cours de la production du produit vinicole aromatisé ainsi que pendant ou après son conditionnement, est assuré par:
a)
la ou les autorités compétentes visées à l’article 22; ou
b)
un ou plusieurs organismes de contrôle au sens de l’article 2, paragraphe 2, point 5, du règlement (CE) no 882/2004 agissant en tant qu’organisme de certification de produits en conformité avec les exigences énoncées à l’article 5 dudit règlement.
Les frais de ces contrôles sont à la charge des opérateurs qui en font l’objet.
2. En ce qui concerne les indications géographiques protégées au titre du présent règlement relatives à une zone géographique située dans un pays tiers, le contrôle annuel du respect du cahier des charges, au cours de l’élaboration du produit vinicole aromatisé ainsi que pendant ou après son conditionnement, est assuré par:
a)
une ou plusieurs autorités publiques désignées par le pays tiers; ou
b)
un ou plusieurs organismes de certification.
3. Les organismes visés au paragraphe 1, point b), et au paragraphe 2, point b), se conforment à la norme européenne EN ISO/IEC 17065:2012 (évaluation de la conformité - exigences pour les organismes certifiant les produits, les procédés et les services), et sont aussi accrédités conformément à cette norme.
4. Lorsque la ou les autorités visées au paragraphe 1, point a), et au paragraphe 2, point a), contrôlent le respect du cahier des charges, elles offrent des garanties adéquates d’objectivité et d’impartialité et disposent du personnel qualifié ainsi que des ressources nécessaires pour s’acquitter de leur mission.
Article 24
Modification du cahier des charges
1. Tout demandeur satisfaisant aux exigences de l’article 12 peut demander l’approbation d’une modification du cahier des charges relatif à une indication géographique protégée au titre du présent règlement, notamment pour tenir compte de l’évolution des connaissances scientifiques et techniques ou pour revoir la délimitation de la zone géographique visée à l’article 10, paragraphe 2, point d). La demande décrit les modifications sollicitées et présente leur justification.
2. Si la proposition de modification implique de modifier un ou plusieurs éléments du document unique visé à l’article 10, paragraphe 1, point d), les articles 13 à 16 s’appliquent, mutatis mutandis, à la demande de modification. Cependant, si la modification proposée n’est que mineure, la Commission décide, par voie d’actes d’exécution, d’approuver ou non la demande de modification sans suivre la procédure énoncée à l’article 14, paragraphe 2, et à l’article 15 et, en cas d’approbation, elle procède à la publication des éléments visés à l’article 14, paragraphe 3. Ces actes d’exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d’examen visée à l’article 34, paragraphe 2.
Article 25
Annulation
La Commission peut décider, par voie d’actes d’exécution, de sa propre initiative ou sur demande dûment motivée d’un État membre, d’un pays tiers ou d’une personne physique ou morale pouvant justifier d’un intérêt légitime, de retirer la protection accordée à une indication géographique si le respect du cahier des charges correspondant n’est plus assuré. Ces actes d’exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d’examen visée à l’article 34, paragraphe 2.
Les articles 13 à 16 s’appliquent mutatis mutandis.
Article 26
Dénominations géographiques existantes
1. Les dénominations géographiques de produits vinicoles aromatisés énumérés à l’annexe II du règlement (CEE) no 1601/91 et toute dénomination géographique soumise par un État membre et approuvée par cet État membre avant le 27 mars 2014 sont automatiquement protégées en tant qu’indications géographiques au titre du présent règlement. La Commission les inscrit, par voie d’actes d’exécution adoptés sans appliquer la procédure visée à l’article 34, paragraphe 2, du présent règlement, au registre prévu à l’article 21 du présent règlement.
2. En ce qui concerne les dénominations géographiques existantes, visées au paragraphe 1, les États membres transmettent à la Commission:
a)
les dossiers techniques prévus à l’article 10, paragraphe 1;
b)
les décisions nationales d’approbation.
3. Les dénominations géographiques existantes visées au paragraphe 1 pour lesquelles les éléments visés au paragraphe 2 n’ont pas été présentés au plus tard le 28 mars 2017 perdent toute protection au titre du présent règlement. La Commission prend alors, par voie d’actes d’exécution adoptés sans appliquer la procédure visée à l’article 34, paragraphe 2, les mesures administratives nécessaires pour les supprimer du registre prévu à l’article 21.
4. L’article 25 ne s’applique pas à l’égard des dénominations géographiques existantes, visées au paragraphe 1 du présent article.
Jusqu’au 28 mars 2018, la Commission peut décider, par voie d’actes d’exécution, de sa propre initiative, d’annuler la protection accordée aux dénominations géographiques existantes visées au paragraphe 1 du présent article, si elles ne remplissent pas les conditions énoncées à l’article 2, point 3. Ces actes d’exécution sont adoptés conformément à la procédure d’examen visée à l’article 34, paragraphe 2.
Article 27
Redevances
Les États membres peuvent exiger le paiement d’une redevance destinée à couvrir leurs frais, y compris ceux supportés lors de l’examen des demandes de protection, des déclarations d’opposition, des demandes de modification et des demandes d’annulation présentées au titre du présent chapitre.
Article 28
Pouvoirs délégués
1. Afin de tenir compte des caractéristiques spécifiques de la production dans la zone géographique délimitée, la Commission est habilitée à adopter des actes délégués en conformité avec l’article 33 en ce qui concerne:
a)
les critères de la délimitation de la zone géographique; et
b)
les règles, restrictions et dérogations concernant la production dans la zone géographique délimitée.
2. Afin d’assurer la qualité et la traçabilité du produit, la Commission est habilitée à adopter des actes délégués en conformité avec l’article 33 afin d’établir les conditions dans lesquelles le cahier des charges du produit peut inclure des exigences supplémentaires au sens de l’article 10, paragraphe 2, point f).
3. Afin de garantir les droits ou les intérêts légitimes des producteurs ou opérateurs, la Commission est habilitée à adopter des actes délégués en conformité avec l’article 33 afin:
a)
de déterminer les cas dans lesquels un producteur isolé peut solliciter la protection d’une indication géographique;
b)
de déterminer les restrictions applicables au type de demandeur qui peut solliciter la protection d’une indication géographique;
c)
d’établir les conditions à respecter pour la demande de protection d’une indication géographique, l’examen par la Commission, les procédures d’opposition et les procédures de modification ou d’annulation des indications géographiques;
d)
d’établir les conditions applicables aux demandes transfrontalières;
e)
de fixer la date de présentation d’une candidature ou d’une demande;
f)
de fixer la date à partir de laquelle la protection s’applique;
g)
d’établir les conditions dans lesquelles une modification doit être considérée comme mineure au sens de l’article 24, paragraphe 2;
h)
de fixer la date à laquelle une modification entre en vigueur;
i)
d’établir les conditions à respecter concernant la demande et l’approbation d’une modification du cahier des charges relatif à une indication géographique protégée au titre du présent règlement lorsque cette modification n’implique aucun changement du document unique visé à l’article 10, paragraphe 1, point d).
4. Afin d’assurer une protection appropriée, la Commission est habilitée à adopter des actes délégués en conformité avec l’article 33 en ce qui concerne les restrictions à propos de la dénomination protégée.
Article 29
Compétences d’exécution
1. La Commission peut adopter, par voie d’actes d’exécution, toutes les mesures relatives au présent chapitre en ce qui concerne:
a)
les informations à fournir dans le cahier des charges du produit en ce qui concerne le lien visé à l’article 2, point 3, entre la zone géographique et le produit final;
b)
les modes de publicité des décisions sur la protection ou le rejet visées à l’article 16 à la disposition du public;
c)
le dépôt des demandes transfrontalières;
d)
les contrôles et vérifications à effectuer par les États membres, y compris les analyses.
Ces actes d’exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d’examen visée à l’article 34, paragraphe 2.
2. La Commission peut, par voie d’actes d’exécution, adopter toutes les mesures nécessaires relatives au présent chapitre en ce qui concerne la procédure applicable, y compris la recevabilité, pour l’examen des demandes de protection ou pour l’approbation de la modification d’une indication géographique, ainsi que la procédure applicable, y compris la recevabilité, pour les demandes d’opposition, d’annulation ou de conversion, et la présentation d’informations relatives aux dénominations géographiques protégées existantes, en ce qui concerne notamment:
a)
les modèles de documents et les modalités de transmission;
b)
les délais;
c)
les détails des faits, les preuves et les pièces justificatives à soumettre à l’appui de la candidature ou de la demande.
Ces actes d’exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d’examen visée à l’article 34, paragraphe 2.
Article 30
Candidature ou demande irrecevable
Lorsqu’une candidature ou une demande présentée au titre du présent chapitre est jugée irrecevable, la Commission décide, par voie d’actes d’exécution adoptés sans appliquer la procédure visée à l’article 34, paragraphe 2, de la déclarer irrecevable.
CHAPITRE IV
DISPOSITIONS GÉNÉRALES, TRANSITOIRES ET FINALES
Article 31
Contrôles et vérifications des produits vinicoles aromatisés
1. Les États membres sont responsables des contrôles des produits vinicoles aromatisés. Ils prennent les mesures nécessaires pour assurer le respect des dispositions du présent règlement, notamment en désignant la ou les autorités compétentes responsables des contrôles relatifs aux obligations établies par le présent règlement conformément au règlement (CE) no 882/2004.
2. La Commission adopte, si nécessaire, par voie d’actes d’exécution, les règles relatives aux contrôles administratifs et aux contrôles physiques à réaliser par les États membres eu égard au respect des obligations découlant de l’application du présent règlement.
Ces actes d’exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d’examen visée à l’article 34, paragraphe 2.
Article 32
Échange d’informations
1. Les États membres et la Commission se communiquent réciproquement toute information nécessaire à l’application du présent règlement et au respect des engagements internationaux relatifs aux produits vinicoles aromatisés. Ces informations peuvent, le cas échéant, être transmises aux autorités compétentes de pays tiers ou mises à leur disposition, et peuvent être rendues publiques.
2. Afin de rendre les notifications visées au paragraphe 1 rapides, efficaces, précises et financièrement rationnelles, la Commission est habilitée à adopter des actes délégués en conformité avec l’article 33, aux fins de fixer:
a)
la nature et le type d’informations à notifier;
b)
les méthodes de notification;
c)
les règles relatives aux droits d’accès à l’information ou aux systèmes d’information mis à disposition;
d)
les conditions et moyens de publication des informations.
3. La Commission adopte, par voie d’actes d’exécution:
a)
des règles relatives à la communication des informations nécessaires à l’application du présent article;
b)
des dispositions destinées à la gestion des informations à notifier, ainsi que des règles relatives au contenu, à la forme, au calendrier, à la fréquence des notifications ainsi qu’aux délais dans lesquels ces notifications ont lieu;
c)
les modalités selon lesquelles les informations et les documents sont transmis aux États membres, aux autorités compétentes dans les pays tiers, ou au public, ou sont mis à leur disposition.
Ces actes d’exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d’examen visée à l’article 34, paragraphe 2.
Article 33
Exercice de la délégation
1. Le pouvoir d’adopter des actes délégués conféré à la Commission est soumis aux conditions fixées au présent article.
2. Le pouvoir d’adopter des actes délégués visé à l’article 4, paragraphe 2, à l’article 28, à l’article 32, paragraphe 2, et à l’article 36, paragraphe 1, est conféré à la Commission pour une période de cinq ans à compter du 27 mars 2014. La Commission élabore un rapport relatif à la délégation de pouvoir au plus tard neuf mois avant la fin de la période de cinq ans. La délégation de pouvoir est tacitement prorogée pour des périodes d’une durée identique, sauf si le Parlement européen ou le Conseil s’oppose à cette prorogation trois mois au plus tard avant la fin de chaque période.
3. La délégation de pouvoir visée à l’article 4, paragraphe 2, à l’article 28, à l’article 32, paragraphe 2, et à l’article 36, paragraphe 1, peut être révoquée à tout moment par le Parlement européen ou le Conseil. La décision de révocation met fin à la délégation de pouvoir qui y est précisée. La révocation prend effet le jour suivant celui de la publication de ladite décision au Journal officiel de l’Union européenne ou à une date ultérieure qui est précisée dans ladite décision. Elle ne porte pas atteinte à la validité des actes délégués déjà en vigueur.
4. Aussitôt qu’elle adopte un acte délégué, la Commission le notifie au Parlement européen et au Conseil simultanément.
5. Un acte délégué adopté en vertu de l’article 4, paragraphe 2, de l’article 28, de l’article 32, paragraphe 2, et de l’article 36, paragraphe 1, n’entre en vigueur que si le Parlement européen ou le Conseil n’a pas exprimé d’objections dans un délai de deux mois à compter de la notification de cet acte au Parlement européen et au Conseil ou si, avant l’expiration de ce délai, le Parlement européen et le Conseil ont tous deux informé la Commission de leur intention de ne pas exprimer d’objections. Ce délai est prolongé de deux mois à l’initiative du Parlement européen ou du Conseil.
Article 34
Comité
1. La Commission est assistée par le comité des produits vinicoles aromatisés. Ledit comité est un comité au sens du règlement (UE) no 182/2011.
2. Dans le cas où il est fait référence au présent paragraphe, l’article 5 du règlement (UE) no 182/2011 s’applique.
Dans le cas où il s’agit des actes visés à l’article 4, paragraphe 3, et à l’article 29, paragraphe 1, point b), lorsque le comité n’émet aucun avis, la Commission n’adopte pas le projet d’acte d’exécution, et l’article 5, paragraphe 4, troisième alinéa, du règlement (UE) no 182/2011 s’applique.
Article 35
Abrogation
Le règlement (CEE) no 1601/91 est abrogé à partir du 28 mars 2015.
Les références au règlement abrogé s’entendent comme faites au présent règlement et sont à lire selon le tableau de correspondance figurant à l’annexe III du présent règlement.
Article 36
Mesures transitoires
1. Afin de faciliter le passage des règles prévues par le règlement (CEE) no 1601/91 à celles établies par le présent règlement, la Commission est habilitée à adopter, le cas échéant et en conformité avec l’article 33, des actes délégués en ce qui concerne l’adoption de mesures destinées à modifier le présent règlement ou à y déroger, qui restent en vigueur jusqu’au 28 mars 2018.
2. Les produits vinicoles aromatisés qui ne satisfont pas aux exigences posées par le présent règlement, mais dont l’élaboration est conforme au règlement (CEE) no 1601/91 avant le 27 mars 2014, peuvent continuer à être mis sur le marché jusqu’à épuisement des stocks.
3. Les produits vinicoles aromatisés qui sont conformes aux articles 1 à 6 et à l’article 9 du présent règlement et qui ont été produits avant le 27 mars 2014 peuvent être mis sur le marché jusqu’à épuisement des stocks, sous réserve que ces produits soient conformes au règlement (CEE) no 1601/91 en ce qui concerne tous les aspects non réglementés par les articles 1 à 6 et l’article 9 du présent règlement.
Article 37
Entrée en vigueur
Le présent règlement entre en vigueur le septième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Il s’applique à partir du 28 mars 2015. Toutefois, l’article 36, paragraphes 1 et 3, s’applique à partir du 27 mars 2014.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Strasbourg, le 26 février 2014.