РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 9 юли 2014 година
относно схема за помощ SA.18042 (2013/C) (ex MX 17/2009) (ex NN 61/2004),
приведена в действие от Испания, относно освобождаване на биогоривата от акцизи
(нотифицирано под номер C(2014) 4530)
(само текстът на испански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/766/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
От 2006 г. насам Генерална дирекция „Конкуренция“ провежда всяка година последващ мониторинг на извадка от мерки за помощ, приведени в действие от държавите членки. Испанската схема за освобождаване на биогоривата от акцизи (дело № NN 61/2004) беше одобрена от Комисията с Решение C(2006) 2293 от 6 юни 2006 г. Тази схема беше включена в мониторинга за 2009/2010 г. с референтен номер MX 17/2009, в чийто контекст Комисията прегледа как държавите членки са прилагали извадка от съществуващи схеми през 2009 г.
(2)
Комисията реши да включи тази схема отново в мониторинга за 2011/2012 г., в чийто контекст Комисията проучи начина, по който държавите членки прилагат извадка от съществуващи схеми през периода 2009-2010 г.
(3)
В светлината на информацията, предоставена от Испания по време на мониторинга, Комисията имаше съмнения относно правилното прилагане на схемата от испанските органи. Вследствие на това тя реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). Комисията информира Испания за своето решение с писмо от 17 юли 2013 г.
(4)
Испания представи своите забележки на 20 септември 2013 г.
(5)
Решението на Комисията да започне официална процедура по разследване бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз на 7 февруари 2014 г. (2). Комисията покани заинтересованите страни да представят своите мнения.
(6)
Комисията получи мнения от Секция „Биогорива“ на испанската Асоциация на производителите на енергия от възобновяеми източници (APPA Biocarburantes) на 5 март 2014 г. Тя ги препрати на Испания, на която бе дадена възможност да отговори. На 6 май 2014 г. испанските органи посочиха, че те не желаят да коментират забележките, получени от трети страни.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
(7)
Схемата NN 61/2004 за освобождаването на биогоривата от акцизи представлява нулева ставка на испанския данък върху въглеводородите. Тя се прилага за етиловия алкохол, произведен от продукти със селскостопански или растителен произход (биоетанол), които попадат в обхвата на кода CN 2207 20, за метиловия алкохол, получен от продукти със селскостопански или растителен произход, които попадат в обхвата на кода CN 2905 11 00, и продукти, които попадат в обхвата на кодове CN 1507, 1508, 1510, 1511, 1512, 1513, 1514, 1515 и 1518.
(8)
Нулевата ставка на данъка се е прилагала по отношение на тези продукти, независимо от това, дали те са били използвани като такива или след химична промяна. В случаите, когато биогоривото е било смесено с друго гориво, намалената ставка се е прилагала само за частта на сместа, състояща се от биогорива. Намаленият дължим акциз бе приложим за биогоривата от всякакъв географски произход.
(9)
Схемата бе одобрена от Комисията на 6 юни 2006 г. и нейният срок на действие изтече на 31 декември 2012 г. (3).
(10)
Оценката на информацията, предоставена от испанските органи по време на мониторинга, повдигна съмнения относно това дали схемата е била приложена в съответствие с решението на Комисията през 2009 и 2010 г. Освен това съществуваха съмнения, че Испания може да е свръхкомпенсирала бенефициери през 2010 г. Опасенията на Комисията бяха изложени в точки 13-29 в нейното решение от 17 юли 2013 г.
(11)
Комисията поиска Испания да:
а)
демонстрира, че схемата е прилагана правилно през 2009 и 2010 г.;
б)
демонстрира, че не е имало свръхкомпенсация относно биоетанола през 2010 г. или, ако е имало такава, да обясни какви мерки са предприети, за да се избегне свръхкомпенсирането през последващите години;
в)
представи годишни доклади за цялата продължителност на схемата.
III. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(12)
Комисията получи мнението на APPA Biocarburantes на 5 март 2014 г. Мненията бяха много подобни на тези на испанските органи (вж. раздел IV). APPA Biocarburantes твърди че схемата е била правилно изпълнена.
(13)
Когато цената на биогоривата бе сравнена с цената преди облагане с данък на изкопаемите горива на бензиностанциите, биоетанолът и биодизелът изглеждаха компенсирани в недостатъчна степен през целия период, с изключение на 2010 г. за биоетанола и 2012 г. за биодизела. APPA Biocarburantes твърдеше, че тази методология е била неправилна, тъй като цената преди облагане с данък на изкопаемите горива на бензиностанциите, е включвала всички разходи за транспорт и дистрибуция, натрупани до достигането на продукта до крайния потребител, докато такива логистични разходи не са били включени в разходите за биогорива при този сравнителен анализ. Според нея би било по-уместно да се сравнят разходите за производството на биогорива с международно котираните цени на изкопаемите горива. Използването на тази методология ясно показа засилена недостатъчна компенсация за биогоривата по време на продължителността на схемата и липса на свръхкомпенсация.
(14)
Накрая, APPA Biocarburantes твърдеше, че дори ако разходите за биогоривата бъдат сравнени с цената преди облагане с данък на изкопаемите горива на бензиностанциите, двете еднократни ситуации на свръхкомпенсация са били само временни и са били причинени от самата същност на схемата за данъчна помощ за биогорива (при абсолютни количества, които са установени ex ante, и оценки, които са извършени ex post) и силно нестабилните цени на селскостопанските суровини (главният компонент на разходите за производство на биогорива). Не е било необходимо изменение на схемата - за биоетанола не се наблюдават признаци за потенциално свръхкомпенсиране през следващите години (2011 и 2012 г.), а относно биодизела потенциално свръхкомпенсиране е настъпило през последната 2012 година. Освен това не е възможно изменение в бъдеще, тъй като срокът на действие на схемата е изтекъл.
IV. МНЕНИЕ НА ИСПАНИЯ
(15)
Испанските органи представиха своето мнение на 20 септември 2013 г. На 6 май 2014 г. те посочиха, че не желаят да представят мнения относно забележките от трети страни, които са им били представени.
(16)
В своето писмо от 20 септември 2013 г. испанските органи предоставиха информация относно разходите за производство на биоетанол и биодизел заедно с данни за цените на изкопаемите горива за периода 2004-2012 г. В същото време те предоставиха таблици, в които се сравняват цените на биогоривата с цените преди облагане с данък на изкопаемите горива на бензиностанциите. Тези таблици са показани в приложението.
(17)
Данните и анализът, илюстрирани от съответните таблици, се основават на следните допускания:
а)
Отправната точка са действителните данни за годишните разходи за производство на испанските заводи, плюс марж на производствена печалба от 5 %. Измененията бяха направени поради разликата в енергийното съдържание между биогоривата и изкопаемите горива, с които те се смесват, като се използват данните в приложение III към Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4), а именно 1.52 и 1.09 за биоетанол и биодизел, съответно.
б)
Тези разходи са сравнени с данни за цените на горивата, които те заместват, т.е. бензина и дизеловото гориво. Цената е преди облагане с данък на бензиностанциите на този вид гориво и поради това тя включва брутния марж за търговско разпространение. Разликата между производствените разходи за биогоривата и разходите за заместващите изкопаемите горива е максималният марж на компенсация.
в)
Реалната приложена компенсация е равна на акциза върху минералните масла, който би съответствал на биоетанола и биодизела. Без прилагане на освобождаването прилаганата ставка спрямо въпросните продукти като акцизен данък върху минералните масла би била ставката за бензина и дизела, съответно (5).
(18)
Въз основа на съответните данни Испания посочи, че в периода 2004-2012 г. натрупаната недостатъчна компенсация може да се наблюдава за двата вида биогорива (455,96 EUR/1 000 литра за биодизел и 897,22 EUR/1 000 литра за биоетанол). Когато всяка година се разглежда поотделно, недостатъчна компенсация все още се наблюдава за всички години само с две изключения: 2010 г. за биоетанол и 2012 г. за биодизел.
(19)
Що се отнася до биоетанола, Испания обясни, че привидната свръхкомпенсация, която се наблюдава през 2010 г. е била резултат на еднократно спадане на цените на стоките, по-специално на селскостопанските стоки в периода януари-юни 2010 г. Това е било следователно еднократна, обратима и непредвидима ситуация, която освен това се е самокоригирала през следващата година чрез повишаване на цените на суровините. Следователно не е имало причина за испанските органи да предприемат действия. Беше предоставена подробна информация за развитието на цените на суровините, както и графика, която илюстрира тенденцията на ценовия индекс на захарта и зърнените култури (за основа = 100 е взет периодът 2002-2004 г.).
Динамиката на цените на суровините в периода 2009-2011 г. (6)
(20)
Що се отнася до биодизела, Испания обясни, че очевидно е имало момент на свръхкомпенсиране през 2012 г., но срокът на действие на схемата е изтекъл на 31 декември същата година.
(21)
Испания твърди, че цената, която се използва като референтна за алтернативни горива в тази методика, а именно цената преди облагане с данък на бензиностанциите, е била най-стриктният от наличните варианти, и едно сравнение със стойността, която е по-близко до световните цени за тези продукти, би било по-подходящо. Испанските органи също предоставиха таблици, в които се сравняват цените на биогоривата със световните цени на изкопаемите горива, и подчертаха, че в този случай не може да се наблюдава свръхкомпенсиране за биодизела през всяка от разглежданите години, докато за биоетанола потенциалното свръхкомпенсиране е бил пренебрежимо малко (2 EUR/1 000 литра, в сравнение със 142,13 EUR/1 000 литра, когато се използва цената преди облагане с данък на изкопаеми горива като референтна цена). Натрупаната недостатъчна компенсация би била няколко пъти по-висока, отколкото в сравнение с предишната методология.
(22)
Испанските органи обясниха, че те са докладвали за всички дружества, които са произвеждали, преработвали, държали, получавали и изпращали акцизни стоки, в съответствие с Директива 2008/118/ЕО на Съвета (7).
(23)
В точка 1 от член 4 от тази директива „лицензиран складодържател“ се определя като физическо или юридическо лице, на което, по време на неговата стопанска дейност, е разрешено да произвежда, преработва, държи, получава или изпраща акцизни стоки под режим отложено плащане на акциз в данъчни складове. В член 8 от директивата е постановено, че лицензираният складодържател е платец на акциза.
(24)
Испанските органи обясниха защо са осигурили подробна данъчна информация само за едно от двете дружества, които са подписали споразумение за дейност чрез използване на подизпълнители за производство на метилови естери на мастни киселини от соя и палмово масло. Тъй като този договор се отнасяше за продукти, подлежащи на облагане с акциз на държането, движението и мониторинга на такива продукти, той попадаше в обхвата на Директива 2008/118/ЕО. Испанските органи заявиха, че собственикът на продукта не е попадал в обхвата на определението за „лицензиран складодържател“, както е постановено в точка 1 от член 4 от директивата.
V. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА
(25)
Комисията вече заключи в своето решение по дело NN 61/2004, че въпросната мярка е включвала помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС. Комисията оцени тази схема за помощ въз основа на Насоките на Общността относно държавната помощ за защита на околната среда от 2001 г. (8), и заключи, че тя е била съвместима с вътрешния пазар.
(26)
Междувременно испанските органи предоставиха на Генерална дирекция „Конкуренция“ подробна информация, включително съответната информация относно производствените разходи за биоетанол и биодизел за целия период на действие на схемата. Когато производствени разходи за биогоривата се сравнят с цените на изкопаемите горива преди облагане с данък на бензиностанциите, както е илюстрирано в таблиците, включени в приложението към това решение, се наблюдават две ситуации на свръхкомпенсиране: за биоетанола през 2010 г. и за биодизела през 2012 г.
(27)
По отношение на алтернативната методология, предложена от Испания, при която се приемат като референтни световните цени на изкопаеми горива, Комисията забелязва, че тази методология се различава от методологията, предложена от Испания и използвана от Комисията за оценка на мярката NN 61/2004. Тъй като Комисията проверява дали Испания е изпълнила правилно схемата за помощ в съответствие с решението, с което тя е била одобрена, по дело NN 61/2004, алтернативната предложена методология не може да бъде приета.
(28)
При все това Комисията отбелязва, че не се забелязва тенденция на устойчива свръхкомпенсация. Също така, когато помощта се разглежда за цялата продължителност на схемата, няма признаци за цялостна свръхкомпенсация. Комисията взема предвид обясненията, предоставени от Испания (вж. точки 18, 19, 20 и 22).
(29)
В случая с биоетанола Комисията счита, че не е било необходимо да се направят изменения, за да се коригира свръхкомпенсацията. В този случай Испания успя да докаже, че свръхкомпенсацията е била коригирана, което предимно се дължи на факта, че цените на суровините са се увеличили значително след юни 2010 г. В действителност, през 2011 и 2012 г. не се наблюдава свръхкомпенсация за биоетанола.
(30)
Що се отнася до биодизела, Комисията отбелязва, че през 2012 г. може да се наблюдава малка свръхкомпенсация в размер на 41,85 EUR/1 000 литра. Тази свръхкомпенсация е настъпила докато мярката, и по-специално равнището на помощта, са останали непроменени. Тази ситуация е била причинена от външни фактори за схемата, по-специално от значителното увеличение на цената на изкопаемото дизелово гориво в Испания. Комисията отбелязва, че цената на дизела през 2012 г. е била с 8 % по-висока отколкото през 2011 г., с 36 % по-висока отколкото през 2010 г. и със 71 % по-висока отколкото през 2009 г. За сравнение, разходите за производство на биодизел през 2012 г. са били същите, както през 2011 г., 16 % по-високи, отколкото тези, регистрирани през 2010 г., и 25 % по-високи, отколкото разходите през 2009 г. Комисията също така отбелязва, че срокът на действие на схемата е изтекъл в края на 2012 г. и поради това е било невъзможно да се адаптира освобождаването от акциз, за да се избегне бъдеща свръхкомпенсация, в съответствие с точка 19 от решението на Комисията по дело NN 61/2004. Комисията също така отбелязва, че по схемата не е предоставена помощ през 2013 г. или през някоя от следващите години. Накрая, както е обяснено в точка 28, ако също се вземат предвид данните за 2012 г., за целия срок на действие на схемата не се наблюдава свръхкомпенсация. Това може като следствие да се счита за знак, че Испания е могла да разчита на ex-ante метода за изчисление, предвиден в рамките на тази схема.
(31)
Като взе предвид допълнителната информация, предоставена от Испания, Комисията е на мнение, че Испания е изпълнила своите задължения, определени в точка 19 от решението на Комисията по дело NN 61/2004.
(32)
Въз основа на обясненията, предоставени от Испания относно прилагането на Директива 2008/118/ЕО, Комисията е съгласна, че испанските органи са докладвали за всички съответни дружества.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(33)
Комисията констатира, че Испания е приложила схемата за помощ NN 61/2004 правилно и в съответствие с решението на Комисията за нейното одобрение,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Схемата за помощ NN 61/2004, приведена в действие от Испания, е съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС и е била правилно изпълнена в съответствие с решението на Комисията по дело NN 61/2004.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Кралство Испания.
Съставено в Брюксел на 9 юли 2014 година.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 9 juillet 2014
concernant le régime d’aides SA.18042 (2013/C) (ex MX 17/2009) (ex NN 61/2004)
appliqué par l’Espagne concernant l’exonération du droit d’accise sur les biocarburants
[notifiée sous le numéro C(2014) 4530]
(Le texte en langue espagnole est le seul faisant foi.)
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2014/766/UE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, et notamment son article 108, paragraphe 2, premier alinéa,
vu l’accord sur l’Espace économique européen, et notamment son article 62, paragraphe 1, point a),
après avoir invité les parties intéressées à présenter leurs observations conformément aux dispositions précitées (1) et vu ces observations,
considérant ce qui suit:
I. PROCÉDURE
(1)
Depuis 2006, la direction générale de la concurrence réalise chaque année un exercice de contrôle a posteriori d’un échantillon des mesures d’aides mises en œuvre par les États membres. Le régime espagnol concernant l’exonération du droit d’accise sur les biocarburants (NN 61/2004) a été approuvé par la Commission par la décision C(2006) 2293 du 6 juin 2006 (ci-après la «décision de la Commission»). Ce régime a été inclus dans l’exercice de contrôle 2009/2010 sous la référence MX 17/2009, dans le cadre duquel la Commission a examiné la mise en œuvre, par les États membres, d’un échantillon des régimes en vigueur en 2009.
(2)
La Commission a décidé d’inclure une nouvelle fois ce régime dans l’exercice de contrôle 2011/2012, dans le cadre duquel la Commission a examiné la mise en œuvre, par les États membres, d’un échantillon des régimes en vigueur au cours de la période 2009-2010.
(3)
À la lumière des informations fournies par l’Espagne au cours de l’exercice de contrôle, la Commission a émis des doutes quant à la bonne application du régime par les autorités espagnoles. En conséquence, elle a décidé d’ouvrir la procédure prévue à l’article 108, paragraphe 2, du traité sur le fonctionnement de l’Union européenne (TFUE). La Commission a informé l’Espagne de sa décision par lettre du 17 juillet 2013.
(4)
L’Espagne a présenté ses observations le 20 septembre 2013.
(5)
La décision de la Commission d’ouvrir la procédure formelle d’examen a été publiée au Journal officiel de l’Union européenne le 7 février 2014 (2). La Commission européenne a invité les parties intéressées à présenter leurs observations.
(6)
Le 5 mars 2014, la Commission a reçu les observations de la section des biocarburants de l’Association espagnole des producteurs d’énergies renouvelables (Asociación Española de Productores de Energías Renovables - APPA Biocarburantes). Elle les a transmises à l’Espagne, en lui donnant la possibilité de présenter ses propres observations. Le 6 mai 2014, les autorités espagnoles ont indiqué qu’elles ne souhaitaient faire aucun commentaire au sujet des observations présentées par des tiers.
II. DESCRIPTION DÉTAILLÉE DE LA MESURE
(7)
Le régime NN 61/2004 concernant l’exonération du droit d’accise sur les biocarburants consiste à appliquer un taux zéro à l’impôt espagnol sur les huiles minérales. Il est appliqué à l’alcool éthylique obtenu à partir de produits agricoles ou d’origine végétale (bioéthanol), tel que défini sous le code NC 2207 20 de la nomenclature combinée, à l’alcool méthylique obtenu à partir de produits agricoles ou d’origine végétale, tel que défini sous le code NC 2905 11 00, et aux produits définis sous les codes NC 1507, 1508, 1510, 1511, 1512, 1513, 1514, 1515 et 1518.
(8)
La taxe à taux zéro s’appliquait à ces produits indépendamment de leur utilisation sans transformation ou après modification chimique. Lorsque le biocarburant était mélangé à un autre combustible, le taux réduit s’appliquait uniquement à la partie de biocarburant présent dans le mélange. Aux fins de l’accise, le taux réduit s’appliquait à tous les biocarburants, quelle que soit leur origine géographique.
(9)
Le régime a été approuvé par la Commission le 6 juin 2006 et a pris fin le 31 décembre 2012 (3).
(10)
Lors de l’analyse des informations fournies par les autorités espagnoles au cours de l’exercice de contrôle, des doutes ont été exprimés sur la conformité de l’application du régime avec la décision de la Commission en 2009 et 2010. La Commission se demandait également si l’Espagne n’avait pas accordé des surcompensations aux bénéficiaires en 2010. La Commission a fait part de ses réserves dans les considérants 13 à 29 de la décision du 17 juillet 2013.
(11)
Elle a demandé à l’Espagne de:
a)
démontrer que le régime a été correctement appliqué en 2009 et 2010;
b)
démontrer l’absence de surcompensations pour le bioéthanol en 2010 ou, si des surcompensations ont effectivement été accordées, de détailler les mesures adoptées pour éviter une surcompensation au cours des années suivantes;
c)
présenter les rapports annuels correspondant à toute la durée du régime.
III. OBSERVATIONS DES PARTIES INTÉRESSÉES
(12)
Le 5 mars 2014, la Commission a reçu les observations de l’APPA Biocarburantes, très semblables à celles des autorités espagnoles (voir section IV). L’Association indiquait que le régime avait été correctement appliqué.
(13)
Lorsque les coûts des biocarburants sont comparés au prix hors taxe des combustibles fossiles en station-service, tant le bioéthanol que le biodiesel semblent avoir fait l’objet de sous-compensations durant toute la période, sauf en 2010 dans le cas du bioéthanol et en 2012 dans le cas du biodiesel. Selon l’APPA Biocarburantes, cette méthode est incorrecte, car le prix hors taxe des combustibles fossiles en station-service englobe l’ensemble des coûts de transport et de distribution des combustibles jusqu’au consommateur final, tandis que l’analyse comparative visée n’inclut pas ces coûts logistiques dans le coût des biocarburants. Selon l’Association, il serait plus judicieux de comparer les coûts de production des biocarburants avec les cours internationaux des combustibles fossiles. L’application de cette méthode met en lumière une sous-compensation plus importante des biocarburants pendant l’application du régime et ne révèle aucun cas de surcompensation.
(14)
Enfin, l’APPA Biocarburantes prétend que même en comparant les coûts des biocarburants au prix hors taxe des combustibles fossiles en station-service, les deux seuls cas de surcompensation possible ont été purement provisoires et sont dus à la nature même du régime des aides fiscales accordées aux biocarburants (montants absolus fixés a priori et évaluations réalisées a posteriori) et à la grande volatilité des prix des matières premières agricoles, qui sont la principale composante des coûts de production des biocarburants. Il n’a pas été nécessaire d’ajuster le régime étant donné qu’aucun signe de surcompensation possible n’a pu être observé pour le bioéthanol au cours des années suivantes (2011 et 2012) et que la surcompensation possible dans le cas du biodiesel aurait été enregistrée au cours de la dernière année, en 2012. En outre, il n’aurait pas été possible de procéder à des ajustements pour l’avenir, car le régime est venu à expiration.
IV. OBSERVATIONS DE L’ESPAGNE
(15)
Les autorités espagnoles ont présenté leurs observations le 20 septembre 2013. Le 6 mai 2014, elles ont indiqué qu’elles ne souhaitaient faire aucun commentaire sur les observations de tiers qui leur avaient été transmises.
(16)
Dans leur lettre du 20 septembre 2013, les autorités espagnoles ont présenté des informations sur les coûts de production du bioéthanol et du biodiesel, ainsi que des données sur les prix des combustibles fossiles au cours de la période comprise entre 2004 et 2012. Elles ont également présenté des tableaux comparatifs des coûts des biocarburants et du prix hors taxe des combustibles fossiles en station-service. Ces tableaux figurent en annexe.
(17)
Les données et l’analyse présentée dans les tableaux correspondants reposent sur les principes suivants:
a)
l’analyse part des données réelles sur les coûts de production annuels des usines espagnoles auxquels est ajoutée une marge bénéficiaire sur la production de 5 %; des ajustements sont ensuite réalisés pour tenir compte de la différence de contenu énergétique entre le biocarburant et le combustible fossile utilisé pour le mélange, en utilisant les données de l’annexe III de la directive 2009/28/CE du Parlement européen et du Conseil (4), à savoir 1,52 pour le bioéthanol et 1,09 pour le biodiesel;
b)
ces coûts sont comparés aux données sur les prix du combustible qu’ils remplacent, à savoir l’essence et le gazole. Le prix retenu est le prix de ce combustible hors taxe en station-service et comprend donc la marge brute de distribution commerciale. La différence entre le coût de production du biocarburant et le coût du combustible fossile qui est remplacé est la marge maximale de compensation;
c)
la compensation réelle appliquée équivaut au droit d’accise sur les huiles minérales correspondant au bioéthanol et au biodiesel. Sans l’exonération, le taux appliqué à ces produits au titre du droit d’accise sur les huiles minérales aurait été celui correspondant à l’essence et au gazole respectivement (5).
(18)
Sur la base des données correspondantes, l’Espagne a fait remarquer que sur la période 2004-2012, on observe une sous-compensation cumulée pour les deux types de carburant (455,96 EUR/1 000 litres pour le biodiesel et 897,22 EUR/1 000 litres pour le bioéthanol). En analysant chaque année séparément, on constate une sous-compensation pour toutes les années, sauf en 2010 dans le cas du bioéthanol et en 2012 pour le biodiesel.
(19)
En ce qui concerne le bioéthanol, l’Espagne a expliqué que la surcompensation apparente observée en 2010 était due à une baisse ponctuelle des prix des matières premières, notamment agricoles, entre janvier et juin 2010. Il s’agissait donc d’une situation ponctuelle, réversible et imprévisible qui, en outre, allait être corrigée automatiquement l’année suivante par la hausse des prix des matières premières. Rien ne justifiait donc la prise de mesures par les autorités espagnoles. L’Espagne a fourni des informations détaillées sur l’évolution des prix des matières premières, ainsi qu’un graphique donnant l’évolution des indices des prix du sucre et des céréales (base 2002-2004 = 100).
Évolution du prix des matières premières entre 2009 et 2011 (6)
(20)
L’Espagne a expliqué que dans le cas du biodiesel, une surcompensation semblait avoir été enregistrée en 2012, mais que le régime était venu à expiration le 31 décembre de cette même année.
(21)
L’Espagne a fait valoir que le prix utilisé comme référence dans cette méthode pour les carburants ayant été remplacés - le prix hors taxe en station-service - est l’option disponible la plus rigoureuse et qu’il serait plus approprié d’établir une comparaison avec une valeur plus proche des prix mondiaux de ces produits. Les autorités espagnoles ont également fourni des tableaux comparant les coûts des biocarburants et le prix mondial des combustibles fossiles et elles ont souligné que, en l’espèce, aucune surcompensation n’était constatée pour le biodiesel au cours des années prises en considération, alors que la surcompensation possible dans le cas du bioéthanol serait négligeable (2 EUR/1 000 litres contre 142,13 EUR/1 000 litres en prenant comme référence le prix hors taxe en station-service du combustible fossile). Par rapport à la méthode précédente, la sous-compensation cumulée serait plusieurs fois supérieure.
(22)
Les autorités espagnoles ont expliqué qu’elles avaient fourni des informations sur toutes les entreprises qui produisent, transforment, détiennent, reçoivent et expédient des produits soumis à accise, conformément à la directive 2008/118/CE du Conseil (7).
(23)
Selon la définition de l’article 4, paragraphe 1, de ladite directive, un entrepositaire agréé est une personne physique ou morale autorisée, dans l’exercice de sa profession, à produire, transformer, détenir, recevoir ou expédier des produits soumis à accise sous un régime de suspension de droits dans un entrepôt fiscal. Conformément à l’article 8 de ladite directive, l’entrepositaire agréé est redevable des droits d’accise exigibles.
(24)
Les autorités espagnoles ont expliqué pourquoi elles n’avaient fourni que les données fiscales de l’une des deux entreprises ayant signé un accord de production d’esters méthyliques d’acides gras («EMAG») à partir de soja et de palme dans le cadre d’un régime de sous-traitance. Étant donné que ce contrat concerne des produits soumis à accise pour ce qui est de leur détention, circulation et contrôle, il est régi par la directive 2008/118/CE. Les autorités espagnoles font savoir que le propriétaire du produit n’est pas inclus dans la définition d’«entrepositaire agréé» au sens de l’article 4, paragraphe 1, de ladite directive.
V. APPRÉCIATION DE LA MESURE
(25)
Dans sa décision sur l’affaire NN 61/2004, la Commission était déjà parvenue à la conclusion que la mesure en cause comportait une aide au sens de l’article 107 du TFUE. Elle avait apprécié ce régime d’aides au regard de l’encadrement communautaire des aides d’État pour la protection de l’environnement de 2001 (8) et conclu qu’il était compatible avec le marché intérieur.
(26)
Les autorités espagnoles ont à présent fourni à la direction générale de la concurrence des informations détaillées, y compris les données pertinentes sur les coûts de production du bioéthanol et du biodiesel pendant toute la durée d’application du régime. Lorsque les coûts de production des biocarburants sont comparés au prix hors taxe en station-service des combustibles fossiles, repris dans les tableaux inclus dans l’annexe de la présente décision, on constate deux cas de surcompensation: pour le bioéthanol en 2010 et pour le biodiesel en 2012.
(27)
En ce qui concerne l’autre méthode proposée par l’Espagne, qui utilise comme référence les prix mondiaux des combustibles fossiles, la Commission indique que cette méthode diffère de celle proposée par l’Espagne et utilisée par la Commission pour apprécier la mesure NN 61/2004. Étant donné que la Commission vérifie si l’Espagne a correctement appliqué le régime d’aides, conformément à la décision portant son approbation dans l’affaire NN 61/2004, l’autre méthode proposée ne peut être acceptée.
(28)
La Commission fait cependant remarquer qu’aucune surcompensation persistante n’est à observer. De même, l’examen des aides pendant toute la durée d’application du régime ne révèle aucun indice de surcompensation générale. La Commission prend note des explications fournies par l’Espagne (voir les considérants 18, 19, 20 et 22).
(29)
Dans le cas du bioéthanol, la Commission considère qu’il n’était pas nécessaire de procéder à des ajustements pour corriger la surcompensation. En l’espèce, l’Espagne a pu démontrer que la surcompensation avait été corrigée, principalement grâce à l’augmentation significative des prix des matières premières à partir de juin 2010. En effet, en 2011 et 2012, aucune surcompensation n’a été constatée pour le bioéthanol.
(30)
En ce qui concerne le biodiesel, la Commission relève une légère surcompensation de 41,85 EUR/1 000 litres en 2012. Cette surcompensation a été enregistrée sans que la mesure ni le niveau d’aide, en particulier, n’aient fait l’objet de modifications. Une telle situation était due à des facteurs extérieurs au régime, en l’occurrence la forte augmentation du prix du diesel fossile en Espagne. La Commission relève qu’en 2012, le prix du diesel a été de 8 % supérieur au prix de 2011, de 36 % supérieur au prix de 2010 et de 71 % supérieur au prix de 2009. À titre de comparaison, les coûts de production du biodiesel en 2012 se situaient au même niveau qu’en 2011, 16 % au-dessus de ceux de 2010 et 25 % au-dessus de ceux de 2009. La Commission constate que le régime est venu à expiration fin 2012 et qu’il n’a donc pas été possible d’adapter l’exonération du droit d’accise pour éviter une future surcompensation, conformément aux dispositions du considérant 19 de la décision de la Commission dans l’affaire NN 61/2004. Par ailleurs, la Commission fait aussi remarquer qu’aucune aide n’a été accordée au titre du régime, ni en 2013 ni ultérieurement. Enfin, comme expliqué au considérant 28, même en tenant compte des données de 2012, aucune surcompensation n’est constatée pendant toute la durée d’application du régime. On peut donc y voir un indice tendant à prouver que l’Espagne pouvait se fonder sur la méthode de calcul a priori prévue dans le régime.
(31)
Après avoir examiné les informations supplémentaires fournies par l’Espagne, la Commission considère que cette dernière n’a pas enfreint ses obligations telles qu’énoncées au considérant 19 de la décision de la Commission dans l’affaire NN 61/2004.
(32)
Au vu des explications fournies par l’Espagne sur la mise en œuvre de la directive 2008/118/CE, la Commission reconnaît que les autorités espagnoles ont fourni des informations sur toutes les entreprises concernées.
VI. CONCLUSION
(33)
La Commission conclut que l’Espagne a appliqué correctement le régime d’aides NN 61/2004, conformément à la décision de la Commission portant son approbation,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
Le régime d’aides d’État NN 61/2004 appliqué par l’Espagne est compatible avec le marché intérieur au sens de l’article 107, paragraphe 3, point c), du TFUE et a été correctement appliqué, conformément à la décision NN 61/2004 de la Commission.
Article 2
Le Royaume d’Espagne est destinataire de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 9 juillet 2014.