ДИРЕКТИВА 2013/53/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 20 ноември 2013 година
относно плавателните съдове за отдих и плавателните съдове за лично ползване и за отмяна на Директива 94/25/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 94/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 юни 1994 г. за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно плавателните съдове с развлекателна цел (3) бе приета в контекста на създаването на вътрешния пазар с цел хармонизиране във всички държави членки на свързаните с безопасността характеристики на плавателните съдове за отдих и премахване на пречките пред търговията с плавателни съдове за отдих между държавите членки.
(2)
Първоначално Директива 94/25/ЕО обхващаше само плавателните съдове за отдих с минимална дължина на корпуса 2,5 m и максимална дължина 24 m. Директива 2003/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 юни 2003 г. за изменение на Директива 94/25/ЕО (4) разшири приложното поле на Директива 94/25/ЕО, като включи в изменената директива плавателните съдове за лично ползване и включи изисквания за опазване на околната среда, като прие пределно допустими стойности на емисиите от отработени газове (CO, HC, NOx и твърди частици) и пределно допустими стойности за нивата на шума за двигателите за задвижване както със самозапалване (дизелови двигатели), така и с искрово запалване (бензинови двигатели).
(3)
Директива 94/25/ЕО се основава на принципите на Новия подход, заложени в Резолюцията на Съвета от 7 май 1985 г. относно нов подход в техническата хармонизация и стандартизация (5). Поради това тя определя само съществените изисквания, приложими по отношение на плавателните съдове за отдих, докато техническите подробности се приемат от Европейския комитет за стандартизация (CEN) и Европейския комитет за стандартизация в електротехниката (Cenelec) в съответствие с Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 22 юни 1998 г. за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество (6). Съответствието с така установените хармонизирани стандарти, чиито референтни номера се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз, осигурява презумпция за съответствие с изискванията по Директива 94/25/ЕО. Опитът показва, че тези основни принципи работят добре в сектора и следва да бъдат запазени и допълнително развити.
(4)
Технологичното развитие на пазара обаче постави нови въпроси по отношение на свързаните с опазването на околната среда изисквания на Директива 94/25/ЕО. С цел да бъде отчетено това развитие и да се внесе яснота по отношение на рамката, в която продуктите, обхванати от настоящата директива, могат да бъдат предлагани на пазара, определени аспекти на Директива 94/25/ЕО следва да бъдат преразгледани и доразвити, а с оглед постигане на по-голяма яснота посочената директива следва да бъде отменена и заменена с настоящата директива.
(5)
В Регламент (ЕО) № 765/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. за определяне на изискванията за акредитация и надзор на пазара във връзка с предлагането на пазара на продукти (7) са определени хоризонтални разпоредби за акредитацията на органите за оценяване на съответствието, за маркировката „СЕ“ и за рамката на Съюза за надзор на пазара и контрол на продуктите, въвеждани на пазара на Съюза, като тези разпоредби са приложими и за продуктите, обхванати от настоящата директива.
(6)
В Решение № 768/2008/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 9 юли 2008 г. относно обща рамка за предлагането на пазара на продукти (8) се установяват общи принципи и референтни разпоредби за целите на законодателството, основано на принципите на Новия подход. С цел да се осигури последователност със законодателството относно продуктите в други сектори, е целесъобразно определени разпоредби от настоящата директива да бъдат приведени в съответствие с посоченото решение, доколкото секторните особености не налагат различен избор. Поради това някои определения, общите задължения на икономическите оператори, презумпцията за съответствие, правилата по отношение на маркировката „CE“, изискванията за органите за оценяване на съответствието и за процедурите по нотифициране, както и разпоредбите относно процедурите, приложими спрямо продукти, представляващи риск, следва да бъдат приведени в съответствие с посоченото решение. Регламент (ЕС) № 1025/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно европейската стандартизация (9) предвижда процедура за възражения срещу хармонизираните стандарти, когато тези стандарти не отговарят напълно на изискванията на настоящата директива.
(7)
За улесняване на икономическите оператори и националните органи при разбирането и еднаквото прилагане на настоящата директива следва да бъдат изяснени приложното поле на Директива 94/25/ЕО и използваните в нея определения. Следва да бъде пояснено по-специално, че превозните средства амфибии са изключени от приложното поле на настоящата директива. Необходимо е също така да се уточни кои видове канута и каяци са изключени от приложното поле на настоящата директива и да бъде изяснено, че тя обхваща само плавателните съдове за лично ползване, предназначени за спорт и развлечение.
(8)
Целесъобразно е също така специално за сектора да бъдат предвидени определения на „плавателни съдове, построени за собствена употреба“, „дължина на корпуса“ и „частен вносител“, за да се улесни разбирането и уеднаквеното прилагане на настоящата директива. Необходимо е да се разшири съществуващото определение за „двигател за задвижване“, с цел да се обхванат също и иновативни решения, свързани с начините на задвижване.
(9)
Обхванатите от настоящата директива продукти, които са пуснати на пазара на Съюза или са пуснати в действие, следва да съответстват на приложимото законодателство на Съюза, а икономическите оператори следва да отговарят за съответствието на продуктите в зависимост от тяхната съответна роля във веригата на доставка, за да се гарантира висока степен на защита на обществени интереси като здравето, безопасността, защитата на потребителите и опазването на околната среда, както и да се гарантира лоялна конкуренция на пазара на Съюза.
(10)
Всички икономически оператори, които вземат участие във веригата на доставка и дистрибуция, следва да предприемат подходящи мерки, за да гарантират, че когато са правилно конструирани и поддържани, продуктите, обхванати от настоящата директива, не застрашават здравето и безопасността на хората, имуществото или околната среда, и че те предлагат на пазара само продукти, които съответстват на приложимото законодателство на Съюза. Настоящата директива следва да въведе ясно и пропорционално разпределение на задълженията, което отговаря на ролята на всеки оператор във веригата на доставка и дистрибуция.
(11)
Тъй като някои задачи могат да бъдат изпълнени само от производителя, е необходимо да се направи ясно разграничение между производителя и последващите оператори по веригата на дистрибуция. Освен това е необходимо да се направи ясно разграничение между вносителя и дистрибутора, тъй като вносителят въвежда продукти от трети държави на пазара на Съюза. Ето защо вносителят следва да се увери, че тези продукти са в съответствие с приложимите изисквания на Съюза.
(12)
Производителят, който разполага със задълбочени познания за процеса на проектиране и производство, е най-добре подготвен да проведе цялата процедура за оценяване на съответствието. Поради това оценяването на съответствието следва да остане задължение единствено и само на производителя.
(13)
Необходимо е да се гарантира, че продуктите от трети държави, въвеждани на пазара на Съюза и обхванати от настоящата директива, отговарят на всички приложими изисквания на Съюза, и по-специално, че производителите са извършили подходящите процедури за оценяване на съответствието по отношение на тези продукти. Поради това следва да се предвиди, че вносителите се уверяват, че продуктите, които пускат на пазара, отговарят на приложимите изисквания, и че не пускат на пазара продукти, които не отговарят на тези изисквания или представляват риск. По същата причина следва също така да се предвиди, че вносителите се уверяват, че процедурите за оценяване на съответствието са били проведени и че маркировката „СЕ“ и документацията, изготвена от производителите, са на разположение на компетентните национални органи за проверка.
(14)
Когато дистрибутор предоставя на пазара продукт, обхванат от настоящата директива, след като продуктът е бил пуснат на пазара от производителя или от вносителя, той следва да действа с дължимата грижа, така че да гарантира, че неговите действия спрямо продукта не се отразяват неблагоприятно на съответствието на продукта. Очаква се както вносителите, така и дистрибуторите да действат с дължимата грижа по отношение на приложимите изисквания, когато пускат или предоставят продукти на пазара.
(15)
Когато пускат на пазара продукт, обхванат от настоящата директива, вносителите следва да посочват върху продукта своето име и адрес за връзка. Следва да се предвидят изключения за случаи, в които размерът или естеството на компонента не позволяват да се посочи тази информация.
(16)
Всеки икономически оператор, който пуска на пазара продукт под своето име или търговска марка или променя продукт по начин, който може да засегне съответствието му с приложимите изисквания, следва да бъде считан за производител на съответния продукт и следва да поеме задълженията на производителя.
(17)
Тъй като дистрибуторите и вносителите са близо до пазара, те следва да бъдат включени в задачите по надзор на пазара, изпълнявани от компетентните национални органи, и следва да бъдат готови да участват активно, като предоставят на компетентните органи цялата необходима информация, свързана със съответния продукт.
(18)
Вносът на плавателни съдове за отдих и на плавателни съдове за лично ползване от трети държави в Съюза от страна на физически или юридически лица, установени в рамките на Съюза, е характерна особеност на този сектор. Директива 94/25/ЕО обаче съдържа малко на брой разпоредби, които се прилагат или за които може да се приеме, че се прилагат за частните вносители във връзка с извършването на оценяване на съответствието (оценяване на етапа след построяването). Поради това е необходимо да бъдат изяснени останалите задължения на частните вносители, които по принцип следва да бъдат хармонизирани с тези на производителите, като се допуснат някои изключения, свързани с нетърговския характер на тяхната дейност.
(19)
Осигуряването на проследимостта на продукта по цялата верига на доставка спомага за опростяване на провеждането и повишаването на ефективността на надзора на пазара. Ефективната система за проследимост улеснява задачата на органите за надзор на пазара да проследят икономическите оператори, които са предоставили несъответстващ продукт на пазара.
(20)
Поради съображения за яснота и съгласуваност с други директиви от Нов подход, е необходимо изрично да се посочи, че продуктите, обхванати от настоящата директива, могат да бъдат пускани на пазара или пускани в действие само ако отговарят на основното изискване да не застрашават здравето и безопасността на хората, имуществото или околната среда и само ако отговарят на съществените изисквания, установени в настоящата директива.
(21)
За двигатели, приспособени като двигатели за задвижване, използвани за морски плавателни съдове, при които оригиналният двигател е получил одобрение на типа в съответствие с Директива 97/68/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1997 г. за сближаване законодателствата на държавите членки във връзка с мерките за ограничаване емисиите на газообразни и прахообразни замърсители от двигатели с вътрешно горене, инсталирани в извънпътна подвижна техника (10) или Регламент (ЕО) № 595/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юни 2009 г. за одобрението на типа на моторни превозни средства и двигатели по отношение на емисиите от тежки превозни средства (Евро VI) и за достъпа до информация за ремонта и техническото обслужване на превозните средства (11), лицата, които приспособяват двигателите, следва да могат да разчитат на доказателството за одобрението, издадено от производителя на оригиналния двигател, при условие че това приспособяване не е променило характеристики, свързани с емисиите на отработени газове.
(22)
Възможностите за допълнително ограничаване на емисиите на отработени газове от двигатели на плавателни съдове за отдих са оценени в доклада относно възможностите за по-нататъшно подобряване на екологичните характеристики на двигателите за плавателни съдове за отдих, представен съгласно член 2 от Директива 2003/44/ЕО. Заключението на доклада е, че е целесъобразно да бъдат определени пределно допустими стойности, които да са по-строги от предвидените в Директива 2003/44/ЕО. Пределно допустимите стойности следва да бъдат определени на ниво, което да отразява техническото развитие на по-чистите технологии за двигатели, използвани за морски плавателни съдове, и да позволява напредък към хармонизирането на тези стойности за емисиите на отработени газове в световен план. Пределно допустимите стойности за CO, обаче, следва да бъдат увеличени, за да се позволи значително понижаване на нивата на другите замърсители на въздуха с цел отразяване на технологичната осъществимост и постигане на възможно най-бързо прилагане, като същевременно се гарантира, че социално-икономическото въздействие върху този икономически сектор е приемливо.
(23)
В зависимост от горивото и категорията мощност следва да бъдат прилагани циклите на изпитване за двигатели, използвани за морски плавателни съдове, описани в съответния хармонизиран стандарт, и докато няма приети такива хармонизирани стандарти - циклите, описани в съответния стандарт на ISO, като се вземат предвид стойностите, определени в приложение I, част Б, точка 2.3. Следва да бъдат разработени цикли на изпитване за всички двигатели с вътрешно горене, които са част от системата за задвижване, включително за инсталации с хибридно задвижване.
(24)
Горивата за изпитване, използвани при оценяване на съответствието на плавателен съд с пределно допустимите стойности на емисиите на отработени газове, следва да отразяват състава на горивата, използвани на съответните пазари, поради което при одобряването на типа в Съюза следва да се използват европейски горива за изпитване. Същевременно, тъй като производителите от трети държави може да нямат достъп до европейски еталонни горива, е необходимо да се разреши на органите по одобряването на типа да приемат изпитване на двигателите, извършено с други еталонни горива. Изборът на еталонни горива обаче следва да бъде ограничен до спецификациите, посочени в съответния стандарт на ISO, за да се гарантират качеството и съпоставимостта на резултатите от изпитванията.
(25)
С цел да се допринесе към опазването на морската среда, е целесъобразно да бъде прието изискване, налагащо задължителното монтиране на събирателни резервоари на плавателните съдове, оборудвани с тоалетни.
(26)
Статистическите данни за произшествията показват ниска степен на риск от преобръщане на обитаемите многокорпусни плавателни съдове за отдих. Въпреки ниската степен на риска, е целесъобразно да се приеме, че риск от преобръщане на обитаеми многокорпусни плавателни съдове за отдих съществува и че, ако подобно преобръщане е възможно, то тези съдове следва да се задържат плаващи на повърхността в преобърнато положение, като евакуацията следва да е практически възможна.
(27)
В съответствие с принципа на субсидиарност разпоредбите на настоящата директива следва да не засягат правото на държавите членки да определят такива разпоредби относно навигацията в определени води, каквито считат за необходими с цел опазване на околната среда, включително от шумово замърсяване, структурата на водните пътища и гарантиране на безопасността на водните пътища, при условие че тези разпоредби не налагат изменение на плавателните съдове, които са в съответствие с настоящата директива, както и че тези разпоредби са обосновани и пропорционални на целите, които трябва да бъдат постигнати.
(28)
Маркировката „СЕ“, указваща съответствието на продукта, е видимата последица от цял един процес, включващ оценяване на съответствието в широк смисъл. Общите принципи, уреждащи маркировката „СЕ“, са установени в Регламент (ЕО) № 765/2008. Правилата за нанасяне на маркировката „СЕ“ върху плавателни съдове, компоненти и двигатели за задвижване следва да бъдат установени в настоящата директива. Целесъобразно е задължението за нанасяне на маркировката „СЕ“ да бъде разширено и до всички бордови и кърмови двигатели без вградена изпускателна система, за които се счита, че отговарят на съществените изисквания, установени в настоящата директива.
(29)
От съществено значение е да бъде изяснено за производителите, частните вносители и потребителите, че с нанасянето на маркировката „CE“ върху продукта производителят декларира, че продуктът съответства на всички приложими изисквания и че той носи пълната отговорност за това.
(30)
Маркировката „СЕ“ следва да бъде единствената маркировка за съответствие, указваща, че продуктът, обхванат от настоящата директива, е в съответствие със законодателството на Съюза за хармонизация. Все пак, използването на други маркировки следва да бъде разрешено, ако те допринасят за подобряване на защитата на потребителите и не са обхванати от законодателството на Съюза за хармонизация.
(31)
За да се осигури съответствие със съществените изисквания, е необходимо да бъдат предвидени подходящи процедури за оценяване на съответствието, които да бъдат прилагани от производителите. Тези процедури следва да бъдат определени чрез препратка към модулите за оценяване на съответствието, предвидени в Решение № 768/2008/ЕО. Процедурите следва да бъдат определени с оглед равнището на риска, който може да е присъщ за плавателните съдове, двигателите и компонентите. Следователно, всяка категория, която подлежи на оценяване на съответствието, следва да бъде допълнена с подходяща процедура или избор между няколко равностойни процедури.
(32)
Опитът показва, че е целесъобразно да се позволи използването на по-голям избор от модули за оценяване на съответствието по отношение на компоненти. Във връзка с оценяването на съответствието с изискванията по отношение на емисиите на отработени газове и излъчването на шум, следва да се разграничат случаите, при които се прилагат хармонизираните стандарти, и случаите, при които не се прилагат, тъй като във втория случай е основателно изискването за по-строга процедура за оценяване на съответствието. Освен това, възможността за използване на референтни данни при изпитване на плавателен съд за излъчване на шум следва да отпадне като ненужна, тъй като не се използва на практика.
(33)
С цел да се осигури ясна информация за приемливата среда на плавателните съдове по отношение на тяхното движение, наименованията на проектните категории плавателни съдове следва да се основават само на определящите условия за навигация, свързани с околната среда, а именно силата на вятъра и значимата височина на вълните. За целите на проектирането, по отношение на четири проектни категории - A, B, C и D -в обяснителни бележки се посочват граничните стойности на силата на вятъра и на значимата височина на вълните.
(34)
В Директива 94/25/ЕО се съдържат правила относно оценяването на плавателните съдове за отдих на етапа след построяването, което се извършва от всяко установено в Съюза физическо или юридическо лице, което пуска продукта на пазара или го пуска в действие в случаите, когато производителят не е изпълнил задълженията си във връзка със съответствието на продукта с посочената директива. От съображения за последователност е целесъобразно обхватът на оценяването след етапа на построяването да бъде разширен, така че в него да попадат не само плавателните съдове за отдих, а и плавателните съдове за лично ползване. С цел постигане на яснота следва да се уточни в кои случаи може да се използва оценяване след етапа на построяването. Освен това, по отношение на вноса използването на процедурата следва да бъде ограничено до случаи на нетърговски внос от частни вносители, за да се предотврати злоупотребата с оценяване след етапа на построяването за търговски цели. Необходимо е също така да бъде разширено задължението на лицето, което заявява оценяване на етапа след построяването, като от него се изисква да представи документи на нотифицирания орган, за да се гарантира надеждно оценяване на съответствието на продукта от страна на нотифицирания орган.
(35)
Тъй като е необходимо да се осигурят навсякъде в Съюза еднакво високи резултати от работата на органите, извършващи оценяване на съответствието на продуктите, обхванати от настоящата директива, и тъй като всички такива органи следва да изпълняват функциите си на еднакво ниво и в условията на лоялна конкуренция, следва да бъдат установени задължителни изисквания за органите за оценяване на съответствието, желаещи да бъдат нотифицирани, с оглед извършване на услуги по оценяване на съответствието съгласно настоящата директива.
(36)
С цел осигуряване на сходно ниво на качеството при извършването на оценяване на съответствието на продуктите, обхванати от настоящата директива, е необходимо не само утвърждаване на общи изисквания, които трябва да изпълняват органите за оценяване на съответствието, желаещи да бъдат нотифицирани, но и паралелно с това да се определят изискванията, които трябва да изпълняват нотифициращите органи и другите органи, участващи в оценяването, нотификацията и наблюдението на нотифицираните органи.
(37)
Регламент (ЕО) № 765/2008 допълва и подсилва съществуващата рамка за надзор на пазара за продуктите, обхванати от законодателството на Съюза за хармонизация, включително продуктите, обхванати от настоящата директива. Поради това държавите членки следва да организират и провеждат надзор на пазара за тези продукти в съответствие с посочения регламент и, когато е приложимо - в съответствие с Директива 2001/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 декември 2001 г. относно общата безопасност на продуктите (12).
(38)
С цел повишаване на прозрачността и намаляване на времето за провеждане е необходимо да бъде усъвършенствана съществуващата предпазна процедура, която позволява на Комисията да прецени доколко е обоснована мярка, предприета от държава членка срещу продукти, които счита за несъответстващи, за да може процедурата да бъде по-ефикасна и да се ползва експертният опит, с който разполагат държавите членки.
(39)
Съществуващата система следва да бъде допълнена от процедура, позволяваща на заинтересованите страни да бъдат информирани относно мерките, взети по отношение на продуктите, обхванати от настоящата директива, които представляват риск за здравето и безопасността на хората или за други аспекти на защитата на обществения интерес. Тя следва също така да позволява на органите за надзор на пазара да предприемат действия на по-ранен етап по отношение на такива продукти в сътрудничество със съответните икономически оператори.
(40)
Когато държавите членки и Комисията постигнат съгласие по въпроса дали е обоснована дадена мярка, предприета от държава членка, следва да не се изисква допълнителна намеса на Комисията.
(41)
С цел отчитане на напредъка в техническите познания и новите научни данни на Комисията следва да бъдат делегирани правомощия да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз, с които да изменя част Б, точки 2.3, 2.4 и 2.5 и раздел 3, както и част В, раздел 3 от приложение I, както и приложения V, VII и IX. В бъдеще това ще позволи на Комисията да включи циклите на изпитване за хибридни двигатели и да въведе смесени биогорива за изпитване в таблицата на горивата за изпитване, след като тези горива бъдат международно признати. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(42)
За да се гарантират еднакви условия за прилагането на настоящата директива, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (13).
(43)
Процедурата по консултиране следва да бъде използвана за приемането на актове за изпълнение, изискващи от нотифициращите държави членки да предприемат необходимите коригиращи мерки спрямо нотифицираните органи, които не изпълняват или са престанали да изпълняват изискванията за тяхната нотификация.
(44)
Процедурата по разглеждане следва да бъде използвана за приемането на актове за изпълнение, които гарантират еднаквото прилагане на настоящата директива, по-специално що се отнася до допълнителните разпоредби, предвидени в член 24 относно процедурите за оценяване на съответствието, и що се отнася до изискванията относно проектните категории на плавателните съдове, идентификацията на плавателните съдове, табелата на производителя, ръководството за собственика, газовата система, предотвратяването на изтичането на замърсители, въпросника за докладване и навигационните светлини.
(45)
Комисията следва чрез актове за изпълнение и - предвид специалния им характер - без да прилага Регламент (ЕС) № 182/2011, да установи дали мерките, предприети от държавите членки по отношение на продукт, представляващ риск за здравето или безопасността на хората, за имуществото или за околната среда, са обосновани.
(46)
Комисията следва да приема актове за изпълнение с незабавно приложение, когато наложителни причини за спешност изискват това в надлежно обосновани случаи, свързани с оценяването на съответствието, проектните категории на плавателните съдове, навигационните светлини, предотвратяването на изтичането на замърсители и газовите уреди, които представляват риск за здравето или безопасността на хората, за имуществото или за околната среда.
(47)
В съответствие с установената практика комитетът, създаден с настоящата директива може да бъде полезен при разглеждането на въпроси, свързани с прилагането на директивата, които са повдигнати от неговия председател или от представител на държава членка в съответствие с неговия процедурен правилник.
(48)
С цел засилване на мониторинга и повишаване на ефикасността на настоящата директива държавите членки следва да попълват въпросник относно нейното прилагане. Впоследствие Комисията следва да изготви и публикува доклад за прилагането на настоящата директива.
(49)
Държавите членки следва да установят система от санкции, приложими за нарушения на настоящата директива, и да гарантират тяхното прилагане. Тези санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи.
(50)
За да се даде достатъчно време на производителите и на другите икономически оператори за приспособяване към изискванията, установени в настоящата директива, е необходимо да се предвиди достатъчно дълъг преходен период след влизането ѝ в сила, през който продуктите, които са в съответствие с Директива 94/25/ЕО, все още да могат да бъдат пускани на пазара.
(51)
За да се улесни прилагането на директивата от малки и средни производители на извънбордови двигатели за задвижване с искрово запалване с мощност, по-малка или равна на 15 kW, и за да им се даде възможност да се приспособят към новите изисквания, е целесъобразно за тези производители да се предвиди специален преходен период.
(52)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно да се гарантира високо ниво на защита на здравето и безопасността на хората и опазване на околната среда, като същевременно се осигурява функционирането на вътрешния пазар посредством определяне на хармонизирани изисквания за продуктите, обхванати от настоящата директива, и минимални изисквания за надзор на пазара, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а поради нейните мащаб и последици може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, той може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(53)
Поради това Директива 94/25/ЕО следва да бъде отменена,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
С настоящата директива се определят изисквания относно проектирането и производството на продуктите, посочени в член 2, параграф 1, и правила за тяхното свободно движение в Съюза.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящата директива се прилага за следните продукти:
а)
плавателни съдове за отдих и частично комплектовани плавателни съдове за отдих;
б)
плавателни съдове за лично ползване и частично комплектовани плавателни съдове за лично ползване;
в)
компонентите, изброени в приложение II, когато същите се пускат на пазара на Съюза отделно, наричани по-долу „компоненти“;
г)
двигатели за задвижване, които са монтирани или специално предназначени да бъдат монтирани на или в плавателни съдове;
д)
двигатели за задвижване, които са монтирани на плавателни съдове или в такива съдове, и които претърпяват съществени изменения;
е)
плавателни съдове, които претърпяват съществено преустройство.
2. Настоящата директива не се прилага за следните продукти:
а)
по отношение на изискванията относно проектирането и конструирането, посочени в част А от приложение I:
i)
плавателни съдове, предназначени единствено за състезания, включително гребни състезателни съдове и гребни плавателни съдове за обучение, обозначени като такива от производителя;
ii)
канута и каяци, проектирани да бъдат задвижвани само от човешка тяга, гондоли и водни колела;
iii)
сърфове, проектирани да бъдат задвижвани само от вятъра или да бъдат управлявани от лице или лица, които стоят прави;
iv)
сърфове;
v)
оригинали на плавателни съдове с историческа стойност и единични копия на същите, проектирани преди 1950 г., построени предимно с оригинални материали и обозначени като такива от производителя;
vi)
експериментални плавателни съдове, при условие че не се пускат на пазара на Съюза;
vii)
плавателни съдове, построени за собствена употреба, при условие че впоследствие не се пускат на пазара на Съюза в продължение на пет години от пускането в действие на плавателния съд;
viii)
плавателни съдове, специално предназначени да имат екипаж и да превозват пътници с търговска цел, без да се засяга параграф 3, независимо от броя на пътниците;
ix)
съдове, плаващи под вода;
x)
плавателни съдове на въздушна възглавница;
xi)
плавателни съдове с подводни криле;
xii)
плавателни съдове с парен двигател, използващи като гориво въглища, кокс, дървесина, нефт или газ;
xiii)
превозни средства амфибии, т.е. колесни или верижни моторни превозни средства, които може да се придвижват както във вода, така и на суша;
б)
по отношение на изискванията относно емисиите на отработени газове, посочени в част Б от приложение I:
i)
двигатели за задвижване, монтирани или специално предназначени да бъдат монтирани на следните продукти:
-
плавателни съдове, предназначени единствено за състезания и обозначени като такива от производителя,
-
експериментални плавателни съдове, при условие че не се пускат на пазара на Съюза,
-
плавателни съдове, специално предназначени да имат екипаж и да превозват пътници с търговска цел, без да се засяга параграф 3 независимо от броя на пътниците,
-
съдове, плаващи под вода,
-
плавателни съдове на въздушна възглавница,
-
плавателни съдове с подводни криле,
-
превозни средства амфибия, т.е. колесни или верижни моторни превозни средства, които може да се придвижват както във вода, така и на суша;
ii)
оригинали и единични копия на двигатели за задвижване с историческа стойност, основани на проекти, датиращи отпреди 1950 г., които не са обект на серийно производство и се монтират на плавателните съдове, посочени в буква а), подточка v) или vii);
iii)
двигатели за задвижване, построени за собствена употреба, при условие че впоследствие не се пускат на пазара на Съюза за период от пет години от пускането в действие на плавателния съд;
в)
по отношение на изискванията относно излъчването на шум, посочени в приложение I, част В:
i)
всички плавателни съдове, посочени в буква б);
ii)
плавателни съдове, построени за собствена употреба, при условие че впоследствие не се пускат на пазара на Съюза за период от пет години от пускането в действие на плавателния съд.
3. Фактът, че един и същи плавателен съд може да бъде използван както за отдаване под наем, така и за обучение за управление на съдове с цел спорт и развлечение, не е пречка този съд да попадне в приложното поле на настоящата директива, когато се предлага на пазара на Съюза с цел използване за отдих.
Член 3
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
1)
„плавателен съд“ означава всеки плавателен съд за отдих или плавателен съд за лично ползване;
2)
„плавателен съд за отдих“ означава плавателен съд от всеки вид, с изключение на плавателните съдове за лично ползване, който е предназначен за спортни и развлекателни цели, с дължина на корпуса от 2,5 m до 24 m, без значение какъв е начинът му на задвижване;
3)
„плавателен съд за лично ползване“ означава плавателен съд, предназначен за спортни и развлекателни цели, с дължина на корпуса, по-малка от 4 m, оборудван с двигател за задвижване, притежаващ водометен движител, в качеството на основно средство за задвижване и проектиран да бъде управляван от лице или лица в седнало положение, стоящи прави или на колене върху корпуса на съда, а не вътре в него;
4)
„плавателен съд, построен за собствена употреба“ означава плавателен съд, построен основно от своя бъдещ ползвател за негова собствена употреба;
5)
„двигател за задвижване“ означава всеки двигател с вътрешно горене със самозапалване или с искрово запалване, който пряко или непряко се използва с цел задвижване;
6)
„съществено изменение на двигател“ означава изменение на двигател за задвижване, което може да стане причина двигателят да надхвърли пределно допустимите стойности за емисиите, определени в част Б от приложение I, или което увеличава номиналната мощност на двигателя с повече от 15 %;
7)
„съществено преустройство на плавателния съд“ означава преустройство на плавателен съд, което променя начина на задвижване на плавателния съд, включва съществено изменение на двигателя или изменя плавателния съд до такава степен, че е възможно той да не отговаря на приложимите съществени изисквания за безопасност и изисквания по отношение на опазване на околната среда, установени в настоящата директива;
8)
„начин на задвижване“ означава способът, чрез който се задвижва плавателният съд;
9)
„фамилия двигатели“ означава посочена от производителя група двигатели, които поради своята конструкция притежават сходни характеристики на емисиите на отработени газове или излъчването на шум;
10)
„дължина на корпуса“ означава дължината на корпуса, измерена в съответствие с хармонизираните стандарти;
11)
„предоставяне на пазара“ означава всяка доставка на продукт за дистрибуция, потребление или използване на пазара на Съюза в процеса на търговска дейност, срещу заплащане или безплатно;
12)
„пускане на пазара“ означава предоставянето на продукт на пазара на Съюза за първи път;
13)
„пускане в действие“ означава първото използване на продукт, обхванат от настоящата директива, в Съюза от неговия краен ползвател;
14)
„производител“ означава всяко физическо или юридическо лице, което произвежда продукт или което възлага проектирането или производството на продукт и предлага този продукт на пазара със своето име или търговска марка;
15)
„упълномощен представител“ означава всяко физическо или юридическо лице, установено в Съюза, което е упълномощено писмено от производител да действа от негово име във връзка с определени задачи;
16)
„вносител“ означава всяко физическо или юридическо лице, установено в Съюза, което пуска на пазара на Съюза продукт от трета държава;
17)
„частен вносител“ означава всяко физическо или юридическо лице, установено в Съюза, което в процеса на нетърговска дейност внася в Съюза продукт от трета държава с намерение да го пусне в действие за своя собствена употреба;
18)
„дистрибутор“ означава всяко физическо или юридическо лице във веригата на доставка, различно от производителя или вносителя, което предоставя определен продукт на пазара;
19)
„икономически оператори“ означава производителят, упълномощеният представител, вносителят и дистрибуторът;
20)
„хармонизиран стандарт“ означава хармонизиран стандарт по смисъла на член 2, точка 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1025/2012;
21)
„акредитация“ означава акредитация по смисъла на член 2, точка10 от Регламент (ЕО) № 765/2008;
22)
„национален орган по акредитация“ означава националният орган по акредитация по смисъла на член 2, точка 11 от Регламент (ЕО) № 765/2008;
23)
„оценяване на съответствието“ означава процес, който доказва дали са изпълнени изискванията на настоящата директива, свързани с даден продукт;
24)
„орган за оценяване на съответствието“ означава орган, осъществяващ дейности по оценяване на съответствието, включително калибриране, изпитване, сертификация и контрол;
25)
„изземване“ означава всяка мярка, целяща да постигне връщане на продукт, който вече е бил предоставен на крайния ползвател;
26)
„изтегляне“ означава всяка мярка, целяща предотвратяване на предоставянето на пазара на продукт, който е във веригата на доставка;
27)
„надзор на пазара“ означава извършени дейности и предприети мерки от органите на публична власт с цел да се гарантира, че продуктите съответстват на приложимите изисквания, установени от законодателството на Съюза за хармонизация, и че не представляват опасност за здравето, безопасността или другите аспекти на защитата на обществения интерес;
28)
„маркировка „CE“ означава маркировка, чрез която производителят указва, че продуктът е в съответствие с приложимите изисквания, установени в законодателството на Съюза за хармонизация, предвиждащо нейното нанасяне;
29)
„законодателство на Съюза за хармонизация“ означава законодателството на Съюза, което хармонизира условията за предлагане на продукти на пазара.
Член 4
Съществени изисквания
1. Продуктите, посочени в член 2, параграф 1, могат да бъдат предоставяни на пазара или пускани в действие само ако не застрашават здравето и безопасността на хората, имуществото или околната среда, когато са правилно поддържани и използвани в съответствие с тяхното предназначение, и само при условие че отговарят на приложимите съществени изисквания, установени в приложение I.
2. Държавите членки гарантират, че продуктите, посочени в член 2, параграф 1, не се предоставят на пазара или не се пускат в действие, освен ако не отговарят на изискванията, посочени в параграф 1.
Член 5
Национални разпоредби относно навигацията
Настоящата директива не е пречка държавите членки да приемат разпоредби относно навигацията в определени води с цел опазване на околната среда, структурата на водните пътища и гарантиране на тяхната безопасност, при условие че тези разпоредби не налагат изменение на плавателни съдове, които съответстват на настоящата директива, и че са обосновани и пропорционални.
Член 6
Свободно движение
1. Държавите членки не възпрепятстват предоставянето на пазара или, без да се засягат разпоредбите на член 5, пускането в действие на тяхна територия на плавателни съдове, които съответстват на настоящата директива.
2. Държавите членки не възпрепятстват предоставянето на пазара на частично комплектовани плавателни съдове, ако производителят или вносителят декларира в съответствие с приложение III, че те са предназначени да бъдат доокомплектовани от други лица.
3. Държавите членки не възпрепятстват предоставянето на пазара или пускането в действие на компоненти, съответстващи на настоящата директива, които са предназначени да бъдат включени в плавателни съдове, в съответствие с декларацията на производителя или вносителя, посочена в член 15.
4. Държавите членки не възпрепятстват предоставянето на пазара или пускането в действие на следните двигатели за задвижване:
а)
двигатели, които съответстват на настоящата директива, независимо дали са монтирани на плавателни съдове или не;
б)
двигатели, монтирани на плавателни съдове и получили одобрение на типа в съответствие с Директива 97/68/ЕО, които съответстват на пределно допустимите стойности за емисиите за етап IIIA, етап IIIB или етап IV за двигатели със самозапалване, които се използват в приложения, различни от задвижване на кораби за плаване по вътрешни водни пътища, локомотиви и мотриси, в съответствие с предвиденото в точка 4.1.2. от приложение I към посочената директива, и които съответстват на изискванията на настоящата директива, с изключение на изискванията за емисиите на отработени газове, установени в част Б от приложение I;
в)
двигатели, монтирани на плавателни съдове и получили одобрение на типа в съответствие с Регламент (ЕО) № 595/2009, и които съответстват на изискванията на настоящата директива, с изключение на изискванията за емисиите на отработени газове, установени в част Б от приложение I.
Първа алинея, букви б) и в) се прилага, при условие че когато даден двигател се приспособява за монтиране на плавателен съд, лицето, което извършва приспособяването, гарантира, че приспособяването се извършва при отчитане в пълна степен на данните и другата информация, предоставена от производителя на двигателя, за да се осигури, че когато двигателят се монтира в съответствие с инструкциите за монтаж, изготвени от лицето, което приспособява двигателя, този двигател ще продължи да отговаря на изискванията по отношение на емисиите на отработени газове по Директива 97/68/ЕО или по Регламент (ЕО) № 595/2009, както е определено от производителя на двигателя. Лицето, което приспособява двигателя, декларира, както е посочено в член 15, че когато двигателят се монтира в съответствие с инструкциите за монтаж, изготвени от лицето, което приспособява двигателя, този двигател ще продължи да отговаря на изискванията по отношение на емисиите на отработени газове по Директива 97/68/ЕО или по Регламент (ЕО) № 595/2009, както е определено от производителя на двигателя.
5. На търговски панаири, изложения, демонстрации и други подобни прояви държавите членки не възпрепятстват представянето на продуктите, посочени в член 2, параграф 1, които не съответстват на настоящата директива, при условие че е поставен видим знак, указващ, тяхното несъответствие с настоящата директива и че те не се предоставят на пазара или пускат в действие в Съюза, докато не бъдат приведени в съответствие.
ГЛАВА II
ЗАДЪЛЖЕНИЯ НА ИКОНОМИЧЕСКИТЕ ОПЕРАТОРИ И ЧАСТНИТЕ ВНОСИТЕЛИ
Член 7
Задължения на производителите
1. Когато пускат своите продукти на пазара, производителите гарантират, че те са проектирани и произведени в съответствие с изискванията, посочени в член 4, параграф 1 и в приложение I.
2. Производителите изготвят техническата документация в съответствие с член 25 и провеждат приложимата процедура за оценяване на съответствието съгласно членове 19-22 и член 24 или организират нейното провеждане.
Когато съответствието на даден продукт с приложимите изисквания е доказано от такава процедура, производителите изготвят декларацията, посочена в член 15, и отбелязват и нанасят маркировката „CE“, както е установено в членове 17 и 18.
3. Производителите съхраняват техническата документация и копие от декларацията, посочена в член 15, в продължение на 10 години, след като продуктът е бил пуснат на пазара.
4. Производителите гарантират, че съществуват процедури, чрез които се осигурява съответствие на серийното производство. Промените в проекта или характеристиките на продукта и промените в хармонизираните стандарти, чрез позоваване на които е декларирано съответствие на продукта, трябва да бъдат взети предвид по подходящ начин.
Когато се счита за целесъобразно предвид рисковете, които представлява даден продукт, за да осигурят защитата на здравето и безопасността на потребителите, производителите провеждат изпитвания на образци от предоставяните на пазара продукти, провеждат разследвания и, ако е необходимо - поддържат регистър за оплаквания, несъответстващи на изискванията продукти и изземвания на продукти, както и информират дистрибуторите за такова наблюдение.
5. Производителите гарантират, че върху техните продукти има нанесен тип, партиден или сериен номер, или някакъв друг елемент, който позволява тяхната идентификация, или когато размерът или естеството на компонентите не позволяват това, че необходимата информация е представена върху опаковката или в документ, който придружава продукта.
6. Производителите посочват своето име, регистрирано търговско наименование или регистрирана търговска марка и пощенския адрес, на който може да се осъществи връзка с тях, върху продукта или когато това не е възможно, върху неговата опаковка или в документ, който придружава продукта. Адресът трябва да посочва едно-единствено място, където производителят може да бъде намерен.
7. Производителите гарантират, че продуктът се придружава от инструкции и информация за безопасност в ръководството за собственика на език(ци), лесно разбираем(и) за потребителите и други крайни ползватели, определен(и) от съответната държава членка.
8. Производителите, които считат или имат основание да считат, че даден продукт, който са пуснали на пазара, не съответства на настоящата директива, незабавно предприемат необходимите коригиращи мерки, за да приведат продукта в съответствие, да го изтеглят или да го изземат, ако това е целесъобразно. Освен това, когато продуктът представлява риск, производителите незабавно информират за това компетентните национални органи на държавите членки, в които са предоставили продукта на пазара, като предоставят подробни данни, по-специално за несъответствието с изискванията и за всякакви предприети коригиращи мерки.
9. При обосновано искане от компетентен национален орган производителите му предоставят цялата информация и документация, необходима за доказване на съответствието на продукта, на език, който е лесно разбираем за този орган. По искане на органа те си сътрудничат с него при всяко действие, предприето за отстраняване на рисковете, свързани с продуктите, които те са пуснали на пазара.
Член 8
Упълномощени представители
1. Производителят може да упълномощи писмено упълномощен представител.
2. Задълженията, предвидени в член 7, параграф 1, и изготвянето на техническата документация не са част от пълномощието на упълномощения представител.
3. Упълномощеният представител изпълнява задачите, определени в пълномощието от страна на производителя. Пълномощието позволява на упълномощения представител да извършва най-малко следното:
а)
да съхранява копие от декларацията, посочена в член 15, и от техническата документация на разположение на националните органи за надзор на пазара в продължение на 10 години след пускането на продукта на пазара;
б)
при обосновано искане от страна на компетентен национален орган да предостави на този орган цялата информация и документация, необходима за доказване на съответствието на даден продукт;
в)
да сътрудничи на компетентните национални органи, по тяхно искане, при всяко действие, предприето за отстраняване на рисковете, свързани с продуктите, попадащи в рамките на пълномощието на упълномощения представител.
Член 9
Задължения на вносителите
1. Вносителите пускат на пазара на Съюза само продукти, съответстващи на изискванията.
2. Преди да пуснат даден продукт на пазара, вносителите гарантират, че съответната процедура за оценяване на съответствието е била проведена от производителя. Те гарантират също, че производителят е изготвил техническата документация, че на продукта е нанесена маркировката „СЕ“, както е посочено в член 17, и че е придружен от изискваните документи в съответствие с член 15, и част А, точка 2.5 от приложение I, част Б, точка 4 от приложение I и част В, точка 2 от приложение I, както и че производителят е спазил изискванията, установени в член 7, параграфи 5 и 6.
Когато вносител счита или има основание да счита, че даден продукт не съответства на изискванията, посочени в член 4, параграф 1 и в приложение I, той не пуска продукта на пазара, докато не бъде приведен в съответствие. Освен това, когато продуктът представлява риск, вносителят информира за това производителя и органите за надзор на пазара.
3. Вносителите посочват своето име, регистрирано търговско наименование или регистрирана търговска марка и пощенския адрес, на който може да се осъществи връзка с тях, върху продукта или в случай на компоненти, при които това не е възможно, върху опаковката или в документ, който придружава продукта.
4. Вносителите гарантират, че продуктът се придружава от инструкции и информация за безопасност в ръководството за собственика, предоставени на език(ци), лесно разбираем(и) за потребителите и другите крайни ползватели, определен(и) от съответната държава членка.
5. Вносителите гарантират, че докато отговарят за даден продукт, условията на съхранение или транспортиране не застрашават неговото съответствие с изискванията, посочени в член 4, параграф 1 и в приложение I.
6. Вносителите, когато това се счита за уместно предвид свързаните с продукта рискове, с оглед на защитата на здравето и безопасността на потребителите, провеждат изпитвания на образци от предоставяните на пазара продукти, провеждат разследвания и, ако е необходимо - поддържат регистър за оплаквания, несъответстващи на изискванията продукти и изземвания на продукти, както и информират дистрибуторите за такова наблюдение.
7. Вносители, които считат или имат основание да считат, че даден продукт, който са пуснали на пазара, не съответства на настоящата директива, незабавно предприемат необходимите коригиращи мерки, за да приведат продукта в съответствие, да го изтеглят или да го изземат, ако това е целесъобразно. Освен това, когато продуктът представлява риск, вносителите информират незабавно за това компетентните национални органи на държавите членки, в които са предоставили продукта на пазара, като предоставят подробни данни, по-специално за несъответствието с изискванията и за всякакви предприети коригиращи мерки.
8. В продължение на 10 години след пускането на продукта на пазара вносителите съхраняват копие от декларацията, посочена в член 15, на разположение на органите за надзор на пазара и гарантират, че при поискване техническата документация може да бъде предоставена на тези органи.
9. При обосновано искане от компетентен национален орган вносителите му предоставят цялата информация и документация, необходима за доказване на съответствието на даден продукт, на език, лесно разбираем за този орган. Те си сътрудничат с този орган, по негово искане, при всяко действие, предприето за отстраняване на рисковете, свързани с продуктите, които те са пуснали на пазара.
Член 10
Задължения на дистрибуторите
1. Когато предоставят продукт на пазара, дистрибуторите действат с дължимата грижа по отношение на изискванията на настоящата директива.
2. Преди да предоставят даден продукт на пазара, дистрибуторите проверяват дали на него е нанесена маркировката „CE“, както е посочено в член 17, дали той е придружен от изискваните документи съгласно член 7, параграф 7, член 15, и част A, точка 2.5 от приложение I, част Б, точка 4 от приложение I и част В, точка 2 от приложение I, както и от инструкции и информация за безопасност на език(ци), лесно разбираем(и) за потребителите и другите крайни ползватели в държавата членка, в която продуктът ще бъде предоставен на пазара, както и дали производителят и вносителят са спазили изискванията, посочени в член 7, параграфи 5 и 6 и в член 9, параграф 3.
Когато дистрибутор счита или има основание да счита, че даден продукт не съответства на изискванията, посочени в член 4, параграф 1 и в приложение I, той не предоставя продукта на пазара, докато продуктът не бъде приведен в съответствие. Освен това, когато продуктът представлява риск, дистрибуторът информира за това производителя или вносителя, както и органите за надзор на пазара.
3. Дистрибуторите гарантират, че докато отговарят за даден продукт, условията на съхранение или транспортиране не застрашават неговото съответствие с изискванията, посочени в член 4, параграф 1 и в приложение I.
4. Дистрибуторите, които считат или имат основание да считат, че даден продукт, който са предоставили на пазара, не съответства на настоящата директива, се уверяват, че са предприети необходимите коригиращи мерки, за да приведат продукта в съответствие, да го изтеглят или да го изземат, ако е целесъобразно. Освен това, когато продуктът представлява риск, дистрибуторите незабавно информират за това компетентните национални органи на държавите членки, в които са предоставили продукта на пазара, като предоставят подробни данни, по-специално за несъответствието с изискванията и за всякакви предприети коригиращи мерки.
5. При обосновано искане от компетентен национален орган дистрибуторите му предоставят цялата информация и документация, необходима за доказване на съответствието на продукта. Те си сътрудничат с този орган, по негово искане, при всяко действие, предприето за отстраняване на рисковете, свързани с продуктите, които те са предоставили на пазара.
Член 11
Случаи, при които задълженията на производителите се прилагат и към вносителите и дистрибуторите
Вносител или дистрибутор се счита за производител за целите на настоящата директива и е носител на задълженията на производителя по член 7, когато пуска продукт на пазара със своето име или търговска марка или променя продукт, който е вече пуснат на пазара, по такъв начин, че съответствието с изискванията на настоящата директива може да бъде засегнато.
Член 12
Задължения на частните вносители
1. Ако производителят не изпълни задълженията за съответствие на продукта с настоящата директива, частният вносител, преди пускането на продукта в действие, гарантира, че той е бил проектиран и произведен в съответствие с изискванията, посочени в член 4, параграф 1 и в приложение I, и изпълнява или възлага изпълнението на задълженията на производителя, посочени в член 7, параграфи 2, 3, 7 и 9.
2. Ако изискваната техническа документация не е предоставена от производителя, частният вносител възлага нейното изготвяне, като за целта се използват необходими експертни познания.
3. Частният вносител гарантира, че наименованието и адресът на нотифицирания орган, извършил оценяването на съответствието на продукта, са отбелязани върху продукта.
Член 13
Идентификация на икономическите оператори
1. По искане на органите за надзор на пазара икономическите оператори идентифицират:
а)
всеки икономически оператор, който им е доставил даден продукт;
б)
всеки икономически оператор, на когото са доставили даден продукт.
Икономическите оператори трябва да могат да предоставят информацията, посочена в първа алинея, в продължение на 10 години, след като продуктът им е бил доставен, и в продължение на 10 години, след като те са доставили продукта.
2. По искане на органите за надзор на пазара частните вносители посочват икономическия оператор, който им е доставил продукта.
Частните вносители трябва да са в състояние да представят информацията, посочена в първа алинея, в продължение на 10 години, след като продуктът им е бил доставен.
ГЛАВА III
СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОДУКТА
Член 14
Презумпция за съответствие
Счита се, че продуктите, които съответстват на хармонизираните стандарти или части от тях, данните за които са били публикувани в Официален вестник на Европейския съюз, съответстват на изискванията, обхванати от тези стандарти или части от тях, установени в член 4, параграф 1 и приложение I.
Член 15
ЕС декларация за съответствие и декларация в съответствие с приложение III
1. ЕС декларацията за съответствие потвърждава, че е доказано изпълнението на изискванията, посочени в член 4, параграф 1 и в приложение I, или на изискванията, посочени в член 6, параграф 4, буква б) или в).
2. ЕС декларацията за съответствие се съставя по образеца, установен в приложение IV към настоящата директива, съдържа елементите, определени в съответните модули, установени в приложение II към Решение № 768/2008/ЕО, както и в приложение V към настоящата директива, и се актуализира редовно. Тя се превежда на езика(ците), изискван(и) от държавата членка, в която продуктът се предоставя на пазара или пуска в действие.
3. Като изготвя ЕС декларация за съответствие, производителят, частният вносител или лицето, което извършва приспособяването на двигателя, посочено в член 6, параграф 4, букви б) и в), поема отговорността за съответствието на продукта.
4. ЕС декларацията за съответствие, посочена в параграф 3, придружава следните продукти, когато те се предоставят на пазара или се пускат в действие:
а)
плавателни съдове;
б)
компоненти, когато същите се пускат на пазара отделно;
в)
двигатели за задвижване.
5. Декларацията на производителя или вносителя, установена в приложение III, за частично комплектовани плавателни съдове съдържа елементите, посочени в това приложение, и придружава частично комплектованите плавателни съдове. Тя се превежда на езика(ците), изискван(и) от държавата членка, в която продуктът се предоставя на пазара.
Член 16
Основни принципи на маркировката „СЕ“
За маркировката „СЕ“ се прилагат основните принципи, установени в член 30 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
Член 17
Продукти, за които се изисква маркировката „СЕ“
1. За следните продукти се изисква нанасяне на маркировката „СЕ“, когато те се предоставят на пазара или се пускат в действие:
а)
плавателни съдове;
б)
компоненти;
в)
двигатели за задвижване.
2. Държавите членки приемат, че продуктите по параграф 1, върху които е нанесена маркировката „СЕ“, са в съответствие с настоящата директива.
Член 18
Правила и условия за нанасянето на маркировката „СЕ“
1. Маркировката „CE“ се нанася върху продуктите, посочени в член 17, параграф 1, така че да бъде видима, четлива и незаличима. В случай на компоненти, когато това не е възможно или не може да бъде гарантирано предвид размера или естеството на продукта, маркировката се нанася върху опаковката и в придружващите документи. В случай на плавателни съдове, маркировката „СЕ“ се нанася върху табелата на производителя на плавателния съд, монтирана отделно от идентификационния номер на съда. В случай на двигатели за задвижване, маркировката „СЕ“ се нанася върху двигателя.
2. Маркировката „CE“ се нанася преди продуктът да бъде пуснат на пазара или пуснат в действие. Маркировката „CE“ и идентификационният номер, посочен в параграф 3, могат да бъдат следвани от пиктограма или друг знак, указващ специален риск или употреба.
3. Маркировката „CE“ е следвана от идентификационния номер на нотифицирания орган, когато този орган участва в етапа на производствения контрол или в оценяването на етапа след построяване.
Идентификационният номер на нотифицирания орган се нанася от самия орган или, по негови указания, от производителя или неговия упълномощен представител, или от лицето, посочено в член 19, параграфи 2, 3 или 4.
ГЛАВА IV
ОЦЕНЯВАНЕ НА СЪОТВЕТСТВИЕТО
Член 19
Приложими процедури за оценяване на съответствието
1. Производителят прилага процедурите, установени в модулите, посочени в членове 20, 21 и 22, преди пускането на пазара на продуктите, посочени в член 2, параграф 1.
2. Частният вносител прилага процедурата, посочена в член 23, преди пускането в действие на даден продукт, посочен в член 2, параграф 1, ако производителят не е извършил оценяване на съответствието за съответния продукт.
3. Всяко лице, което пуска на пазара или пуска в действие двигател за задвижване или плавателен съд след съответно съществено изменение или съществено преустройство, или всяко лице, което променя предназначението на плавателен съд, който не е обхванат от настоящата директива, така че след това съдът да попада в обхвата ѝ, прилага процедурата, посочена в член 23, преди пускането на продукта на пазара или пускането му в действие.
4. Всяко лице, което пуска на пазара плавателен съд, построен за собствена употреба, преди изтичането на петгодишния период, посочен в член 2, параграф 2, буква а), подточка vii), прилага процедурата, посочена в член 23, преди пускането на продукта на пазара.
Член 20
Проектиране и конструиране
1. По отношение на проектирането и конструирането на плавателните съдове за отдих се прилагат следните процедури, установени в приложение II към Решение № 768/2008/ЕО:
а)
за проектни категории А и B, посочени в част А, точка 1 от приложение I:
i)
за плавателни съдове за отдих с дължина на корпуса от 2,5 m до по-малко от 12 m - някой от следните модули:
-
модул А1 (вътрешен производствен контрол с надзор на изпитването на продукта),
-
модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C, D, E или F,
-
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт),
-
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството);
ii)
за плавателни съдове за отдих с дължина на корпуса от 12 m до 24 m - някой от следните модули:
-
модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C, D, E или F,
-
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт),
-
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството);
б)
за проектна категория C, посочена в част А, точка 1 от приложение I:
i)
за плавателни съдове за отдих с дължина на корпуса от 2,5 m до по-малко от 12 m - някой от следните модули:
-
когато е налице съответствие с хармонизираните стандарти, отнасящи се до част А, точки 3.2 и 3.3 от приложение I: модул А (вътрешен производствен контрол), модул А1 (вътрешен производствен контрол с надзор на изпитването на продукта), модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C, D, E или F, модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт) или модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството),
-
когато не е налице съответствие с хармонизираните стандарти, отнасящи се до част А, точки 3.2 и 3.3 от приложение I: модул А1 (вътрешен производствен контрол с надзор на изпитването на продукта), модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C, D, E или F, модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт) или модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството);
ii)
за плавателни съдове за отдих с дължина на корпуса от 12 m до 24 m - някой от следните модули:
-
модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C, D, E или F,
-
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт),
-
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството);
в)
за проектна категория D, посочена в част А, точка 1 от приложение I:
за плавателни съдове за отдих с дължина на корпуса от 2,5 m до 24 m - някой от следните модули:
-
модул А (вътрешен производствен контрол),
-
модул А1 (вътрешен производствен контрол с надзор на изпитването на продукта),
-
модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C, D, E или F,
-
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт),
-
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството).
2. По отношение на проектирането и конструирането на плавателни съдове за лично ползване се прилага някоя от следните процедури, установени в приложение II към Решение № 768/2008/ЕО:
а)
модул А (вътрешен производствен контрол);
б)
модул А1 (вътрешен производствен контрол с надзор на изпитването на продукта);
в)
модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C, D, E или F;
г)
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт);
д)
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството).
3. По отношение на проектирането и конструирането на компоненти се прилага някоя от следните процедури, установени в приложение II към Решение № 768/2008/ЕО:
а)
модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C, D, E или F;
б)
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт);
в)
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството).
Член 21
Емисии на отработени газове
По отношение на емисиите на отработени газове за продуктите, посочени в член 2, параграф 1, букви г) и д), производителят на двигатели прилага следните процедури, изложени в приложение II към Решение № 768/2008/ЕО:
а)
когато за провеждането на изпитванията се прилагат хармонизираните стандарти - някой от следните модули:
i)
модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C, D, E или F;
ii)
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт);
iii)
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството);
б)
когато за провеждането на изпитванията не се прилагат хармонизираните стандарти - някой от следните модули:
i)
модул B (ЕС изследване на типа) заедно с модул C 1;
ii)
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт).
Член 22
Излъчване на шум
1. По отношение на излъчването на шум за плавателните съдове за отдих с кърмови двигатели за задвижване без вградена изпускателна система или с бордови двигатели за задвижване, както и за плавателните съдове за отдих с кърмови двигатели за задвижване без вградена изпускателна система или с бордови двигатели за задвижване, които претърпяват съществено преустройство и впоследствие се пускат на пазара в рамките на пет години след преустройството, производителят прилага следните процедури, установени в приложение II към Решение № 768/2008/ЕО:
а)
когато за провеждането на изпитванията се прилагат хармонизираните стандарти за измерване на шум -някой от следните модули:
i)
модул А1 (вътрешен производствен контрол с надзор на изпитването на продукта);
ii)
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт);
iii)
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството);
б)
когато за провеждането на изпитванията не се прилагат хармонизираните стандарти за измерване на шум - модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт);
в)
когато за оценяването се използва методът с числото на Фруд и съотношението между мощността и водоизместването - някой от следните модули:
i)
модул А (вътрешен производствен контрол);
ii)
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт);
iii)
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството).
2. По отношение на излъчването на шум за плавателните съдове за лично ползване и за извънбордовите двигатели за задвижване и кърмовите двигатели за задвижване с вградена изпускателна система, предназначени за монтиране на плавателни съдове за отдих, производителят на плавателния съд за лично ползване или на двигателя прилага следните процедури, установени в приложение II към Решение № 768/2008/ЕО:
а)
когато за провеждането на изпитванията се прилагат хармонизираните стандарти за измерване на шум - някой от следните модули:
i)
модул А1 (вътрешен производствен контрол с надзор на изпитването на продукта);
ii)
модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт);
iii)
модул H (съответствие въз основа на пълно осигуряване на качеството);
б)
когато за провеждането на изпитванията не се прилагат хармонизираните стандарти за измерване на шум - модул G (съответствие въз основа на проверка на единичен продукт).
Член 23
Оценяване на етапа след построяването
Оценяването на етапа след построяването, посочено в член 19, параграфи 2, 3 и 4, се провежда съгласно посоченото в приложение V.
Член 24
Допълнителни изисквания
1. Когато се използва модул B от приложение II към Решение № 768/2008/ЕО, ЕС изследването на типа се извършва по начина, указан във второ тире на точка 2 от посочения модул.
Изследването на типа произведен продукт, посочено в модул B, може да обхваща няколко версии на продукта, при условие че:
а)
различията между отделните версии не засягат нивото на безопасност и останалите изисквания, отнасящи се до работата на продукта; и
б)
версиите на продукта се посочват в съответния сертификат за ЕС изследване на типа, ако е необходимо чрез изменения на оригиналния сертификат.
2. Когато се използва модул A1 от приложение II към Решение № 768/2008/ЕО, проверките на продукта се извършват на един или няколко плавателни съда, които са представителни за производството на производителя, и се прилагат допълнителните изисквания, установени в приложение VI към настоящата директива.
3. Възможността за използване на акредитирани собствени органи на производителя, посочена в модул A1 и модул C1 от приложение II към Решение № 768/2008/ЕО, не се прилага.
4. Когато се използва модул F от приложение II към Решение № 768/2008/ЕО, за оценяване на съответствието с изискванията за емисиите на отработени газове се прилага процедурата, описана в приложение VII към настоящата директива.
5. Когато се използва модул C от приложение II към Решение № 768/2008/ЕО, за оценяване на съответствието с изискванията за емисиите на отработени газове на настоящата директива, и ако производителят не работи съгласно съответната система за качество, описана в модул H от приложение II към Решение № 768/2008/ЕО, то тогава избран от производителя нотифициран орган провежда проверките на продукта или организира тяхното провеждане на случайни интервали, определени от органа, с цел проверка на качеството на вътрешните проверки на продукта. Ако нивото на качество изглежда незадоволително или ако се счита за необходимо да бъде проверена точността на представените от производителя данни, се прилага процедурата, установена в приложение VIII към настоящата директива.
Член 25
Техническа документация
1. Техническата документация, посочена в член 7, параграф 2, съдържа всички данни и подробности, отнасящи се до средствата, използвани от производителя за осигуряване на съответствието на продукта с изискванията, посочени в член 4, параграф 1 и в приложение I. По-специално тя съдържа съответните документи, изброени в приложение IХ.
2. С техническата документация се гарантира, че проектирането, конструирането и действието на продукта, както и оценяването на съответствието, могат да бъдат ясно разбрани.
ГЛАВА V
НОТИФИЦИРАНЕ НА ОРГАНИТЕ ЗА ОЦЕНЯВАНЕ НА СЪОТВЕТСТВИЕТО
Член 26
Нотификация
Държавите членки нотифицират Комисията и другите държави членки за органите, оправомощени да изпълняват задачи по оценяване на съответствието като трета страна съгласно настоящата директива.
Член 27
Нотифициращи органи
1. Държавите членки определят нотифициращ орган, отговорен за установяването и провеждането на необходимите процедури за оценка и нотифициране на органите за оценяване на съответствието за целите на настоящата директива, както и за наблюдението на тези нотифицирани органи, включително за съответствие с разпоредбите на член 32.
2. Държавите членки могат да решат, че оценката и наблюдението, посочени в параграф 1, се провеждат от национален орган по акредитация по смисъла на и в съответствие с Регламент (ЕО) № 765/2008.
3. Когато нотифициращият орган делегира или възлага по друг начин провеждането на оценката, нотификацията или наблюдението, посочени в параграф 1, на орган, който не е правителствена структура, този орган трябва да е правен субект и да отговаря mutatis mutandis на изискванията, установени в член 28. Освен това този орган трябва да разполага с механизми за покриване на отговорността, произтичаща от неговата дейност.
4. Нотифициращият орган поема пълната отговорност за задачите, изпълнявани от органа, посочен в параграф 3.
Член 28
Изисквания, свързани с нотифициращите органи
1. Нотифициращият орган се създава по такъв начин, че да няма конфликт на интереси с органите за оценяване на съответствието.
2. Нотифициращият орган е организиран и работи по такъв начин, че да бъдат запазени обективността и безпристрастността на неговата дейност.
3. Нотифициращият орган е организиран по такъв начин, че всяко решение, свързано с нотифицирането на органа за оценяване на съответствието, да бъде взето от компетентни лица, различни от тези, които са извършили оценката.
4. Нотифициращият орган не предлага и не извършва дейности, осъществявани от органите за оценяване на съответствието, или консултантски услуги с търговска цел или на конкурентна основа.
5. Нотифициращият орган запазва поверителността на получената от него информация.
6. Нотифициращият орган разполага с достатъчен на брой компетентен персонал за правилното изпълнение на своите задачи.
Член 29
Задължение за предоставяне на информация относно нотифициращите органи
Държавите членки информират Комисията за своите процедури за оценка и нотифициране на органите за оценяване на съответствието и за наблюдение на нотифицираните органи, както и за всякакви промени в тази връзка.
Комисията прави тази информация обществено достояние.
Член 30
Изисквания, свързани с нотифицираните органи
1. За целите на нотификацията съгласно настоящата директива органът за оценяване на съответствието отговаря на изискванията, установени в параграфи 2-11.
2. Органът за оценяване на съответствието се създава съгласно националното право и притежава юридическа правосубектност.
3. Органът за оценяване на съответствието е трета страна, независима от организацията или от продукта, които оценява.
Орган, който принадлежи към стопанска асоциация или професионална федерация, представляващи предприятия, участващи в проектирането, производството, доставката, сглобяването, използването или поддръжката на продуктите, които този орган оценява, може да се счита за такъв орган, при условие че са доказани неговата независимост и липсата на конфликт на интереси.
4. Органът за оценяване на съответствието, неговото висше ръководство и персоналът, отговорен за изпълнение на задачите по оценяване на съответствието, не могат да бъдат проектант, производител, снабдител, лице, което монтира, купувач, собственик, ползвател или структура по поддръжка на продуктите, които се оценяват, нито представители на някое от тези лица. Това не изключва употребата на оценявани продукти, които са необходими за дейностите на органа за оценяване на съответствието, или употребата на такива продукти за лични цели.
Органът за оценяване на съответствието, неговото висше ръководство и персоналът, отговорен за изпълнение на задачите по оценяване на съответствието, не вземат пряко участие в проектирането, производството, предлагането на пазара, монтирането, използването или поддръжката на тези продукти, нито представляват лицата, ангажирани в тези дейности. Те не се включват в никаква дейност, която може да е в противоречие с тяхната независима преценка или почтено поведение по отношение на дейностите по оценяване на съответствието, за които са нотифицирани. Това се прилага по-конкретно към консултантските услуги.
Органите за оценяване на съответствието гарантират, че дейността на свързаните с тях подизпълнители и поделения не влияе върху поверителността, обективността и безпристрастността на тяхната дейност по оценяване на съответствието.
5. Органите за оценяване на съответствието и техният персонал осъществяват дейностите по оценяване на съответствието с най-висока степен на почтено професионално поведение и необходимата техническа компетентност в определената област и са напълно освободени от всякакъв натиск и облаги, най-вече финансови, които могат да повлияят на тяхната преценка или на резултатите от техните дейности по оценяване на съответствието, особено по отношение на лица или групи лица с интереси от резултатите от тези дейности.
6. Органът за оценяване на съответствието трябва да бъде в състояние да осъществява всички задачи по оценяване на съответствието, предвидени за него от разпоредбите на членове 19-24 и по отношение на които органът е бил нотифициран, независимо дали тези задачи се изпълняват от самия орган за оценяване на съответствието или от негово име и на негова отговорност.
По всяко време и за всяка процедура за оценяване на съответствието, и за всеки вид или категория продукти, за които органът за оценяване на съответствието е нотифициран, той трябва да разполага с необходимите:
а)
персонал с технически знания и достатъчен и подходящ опит за изпълнение на задачите по оценяване на съответствието;
б)
описания на процедурите, в съответствие с които се извършва оценяването на съответствието, гарантиращи прозрачността и възможността за повтаряне на тези процедури.
Той прилага подходящи политики и процедури, които да позволяват разграничение между задачите, които изпълнява като нотифициран орган, и всички други дейности;
в)
процедури за изпълнение на своите дейности, които надлежно отчитат размера на дадено предприятие, сектора, в който осъществява дейност и неговата структура, степента на сложност на съответната технология на продукта и масовия или сериен характер на производството.
Той трябва да разполага със средствата, необходими за изпълнение на технически и административни задачи, свързани с дейностите по оценяване на съответствието, по подходящ начин, както и с достъп до нужното оборудване или съоръжения.
7. Персоналът, отговорен за провеждането на дейностите по оценяване на съответствието, трябва да разполага със следното:
а)
добро техническо и професионално обучение, обхващащо цялата дейност по оценяване на съответствието, във връзка с която е нотифициран органът за оценяване на съответствието;
б)
задоволително познаване на изискванията за оценките, които извършва, и подходящи правомощия за осъществяване на такива оценки;
в)
подходящи знания и разбиране на съществените изисквания, на приложимите хармонизирани стандарти и на съответните разпоредби на законодателството на Съюза за хармонизация, както и на съответното национално законодателство;
г)
способност да изготвя сертификати, записи и доклади, доказващи, че оценките са били направени.
8. Осигурява се безпристрастността на органите за оценяване на съответствието, на тяхното висше ръководство и на персонала, отговорен за оценяването.
Възнаграждението на висшето ръководство и на персонала, отговорен за оценяването, на органа за оценяване на съответствието, не зависи от броя на извършените оценки или от резултатите от тях.
9. Органите за оценяване на съответствието сключват застраховка за покриване на отговорността им, освен ако отговорността се поема от държавата членка съгласно националното законодателство или ако държавата членка е пряко отговорна за оценяване на съответствието.
10. Персоналът на органа за оценяване на съответствието спазва задължение за служебна тайна по отношение на информацията, получена при изпълнение на своите задачи съгласно членове 19-24 или съгласно разпоредба от националното законодателство по прилагането му, освен по отношение на компетентните органи на държавата членка, в която осъществява дейността си. Осигурява се защита на правата на собственост.
11. Органите за оценяване на съответствието участват във или гарантират, че персоналът, отговорен за оценките, е информиран за съответните дейности по стандартизация и дейностите на координационната група на нотифицираните органи, създадена съгласно член 42, и прилагат като общи насоки административните решения и документи, приети в резултат от работата на тази група.
Член 31
Презумпция за съответствие
Когато органът за оценяване на съответствието докаже своето съответствие с критериите, определени в съответните хармонизирани стандарти или части от тях, данните за които са били публикувани в Официален вестник на Европейския съюз, се счита, че той отговаря на изискванията, установени в член 30, доколкото приложимите хармонизирани стандарти обхващат тези изисквания.
Член 32
Поделения и възлагане на подизпълнители от нотифицираните органи
1. В случаите, в които нотифициран орган възлага конкретни задачи, свързани с оценяване на съответствието, на подизпълнители или използва поделенията си, той гарантира, че подизпълнителят или поделението отговаря на изискванията, установени в член 30, и информира нотифициращия орган за това.
2. Нотифицираните органи поемат пълната отговорност за задачите, изпълнявани от подизпълнители или поделения, без значение къде са установени те.
3. Дейностите могат да бъдат възлагани на подизпълнители или на поделения само със съгласието на клиента.
4. Нотифицираните органи съхраняват на разположение на нотифициращия орган съответните документи относно оценката на квалификацията на подизпълнителя или на поделението и работата, извършена от тях съгласно членове 19-24.
Член 33
Заявление за нотифициране
1. Органът за оценяване на съответствието подава заявление за нотифициране до нотифициращия орган на държавата членка, в която е установен.
2. Заявлението, посочено в параграф 1, се придружава от описание на дейностите по оценяване на съответствието, на модула или модулите за оценяване на съответствието и продукта или продуктите, за които този орган твърди, че е компетентен, както и от сертификат за акредитация, когато има такъв, издаден от национален орган по акредитация, който удостоверява, че органът за оценяване на съответствието отговаря на изискванията, установени в член 30.
3. Когато органът за оценяване на съответствието не може да предостави сертификат за акредитация, той представя пред нотифициращия орган всички документи, необходими за проверката, признаването и редовното наблюдение на неговото съответствие с изискванията, установени в член 30.
Член 34
Процедура по нотифициране
1. Нотифициращите органи могат да нотифицират само органи за оценяване на съответствието, които отговарят на изискванията, установени в член 30.
2. Нотифициращите органи нотифицират Комисията и другите държави членки, като използват средство за електронно нотифициране, създадено и поддържано от Комисията.
3. Нотифицирането включва всички подробности за дейностите по оценяване на съответствието, модула или модулите за оценяване на съответствието и продукта или продуктите, за които се отнася, както и съответното удостоверение за компетентност.
4. Когато нотифицирането не се основава на сертификат за акредитация, посочен в член 33, параграф 2, нотифициращият орган предоставя на Комисията и на другите държави членки документите, които удостоверяват компетентността на органа за оценяване на съответствието и съществуващите правила, гарантиращи, че органът ще бъде редовно наблюдаван и ще продължи да отговаря на изискванията, установени в член 30.
5. Съответният орган може да изпълнява дейностите на нотифициран орган само ако от Комисията или от другите държави членки не са повдигнати възражения в срок от две седмици след нотифицирането - в случай че е използван сертификат за акредитация, или в срок от два месеца след нотифицирането - в случай че не е използвана акредитация.
Само такъв орган се счита за нотифициран орган за целите на настоящата директива.
6. Комисията и другите държави членки се нотифицират за всякакви последващи промени, свързани с нотификацията.
Член 35
Идентификационен номер и списък на нотифицираните органи
1. Комисията определя идентификационен номер на нотифицирания орган.
Тя определя само един такъв номер, дори когато органът е нотифициран съгласно няколко акта на Съюза.
Освен това държавите членки определят идентификационен код на нотифицираните органи, получили разрешение от нотифициращ орган да извършват оценяване на съответствието на етапа след построяването.
2. Комисията прави обществено достояние списъка с органите, нотифицирани съгласно настоящата директива, включително идентификационните номера, които са им били определени и, ако е приложимо, кодове, както и дейностите, за които те са били нотифицирани.
Комисията осигурява актуализирането на този списък.
Член 36
Промени в нотификацията
1. Когато нотифициращият орган е констатирал или е бил информиран, че даден нотифициран орган вече не отговаря на изискванията, установени в член 30, или че не изпълнява задълженията си, нотифициращият орган ограничава, спира действието или оттегля нотификацията, според случая, в зависимост от сериозността на неспазването на изискванията или на неизпълнението на задълженията. Той незабавно информира Комисията и другите държави членки за това.
2. В случай на ограничаване, спиране на действието или оттегляне на нотификацията, или в случай, че нотифицираният орган преустанови дейността си, нотифициращата държава членка предприема подходящите стъпки, за да гарантира, че досиетата на този орган се обработват от друг нотифициран орган или се съхраняват на разположение на отговорните нотифициращи органи и на органите за надзор на пазара, при искане от тяхна страна.
Член 37
Оспорване на компетентността на нотифицираните органи
1. Комисията проучва всички случаи, в които има съмнения или пред нея са изразени съмнения в компетентността на даден нотифициращ орган или в непрекъснатото изпълнение от страна на нотифицирания орган на изискванията и възложените му отговорности.
2. Нотифициращата държава членка представя пред Комисията, при поискване, цялата информация, свързана с основанията за нотифицикацията или за поддържане на компетентността на съответния орган.
3. Комисията следи за това цялата чувствителна информация, получена по време на разследванията, да бъде третирана като поверителна.
4. Когато Комисията констатира, че нотифициран орган не отговаря или престане да отговаря на изискванията за нотифицирането му, тя приема акт за изпълнение, с който отправя искане към нотифициращата държава членка да предприеме необходимите коригиращи мерки, включително, ако е необходимо, оттегляне на нотификацията.
Този акт за изпълнение се приема в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 50, параграф 2.
Член 38
Задължения на нотифицираните органи при осъществяване на дейността им
1. Нотифицираните органи осъществяват оценяване на съответствието съгласно процедурите за оценяване на съответствието, предвидени в членове 19-24.
2. Оценяването на съответствието се осъществява по пропорционален начин, като се избягва ненужната тежест за икономическите оператори и частните вносители. Органите за оценяване на съответствието осъществяват своите дейности, като надлежно отчитат размера на дадено предприятие, сектора, в който осъществява дейност, неговата структура, степента на сложност на съответната технология на продукта и масовия или серийния характер на производството.
Като правят това, те все пак спазват степента на взискателност и нивото на защита, изисквани за съответствието на продукта с разпоредбите на настоящата директива.
3. Когато нотифициран орган прецени, че определен производител или частен вносител не е изпълнил изискванията, установени в член 4, параграф 1 и в приложение I, или в съответстващите хармонизирани стандарти, той изисква от този производител или частен вносител да предприеме подходящи коригиращи мерки и не издава сертификат за съответствие.
4. Когато в процеса на наблюдение за съответствие след издаването на сертификата, нотифициран орган установи, че даден продукт вече не отговаря на изискванията, той изисква от производителя да предприеме подходящи коригиращи мерки и спира действието или отнема сертификата, ако това се налага.
5. Когато не са предприети коригиращи мерки или те не дадат необходимия резултат, нотифицираният орган ограничава, спира действието или отнема сертификати, в зависимост от случая.
Член 39
Процедура за обжалване
Държавите членки гарантират, че съществува процедура за обжалване на решенията на нотифицираните органи.
Член 40
Задължения на нотифицираните органи за предоставяне на информация
1. Нотифицираните органи информират нотифициращия орган за следното:
а)
всеки отказ, ограничаване, спиране на действието или отнемане на сертификати;
б)
всякакви обстоятелства, които влияят върху обхвата и условията за нотифициране;
в)
всички искания за получаване на информация, получени от органите за надзор на пазара относно дейности по оценяване на съответствието;
г)
при поискване - дейностите по оценяване на съответствието, извършени в обхвата на тяхната нотификация, и всякакви други извършени дейности, включително презгранични, или възлагане на подизпълнители.
2. Нотифицираните органи предоставят на другите органи, нотифицирани съгласно настоящата директива и осъществяващи подобни дейности по оценяване на съответствието, чийто предмет са същите продукти, съответната информация по проблеми, свързани с отрицателни и, при поискване, положителни резултати от оценяване на съответствието.
Член 41
Обмен на опит
Комисията създава организация за обмен на опит между националните органи на държавите членки, отговорни за политиката по нотификация.
Член 42
Координация на нотифицираните органи
Комисията осигурява установяването и правилното функциониране на подходяща координация и сътрудничество между органите, нотифицирани съгласно настоящата директива, под формата на секторна група или групи на нотифицираните органи.
Държавите членки осигуряват участието на нотифицираните от тях органи в работата на такава(ива) група(и), пряко или чрез определени представители.
ГЛАВА VI
НАДЗОР НА ПАЗАРА НА СЪЮЗА, КОНТРОЛ ВЪРХУ ПРОДУКТИТЕ, КОИТО СЕ ВЪВЕЖДАТ НА ПАЗАРА НА СЪЮЗА, И ПРЕДПАЗНИ ПРОЦЕДУРИ
Член 43
Надзор на пазара на Съюза и контрол върху продуктите, които се въвеждат на пазара на Съюза
Член 15, параграф 3 и членове 16-29 от Регламент (ЕО) № 765/2008 се прилагат по отношение на продуктите, обхванати от настоящата директива.
Член 44
Процедура при продукти, представляващи риск на национално равнище
1. Когато органите за надзор на пазара на дадена държава членка имат основателна причина да считат, че даден продукт, който попада в приложното поле на настоящата директива, представлява риск за здравето или безопасността на хората, за имуществото или за околната среда, те извършат оценка по отношение на въпросния продукт, която обхваща съответните изисквания, установени в настоящата директива. При необходимост, съответните икономически оператори или частният вносител сътрудничат с органите за надзор на пазара.
В случая на икономически оператор, когато в процеса на тази оценка органите за надзор на пазара установят, че за продукта не са спазени изискванията, установени в настоящата директива, те без забавяне изискват от съответния икономически оператор да предприеме необходимите коригиращи действия, за да приведе продукта в съответствие с тези изисквания, да го изтегли от пазара или да го изземе в определен от тях разумен срок, съобразен с естеството на риска.
В случая на частен вносител, когато в процеса на тази оценка органите за надзор на пазара установят, че за продукта не са спазени изискванията, установени в настоящата директива, частният вносител без забавяне трябва да бъде информиран за необходимите коригиращи действия, които следва да предприеме, за да приведе продукта в съответствие с тези изисквания, временно да спре пускането в действие на продукта или временно да спре употребата му, съобразно естеството на риска.
Органите за надзор на пазара информират съответния нотифициран орган за това.
Член 21 от Регламент (ЕО) № 765/2008 се прилага спрямо мерките, посочени във втора и трета алинея от настоящия параграф.
2. В случаите, в които органите за надзор на пазара считат, че несъответствието не е ограничено само до националната територия, те информират Комисията и другите държави членки за резултатите от оценката и действията, които те са изискали от съответния икономическия оператор да предприеме.
3. Икономическият оператор гарантира, че са предприети необходимите коригиращи действия по отношение на всички съответни продукти, които той предоставя на пазара в целия Съюз.
Частният вносител гарантира, че са предприети необходимите коригиращи действия по отношение на продукта, който той е внесъл в Съюза за своя собствена употреба.
4. Когато съответният икономически оператор не предприеме подходящи коригиращи действия в посочения в параграф 1, втора алинея срок, органите за надзор на пазара предприемат всички подходящи временни мерки, за да забранят или ограничат предоставянето на продукта на националния им пазар, за изтеглянето на продукта от този пазар или за неговото изземване.
Когато частният вносител не предприеме подходящи коригиращи действия, органите за надзор на пазара предприемат всички подходящи временни мерки, за да забранят пускането в действие на продукта или за да забранят или ограничат използването на продукта на тяхна територия.
Органите за надзор на пазара незабавно информират Комисията и другите държави членки за тези мерки.
5. Информацията, посочена в параграф 4, включва всички налични подробни данни, по-специално данните, необходими за идентифицирането на несъответстващия продукт, произхода на продукта, естеството на предполагаемото несъответствие и съпътстващия риск, естеството и продължителността на предприетите на национално равнище мерки, както и аргументите, изтъкнати от съответния икономически оператор или частен вносител. По-специално, органите за надзор на пазара посочват дали несъответствието се дължи на:
а)
невъзможност продуктът да спази изискванията, свързани със здравето или безопасността на хората, защитата на имуществото или опазването на околната среда, предвидени в настоящата директива; или
б)
недостатъци на хармонизираните стандарти, посочени в член 14, на които се основава презумпцията за съответствие.
6. Държавите членки, различни от държавата членка, започнала процедурата по настоящия член, информират без забавяне Комисията и другите държави членки за всички приети мерки и за всяка допълнителна информация, с която разполагат и която е свързана с несъответствието на съответния продукт, и - в случай на несъгласие с приетата национална мярка - за своите възражения.
7. Когато в срок от три месеца от получаването на информацията, посочена в параграф 4, не е повдигнато възражение нито от държава членка, нито от Комисията във връзка с временна мярка, предприета от държава членка, тази мярка се счита за обоснована.
8. Държавите членки гарантират, че по отношение на съответния продукт са предприети без забавяне подходящи ограничителни мерки като изтегляне на продукта от техния пазар.
Член 45
Предпазна процедура на Съюза
1. Когато при приключването на процедурата, предвидена в член 44, параграфи 3 и 4, срещу дадена мярка, предприета от държава членка, са повдигнати възражения или когато Комисията прецени, че национална мярка противоречи на законодателството на Съюза, Комисията без забавяне започва консултации с държавите членки и със съответния(те) икономически оператор(и) или с частния вносител и оценява националната мярка. На основата на резултатите от тази оценка Комисията приема акт за изпълнение, с който определя дали националната мярка е обоснована или не.
Адресати на решението на Комисията са всички държави членки, като Комисията го съобщава незабавно на тях и на съответния(те) икономически оператор(и) или на частния вносител.
2. Ако се прецени, че националната мярка е обоснована, всички държави членки предприемат необходимите мерки, за да осигурят изтеглянето от своя пазар на несъответстващия продукт и информират Комисията за това. Ако се прецени, че националната мярка не е обоснована, съответната държава членка оттегля мярката.
3. Когато се прецени, че националната мярка е обоснована и несъответствието на продукта се дължи на недостатъци в хармонизираните стандарти, посочени в член 44, параграф 5, буква б) от настоящата директива, Комисията прилага процедурата, предвидена в член 11 от Регламент (ЕС) № 1025/2012.
Член 46
Формално несъответствие
1. Без да се засяга член 44, когато държава членка направи една от следните констатации, тя изисква от съответния икономически оператор или частен вносител да прекрати съответното несъответствие:
а)
маркировката „CE“ е нанесена в нарушение на член 16, член 17 или член 18;
б)
маркировката „СЕ“, посочена в член 17, не е нанесена;
в)
ЕС декларацията за съответствие или декларацията, посочена в приложение III, не е съставена;
г)
ЕС декларацията за съответствие или декларацията, посочена в приложение III, е неправилно съставена;
д)
техническата документация не е налице или не е пълна;
е)
информацията, посочена в член 7, параграф 6 или в член 9, параграф 3, липсва, не е вярна или е непълна;
ж)
не е изпълнено някое друго административно изискване, предвидено в член 7 или член 9.
2. Когато несъответствието, посочено в параграф 1, продължи, съответната държава членка предприема всички подходящи мерки, за да ограничи или забрани предоставянето на продукта на пазара или да осигури неговото изземване или изтегляне от пазара, или - при продукт, внесен от частен вносител за негова собствена употреба - да забрани или ограничи употребата му.
ГЛАВА VII
ДЕЛЕГИРАНИ АКТОВЕ И АКТОВЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 47
Делегирани правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 48, за да изменя следното:
а)
с цел да бъде отчетен напредъкът в техническите познания и новите научни данни:
i)
част Б, точки 2.3, 2.4 и 2.5 и раздел 3, както част В, раздел 3 от приложение I;
ii)
приложения VII и IX; както и
б)
приложение V, с цел да се отчете напредъкът в техническите познания, възможността за подходящо осигуряване на равностойно съответствие и новите научни данни.
Член 48
Упражняване на делегираните правомощия
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 47, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 17 януари 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 47, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. Решението за оттегляне влиза в сила в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 47, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 49
Актове за изпълнение
1. За да се отчете напредъкът в техническите познания и да се гарантира еднаквото прилагане на настоящата директива, Комисията може да приема актове за изпълнение относно следното:
а)
подробни процедури за прилагането на член 24, като се отчитат конкретните потребности за оценяване на съответствието за продуктите, обхванати от настоящата директива;
б)
подробното приложение на проектните категории плавателни съдове, предвидени в част А, точка 1 от приложение I, включително по отношение на използването на терминология във връзка с атмосферните условия и използваните в нея измервателни скали;
в)
подробни процедури за идентификацията на плавателни съдове, предвидена в част А, точка 2.1 от приложение I, включително поясняване на терминологията и определяне и администриране на кодовете на производители, издадени на производители, установени извън Съюза;
г)
информацията върху табелата на производителя, предвидена в част А, точка 2.2 от приложение I;
д)
прилагането на правилата за навигационните светлини, предвидени в част А, точка 5.7 от приложение I;
е)
правила за предотвратяване изтичането на замърсители, особено във връзка с работата на събирателните резервоари, предвидени в част А, точка 5.8 от приложение I;
ж)
монтирането и изпитването на газови уреди и постоянно инсталирани газови системи на плавателни съдове;
з)
формата и съдържанието на ръководството за собственика;
и)
формата и съдържанието на въпросника за докладване, който трябва да се попълва от държавите членки, съгласно член 51.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 50, параграф 3.
2. По надлежно обосновани наложителни причини за спешност, когато даден продукт представлява сериозен риск за здравето или безопасността на хората, за имуществото или за околната среда, по отношение на параграф 1, букви а), б), д), е) и ж) Комисията приема актове за изпълнение с незабавно приложение в съответствие с процедурата, посочена в член 50, параграф 4.
Член 50
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
4. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 8 от Регламент (ЕС) № 182/2011 във връзка с член 5 от него.
5. Комисията се консултира с комитета по всеки въпрос, за който се изисква консултация със секторни експерти съгласно Регламент (ЕС) № 1025/2012 или съгласно друг законодателен акт на Съюза.
6. Освен това комитетът може да разглежда всякакви други въпроси, свързани с прилагането на настоящата директива, които са повдигнати от председателя на комитета или от представител на държава членка в съответствие с процедурния правилник на комитета.
ГЛАВА VIII
СПЕЦИАЛНИ АДМИНИСТРАТИВНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 51
Докладване
В срок до 18 януари 2021 г. и на всеки пет години след това държавите членки попълват въпросник относно прилагането на настоящата директива, изготвен от Комисията.
В срок до 18 януари 2022 г. и на всеки пет години след това Комисията, въз основа на отговорите на държавите членки на въпросника по първа алинея, изготвя доклад относно прилагането на настоящата директива и го представя на Европейския парламент и на Съвета.
Член 52
Преглед
В срок до 18 януари 2022 г. Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета относно:
а)
техническата осъществимост на допълнително намаляване на емисиите на двигателите за задвижване на морски плавателни съдове и въвеждане на изисквания за емисии от изпарение и за горивните уредби, приложими за двигатели и системи за задвижване, като се взема предвид разходната ефективност на технологиите и необходимостта от приемането на хармонизирани в световен план стойности за сектора при отчитане на всички по-важни пазарни инициативи; както и
б)
въздействието върху информираността на потребителите и върху производителите, и по-специално малките и средни предприятия, на проектните категории плавателни съдове, изброени в приложение I, които се основават на устойчивост на силата на вятъра и значимата височина на вълните, като се взема предвид развитието на международната стандартизация. Докладът трябва да включва оценка на това дали за проектните категории плавателни съдове са необходими допълнителни спецификации или подразделения и, когато е целесъобразно, в него се предлагат допълнителни подкатегории.
Докладите, посочени в първа алинея, букви а) и б), се придружават от законодателни предложения, когато е целесъобразно.
Член 53
Санкции
Държавите членки установяват система от санкции, като за тежки нарушения тя може да включва и наказателноправни санкции, приложими при нарушение на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива, и предприемат всички необходими мерки, за да гарантират тяхното прилагане.
Предвидените санкции са ефективни, съразмерни и възпиращи и могат да бъдат увеличавани, в случай че съответният икономически оператор или частен вносител преди това е извършил подобно нарушение на настоящата директива.
ГЛАВА IХ
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 54
Транспониране
1. Държавите членки приемат и публикуват до 18 януари 2016 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези мерки.
Те прилагат тези мерки от 18 януари 2016 г. Когато държавите членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване и формулировката на уточнението се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното си право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 55
Преходен период
1. Държавите членки не възпрепятстват предоставянето на пазара или пускането в действие на продукти, обхванати от Директива 94/25/ЕО, които са в съответствие с посочената директива и които са пуснати на пазара или пуснати в действие преди 18 януари 2017 г.
2. Държавите членки не възпрепятстват предоставянето на пазара или пускането в действие на извънбордови двигатели за задвижване с искрово запалване с мощност, по-малка от или равна на 15 kW, които са в съответствие с пределно допустимите стойности за емисиите на отработени газове за етап I, определени в част Б, точка 2.1 от приложение I, и които са произведени от малки и средни предприятия по смисъла на Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията (14) и са пуснати на пазара преди 18 януари 2020 г.
Член 56
Отмяна
Директива 94/25/ЕО се отменя, считано от 18 януари 2016 г. Позоваванията на отменената директива се считат за позовавания на настоящата директива.
Член 57
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 58
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Страсбург на 20 ноември 2013 година.
DIRECTIVE 2013/53/UE DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL
du 20 novembre 2013
relative aux bateaux de plaisance et aux véhicules nautiques à moteur et abrogeant la directive 94/25/CE
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, et notamment son article 114,
vu la proposition de la Commission européenne,
après transmission du projet d’acte législatif aux parlements nationaux,
vu l’avis du Comité économique et social européen (1),
statuant conformément à la procédure législative ordinaire (2),
considérant ce qui suit:
(1)
La directive 94/25/CE du Parlement européen et du Conseil du 16 juin 1994 concernant le rapprochement des dispositions législatives, réglementaires et administratives des États membres relatives aux bateaux de plaisance (3) a été adoptée dans le contexte de la mise en place du marché intérieur, dans le but d’harmoniser les caractéristiques liées à la sécurité des bateaux de plaisance dans tous les États membres et de supprimer les entraves au commerce de ces bateaux entre les États membres.
(2)
À l’origine, la directive 94/25/CE couvrait uniquement les bateaux de plaisance d’une longueur de coque minimale de 2,5 mètres et d’une longueur maximale de 24 mètres. La directive 2003/44/CE du Parlement européen et du Conseil du 16 juin 2003 modifiant la directive 94/25/CE (4) a élargi le champ d’application de la directive 94/25/CE afin d’y inclure les véhicules nautiques à moteur et a intégré à la directive modifiée des exigences relatives à la protection de l’environnement, en fixant des limites pour les émissions gazeuses (CO, HC, NOx et particules) et sonores des moteurs de propulsion, qu’il s’agisse de moteurs à allumage par compression ou de moteurs à explosion.
(3)
La directive 94/25/CE repose sur les principes de la nouvelle approche que décrit la résolution du Conseil du 7 mai 1985 concernant une nouvelle approche en matière d’harmonisation technique et de normalisation (5). Elle se borne donc à énoncer les exigences essentielles applicables aux bateaux de plaisance, l’adoption des caractéristiques techniques détaillées étant confiée au Comité européen de normalisation (CEN) ainsi qu’au Comité européen de normalisation électrotechnique (Cenelec), conformément à la directive 98/34/CE du Parlement européen et du Conseil du 22 juin 1998 prévoyant une procédure d’information dans le domaine des normes et réglementations techniques et des règles relatives aux services de la société de l’information (6). La conformité avec les normes harmonisées ainsi définies, dont les références sont publiées au Journal officiel de l’Union européenne, établit la présomption de conformité avec les exigences de la directive 94/25/CE. L’expérience a montré que ces principes fondamentaux fonctionnent bien dans ce secteur et devraient être conservés, voire encouragés davantage.
(4)
Les avancées technologiques sur le marché ont néanmoins soulevé de nouvelles questions en ce qui concerne les exigences environnementales de la directive 94/25/CE. Afin de tenir compte de ces progrès et d’apporter des précisions concernant le cadre réglementaire applicable à la commercialisation des produits couverts par la présente directive, il convient de réexaminer et d’améliorer certains aspects de la directive 94/25/CE et, par souci de clarté, d’abroger cette directive pour la remplacer par la présente directive.
(5)
Le règlement (CE) no 765/2008 du Parlement européen et du Conseil du 9 juillet 2008 fixant les prescriptions relatives à l’accréditation et à la surveillance du marché pour la commercialisation des produits (7) comporte des dispositions horizontales relatives à l’accréditation des organismes d’évaluation de la conformité, au marquage CE et au cadre de surveillance du marché de l’Union ainsi qu’au contrôle des produits entrant sur le marché de l’Union, lesquelles sont également applicables aux produits couverts par la présente directive.
(6)
La décision no 768/2008/CE du Parlement européen et du Conseil du 9 juillet 2008 relative à un cadre commun pour la commercialisation des produits (8) énonce des principes communs et des dispositions de référence aux fins de légiférer selon les principes de la nouvelle approche. Par souci de cohérence avec d’autres législations sectorielles sur les produits, il convient d’aligner certaines dispositions de la présente directive sur ladite décision, pour autant que les particularités du secteur concerné ne requièrent pas de solution différente. Par conséquent, certaines définitions, les obligations générales des opérateurs économiques, la présomption de conformité, les règles applicables au marquage CE, les exigences concernant les organismes d’évaluation de la conformité et les procédures de notification ainsi que les dispositions relatives aux procédures à suivre en ce qui concerne les produits présentant un risque devraient être alignées sur ladite décision. Le règlement (UE) no 1025/2012 du Parlement européen et du Conseil du 25 octobre 2012 sur la normalisation européenne (9) prévoit une procédure pour les objections à l’encontre de normes harmonisées lorsque ces normes ne satisfont pas entièrement aux exigences de la présente directive.
(7)
Afin de faciliter la compréhension et l’application uniforme de la présente directive par les opérateurs économiques et les autorités nationales, le champ d’application et les définitions de la directive 94/25/CE devraient faire l’objet d’une clarification. En particulier, il y a lieu de préciser que les véhicules amphibies sont exclus du champ d’application de la présente directive. Il est également nécessaire de spécifier quel type de canoës et de kayaks sont exclus du champ d’application de la présente directive et de préciser que seuls les véhicules nautiques à moteur destinés à des activités sportives et de loisir sont couverts par la présente directive.
(8)
Il convient également de fournir une définition spécifique à ce secteur du «bateau construit pour une utilisation personnelle», de la «longueur de coque» et de l’«importateur privé» afin de faciliter la compréhension et l’application uniforme de la présente directive. Il y a lieu d’élargir la définition actuelle des termes «moteur de propulsion» afin d’englober également les techniques de propulsion innovantes.
(9)
Les produits couverts par la présente directive qui sont mis sur le marché de l’Union ou mis en service devraient être conformes à la législation pertinente de l’Union et les opérateurs économiques devraient être responsables de la conformité de ces produits, conformément à leur rôle respectif dans la chaîne d’approvisionnement, de manière à garantir un niveau élevé de protection des intérêts publics, tels que la santé et la sécurité et la protection du consommateur et de l’environnement, ainsi que le respect d’une concurrence loyale sur le marché de l’Union.
(10)
Tous les opérateurs économiques intervenant dans la chaîne d’approvisionnement et de distribution devraient prendre des mesures appropriées pour garantir que les produits couverts par la présente directive ne mettent pas en danger la santé et la sécurité des personnes, les biens et l’environnement lorsqu’ils sont construits et entretenus correctement et qu’ils ne mettent à disposition sur le marché que des produits conformes à la législation applicable de l’Union. La présente directive devrait prévoir une répartition claire et proportionnée des obligations correspondant au rôle de chaque opérateur dans la chaîne d’approvisionnement et de distribution.
(11)
Étant donné que certaines tâches ne peuvent être exécutées que par le fabricant, il convient d’établir une distinction claire entre celui-ci et les opérateurs plus en aval dans la chaîne de distribution. Il est également indispensable de distinguer nettement l’importateur du distributeur, car l’importateur introduit sur le marché de l’Union des produits provenant de pays tiers. L’importateur devrait donc s’assurer que ces produits sont conformes aux exigences prévues par le droit de l’Union.
(12)
Le fabricant, en raison de la connaissance détaillée qu’il a de la conception et du processus de production, est le mieux placé pour accomplir intégralement la procédure d’évaluation de la conformité. L’évaluation de la conformité devrait, par conséquent, incomber au seul fabricant.
(13)
Il est nécessaire de veiller à ce que les produits couverts par la présente directive qui sont importés sur le marché de l’Union depuis des pays tiers soient conformes à toutes les exigences applicables de l’Union et de veiller en particulier à ce que les fabricants aient suivi les procédures d’évaluation appropriées pour ces produits. Il convient dès lors de prendre des dispositions pour que les importateurs veillent à ce que les produits qu’ils mettent sur le marché soient conformes aux exigences applicables et à ce qu’ils ne mettent pas sur le marché des produits qui ne sont pas conformes à de telles exigences ou qui présentent un risque. Pour la même raison, il convient également de prendre des dispositions pour que les importateurs veillent à ce que les procédures d’évaluation de la conformité aient été menées à bien et à ce que le marquage CE et les documents établis par les fabricants soient à la disposition des autorités de surveillance pour leurs contrôles.
(14)
Lorsque le distributeur met à disposition sur le marché un produit couvert par la présente directive après qu’il a été mis sur le marché par le fabricant ou par l’importateur, il devrait agir avec diligence pour garantir que la façon dont il manipule le produit ne porte pas préjudice à la conformité de celui-ci. Tant les importateurs que les distributeurs sont censés agir avec diligence par rapport aux exigences applicables lorsqu’ils mettent des produits sur le marché ou les mettent à disposition sur le marché.
(15)
Lors de la mise sur le marché d’un produit couvert par la présente directive, les importateurs devraient indiquer sur le produit leur nom et l’adresse à laquelle ils peuvent être contactés. Des dérogations devraient être prévues lorsque la taille ou la nature d’un élément ou d’une pièce d’équipement ne le permet pas.
(16)
Tout opérateur économique qui met un produit sur le marché sous son nom ou sa marque propre ou modifie un produit de telle manière que sa conformité avec les exigences applicables peut en être affectée devrait être considéré comme le fabricant et, donc, assumer ses obligations en tant que tel.
(17)
Du fait de leur proximité avec le marché, les distributeurs et les importateurs devraient être associés aux tâches de surveillance du marché accomplies par les autorités nationales compétentes et être prêts à y participer activement, en communiquant à ces autorités toutes les informations nécessaires sur le produit concerné.
(18)
L’importation de bateaux de plaisance et de véhicules nautiques à moteur depuis des pays tiers vers l’Union par des personnes physiques ou morales établies dans l’Union est une particularité de ce secteur. Or, la directive 94/25/CE contient un nombre réduit de dispositions qui s’appliquent ou pourraient être considérées comme applicables aux importateurs privés en ce qui concerne l’évaluation de la conformité (évaluation après construction). Par conséquent, il est nécessaire de spécifier les autres obligations des importateurs privés qui devraient, en principe, être harmonisées avec celles des fabricants, hormis quelques exceptions liées à la nature non commerciale de leurs activités.
(19)
Garantir la traçabilité d’un produit tout au long de la chaîne d’approvisionnement contribue à simplifier la surveillance du marché et à la rendre plus efficace. Un système de traçabilité efficace permet aux autorités de surveillance du marché de retrouver plus facilement l’opérateur économique qui a mis à disposition sur le marché des produits non conformes.
(20)
Pour des raisons de clarté et de cohérence avec les autres directives de la nouvelle approche, il convient de préciser explicitement que les produits couverts par la présente directive peuvent uniquement être mis sur le marché ou être mis en service s’ils respectent les exigences générales qui leur imposent de ne pas mettre en danger la santé et la sécurité des personnes, les biens et l’environnement, et sous réserve qu’ils satisfassent aux exigences essentielles énoncées dans la présente directive.
(21)
S’agissant des moteurs de propulsion adaptés à un usage marin, dans le cas où le moteur d’origine est déjà réceptionné par type selon la directive 97/68/CE du Parlement européen et du Conseil du 16 décembre 1997 sur le rapprochement des législations des États membres relatives aux mesures contre les émissions de gaz et de particules polluants provenant des moteurs à combustion interne destinés aux engins mobiles non routiers (10) ou selon le règlement (CE) no 595/2009 du Parlement européen et du Conseil du 18 juin 2009 relatif à la réception des véhicules à moteur et des moteurs au regard des émissions des véhicules utilitaires lourds (Euro VI) et à l’accès aux informations sur la réparation et l’entretien des véhicules (11), les personnes qui apportent des modifications aux moteurs devraient pouvoir se fier à la preuve de la conformité délivrée par le fabricant du moteur d’origine lorsque ces adaptations n’ont pas altéré les caractéristiques en matière d’émissions gazeuses.
(22)
Des options visant à permettre un abaissement supplémentaire des limites applicables aux émissions gazeuses des moteurs des bateaux de plaisance ont été examinées dans le rapport sur les possibilités d’amélioration des caractéristiques environnementales des moteurs des bateaux de plaisance, soumis conformément à l’article 2 de la directive 2003/44/CE. Ce rapport concluait qu’il était approprié d’établir des limites plus strictes que celles prévues par la directive 2003/44/CE. Ces limites devraient être fixées à un niveau qui tienne compte de la mise au point de technologies plus propres pour les moteurs marins et qui permette de progresser dans la voie d’une harmonisation des limites des émissions gazeuses à l’échelle mondiale. Il serait opportun, en revanche, de relever les limites de monoxyde de carbone (CO) afin de permettre une baisse significative des autres polluants atmosphériques, de refléter les capacités technologiques et de réaliser la mise en œuvre le plus rapidement possible, tout en s’assurant que l’impact socio-économique sur ce secteur économique est acceptable.
(23)
En fonction de la catégorie de carburant et de puissance, il conviendrait d’utiliser les cycles d’essai applicables aux moteurs destinés à des applications marines, tels que décrits dans la norme harmonisée pertinente et, en attendant que ces cycles soient disponibles, ceux décrits dans la norme ISO pertinente, en tenant compte des valeurs fixées à l’annexe I, partie B, point 2.3. Il y a lieu de développer des cycles d’essai pour tous les moteurs à combustion faisant partie du système de propulsion, y compris des installations électriques hybrides.
(24)
La composition des carburants d’essai utilisés pour évaluer la conformité du bateau avec les limites des émissions gazeuses devrait correspondre à celle des carburants utilisés sur le marché concerné et, par conséquent, les carburants d’essai européens devraient être utilisés lors de la réception par type dans l’Union. Toutefois, étant donné que les fabricants de pays tiers peuvent ne pas avoir accès aux carburants de référence européens, il est nécessaire de permettre aux autorités chargées de la réception d’accepter que des moteurs soient soumis à essai avec d’autres carburants de référence. Le choix des carburants de référence devrait néanmoins être limité aux spécifications énoncées dans la norme ISO pertinente pour garantir la qualité et la comparabilité des résultats des essais.
(25)
Afin de contribuer à la protection de l’environnement marin, il convient d’adopter une exigence rendant obligatoire l’installation de réservoirs sur les bateaux équipés de toilettes.
(26)
Les statistiques relatives aux accidents montrent que le risque de retournement des bateaux de plaisance multicoques habitables est faible. Malgré cette faible probabilité, il y a lieu de considérer qu’il y a un risque de retournement pour les bateaux de plaisance multicoques habitables et que, s’ils sont susceptibles de se retourner, ils devraient rester à flot en cas de retournement et l’évacuation devraient être possible.
(27)
Conformément au principe de subsidiarité, les dispositions de la présente directive ne devraient pas affecter le droit des États membres d’arrêter les exigences qu’ils peuvent juger nécessaires en matière de navigation sur certaines eaux afin de protéger l’environnement, notamment contre la pollution sonore, et la configuration des voies navigables et afin d’assurer la sécurité sur celles-ci, sous réserve que ces dispositions n’exigent pas de modifier des bateaux qui sont conformes à la présente directive et qu’elles soient justifiées et proportionnées à l’objectif fixé.
(28)
Le marquage CE, qui matérialise la conformité d’un produit, est le résultat visible de tout un processus englobant l’évaluation de la conformité au sens large. Le règlement (CE) no 765/2008 établit les principes généraux régissant le marquage CE. Les règles régissant l’apposition du marquage CE sur les bateaux, éléments ou pièces d’équipement et les moteurs de propulsion devraient être fixées par la présente directive. Il convient d’étendre également l’obligation d’apposition du marquage CE à tous les moteurs in-bord et les moteurs à embase arrière sans échappement intégré qui sont considérés comme conformes aux exigences essentielles énoncées dans la présente directive.
(29)
Il est essentiel de bien faire comprendre, à la fois aux fabricants, aux importateurs privés et aux utilisateurs que, en apposant le marquage CE sur un produit, le fabricant déclare que celui-ci est conforme à toutes les exigences applicables et qu’il en assume l’entière responsabilité.
(30)
Le marquage CE devrait être le seul marquage attestant la conformité d’un produit couvert par la présente directive avec la législation d’harmonisation de l’Union. Toutefois, d’autres marquages devraient être autorisés dans la mesure où ils contribuent à améliorer la protection du consommateur et ne relèvent pas de la législation d’harmonisation de l’Union.
(31)
Afin d’assurer le respect des exigences essentielles, il est nécessaire d’établir des procédures appropriées d’évaluation de la conformité à suivre par le fabricant. Ces procédures devraient être établies par référence aux modules d’évaluation de la conformité décrits dans la décision no 768/2008/CE. Ces procédures devraient être conçues en fonction du degré de risque que peuvent présenter les bateaux, les moteurs ainsi que leurs éléments ou pièces d’équipement. Par conséquent, pour chaque catégorie de conformité, il convient de prévoir une procédure adéquate ou un choix entre plusieurs procédures équivalentes.
(32)
L’expérience a montré qu’il y avait lieu de proposer un choix de procédures d’évaluation de la conformité plus large pour les éléments ou pièces d’équipement. En ce qui concerne l’évaluation de la conformité avec les exigences relatives aux émissions gazeuses et sonores, il y a lieu d’opérer une distinction selon que les normes harmonisées ont été ou non utilisées puisque, dans la seconde hypothèse, il est justifié d’exiger une procédure d’évaluation de la conformité plus rigoureuse. De plus, la possibilité de se servir des données sur le bateau de référence pour les essais d’émissions sonores est supprimée car jugée superflue; elle n’a en effet pas été utilisée en pratique.
(33)
Afin de fournir des informations claires sur l’environnement opérationnel acceptable des bateaux, les titres des catégories de conception des bateaux ne devraient reposer que sur des conditions environnementales essentielles en matière de navigation, à savoir la force du vent et la hauteur significative des vagues. Quatre catégories de conception, dénommées A, B, C et D, correspondent à des fourchettes de valeurs en termes de force du vent et de hauteur significative des vagues, définies aux fins de la conception, et sont accompagnées de notes explicatives.
(34)
La directive 94/25/CE contient des dispositions relatives à l’évaluation après construction des bateaux de plaisance qui précisent que, lorsque le fabricant n’assume pas les responsabilités relatives à la conformité du produit avec la directive, celles-ci peuvent être assumées par toute personne physique ou morale établie dans l’Union qui met le produit sur le marché ou le met en service. Pour des raisons de cohérence, il convient d’élargir la portée de l’évaluation après construction de façon à couvrir non seulement les bateaux de plaisance, mais également les véhicules nautiques à moteur. Dans un souci de clarté, il y a lieu de préciser dans quels cas précis l’évaluation après construction peut être utilisée. En outre, en cas d’importation, son utilisation devrait être limitée aux importations non commerciales par des importateurs privés afin d’éviter un détournement de l’évaluation après construction à des fins commerciales. Il est également nécessaire d’étendre les obligations qui pèsent sur la personne demandant cette évaluation après construction à la fourniture de documents à l’organisme notifié pour garantir une évaluation fiable de la conformité du produit par ledit organisme.
(35)
Étant donné qu’il est nécessaire d’assurer, dans l’ensemble de l’Union, un niveau uniformément élevé de performance des organismes chargés de l’évaluation de la conformité des produits couverts par la présente directive et que tous ces organismes devraient fonctionner de manière homogène et dans des conditions de concurrence loyale, il convient de fixer des exigences obligatoires pour les organismes d’évaluation de la conformité souhaitant être notifiés en vue de fournir des services d’évaluation de la conformité au titre de la présente directive.
(36)
Afin d’assurer un niveau de qualité homogène dans l’exécution des évaluations de la conformité des produits couverts par la présente directive, il est nécessaire non seulement de consolider les exigences auxquelles doivent satisfaire les organismes d’évaluation de la conformité souhaitant être notifiés, mais aussi de fixer en parallèle les exigences auxquelles doivent satisfaire les autorités notifiantes et les autres organismes qui participent à l’évaluation, à la notification et à la surveillance des organismes notifiés.
(37)
Le règlement (CE) no 765/2008 complète et renforce le dispositif existant de surveillance du marché des produits couverts par la législation d’harmonisation de l’Union, y compris les produits relevant de la présente directive. Les États membres devraient donc organiser et réaliser la surveillance du marché de ces produits conformément audit règlement et, le cas échéant, conformément à la directive 2001/95/CE du Parlement européen et du Conseil du 3 décembre 2001 relative à la sécurité générale des produits (12).
(38)
Afin d’accroître la transparence et de réduire le temps de traitement, il convient d’améliorer la procédure de sauvegarde existante qui permet à la Commission d’examiner si une mesure prise par un État membre à l’encontre d’un produit qu’il estime non conforme est justifiée, en vue de renforcer son efficacité et de tirer parti de l’expertise disponible dans les États membres.
(39)
Le système actuel devrait être complété par une procédure permettant aux parties intéressées d’être informées des mesures prises à l’égard de produits couverts par la présente directive qui présentent un risque pour la santé et la sécurité des personnes ou pour d’autres aspects liés à la protection de l’intérêt public. Ceci devrait également permettre aux autorités de surveillance du marché, en coopération avec les opérateurs économiques concernés, d’agir à un stade plus précoce en ce qui concerne ces produits.
(40)
En cas d’accord entre les États membres et la Commission quant au bien-fondé d’une mesure prise par un État membre, une intervention de la Commission ne devrait plus être requise.
(41)
Afin de tenir compte de l’évolution des connaissances techniques et des nouvelles observations scientifiques, il convient de déléguer à la Commission le pouvoir d’adopter des actes conformément à l’article 290 du traité sur le fonctionnement de l’Union européenne afin de modifier l’annexe I, partie B, section 3, points 2.3, 2.4 et 2.5, et l’annexe I, partie C, section 3, ainsi que les annexes V, VII et IX. À l’avenir, cela permettra à la Commission de prévoir des cycles d’essai sur les moteurs hybrides et d’ajouter les carburants d’essai mélangés à du biocarburant au tableau des carburants d’essai, lorsque ces carburants d’essai auront été acceptés au niveau international. Il importe particulièrement que la Commission procède aux consultations appropriées tout au long de son travail préparatoire, y compris au niveau des experts. Il convient que, lorsqu’elle prépare et élabore des actes délégués, la Commission veille à ce que les documents pertinents soient transmis simultanément, en temps utile et de façon appropriée au Parlement européen et au Conseil.
(42)
Afin d’assurer des conditions uniformes d’exécution de la présente directive, il convient de conférer des compétences d’exécution à la Commission. Ces compétences devraient être exercées en conformité avec le règlement (UE) no 182/2011 du Parlement européen et du Conseil du 16 février 2011 établissant les règles et principes généraux relatifs aux modalités de contrôle par les États membres de l’exercice des compétences d’exécution par la Commission (13).
(43)
Il convient d’avoir recours à la procédure consultative pour l’adoption des actes d’exécution qui invitent l’État membre notifiant à prendre les mesures correctives nécessaires en ce qui concerne les organismes notifiés qui ne répondent pas ou plus aux exigences relatives à leur notification.
(44)
La procédure d’examen devrait être utilisée pour l’adoption des actes d’exécution visant à garantir que la présente directive est appliquée de manière uniforme, en particulier en ce qui concerne les dispositions supplémentaires énoncées à l’article 24 relatives aux procédures d’évaluation de la conformité et en ce qui concerne les exigences applicables aux catégories de conception de bateau, à l’identification du bateau, à la plaque du constructeur, au manuel du propriétaire, aux appareils à gaz, à la prévention des décharges, au questionnaire de notification et aux feux de navigation.
(45)
Il convient que la Commission détermine, par voie d’actes d’exécution et, compte tenu de leur nature spécifique, sans appliquer le règlement (UE) no 182/2011, si les mesures prises par les États membres à l’égard d’un produit présentant un risque pour la santé ou la sécurité des personnes ou pour les biens ou l’environnement sont justifiées.
(46)
La Commission devrait adopter des actes d’exécution immédiatement applicables lorsque, dans des cas dûment justifiés liés à l’évaluation de la conformité, aux catégories de conception des bateaux, aux feux de navigation, à la prévention des décharges et aux appareils à gaz qui présentent un risque pour la santé ou la sécurité des personnes ou pour les biens ou l’environnement, des raisons d’urgence impérieuses le requièrent.
(47)
Conformément aux pratiques établies, le comité institué par la présente directive peut jouer un rôle utile en examinant les questions relatives à l’application de la présente directive qui seraient soulevées par son président ou par le représentant d’un État membre, conformément à son règlement intérieur.
(48)
Afin de garantir le suivi et l’efficacité de la présente directive, les États membres devraient remplir un questionnaire sur l’application de cette directive. La Commission devrait alors rédiger et publier un rapport sur l’application de ladite directive.
(49)
Il convient que les États membres déterminent le régime des sanctions applicables aux violations de la présente directive et qu’ils en assurent la mise en œuvre. Ces sanctions devraient être effectives, proportionnées et dissuasives.
(50)
Afin d’accorder aux fabricants et aux autres opérateurs économiques un délai suffisant pour leur permettre de s’adapter aux exigences prévues par la présente directive, il y a lieu de prévoir une période transitoire suffisante à partir de l’entrée en vigueur de la présente directive, pendant laquelle les produits conformes à la directive 94/25/CE pourront encore être mis sur le marché.
(51)
Afin de faciliter l’application de la présente directive par les petites et moyennes entreprises qui fabriquent des moteurs hors-bord à explosion d’une puissance égale ou inférieure à 15 kilowatts et de leur permettre de s’adapter aux nouvelles exigences, il est opportun de prévoir une période de transition pour ces fabricants.
(52)
Étant donné que l’objectif de la présente directive, à savoir assurer un niveau élevé de protection de la santé et de la sécurité des personnes et de protection de l’environnement tout en garantissant le fonctionnement du marché intérieur par la définition d’exigences harmonisées applicables aux produits couverts par la présente directive ainsi que d’exigences minimales concernant la surveillance du marché, ne peut pas être atteint de manière suffisante par les États membres mais peut, en raison de son ampleur et de ses effets, être mieux atteint au niveau de l’Union, celle-ci peut prendre des mesures, conformément au principe de subsidiarité consacré à l’article 5 du traité sur l’Union européenne. Conformément au principe de proportionnalité tel qu’énoncé audit article, la présente directive n’excède pas ce qui est nécessaire pour atteindre cet objectif.
(53)
Il convient donc d’abroger la directive 94/25/CE,
ONT ADOPTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
CHAPITRE I
DISPOSITIONS GÉNÉRALES
Article premier
Objet
La présente directive fixe les exigences relatives à la conception et à la fabrication des produits mentionnés à l’article 2, paragraphe 1, ainsi que les dispositions régissant leur libre circulation dans l’Union.
Article 2
Champ d’application
1. La présente directive couvre les produits suivants:
a)
les bateaux de plaisance et les bateaux de plaisance partiellement achevés;
b)
les véhicules nautiques à moteur et les véhicules nautiques à moteur partiellement achevés;
c)
les éléments ou pièces d’équipement énumérés à l’annexe II lorsqu’ils sont mis sur le marché de l’Union séparément, ci-après dénommés «éléments ou pièces d’équipement»;
d)
les moteurs de propulsion qui sont installés ou sont spécialement conçus pour être installés sur ou dans des bateaux;
e)
les moteurs de propulsion installés sur ou dans des bateaux et qui sont soumis à une modification importante;
f)
les bateaux qui sont soumis à une transformation importante.
2. La présente directive ne couvre pas les produits suivants:
a)
en ce qui concerne les exigences de conception et de construction énoncées à l’annexe I, partie A:
i)
les bateaux conçus exclusivement pour la compétition, y compris les embarcations à rames et les embarcations destinées à l’enseignement de l’aviron, et désignés comme tels par leur constructeur;
ii)
les canoës et les kayaks conçus exclusivement pour être propulsés par la force humaine, les gondoles et les pédalos;
iii)
les planches de surf conçues exclusivement pour être propulsées par la force du vent et être manœuvrées par une ou plusieurs personnes debout;
iv)
les planches de surf;
v)
les originaux de bateaux anciens conçus avant 1950 ainsi que les copies individuelles de ces bateaux lorsqu’elles sont réalisées essentiellement avec les matériaux d’origine et sont désignées comme telles par leur constructeur;
vi)
les bateaux expérimentaux à condition qu’ils ne soient pas mis sur le marché de l’Union;
vii)
les bateaux construits pour une utilisation personnelle, à condition qu’ils ne soient pas, par la suite, mis sur le marché de l’Union pendant une période de cinq ans à compter de la mise en service du bateau;
viii)
les bateaux destinés spécifiquement à recevoir un équipage et à transporter des passagers à des fins commerciales, sans préjudice du paragraphe 3, indépendamment du nombre de passagers;
ix)
les submersibles;
x)
les aéroglisseurs;
xi)
les hydroptères;
xii)
les bateaux à vapeur à combustion externe, fonctionnant au charbon, au coke, au bois, au pétrole ou au gaz;
xiii)
les véhicules amphibies, c’est-à-dire les véhicules à moteur, à roues ou à chenilles, qui sont capables de se déplacer à la fois sur l’eau et sur la terre ferme;
b)
en ce qui concerne les exigences applicables aux émissions gazeuses énoncées à l’annexe I, partie B:
i)
les moteurs de propulsion installés ou spécialement conçus pour être installés sur les produits suivants:
-
les bateaux conçus exclusivement pour la compétition et désignés comme tels par leur constructeur,
-
les bateaux expérimentaux, pour autant qu’ils ne soient pas mis sur le marché de l’Union,
-
les bateaux destinés spécifiquement à recevoir un équipage et à transporter des passagers à des fins commerciales, sans préjudice du paragraphe 3, indépendamment du nombre de passagers,
-
les submersibles,
-
les aéroglisseurs,
-
les hydroptères,
-
les véhicules amphibies, c’est-à-dire les véhicules à moteur, à roues ou à chenilles, qui sont capables de se déplacer à la fois sur l’eau et sur la terre ferme;
ii)
les originaux, et leurs copies individuelles, d’anciens moteurs de propulsion dont la conception est antérieure à 1950, qui ne sont pas produits en série et qui sont montés sur les bateaux définis au point a), v) ou vii);
iii)
les moteurs de propulsion construits pour une utilisation personnelle, à condition qu’ils ne soient pas, par la suite, mis sur le marché de l’Union pendant une période de cinq ans à compter de la mise en service du bateau;
c)
en ce qui concerne les exigences applicables aux émissions sonores énoncées à l’annexe I, partie C:
i)
l’ensemble des bateaux mentionnés au point b);
ii)
les bateaux construits pour une utilisation personnelle, à condition qu’ils ne soient pas, par la suite, mis sur le marché de l’Union pendant une période de cinq ans à compter de la mise en service du bateau.
3. Le fait que le même bateau puisse également être utilisé pour l’affrètement ou pour la formation aux activités sportives et de loisir ne l’empêche pas d’être couvert par la présente directive lorsqu’il est mis sur le marché de l’Union à des fins de loisir.
Article 3
Définitions
Aux fins de la présente directive, on entend par:
1)
«bateau», tout bateau de plaisance ou véhicule nautique à moteur;
2)
«bateau de plaisance», tout bateau de tout type, à l’exclusion des véhicules nautiques à moteur, destiné à être utilisé à des fins sportives et de loisir, dont la coque a une longueur comprise entre 2,5 et 24 mètres, indépendamment du moyen de propulsion;
3)
«véhicule nautique à moteur», un bateau destiné à être utilisé à des fins sportives et de loisir, dont la coque a une longueur de moins de 4 mètres, équipé d’un moteur de propulsion qui entraîne une turbine constituant sa principale source de propulsion et conçu pour être manœuvré par une ou plusieurs personne(s) assise(s), debout ou agenouillée(s) sur la coque plutôt qu’à l’intérieur de celle-ci;
4)
«bateau construit pour une utilisation personnelle», un bateau construit essentiellement par son futur utilisateur pour son utilisation personnelle;
5)
«moteur de propulsion», tout moteur à explosion, à allumage par compression ou à combustion interne utilisé directement ou indirectement à des fins de propulsion;
6)
«modification importante du moteur de propulsion», la modification d’un moteur de propulsion qui pourrait éventuellement l’amener à dépasser les limites des émissions précisées à l’annexe I, partie B, ou qui augmente sa puissance nominale de plus de 15 %;
7)
«transformation importante du bateau», la transformation d’un bateau qui modifie le mode de propulsion du bateau, suppose une modification importante du moteur ou modifie le bateau à un tel point que les exigences essentielles applicables en matière de sécurité et d’environnement, qui sont définies dans la présente directive, peuvent ne pas être respectées;
8)
«moyen de propulsion», la méthode par laquelle le bateau est propulsé;
9)
«famille de moteurs», une classification retenue par le constructeur selon laquelle les moteurs, de par leur conception, ont les mêmes caractéristiques en termes d’émissions gazeuses ou sonores;
10)
«longueur de coque», la longueur de la coque mesurée conformément à la norme harmonisée;
11)
«mise à disposition sur le marché», toute fourniture d’un produit destiné à être distribué, consommé ou utilisé sur le marché de l’Union dans le cadre d’une activité commerciale, à titre onéreux ou gratuit;
12)
«mise sur le marché», la première mise à disposition d’un produit sur le marché de l’Union;
13)
«mise en service», la première utilisation dans l’Union, par son utilisateur final, d’un produit couvert par la présente directive;
14)
«fabricant», toute personne physique ou morale qui fabrique un produit ou fait concevoir ou fabriquer un produit et commercialise ce produit sous son propre nom ou sa propre marque;
15)
«mandataire», toute personne physique ou morale établie dans l’Union ayant reçu mandat écrit d’un fabricant pour agir en son nom aux fins de l’accomplissement de tâches déterminées;
16)
«importateur», toute personne physique ou morale établie dans l’Union qui met sur le marché de l’Union un produit provenant d’un pays tiers;
17)
«importateur privé», toute personne physique ou morale établie dans l’Union qui, dans le cadre d’une activité non commerciale, importe dans l’Union un produit d’un pays tiers avec l’intention de le mettre en service pour son utilisation personnelle;
18)
«distributeur», toute personne physique ou morale faisant partie de la chaîne d’approvisionnement, autre que le fabricant ou l’importateur, qui met un produit à disposition sur le marché;
19)
«opérateurs économiques», le fabricant, le mandataire, l’importateur et le distributeur;
20)
«norme harmonisée», la norme harmonisée telle que définie à l’article 2, paragraphe 1, point c), du règlement (UE) no 1025/2012;
21)
«accréditation», l’accréditation telle que définie à l’article 2, point 10, du règlement (CE) no 765/2008;
22)
«organisme national d’accréditation», l’organisme national d’accréditation tel que défini à l’article 2, point 11, du règlement (CE) no 765/2008;
23)
«évaluation de la conformité», le processus démontrant si les exigences de la présente directive relatives à un produit ont été respectées;
24)
«organisme d’évaluation de la conformité», l’organisme qui procède à des activités d’évaluation de la conformité, y compris l’étalonnage, les essais, la certification et l’inspection;
25)
«rappel», toute mesure visant à obtenir le retour d’un produit qui a déjà été mis à la disposition de l’utilisateur final;
26)
«retrait», toute mesure visant à empêcher la mise à disposition sur le marché d’un produit de la chaîne d’approvisionnement;
27)
«surveillance du marché», les opérations effectuées et les mesures prises par les autorités publiques pour veiller à ce que les produits soient conformes aux exigences applicables énoncées par la législation d’harmonisation de l’Union et ne portent pas atteinte à la santé, à la sécurité ou à tout autre aspect lié à la protection de l’intérêt public;
28)
«marquage CE», le marquage par lequel le fabricant indique que le produit est conforme aux exigences applicables énoncées dans la législation d’harmonisation de l’Union prévoyant son apposition;
29)
«législation d’harmonisation de l’Union», toute législation de l’Union harmonisant les conditions de commercialisation des produits.
Article 4
Exigences essentielles
1. Les produits mentionnés à l’article 2, paragraphe 1, peuvent uniquement être mis à disposition sur le marché ou mis en service s’ils ne mettent pas en danger la santé et la sécurité des personnes, les biens et l’environnement lorsqu’ils sont entretenus correctement et utilisés aux fins prévues, et sous réserve qu’ils satisfassent aux exigences essentielles applicables énoncées à l’annexe I.
2. Les États membres veillent à ce que les produits mentionnés à l’article 2, paragraphe 1, ne soient mis à disposition sur le marché ou mis en service que s’ils remplissent les critères du paragraphe 1.
Article 5
Dispositions nationales relatives à la navigation
La présente directive n’empêche pas les États membres d’adopter des dispositions concernant la navigation sur certaines eaux afin de protéger l’environnement, la configuration des voies navigables et d’assurer la sécurité sur celles-ci, sous réserve que ces dispositions n’obligent pas à modifier des bateaux qui sont conformes à la présente directive et qu’elles soient justifiées et proportionnées.
Article 6
Libre circulation
1. Les États membres ne peuvent faire obstacle à la mise à disposition sur le marché ou, sans préjudice de l’article 5, à la mise en service sur leur territoire de bateaux qui satisfont à la présente directive.
2. Les États membres ne peuvent faire obstacle à la mise à disposition sur le marché de bateaux partiellement achevés lorsque le fabricant ou l’importateur déclare, conformément à l’annexe III, qu’ils sont destinés à être achevés par d’autres.
3. Les États membres ne peuvent faire obstacle à la mise à disposition sur le marché ou à la mise en service d’éléments ou de pièces d’équipement satisfaisant à la présente directive qui sont destinés à être incorporés dans des bateaux, conformément à la déclaration du fabricant ou de l’importateur visée à l’article 15.
4. Les États membres ne peuvent faire obstacle à la mise à disposition sur le marché ou à la mise en service des moteurs de propulsion suivants:
a)
les moteurs, installés ou non dans des bateaux, qui sont conformes à la présente directive;
b)
les moteurs installés dans des bateaux et réceptionnés selon la directive 97/68/CE qui sont conformes à la phase III A, à la phase III B ou à la phase IV réglementant les limites d’émission des moteurs à allumage par compression destinés à des utilisations autres que la propulsion de bateaux de la navigation intérieure, locomotives et autorails tels que mentionnés à l’annexe I, point 4.1.2, de ladite directive, qui satisfont aux exigences établies dans la présente directive, à l’exclusion de celles prévues à l’annexe I, partie B, en matière d’émissions gazeuses;
c)
les moteurs installés dans des bateaux et réceptionnés par type selon le règlement (CE) no 595/2009, qui satisfont aux exigences énoncées dans la présente directive, à l’exclusion de celles prévues à l’annexe I, partie B, en matière d’émissions gazeuses.
L’application des points b) et c) du premier alinéa est soumise à la condition suivante: lorsqu’un moteur est adapté pour être installé dans un bateau, la personne qui procède à l’adaptation veille à ce que celle-ci soit effectuée en tenant pleinement compte des données et des autres informations disponibles auprès du fabricant du moteur afin de s’assurer que, une fois installé conformément aux instructions d’installation fournies par la personne qui adapte le moteur, celui-ci continuera de remplir les exigences en matière d’émissions gazeuses fixées par la directive 97/68/CE ou par le règlement (CE) no 595/2009, conformément à la déclaration du fabricant du moteur. La personne qui adapte le moteur déclare, comme prévu à l’article 15, que le moteur continuera de remplir les exigences en matière d’émissions gazeuses qui figurent dans la directive 97/68/CE ou dans le règlement (CE) no 595/2009, conformément à la déclaration du fabricant du moteur, lorsqu’il est installé conformément aux instructions d’installation fournies par la personne qui adapte le moteur.
5. Les États membres ne font pas obstacle, lors de salons, d’expositions, de démonstrations ou de manifestations similaires, à la présentation des produits mentionnés à l’article 2, paragraphe 1, qui ne sont pas conformes à la présente directive, pour autant qu’un panneau visible indique clairement que ces produits ne sont pas conformes à la présente directive et qu’ils ne pourront pas être mis à disposition ou mis en service dans l’Union avant leur mise en conformité.
CHAPITRE II
OBLIGATIONS DES OPÉRATEURS ÉCONOMIQUES ET DES IMPORTATEURS PRIVÉS
Article 7
Obligations des fabricants
1. Lorsqu’ils mettent leurs produits sur le marché, les fabricants s’assurent que ceux-ci ont été conçus et fabriqués conformément aux exigences énoncées à l’article 4, paragraphe 1, et à l’annexe I.
2. Les fabricants rédigent la documentation technique exigée conformément à l’article 25 et effectuent, ou font effectuer, la procédure d’évaluation de la conformité applicable conformément aux articles 19 à 22 ainsi qu’à l’article 24.
Lorsqu’il a été démontré, à l’aide de cette procédure, qu’un produit respecte les exigences applicables, les fabricants établissent une déclaration telle que visée à l’article 15 et attribuent et apposent le marquage CE prévu aux articles 17 et 18.
3. Les fabricants conservent la documentation technique et un exemplaire de la déclaration visée à l’article 15 pendant une durée de dix ans à partir de la mise sur le marché du produit.
4. Les fabricants veillent à ce que des procédures soient en place pour que la production en série reste conforme. Il est dûment tenu compte des modifications de la conception ou des caractéristiques du produit ainsi que des modifications des normes harmonisées par rapport auxquelles la conformité d’un produit est déclarée.
Lorsque cela semble approprié, au vu des risques que présente un produit, les fabricants, dans un souci de protection de la santé et de la sécurité des consommateurs, effectuent des essais par sondage sur les produits mis à disposition sur le marché, examinent les réclamations, les produits non conformes et les rappels de produits et, le cas échéant, tiennent un registre en la matière et informent les distributeurs d’un tel suivi.
5. Les fabricants s’assurent que leurs produits portent un numéro de type, de lot ou de série ou un autre élément permettant leur identification ou, lorsque la taille ou la nature des éléments ou pièces d’équipement ne le permet pas, que les informations requises figurent sur l’emballage ou dans un document accompagnant le produit.
6. Les fabricants indiquent sur le produit ou, lorsque ce n’est pas possible, sur son emballage ou dans un document accompagnant le produit, leur nom, leur raison sociale ou leur marque déposée et l’adresse à laquelle ils peuvent être contactés. L’adresse précise un lieu unique où le fabricant peut être contacté.
7. Les fabricants veillent à ce que le produit soit accompagné d’instructions et d’informations de sécurité dans le manuel du propriétaire, fournies dans une ou des langues aisément compréhensible(s) par les consommateurs et autres utilisateurs finals, déterminée(s) par l’État membre concerné.
8. Les fabricants qui considèrent, ou ont des raisons de croire, qu’un produit qu’ils ont mis sur le marché n’est pas conforme à la présente directive prennent sans tarder les mesures correctives nécessaires pour le mettre en conformité, le retirer ou le rappeler, si nécessaire. En outre, si le produit présente un risque, les fabricants en informent immédiatement les autorités nationales compétentes des États membres dans lesquels ils ont mis le produit à disposition, en fournissant des précisions, notamment, sur la non-conformité et toute mesure corrective adoptée.
9. Sur requête motivée d’une autorité nationale compétente, les fabricants communiquent à celle-ci toutes les informations et tous les documents nécessaires pour démontrer la conformité du produit, dans une langue aisément compréhensible par cette autorité. Ils coopèrent, à sa demande, avec cette autorité, à toute mesure adoptée en vue d’éliminer les risques présentés par des produits qu’ils ont mis sur le marché.
Article 8
Mandataires
1. Un fabricant peut désigner, par mandat écrit, un mandataire.
2. Les obligations prévues à l’article 7, paragraphe 1, et l’établissement de la documentation technique ne sont pas confiés au mandataire.
3. Le mandataire exécute les tâches précisées dans le mandat reçu du fabricant. Le mandat autorise le mandataire, au minimum:
a)
à tenir un exemplaire de la déclaration visée à l’article 15 et de la documentation technique à la disposition des autorités de surveillance nationales pendant une durée de dix ans à partir de la mise sur le marché du produit;
b)
sur requête motivée d’une autorité nationale compétente, à lui communiquer toutes les informations et tous les documents nécessaires pour démontrer la conformité du produit;
c)
à coopérer, à leur demande, avec les autorités nationales compétentes à toute mesure adoptée en vue d’éliminer les risques présentés par les produits couverts par leur mandat.
Article 9
Obligations des importateurs
1. Les importateurs ne placent sur le marché de l’Union que des produits conformes.
2. Avant de mettre un produit sur le marché, les importateurs vérifient que la procédure d’évaluation de la conformité a été menée à bien par le fabricant. Ils s’assurent également que le fabricant a établi la documentation technique, que le produit porte le marquage CE visé à l’article 17 et qu’il est accompagné des documents requis conformément à l’article 15 ainsi qu’à l’annexe I, partie A, point 2.5, à l’annexe I, partie B, point 4, et à l’annexe I, partie C, point 2, et que le fabricant a respecté les exigences énoncées à l’article 7, paragraphes 5 et 6.
Lorsqu’un importateur considère, ou a des raisons de croire, qu’un produit n’est pas conforme aux exigences énoncées à l’article 4, paragraphe 1, et à l’annexe I, il ne met pas le produit sur le marché tant que ce produit n’a pas été mis en conformité. En outre, si le produit présente un risque, l’importateur en informe le fabricant et les autorités de surveillance du marché.
3. Les importateurs indiquent sur le produit ou, dans le cas d’éléments ou de pièces d’équipement lorsque ce n’est pas possible, sur son emballage ou dans un document accompagnant le produit, leur nom, leur raison sociale ou leur marque déposée et l’adresse à laquelle ils peuvent être contactés.
4. Les importateurs veillent à ce que le produit soit accompagné d’instructions et d’informations de sécurité dans le manuel du propriétaire, fournies dans une ou des langues aisément compréhensible(s) par les consommateurs et autres utilisateurs finals, déterminée(s) par l’État membre concerné.
5. Tant qu’un produit est sous leur responsabilité, les importateurs s’assurent que les conditions de stockage ou de transport ne compromettent pas sa conformité avec les exigences énoncées à l’article 4, paragraphe 1, et à l’annexe I.
6. Lorsqu’une telle mesure apparaît nécessaire compte tenu des risques présentés par un produit, les importateurs effectuent, aux fins de la protection de la santé et de la sécurité des consommateurs, des essais par sondage sur les produits mis à disposition sur le marché, examinent les réclamations, les produits non conformes et les rappels de produits et, le cas échéant, tiennent un registre en la matière et informent les distributeurs de ce suivi.
7. Les importateurs qui considèrent, ou ont des raisons de croire, qu’un produit qu’ils ont mis sur le marché n’est pas conforme à la présente directive prennent immédiatement les mesures correctives nécessaires pour le mettre en conformité, le retirer ou le rappeler, si nécessaire. En outre, si le produit présente un risque, les importateurs en informent immédiatement les autorités nationales compétentes des États membres dans lesquels ils ont mis le produit à disposition, en fournissant des précisions, notamment, sur la non-conformité et toute mesure corrective adoptée.
8. Pendant une durée de dix ans à partir de la mise sur le marché du produit, les importateurs tiennent un exemplaire de la déclaration visée à l’article 15 à la disposition des autorités de surveillance du marché et s’assurent que la documentation technique peut être fournie à ces autorités, sur demande.
9. Sur requête motivée d’une autorité nationale compétente, les importateurs lui communiquent toutes les informations et tous les documents nécessaires pour démontrer la conformité d’un produit, dans une langue aisément compréhensible par cette autorité. Ils coopèrent, à sa demande, avec cette autorité, à toute mesure adoptée en vue d’éliminer les risques présentés par des produits qu’ils ont mis sur le marché.
Article 10
Obligations des distributeurs
1. Lorsqu’ils mettent un produit à disposition sur le marché, les distributeurs agissent avec la diligence requise pour respecter les exigences de la présente directive.
2. Avant de mettre un produit à disposition sur le marché, les distributeurs vérifient, d’une part, qu’il porte le marquage CE visé à l’article 17, qu’il est accompagné des documents requis à l’article 7, paragraphe 7, à l’article 15, à l’annexe I, partie A, point 2.5, à l’annexe I, partie B, point 4, et à l’annexe I, partie C, point 2, ainsi que d’instructions et d’informations de sécurité fournies dans une ou des langues aisément compréhensible(s) par les consommateurs et autres utilisateurs finals de l’État membre dans lequel le produit doit être mis à disposition sur le marché et, d’autre part, que le fabricant et l’importateur ont respecté les exigences visées à l’article 7, paragraphes 5 et 6, et à l’article 9, paragraphe 3.
Lorsqu’un distributeur considère, ou a des raisons de croire, qu’un produit n’est pas conforme aux exigences visées à l’article 4, paragraphe 1, et à l’annexe I, il ne met pas ce produit sur le marché tant qu’il n’a pas été mis en conformité avec ces exigences. En outre, si le produit présente un risque, le distributeur en informe le fabricant ou l’importateur ainsi que les autorités de surveillance du marché.
3. Tant qu’un produit est sous leur responsabilité, les distributeurs s’assurent que les conditions de stockage ou de transport ne compromettent pas sa conformité avec les exigences énoncées à l’article 4, paragraphe 1, et à l’annexe I.
4. Les distributeurs qui considèrent, ou ont des raisons de croire, qu’un produit qu’ils ont mis sur le marché n’est pas conforme à la présente directive veillent à ce que les mesures correctives nécessaires pour le mettre en conformité, le retirer ou le rappeler, si nécessaire, sont prises. En outre, si le produit présente un risque, les distributeurs en informent immédiatement les autorités nationales compétentes des États membres dans lesquels ils ont mis le produit à disposition sur le marché, en fournissant des précisions, notamment, sur la non-conformité et toute mesure corrective adoptée.
5. Sur requête motivée d’une autorité nationale compétente, les distributeurs lui communiquent toutes les informations et tous les documents nécessaires pour démontrer la conformité du produit. Ils coopèrent, à sa demande, avec cette autorité, à toute mesure adoptée en vue d’éliminer les risques présentés par des produits qu’ils ont mis à disposition sur le marché.
Article 11
Cas dans lesquels les obligations des fabricants s’appliquent aux importateurs et aux distributeurs
Un importateur ou un distributeur est considéré comme un fabricant aux fins de la présente directive et est soumis aux obligations incombant au fabricant en vertu de l’article 7 lorsqu’il met un produit sur le marché sous son propre nom ou sa propre marque ou modifie un produit déjà mis sur le marché de telle sorte que la conformité avec les exigences de la présente directive peut en être affectée.
Article 12
Obligations des importateurs privés
1. Si le fabricant n’assume pas les responsabilités relatives à la conformité du produit avec la présente directive, un importateur privé, avant de mettre le produit en service, s’assure qu’il a été conçu et fabriqué conformément aux exigences énoncées à l’article 4, paragraphe 1, et à l’annexe I et est tenu de remplir ou de faire remplir les obligations du fabricant énoncées à l’article 7, paragraphes 2, 3, 7 et 9.
2. Si la documentation technique requise n’est pas disponible auprès du fabricant, l’importateur privé la fait établir en recourant à une expertise appropriée.
3. L’importateur privé s’assure que le nom et l’adresse de l’organisme notifié qui a effectué l’évaluation de la conformité du produit figurent sur le produit.
Article 13
Identification des opérateurs économiques
1. Sur demande, les opérateurs économiques identifient à l’intention des autorités de surveillance du marché:
a)
tout opérateur économique qui leur a fourni un produit;
b)
tout opérateur économique auquel ils ont fourni un produit.
Les opérateurs économiques doivent être en mesure de communiquer les informations visées au premier alinéa pendant une durée de dix ans à compter de la date à laquelle le produit leur a été fourni et pendant une durée de dix ans à compter de la date à laquelle ils ont fourni le produit.
2. Sur demande, les importateurs privés identifient à l’intention des autorités de surveillance du marché l’opérateur économique qui leur a fourni le produit.
Les importateurs privés doivent être en mesure de communiquer les informations visées au premier alinéa pendant une durée de dix ans à compter de la date à laquelle le produit leur a été fourni.
CHAPITRE III
CONFORMITÉ DU PRODUIT
Article 14
Présomption de conformité
Les produits conformes à des normes harmonisées ou à des parties de normes harmonisées, dont les références ont été publiées au Journal officiel de l’Union européenne, sont présumés conformes aux exigences couvertes par ces normes ou parties de normes visées à l’article 4, paragraphe 1, et à l’annexe I.
Article 15
Déclaration UE de conformité et déclaration conformément à l’annexe III
1. La déclaration UE de conformité atteste que le respect des exigences visées à l’article 4, paragraphe 1, et à l’annexe I ou de celles visées à l’article 6, paragraphe 4, points b) ou c), a été démontré.
2. La déclaration UE de conformité est établie selon le modèle figurant à l’annexe IV de la présente directive, contient les éléments précisés dans les modules correspondants présentés à l’annexe II de la décision no 768/2008/CE ainsi qu’à l’annexe V de la présente directive et est mise à jour en permanence. Elle est traduite dans la ou les langue(s) demandée(s) par l’État membre sur le marché duquel le produit est mis à disposition ou mis en service.
3. En établissant la déclaration UE de conformité, le fabricant, l’importateur privé ou la personne qui adapte le moteur, visée à l’article 6, paragraphe 4, points b) et c), assume la responsabilité de la conformité du produit.
4. La déclaration UE de conformité visée au paragraphe 3 accompagne les produits ci-après lorsqu’ils sont mis à disposition sur le marché ou mis en service:
a)
les bateaux;
b)
les éléments ou pièces d’équipement lorsqu’ils sont mis sur le marché séparément;
c)
les moteurs de propulsion.
5. La déclaration du fabricant ou de l’importateur figurant à l’annexe III pour les bateaux partiellement achevés comprend les éléments précisés dans cette annexe et accompagne les bateaux partiellement achevés. Elle est traduite dans la ou les langues requise(s) par l’État membre sur le marché duquel le produit est mis à disposition.
Article 16
Principes généraux du marquage CE
Le marquage CE est soumis aux principes généraux énoncés à l’article 30 du règlement (CE) no 765/2008.
Article 17
Produits soumis au marquage CE
1. Les produits ci-après sont soumis au marquage CE lorsqu’ils sont mis à disposition sur le marché ou mis en service:
a)
les bateaux;
b)
les éléments ou pièces d’équipement;
c)
les moteurs de propulsion.
2. Les États membres présument que les produits visés au paragraphe 1 portant le marquage CE sont conformes à la présente directive.
Article 18
Règles et conditions d’apposition du marquage CE
1. Le marquage CE est apposé de façon visible, lisible et indélébile sur les produits visés à l’article 17, paragraphe 1. En ce qui concerne les éléments ou pièces d’équipement, lorsque la taille ou la nature du produit ne le permet pas ou ne le justifie pas, le marquage est apposé sur l’emballage et sur les documents accompagnant le produit. Dans le cas d’un bateau, le marquage CE est apposé sur la plaque du constructeur, séparément du numéro d’identification du bateau. Dans le cas d’un moteur de propulsion, le marquage CE est apposé sur le moteur.
2. Le marquage CE est apposé avant que le produit ne soit mis sur le marché ou mis en service. Le marquage CE et le numéro d’identification visé au paragraphe 3 peuvent être suivis d’un pictogramme ou de toute autre marque indiquant un risque ou un usage particulier.
3. Le marquage CE est suivi du numéro d’identification de l’organisme notifié lorsque celui-ci intervient dans la phase de contrôle de la fabrication ou dans l’évaluation après construction.
Le numéro d’identification de l’organisme notifié est apposé par l’organisme lui-même ou, sur instruction de celui-ci, par le fabricant ou son mandataire ou par la personne visée à l’article 19, paragraphes 2, 3 ou 4.
CHAPITRE IV
ÉVALUATION DE LA CONFORMITÉ
Article 19
Procédures d’évaluation de la conformité applicables
1. Le fabricant applique les procédures énoncées dans les modules visés aux articles 20, 21 et 22 avant de mettre sur le marché des produits mentionnés à l’article 2, paragraphe 1.
2. L’importateur privé applique la procédure visée à l’article 23 avant de mettre en service un produit visé à l’article 2, paragraphe 1, si le fabricant n’a pas effectué l’évaluation de la conformité du produit concerné.
3. Toute personne qui met sur le marché ou qui met en service un moteur de propulsion ou un bateau après une modification ou une transformation importante dudit moteur ou bateau, ou toute personne qui modifie la destination d’un bateau non couvert par la présente directive de façon à le faire entrer dans son champ d’application, applique la procédure visée à l’article 23 avant de procéder à la mise sur le marché ou à la mise en service du produit.
4. Toute personne qui met sur le marché un bateau construit pour une utilisation personnelle avant la fin de la période de cinq ans prévue à l’article 2, paragraphe 2, point a) vii), applique la procédure visée à l’article 23 avant de mettre le produit sur le marché.
Article 20
Conception et construction
1. En ce qui concerne la conception et la construction des bateaux de plaisance, les procédures ci-après, énoncées à l’annexe II de la décision no 768/2008/CE, s’appliquent:
a)
pour les catégories de conception A et B visées à l’annexe I, partie A, point 1:
i)
pour les bateaux de plaisance dont la coque a une longueur supérieure ou égale à 2,5 mètres et inférieure à 12 mètres, l’un quelconque des modules suivants:
-
module A1 (contrôle interne de la fabrication et essais supervisés du produit),
-
module B (examen UE de type) complété par le module C, D, E ou F,
-
module G (conformité sur la base de la vérification à l’unité),
-
module H (conformité sur la base de l’assurance complète de la qualité);
ii)
pour les bateaux de plaisance dont la coque a une longueur comprise entre 12 et 24 mètres, l’un quelconque des modules suivants:
-
module B (examen UE de type) complété par le module C, D, E ou F,
-
module G (conformité sur la base de la vérification à l’unité),
-
module H (conformité sur la base de l’assurance complète de la qualité);
b)
pour la catégorie de conception C visée à l’annexe I, partie A, point 1:
i)
pour les bateaux de plaisance dont la coque a une longueur supérieure ou égale à 2,5 mètres et inférieure à 12 mètres, l’un quelconque des modules suivants:
-
lorsque les normes harmonisées correspondant à l’annexe I, partie A, points 3.2 et 3.3, ont été respectées: module A (contrôle interne de la fabrication), module A1 (contrôle interne de la fabrication et essais supervisés du produit), module B (examen UE de type) complété par le module C, D, E ou F, module G (conformité sur la base de la vérification à l’unité) ou module H (conformité sur la base de l’assurance complète de la qualité),
-
lorsque les normes harmonisées correspondant à l’annexe I, partie A, points 3.2 et 3.3, n’ont pas été respectées: module A1 (contrôle interne de la fabrication et essais supervisés du produit), module B (examen UE de type) complété par le module C, D, E ou F, module G (conformité sur la base de la vérification à l’unité) ou module H (conformité sur la base de l’assurance complète de la qualité);
ii)
pour les bateaux de plaisance dont la coque a une longueur comprise entre 12 et 24 mètres, l’un quelconque des modules suivants:
-
module B (examen UE de type) complété par le module C, D, E ou F,
-
module G (conformité sur la base de la vérification à l’unité),
-
module H (conformité sur la base de l’assurance complète de la qualité);
c)
pour la catégorie de conception D visée à l’annexe I, partie A, point 1:
pour les bateaux de plaisance dont la coque a une longueur comprise entre 2,5 et 24 mètres, l’un quelconque des modules suivants:
-
module A (contrôle interne de la fabrication),
-
module A1 (contrôle interne de la fabrication et essais supervisés du produit),
-
module B (examen UE de type) complété par le module C, D, E ou F,
-
module G (conformité sur la base de la vérification à l’unité),
-
module H (conformité sur la base de l’assurance complète de la qualité).
2. En ce qui concerne la conception et la construction des véhicules nautiques à moteur, l’une quelconque des procédures ci-après, énoncées à l’annexe II de la décision no 768/2008/CE, s’applique:
a)
module A (contrôle interne de la fabrication);
b)
module A1 (contrôle interne de la fabrication et essais supervisés du produit);
c)
module B (examen UE de type) complété par le module C, D, E ou F;
d)
module G (conformité sur la base de la vérification à l’unité);
e)
module H (conformité sur la base de l’assurance complète de la qualité).
3. En ce qui concerne la conception et la construction des éléments ou pièces d’équipement, l’une quelconque des procédures ci-après, énoncées à l’annexe II de la décision no 768/2008/CE, s’applique:
a)
module B (examen UE de type) complété par le module C, D, E ou F;
b)
module G (conformité sur la base de la vérification à l’unité);
c)
module H (conformité sur la base de l’assurance complète de la qualité).
Article 21
Émissions gazeuses
En ce qui concerne les émissions gazeuses, pour les produits visés à l’article 2, paragraphe 1, points d) et e), le constructeur du moteur applique les procédures ci-après, énoncées à l’annexe II de la décision no 768/2008/CE:
a)
lorsque les essais sont effectués à l’aide de la norme harmonisée, l’un quelconque des modules suivants:
i)
module B (examen UE de type) complété par le module C, D, E ou F;
ii)
module G (conformité sur la base de la vérification à l’unité);
iii)
module H (conformité sur la base de l’assurance complète de la qualité);
b)
lorsque les essais sont effectués à l’aide de la norme harmonisée, l’un quelconque des modules suivants:
i)
module B (examen UE de type) complété par le module C1;
ii)
module G (conformité sur la base de la vérification à l’unité).
Article 22
Émissions sonores
1. En ce qui concerne les émissions sonores des bateaux de plaisance équipés d’un moteur de propulsion à embase arrière sans échappement intégré ou d’un moteur in-bord de propulsion et des bateaux de plaisance équipés d’un moteur de propulsion à embase arrière sans échappement intégré ou d’un moteur in-bord de propulsion qui font l’objet d’une transformation importante et sont par la suite mis sur le marché dans les cinq ans qui suivent cette transformation, le fabricant applique les procédures ci-après, énoncées à l’annexe II de la décision no 768/2008/CE:
a)
lorsque les essais sont effectués à l’aide de la norme harmonisée pour la mesure du niveau sonore, l’un quelconque des modules suivants:
i)
module A1 (contrôle interne de la fabrication et essais supervisés du produit);
ii)
module G (conformité sur la base de la vérification à l’unité);
iii)
module H (conformité sur la base de l’assurance complète de la qualité);
b)
lorsque les essais ne sont pas effectués à l’aide de la norme harmonisée pour la mesure du niveau sonore, le module G (conformité sur la base de la vérification à l’unité);
c)
lorsque le nombre de Froude et la méthode de détermination du rapport puissance/déplacement sont utilisés pour l’évaluation, l’un quelconque des modules suivants:
i)
module A (contrôle interne de la fabrication);
ii)
module G (conformité sur la base de la vérification à l’unité);
iii)
module H (conformité sur la base de l’assurance complète de la qualité).
2. En ce qui concerne les émissions sonores des véhicules nautiques à moteur ainsi que des moteurs hors-bord de propulsion et des moteurs de propulsion à embase arrière avec échappement intégré conçus pour être installés sur des bateaux de plaisance, le fabricant du véhicule nautique à moteur ou du moteur applique les procédures ci-après, énoncées à l’annexe II de la décision no 768/2008/CE:
a)
lorsque les essais sont effectués à l’aide de la norme harmonisée pour la mesure du niveau sonore, l’un quelconque des modules suivants:
i)
module A1 (contrôle interne de la fabrication et essais supervisés du produit);
ii)
module G (conformité sur la base de la vérification à l’unité);
iii)
module H (conformité sur la base de l’assurance complète de la qualité);
b)
lorsque les essais ne sont pas effectués à l’aide de la norme harmonisée pour la mesure du niveau sonore, le module G (conformité sur la base de la vérification à l’unité).
Article 23
Évaluation après construction
L’évaluation après construction visée à l’article 19, paragraphes 2, 3 et 4, est menée conformément aux indications de l’annexe V.
Article 24
Exigences supplémentaires
1. Lorsque le module B de l’annexe II de la décision no 768/2008/CE est utilisé, l’examen UE de type est effectué selon les modalités figurant au point 2, deuxième tiret, dudit module.
Un type de fabrication visé au module B peut couvrir plusieurs variantes du produit dès lors que:
a)
les différences entre les variantes n’affectent pas le niveau de sécurité et les autres exigences de performance du produit; et
b)
les variantes d’un produit sont indiquées sur l’attestation d’examen UE de type, si nécessaire en modifiant l’attestation originale.
2. Lorsque le module A1 de l’annexe II de la décision no 768/2008/CE est utilisé, les contrôles du produit sont effectués sur un ou plusieurs bateaux représentant la production du fabricant et les exigences supplémentaires énoncées à l’annexe VI de la présente directive s’appliquent.
3. La possibilité de recourir aux organismes internes accrédités visés aux modules A1 et C1 de l’annexe II de la décision no 768/2008/CE ne s’applique pas.
4. Lorsque le module F de l’annexe II de la décision no 768/2008/CE est utilisé, la procédure décrite à l’annexe VII de la présente directive s’applique pour l’évaluation de la conformité avec les exigences en matière d’émissions gazeuses.
5. Lorsque le module C de l’annexe II de la décision no 768/2008/CE est utilisé pour ce qui est de l’évaluation de la conformité avec les exigences de la présente directive en matière d’émissions gazeuses et lorsque le fabricant ne met pas en œuvre un système de qualité adéquat tel que décrit dans le module H de l’annexe II de la décision no 768/2008/CE, un organisme notifié choisi par le fabricant effectue ou fait effectuer des contrôles du produit à des intervalles aléatoires qu’il détermine afin de vérifier la qualité des contrôles internes du produit. Lorsque le niveau de qualité ne paraît pas satisfaisant ou lorsqu’il semble nécessaire de vérifier la validité des données présentées par le fabricant, la procédure énoncée à l’annexe VIII de la présente directive s’applique.
Article 25
Documentation technique
1. La documentation technique visée à l’article 7, paragraphe 2, contient l’ensemble des données et précisions pertinentes quant aux moyens utilisés par le fabricant pour garantir que le produit satisfait aux exigences visées à l’article 4, paragraphe 1, et à l’annexe I. Elle inclut, en particulier, les documents pertinents énumérés à l’annexe IX.
2. La documentation technique garantit que la conception, la construction, le fonctionnement et l’évaluation de la conformité peuvent être bien compris.
CHAPITRE V
NOTIFICATION DES ORGANISMES D’ÉVALUATION DE LA CONFORMITÉ
Article 26
Notification
Les États membres notifient à la Commission et aux autres États membres les organismes autorisés à effectuer des tâches d’évaluation de la conformité par un tiers au titre de la présente directive.
Article 27
Autorités notifiantes
1. Les États membres désignent une autorité notifiante responsable de la mise en place et de l’application des procédures nécessaires à l’évaluation et à la notification des organismes d’évaluation de la conformité aux fins de la présente directive ainsi qu’au contrôle des organismes notifiés, y compris le respect des dispositions de l’article 32.
2. Les États membres peuvent décider que l’évaluation et le contrôle visés au paragraphe 1 sont effectués par un organisme national d’accréditation au sens du règlement (CE) no 765/2008 et conformément à ses dispositions.
3. Lorsque l’autorité notifiante délègue ou confie de toute autre manière l’évaluation, la notification ou le contrôle visés au paragraphe 1 à un organisme qui n’appartient pas au secteur public, cet organisme est une personne morale et se conforme mutatis mutandis aux exigences fixées à l’article 28. En outre, cet organisme prend des dispositions pour couvrir les responsabilités découlant de ses activités.
4. L’autorité notifiante assume la pleine responsabilité des tâches accomplies par l’organisme visé au paragraphe 3.
Article 28
Exigences applicables aux autorités notifiantes
1. L’autorité notifiante est établie de manière à éviter tout conflit d’intérêts avec les organismes d’évaluation de la conformité.
2. L’autorité notifiante est organisée et fonctionne de manière à garantir l’objectivité et l’impartialité de son activité.
3. L’autorité notifiante est organisée de telle sorte que chaque décision concernant la notification d’un organisme d’évaluation de la conformité est prise par des personnes compétentes différentes de celles qui ont réalisé l’évaluation.
4. L’autorité notifiante ne propose ni ne fournit aucune des activités réalisées par les organismes d’évaluation de la conformité, ni aucun service de conseil sur une base commerciale ou concurrentielle.
5. L’autorité notifiante garantit la confidentialité des informations qu’elle obtient.
6. L’autorité notifiante dispose d’un personnel compétent en nombre suffisant pour la bonne exécution de ses tâches.
Article 29
Obligation d’information des autorités notifiantes
Les États membres informent la Commission de leurs procédures concernant l’évaluation et la notification des organismes d’évaluation de la conformité ainsi que le contrôle des organismes notifiés, et de toute modification en la matière.
La Commission rend publiques ces informations.
Article 30
Exigences concernant les organismes notifiés
1. Aux fins de la notification au titre de la présente directive, un organisme d’évaluation de la conformité répond aux exigences énoncées aux paragraphes 2 à 11.
2. Un organisme d’évaluation de la conformité est constitué en vertu du droit national et doté de la personnalité juridique.
3. Un organisme d’évaluation de la conformité est un organisme tiers indépendant de l’organisation ou du produit qu’il évalue.
Un organisme appartenant à une association d’entreprises ou à une fédération professionnelle qui représente des entreprises participant à la conception, à la fabrication, à la fourniture, à l’assemblage, à l’utilisation ou à l’entretien des produits qu’il évalue peut, pour autant que son indépendance et que l’absence de tout conflit d’intérêts soient démontrées, être considéré comme étant un tel organisme.
4. Un organisme d’évaluation de la conformité, ses cadres supérieurs et le personnel chargé d’exécuter les tâches d’évaluation de la conformité ne peuvent être le concepteur, le fabricant, le fournisseur, l’installateur, l’acheteur, le propriétaire, l’utilisateur ou le responsable de l’entretien des produits qu’ils évaluent, ni le mandataire d’aucune de ces parties. Cela n’exclut pas l’utilisation de produits évalués qui sont nécessaires au fonctionnement de l’organisme d’évaluation de la conformité ou l’utilisation de ces produits à des fins personnelles.
Un organisme d’évaluation de la conformité, ses cadres supérieurs et le personnel chargés d’exécuter les tâches d’évaluation de la conformité n’interviennent pas directement dans la conception, la fabrication, la commercialisation, l’installation, l’utilisation ou l’entretien de ces produits ou ne représentent pas les parties engagées dans ces activités. Ils ne s’engagent dans aucune activité pouvant compromettre leur indépendance de jugement ou leur intégrité à l’égard des activités d’évaluation de la conformité pour lesquelles ils sont notifiés. Cela s’applique notamment aux services de conseil.
Les organismes d’évaluation de la conformité veillent à ce que les activités de leurs filiales ou sous-traitants n’affectent pas la confidentialité, l’objectivité ou l’impartialité de leurs activités d’évaluation de la conformité.
5. Les organismes d’évaluation de la conformité et leur personnel accomplissent les activités d’évaluation de la conformité avec la plus haute intégrité professionnelle et la compétence technique requise dans le domaine spécifique et sont à l’abri de toute pression et incitation, notamment d’ordre financier, susceptibles d’influencer leur jugement ou les résultats de leurs travaux d’évaluation de la conformité, notamment de la part de personnes ou groupes de personnes intéressés par les résultats de ces activités.
6. L’organisme d’évaluation de la conformité est capable d’exécuter toutes les tâches d’évaluation de la conformité qui lui ont été assignées conformément aux articles 19 à 24 et pour lesquelles il a été notifié, que ces tâches soient exécutées par lui-même ou en son nom et sous sa responsabilité.
En toutes circonstances et pour chaque procédure d’évaluation de la conformité et tout type ou toute catégorie de produits pour lesquels il est notifié, l’organisme d’évaluation de la conformité dispose en suffisance:
a)
du personnel ayant les connaissances techniques et l’expérience suffisante et appropriée pour effectuer les tâches d’évaluation de la conformité;
b)
de descriptions des procédures selon lesquelles l’évaluation de la conformité est effectuée, garantissant la transparence et la reproductibilité de ces procédures.
Il se dote de méthodes et de procédures appropriées qui font la distinction entre les tâches qu’il effectue en qualité d’organisme notifié et ses autres activités;
c)
de procédures pour l’exercice d’activités qui tiennent dûment compte de la taille de l’entreprise, du secteur dans lequel elle opère, de sa structure, du degré de complexité de la technologie du produit en question et de la nature - fabrication en masse ou en série - du processus de production.
Il se dote des moyens nécessaires à la bonne exécution des tâches techniques et administratives liées aux activités d’évaluation de la conformité et a accès à tous les équipements ou installations nécessaires.
7. Le personnel chargé de l’exécution des activités d’évaluation de la conformité possède:
a)
une solide formation technique et professionnelle couvrant toutes les activités d’évaluation de la conformité pour lesquelles l’organisme d’évaluation de la conformité a été notifié;
b)
une connaissance satisfaisante des exigences applicables aux évaluations qu’il effectue et l’autorité nécessaire pour effectuer ces évaluations;
c)
une connaissance et une compréhension adéquates des exigences essentielles, des normes harmonisées applicables ainsi que de la législation d’harmonisation de l’Union et de la législation nationale pertinentes;
d)
l’aptitude nécessaire pour rédiger les attestations, procès-verbaux et rapports qui constituent la matérialisation des évaluations effectuées.
8. L’impartialité des organismes d’évaluation de la conformité, de leurs cadres supérieurs et du personnel effectuant l’évaluation est garantie.
La rémunération des cadres supérieurs et du personnel chargé de l’évaluation au sein d’un organisme d’évaluation de la conformité ne dépend ni du nombre d’évaluations effectuées, ni de leurs résultats.
9. Les organismes d’évaluation de la conformité souscrivent une assurance de responsabilité civile, à moins que cette responsabilité ne soit couverte par l’État membre conformément à son droit national ou que l’évaluation de la conformité ne soit effectuée sous la responsabilité directe de l’État membre.
10. Le personnel d’un organisme d’évaluation de la conformité est lié par le secret professionnel à l’égard de l’ensemble des informations qu’il obtient dans l’exercice de ses fonctions en vertu des articles 19 à 24 ou de toute disposition de droit national leur donnant effet, sauf à l’égard des autorités compétentes de l’État membre dans lequel il exerce ses activités. Les droits de propriété sont protégés.
11. Les organismes d’évaluation de la conformité participent aux activités de normalisation pertinentes et aux activités du groupe de coordination des organismes notifiés établi en vertu de l’article 42, ou veillent à ce que leur personnel d’évaluation en soit informé, et appliquent comme lignes directrices les décisions et les documents administratifs résultant du travail de ce groupe.
Article 31
Présomption de conformité
Lorsqu’un organisme d’évaluation de la conformité démontre sa conformité avec les critères exposés dans les normes harmonisées pertinentes, ou dans une partie de ces normes, dont les références ont été publiées au Journal officiel de l’Union européenne, il est présumé respecter les exigences énoncées à l’article 30, dans la mesure où ces exigences sont couvertes par les normes harmonisées applicables.
Article 32
Filiales et sous-traitants des organismes notifiés
1. Lorsqu’un organisme notifié sous-traite des tâches spécifiques dans le cadre de l’évaluation de la conformité ou a recours à une filiale, il s’assure que le sous-traitant ou la filiale répond aux exigences énoncées à l’article 30 et il en informe l’autorité notifiante.
2. Les organismes notifiés assument l’entière responsabilité des tâches effectuées par des sous-traitants ou des filiales, quel que soit leur lieu d’établissement.
3. Des activités ne peuvent être sous-traitées ou réalisées par une filiale qu’avec l’accord du client.
4. Les organismes notifiés tiennent à la disposition de l’autorité notifiante les documents pertinents concernant l’évaluation des qualifications du sous-traitant ou de la filiale et le travail exécuté par celui-ci ou celle-ci en vertu des articles 19 à 24.
Article 33
Demande de notification
1. Un organisme d’évaluation de la conformité soumet une demande de notification à l’autorité notifiante de l’État membre dans lequel il est établi.
2. La demande visée au paragraphe 1 est accompagnée d’une description des activités d’évaluation de la conformité, du ou des modules d’évaluation de la conformité et du ou des produits pour lesquels cet organisme s’estime compétent ainsi que d’un certificat d’accréditation, lorsqu’il existe, délivré par un organisme national d’accréditation, attestant que l’organisme d’évaluation de la conformité remplit les exigences définies à l’article 30.
3. Lorsque l’organisme d’évaluation de la conformité ne peut produire un certificat d’accréditation, il présente à l’autorité notifiante toutes les preuves documentaires nécessaires à la vérification, à la reconnaissance et au contrôle régulier de sa conformité avec les exigences définies à l’article 30.
Article 34
Procédure de notification
1. Les autorités notifiantes ne peuvent notifier que les organismes d’évaluation de la conformité qui ont satisfait aux exigences figurant à l’article 30.
2. Les autorités notifiantes les notifient à la Commission et aux autres États membres à l’aide de l’outil de notification électronique mis au point et géré par la Commission.
3. La notification comprend des informations complètes sur les activités d’évaluation de la conformité, le ou les modules d’évaluation de la conformité et le ou les produits concernés ainsi que l’attestation de compétence correspondante.
4. Lorsqu’une notification n’est pas fondée sur le certificat d’accréditation visé à l’article 33, paragraphe 2, l’autorité notifiante fournit à la Commission et aux autres États membres les preuves documentaires attestant la compétence de l’organisme d’évaluation de la conformité et les dispositions prises pour garantir que cet organisme sera régulièrement contrôlé et continuera à satisfaire aux exigences définies à l’article 30.
5. L’organisme concerné ne peut effectuer les activités propres à un organisme notifié que si aucune objection n’est émise par la Commission ou les autres États membres dans les deux semaines qui suivent la notification, si un certificat d’accréditation est utilisé ou dans les deux mois en cas de non-recours à l’accréditation.
Seul un tel organisme est considéré comme un organisme notifié aux fins de la présente directive.
6. La Commission et les autres États membres sont avertis de toute modification pertinente apportée ultérieurement à la notification.
Article 35
Numéros d’identification et listes d’organismes notifiés
1. La Commission attribue un numéro d’identification à chaque organisme notifié.
Elle attribue un seul numéro, même si l’organisme est notifié au titre de plusieurs actes de l’Union.
Les États membres attribuent en outre un code d’identification à un organisme notifié qui a été autorisé par une autorité notifiante à entreprendre les évaluations de conformité après construction.
2. La Commission rend publique la liste des organismes notifiés au titre de la présente directive, avec les numéros et, s’il y a lieu, les codes d’identification qui leur ont été attribués et les activités pour lesquelles ils ont été notifiés.
La Commission veille à ce que la liste soit tenue à jour.
Article 36
Modifications apportées aux notifications
1. Lorsqu’une autorité notifiante a établi ou a été informée qu’un organisme notifié ne répondait plus aux exigences définies à l’article 30, ou qu’il ne s’acquittait pas de ses obligations, elle soumet la notification à des restrictions, la suspend ou la retire, selon le cas, en fonction de la gravité du manquement au regard des exigences requises ou des obligations à satisfaire. Elle en informe immédiatement la Commission et les autres États membres.
2. En cas de restriction, de suspension ou de retrait d’une notification, ou lorsque l’organisme notifié a cessé ses activités, l’État membre notifiant prend les mesures qui s’imposent pour faire en sorte que les dossiers dudit organisme soient traités par un autre organisme notifié ou tenus à la disposition des autorités notifiantes et des autorités de surveillance du marché compétentes qui en font la demande.
Article 37
Contestation de la compétence des organismes notifiés
1. La Commission enquête sur tous les cas dans lesquels elle conçoit des doutes ou est avertie de doutes quant à la compétence d’un organisme notifié ou quant au fait qu’il continue à répondre aux exigences qui lui sont applicables et à s’acquitter des responsabilités qui lui incombent.
2. L’État membre notifiant communique à la Commission, sur demande, toutes les informations relatives au fondement de la notification ou au maintien de la compétence de l’organisme concerné.
3. La Commission veille à ce que toutes les informations sensibles obtenues au cours de ses enquêtes soient traitées de manière confidentielle.
4. Lorsque la Commission établit qu’un organisme notifié ne répond pas ou ne répond plus aux exigences relatives à sa notification, elle adopte un acte d’exécution demandant à l’État membre notifiant de prendre les mesures correctives nécessaires, y compris, le cas échéant, le retrait de la notification.
Cet acte d’exécution est adopté en conformité avec la procédure consultative visée à l’article 50, paragraphe 2.
Article 38
Obligations opérationnelles des organismes notifiés
1. Les organismes notifiés réalisent les évaluations de la conformité conformément aux procédures d’évaluation de la conformité prévue aux articles 19 à 24.
2. Les évaluations de la conformité sont effectuées de manière proportionnée, en évitant d’imposer des charges inutiles aux opérateurs économiques et aux importateurs privés. Les organismes d’évaluation de la conformité accomplissent leurs activités en tenant dûment compte de la taille de l’entreprise, du secteur dans lequel elle opère, de sa structure, du degré de complexité de la technologie du produit en question et de la nature - fabrication en masse ou en série - du processus de production.
Ce faisant, ils observent, néanmoins, le degré de rigueur et le niveau de protection requis pour la conformité du produit avec la présente directive.
3. Lorsqu’un organisme notifié constate que les exigences figurant à l’article 4, paragraphe 1, et à l’annexe I ou dans les normes harmonisées correspondantes n’ont pas été remplies par un fabricant ou un importateur privé, il demande à celui-ci de prendre les mesures correctives appropriées et ne délivre pas de certificat de conformité.
4. Lorsque, au cours du contrôle de la conformité faisant suite à la délivrance d’un certificat, un organisme notifié constate qu’un produit n’est plus conforme, il demande au fabricant de prendre les mesures correctives appropriées et suspend ou retire le certificat si nécessaire.
5. Lorsque les mesures correctives ne sont pas prises ou n’ont pas l’effet requis, l’organisme notifié soumet le certificat à des restrictions, le suspend ou le retire, selon le cas.
Article 39
Procédure de recours
Les États membres veillent à ce qu’une procédure de recours à l’encontre des décisions des organismes notifiés soit disponible.
Article 40
Obligation des organismes notifiés en matière d’information
1. Les organismes notifiés communiquent à l’autorité notifiante les éléments suivants:
a)
tout refus, restriction, suspension ou retrait d’un certificat;
b)
toute circonstance ayant une incidence sur la portée et les conditions de la notification;
c)
toute demande d’information reçue des autorités de surveillance du marché qui concerne les activités d’évaluation de la conformité;
d)
sur demande, les activités d’évaluation de la conformité réalisées dans le cadre de leur notification et toute autre activité réalisée, y compris les activités et sous-traitances transfrontalières.
2. Les organismes notifiés fournissent aux autres organismes notifiés au titre de la présente directive qui effectuent des activités similaires d’évaluation de la conformité couvrant les mêmes produits des informations pertinentes sur les questions relatives aux résultats négatifs et, sur demande, aux résultats positifs de l’évaluation de la conformité.
Article 41
Partage d’expérience
La Commission veille à l’organisation du partage d’expérience entre les autorités nationales des États membres responsables de la politique de notification.
Article 42
Coordination des organismes notifiés
La Commission assure la mise en place et le bon fonctionnement d’une coordination et d’une coopération appropriées entre les organismes notifiés au titre de la présente directive, sous la forme d’un ou de plusieurs groupes sectoriels d’organismes notifiés.
Les États membres veillent à ce que les organismes qu’ils ont notifiés participent aux travaux de ce(s) groupe(s), directement ou par l’intermédiaire de représentants désignés.
CHAPITRE VI
SURVEILLANCE DU MARCHÉ DE L’UNION, CONTRÔLE DES PRODUITS ENTRANT SUR LE MARCHÉ DE L’UNION ET PROCÉDURES DE SAUVEGARDE
Article 43
Surveillance du marché de l’Union et contrôle des produits entrant sur le marché de l’Union
L’article 15, paragraphe 3, et les articles 16 à 29 du règlement (CE) no 765/2008 s’appliquent aux produits couverts par la présente directive.
Article 44
Procédure applicable aux produits qui présentent un risque au niveau national
1. Lorsque les autorités de surveillance du marché d’un État membre ont des raisons suffisantes de croire qu’un produit couvert par la présente directive présente un risque pour la santé ou la sécurité des personnes, pour les biens ou l’environnement, elles effectuent une évaluation du produit en cause en tenant compte des exigences pertinentes figurant dans la présente directive. Les opérateurs économiques concernés ou l’importateur privé apportent la coopération nécessaire aux autorités de surveillance du marché.
Dans le cas d’un opérateur économique, si, au cours de cette évaluation, les autorités de surveillance du marché constatent que le produit ne respecte pas les exigences figurant dans la présente directive, elles demandent sans tarder à l’opérateur économique concerné de prendre les mesures correctives appropriées, qu’elles peuvent prescrire, pour mettre le produit en conformité avec ces exigences, le retirer du marché ou le rappeler dans un délai raisonnable et proportionné à la nature du risque.
Dans le cas d’un importateur privé, si, au cours de cette évaluation, les autorités de surveillance du marché constatent que le produit ne respecte pas les exigences figurant dans la présente directive, l’importateur privé est informé sans tarder des mesures correctives appropriées à prendre pour mettre le produit en conformité avec ces exigences, suspendre la mise en service du produit ou en suspendre l’utilisation, à proportion de la nature du risque.
Les autorités de surveillance du marché informent l’organisme notifié concerné en conséquence.
L’article 21 du règlement (CE) no 765/2008 s’applique aux mesures visées aux deuxième et troisième alinéas du présent paragraphe.
2. Lorsque les autorités de surveillance du marché considèrent que le non-respect n’est pas limité à leur territoire national, elles informent la Commission et les autres États membres des résultats de l’évaluation et des mesures qu’elles ont prescrites à l’opérateur économique concerné.
3. L’opérateur économique s’assure que les mesures correctives appropriées sont prises pour tous les produits en cause qu’il a mis à disposition sur le marché dans l’ensemble de l’Union.
L’importateur privé s’assure que les mesures correctives appropriées sont prises pour le produit qu’il a importé dans l’Union pour son utilisation personnelle.
4. Lorsque l’opérateur économique concerné ne prend pas des mesures correctives adéquates dans le délai visé au paragraphe 1, deuxième alinéa, les autorités de surveillance du marché adoptent toutes les mesures provisoires appropriées pour interdire ou restreindre la mise à disposition du produit sur leur marché national, pour le retirer de ce marché ou pour le rappeler.
Lorsque l’opérateur économique concerné ne prend pas des mesures correctives adéquates, les autorités de surveillance du marché adoptent toutes les mesures provisoires appropriées pour interdire la mise en service du produit ou pour interdire ou restreindre l’utilisation du produit sur leur territoire.
Les autorités de surveillance du marché informent sans tarder la Commission et les autres États membres de ces mesures.
5. Les informations visées au paragraphe 4 contiennent toutes les précisions disponibles, notamment en ce qui concerne les données nécessaires pour identifier le produit non conforme, son origine, la nature de la non-conformité alléguée et du risque encouru, ainsi que la nature et la durée des mesures nationales adoptées et les arguments avancés par l’opérateur économique concerné ou l’importateur privé. En particulier, les autorités de surveillance du marché indiquent si la non-conformité est imputable:
a)
à la non-conformité du produit avec des exigences liées à la santé ou à la sécurité des personnes, à la protection des biens ou à l’environnement, figurant dans la présente directive; ou
b)
à des lacunes dans les normes harmonisées visées à l’article 14, qui confèrent une présomption de conformité.
6. Les États membres autres que celui qui a entamé la procédure en vertu du présent article informent sans tarder la Commission et les autres États membres de toute mesure adoptée et de toute information supplémentaire dont ils disposent à propos de la non-conformité du produit concerné et, dans l’éventualité où ils s’opposent à la mesure nationale notifiée, de leurs objections.
7. Lorsque, dans les trois mois suivant la réception des informations visées au paragraphe 4, aucune objection n’a été émise par un État membre ou par la Commission à l’encontre de la mesure provisoire prise par un État membre, cette mesure est réputée justifiée.
8. Les États membres veillent à ce que des mesures restrictives appropriées soient prises sans tarder à l’égard du produit concerné, par exemple son retrait de leur marché.
Article 45
Procédure de sauvegarde de l’Union
1. Lorsque, au terme de la procédure visée à l’article 44, paragraphes 3 et 4, des objections sont émises à l’encontre d’une mesure prise par un État membre ou lorsque la Commission considère que la mesure nationale est contraire à la législation de l’Union, la Commission entame sans tarder des consultations avec les États membres et l’opérateur ou les opérateurs économique(s) concerné(s) ou l’importateur privé et procède à l’évaluation de la mesure nationale. En fonction des résultats de cette évaluation, la Commission adopte un acte d’exécution déterminant si la mesure nationale est justifiée ou non.
La Commission adresse sa décision à tous les États membres et la communique immédiatement à ceux-ci ainsi qu’à l’opérateur ou aux opérateurs économique(s) concerné(s) ou à l’importateur privé.
2. Si la mesure nationale est jugée justifiée, tous les États membres prennent les mesures nécessaires pour s’assurer du retrait du produit non conforme de leur marché et ils en informent la Commission. Si la mesure nationale est jugée non justifiée, l’État membre concerné la retire.
3. Lorsque la mesure nationale est jugée justifiée et que la non-conformité du produit est attribuée à des lacunes dans les normes harmonisées comme indiqué à l’article 44, paragraphe 5, point b), de la présente directive, la Commission applique la procédure prévue à l’article 11 du règlement (UE) no 1025/2012.
Article 46
Non-conformité formelle
1. Sans préjudice de l’article 44, lorsqu’un État membre fait l’une des constatations suivantes, il demande à l’opérateur économique concerné ou à l’importateur privé de mettre un terme à la non-conformité en question:
a)
le marquage CE a été apposé en violation de l’article 16, de l’article 17 ou de l’article 18;
b)
le marquage CE visé à l’article 17 n’a pas été apposé;
c)
la déclaration UE de conformité ou la déclaration visée à l’annexe III n’a pas été établie;
d)
la déclaration UE de conformité ou la déclaration visée à l’annexe III n’a pas été établie correctement;
e)
la documentation technique n’est pas disponible ou n’est pas complète;
f)
les informations figurant à l’article 7, paragraphe 6, ou à l’article 9, paragraphe 3, sont absentes, inexactes ou incomplètes;
g)
aucune autre obligation administrative prévue à l’article 7 ou à l’article 9 n’est remplie.
2. Si la non-conformité visée au paragraphe 1 subsiste, l’État membre concerné prend toutes les mesures appropriées pour restreindre ou interdire la mise à disposition du produit sur le marché ou pour assurer son rappel ou son retrait du marché, ou dans le cas d’un produit importé par un importateur privé pour son utilisation personnelle, pour interdire ou restreindre son utilisation.
CHAPITRE VII
ACTES DÉLÉGUÉS ET ACTES D’EXÉCUTION
Article 47
Délégation de pouvoir
La Commission est habilitée à adopter des actes délégués en conformité avec l’article 48 afin de modifier ce qui suit:
a)
afin de tenir compte de l’évolution des connaissances techniques et des nouvelles observations scientifiques:
i)
l’annexe I, partie B, points 2.3, 2.4, 2.5 et section 3, et l’annexe I, partie C, section 3;
ii)
les annexes VII et IX; et
b)
afin de tenir compte de l’évolution des connaissances techniques, de la pertinence d’assurer une conformité équivalente et des nouvelles observations scientifiques, l’annexe V.
Article 48
Exercice de la délégation
1. Le pouvoir d’adopter des actes délégués conféré à la Commission est soumis aux conditions fixées au présent article.
2. Le pouvoir d’adopter des actes délégués, visé à l’article 47, est conféré à la Commission pour une période de cinq ans à compter du 17 janvier 2014. La Commission élabore un rapport relatif à la délégation de pouvoir au plus tard neuf mois avant la fin de la période de cinq ans. La délégation de pouvoir est tacitement prorogée pour des périodes d’une durée identique, sauf si le Parlement européen ou le Conseil s’oppose à cette prorogation trois mois au plus tard avant la fin de chaque période.
3. La délégation de pouvoir visée à l’article 47 peut être révoquée à tout moment par le Parlement européen ou le Conseil. La décision de révocation met fin à la délégation de pouvoir qui y est précisée. La révocation prend effet le jour suivant celui de la publication de ladite décision au Journal officiel de l’Union européenne ou à une date ultérieure qui est précisée dans ladite décision. Elle ne porte pas atteinte à la validité des actes délégués déjà en vigueur.
4. Aussitôt qu’elle adopte un acte délégué, la Commission le notifie au Parlement européen et au Conseil simultanément.
5. Un acte délégué adopté en vertu de l’article 47 n’entre en vigueur que si le Parlement européen ou le Conseil n’a pas exprimé d’objection dans un délai de deux mois à compter de la notification de cet acte au Parlement européen et au Conseil ou si, avant l’expiration de ce délai, le Parlement européen et le Conseil ont tous deux informé la Commission de leur intention de ne pas exprimer d’objection. Ce délai est prolongé de deux mois à l’initiative du Parlement européen ou du Conseil.
Article 49
Actes d’exécution
1. Afin de tenir compte de l’évolution des connaissances techniques et de garantir l’application uniforme de la présente directive, la Commission peut adopter des actes d’exécution concernant:
a)
les procédures détaillées relatives à la mise en œuvre de l’article 24, en tenant compte des besoins spécifiques des produits visés par la présente directive en matière d’évaluation de la conformité;
b)
l’application détaillée des catégories de conception des bateaux exposées à l’annexe I, partie A, point 1, y compris sur l’utilisation de la terminologie en matière météorologique et des échelles de mesures utilisées dans ce cadre;
c)
les procédures détaillées relatives à l’identification des bateaux, exposées à l’annexe I, partie A, point 2.1, y compris la clarification de la terminologie, ainsi que l’attribution des codes aux fabricants établis en dehors de l’Union et l’administration des codes qui leur ont été attribués;
d)
les informations sur la plaque du constructeur, énoncées à l’annexe I, partie A, point 2.2;
e)
l’application de la réglementation sur les feux de navigation visée à l’annexe I, partie A, point 5.7;
f)
les dispositions relatives à la prévention des décharges, en particulier en ce qui concerne le fonctionnement des réservoirs, visées à l’annexe I, partie A, point 5.8;
g)
l’installation et l’essai des appareils à gaz, y compris de ceux installés à demeure sur les bateaux;
h)
le format et le contenu des manuels du propriétaire du bateau;
i)
le format et le contenu du questionnaire visé à l’article 51 que les États membres doivent remplir.
Ces actes d’exécution sont adoptés en conformité avec la procédure d’examen visée à l’article 50, paragraphe 3.
2. Pour des raisons d’urgence impérieuses dûment justifiées, lorsqu’un produit présente un risque grave pour la santé et la sécurité des personnes, des biens ou l’environnement, en ce qui concerne le paragraphe 1, points a), b), e), f) et g), la Commission adopte des actes d’exécution immédiatement applicables en conformité avec la procédure visée à l’article 50, paragraphe 4.
Article 50
Comité
1. La Commission est assistée par un comité. Ledit comité est un comité au sens du règlement (UE) no 182/2011.
2. Lorsqu’il est fait référence au présent paragraphe, l’article 4 du règlement (UE) no 182/2011 s’applique.
3. Lorsqu’il est fait référence au présent paragraphe, l’article 5 du règlement (UE) no 182/2011 s’applique.
4. Lorsqu’il est fait référence au présent paragraphe, l’article 8 du règlement (UE) no 182/2011 s’applique, en liaison avec l’article 5.
5. La Commission consulte le comité sur toute question pour laquelle la consultation d’experts sectoriels est requise par le règlement (UE) no 1025/2012 ou par toute autre législation de l’Union.
6. Le comité peut, en outre, examiner toute autre question concernant l’application de la présente directive soulevée par son président ou par le représentant d’un État membre conformément à son règlement intérieur.
CHAPITRE VIII
DISPOSITIONS ADMINISTRATIVES SPÉCIFIQUES
Article 51
Rapports
Au plus tard le 18 janvier 2021, puis tous les cinq ans, les États membres remplissent un questionnaire établi par la Commission sur l’application de la présente directive.
Au plus tard le 18 janvier 2022, puis tous les cinq ans, la Commission, au vu des réponses des États membres au questionnaire visé au premier alinéa, établit et soumet au Parlement européen et au Conseil un rapport sur l’application de la présente directive.
Article 52
Réexamen
Au plus tard le 18 janvier 2022, la Commission soumet un rapport au Parlement européen et au Conseil concernant ce qui suit:
a)
la capacité technique de réduire encore les émissions des moteurs de propulsion des bateaux et de définir des exigences pour les émissions par évaporation et les circuits d’alimentation en carburant qui s’appliquent aux moteurs de propulsion et aux systèmes de propulsion, en prenant en considération le rapport coût-efficacité des technologies et la nécessité d’adopter des valeurs harmonisées à l’échelle mondiale pour ce secteur, en tenant compte des éventuelles initiatives majeures sur le marché, et
b)
l’impact sur l’information des consommateurs et sur les fabricants, en particulier les petites et moyennes entreprises, des catégories de conception des bateaux énumérées à l’annexe I, qui reposent sur la résistance à la force du vent et à la hauteur significative des vagues, en tenant compte de l’évolution de la normalisation au niveau international. Ce rapport évalue notamment si les catégories de conception des bateaux nécessitent des spécifications ou des subdivisions supplémentaires et propose d’établir des sous-catégories supplémentaires, si besoin est.
Les rapports visés au premier alinéa, points a) et b), sont, le cas échéant, assortis de propositions législatives.
Article 53
Sanctions
Les États membres déterminent le régime des sanctions qui peuvent comprendre des sanctions pénales pour infractions graves, applicables aux violations des dispositions nationales adoptées en vertu de la présente directive et prennent toute mesure nécessaire pour assurer la mise en œuvre de celles-ci.
Les sanctions sont effectives, proportionnées et dissuasives et peuvent être aggravées si l’opérateur économique concerné ou l’importateur privé s’est rendu coupable antérieurement d’une infraction à la présente directive de nature comparable.
CHAPITRE IX
DISPOSITIONS FINALES ET TRANSITOIRES
Article 54
Transposition
1. Les États membres adoptent et publient, au plus tard le 18 janvier 2016, les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive. Ils communiquent immédiatement à la Commission le texte de ces dispositions.
Ils appliquent ces dispositions à partir du 18 janvier 2016. Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d’une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
2. Les États membres communiquent à la Commission le texte des dispositions essentielles de droit interne qu’ils adoptent dans le domaine régi par la présente directive.
Article 55
Période transitoire
1. Les États membres ne font pas obstacle à la mise à disposition sur le marché ou à la mise en service des produits relevant de la directive 94/25/CE qui satisfont à la présente directive et qui ont été mis sur le marché ou mis en service avant le 18 janvier 2017.
2. Les États membres ne font pas obstacle à la mise à disposition sur le marché ou à la mise en service des moteurs hors-bord de propulsion à explosion d’une puissance inférieure ou égale à 15 kilowatts qui respectent les limites d’émissions gazeuses de la phase I figurant à l’annexe I, partie B, point 2.1, et qui ont été fabriqués par des petites et moyennes entreprises telles que définies dans la recommandation 2003/361/CE de la Commission (14) et mis sur le marché avant le 18 janvier 2020.
Article 56
Abrogation
La directive 94/25/CE est abrogée avec effet au 18 janvier 2016. Les références faites à la directive abrogée s’entendent comme faites à la présente directive.
Article 57
Entrée en vigueur
La présente directive entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Article 58
Destinataires
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Strasbourg, le 20 novembre 2013.