РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/84 НА КОМИСИЯТА
от 21 януари 2015 година
за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на мононатриев глутамат с произход от Индонезия
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (1), и по-специално член 9, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
A. ПРОЦЕДУРА
1. Временни мерки
(1)
С Регламент за изпълнение (ЕС) № 904/2014 (2) („регламента за временните мерки“) Европейската комисия („Комисията“) наложи временно антидъмпингово мито върху вноса на мононатриев глутамат с произход от Индонезия, считано от 22 август 2014 г.
(2)
Процедурата бе започната на 29 ноември 2013 г. вследствие на жалба, подадена на 16 октомври 2013 г. от Ajinomoto Foods Europe SAS („жалбоподателя“) - единствения производител на мононатриев глутамат в Съюза, представляващ съответно 100 % от общото производство на мононатриев глутамат в Съюза.
(3)
Както е посочено в съображение 20 от регламента за временните мерки, разследването на дъмпинга и вредата обхваща периода от 1 октомври 2012 г. до 30 септември 2013 г. („разследвания период“). Тенденциите, които са от значение за оценка на вредата, бяха разгледани за периода от 1 април 2010 г. до края на разследвания период („разглеждания период“).
2. Последваща процедура
(4)
След оповестяването на основните факти и съображения, въз основа на които беше наложено временно антидъмпингово мито („оповестяване на временните заключения“), няколко заинтересовани страни направиха писмени изявления, в които изложиха своето становище относно временните заключения. На страните, които пожелаха да бъдат изслушани, беше предоставена такава възможност.
(5)
Комисията разгледа устните и писмените коментари, представени от заинтересованите страни, и в случаите, в които това беше счетено за целесъобразно, внесе съответните изменения във временните заключения.
(6)
Комисията информира всички страни за основните факти и съображения, въз основа на които възнамерява да наложи окончателно антидъмпингово мито върху вноса на мононатриев глутамат с произход от Индонезия и окончателно да събере сумите, обезпечени с временното мито („оповестяване на окончателните заключения“). На страните бе даден срок, в който да представят своите коментари относно оповестяването на окончателните заключения.
(7)
Коментарите, представени от заинтересованите страни, бяха разгледани и взети под внимание, когато това беше счетено за целесъобразно.
3. Извадка
(8)
Поради липсата на коментари относно методиката за съставяне на извадката от несвързани вносители временните заключения в съображения 7 - 19 от регламента за временните мерки се потвърждават.
Б. РАЗГЛЕЖДАН ПРОДУКТ И СХОДЕН ПРОДУКТ
(9)
Както е посочено в съображение 21 от регламента за временните мерки, разглежданият продукт е мононатриев глутамат с произход от Индонезия, класиран понастоящем в код по КН ex 2922 42 00 („разглежданият продукт“). Мононатриевият глутамат е добавка в храните и се използва предимно като овкусител за супи, бульони, рибни и месни ястия, смеси от подправки и готови храни. Произвежда се под формата на бели кристали без мирис, с различни размери. Мононатриевият глутамат се използва и в химическата промишленост за приложения, които не са свързани с производството на храни, например за производството на почистващи препарати. Предлага се в различни по размер опаковки - от пакетчета от 0,5 g за крайния потребител до чували от 1 000 kg за разпространение на едро в насипно състояние. По-малките опаковки са за продажба на частни потребители от търговците на дребно, а по-големите - от 20 и повече килограма, са предназначени за промишления сектор. Освен това съществуват и различни степени на чистота на продукта. Характеристиките на мононатриевия глутамат обаче не се различават независимо от размера на опаковката или от степента на чистота на продукта.
(10)
Поради липсата на коментари относно разглеждания продукт и сходния продукт заключенията в съображения 21 - 25 от регламента за временните мерки се потвърждават.
В. ДЪМПИНГ
1. Нормална стойност
(11)
Поради липсата на коментари относно нормалната стойност изложеното в съображения 26 - 31 от регламента за временните мерки се потвърждава.
2. Експортна цена
(12)
И двамата оказали съдействие производители износители от Индонезия отново изтъкнаха, че продажните цени за свързаните с тях дружества са били определени както при сделка между несвързани лица при справедливи пазарни условия и че експортната цена следва да се определи въз основа на продажната цена между дружеството майка в Индонезия и първия свързан клиент, а не въз основа на конструираната експортна цена.
(13)
В подкрепа на това твърдение и двамата производители износители заявиха, че няма доказателства между дружеството майка в Индонезия и свързаните с него дружества да е имало кръстосано компенсиране между продукти или други разходи. По тази причина заключенията, изложени в съображение 37 от регламента за временните мерки, не е трябвало да се основават на тези елементи.
(14)
Освен това един производител износител заяви, че свързаното с него дружество в Съюза не е вносител, а посредник, който е препродавал продукта в Съюза преди митническо оформяне. Същият производител износител заяви, че въз основа на това заключенията в съображение 37 от регламента за временните мерки - а именно че трансферната цена между свързаните дружества не е била на равнище, което би позволило на свързаните вносители да получат разумна печалба в Съюза, не са приложими.
(15)
Веднага следва да се отбележи, че наличието на съдружие между износителя и вносителя представлява достатъчно основание Комисията да разглежда действителните експортни цени като ненадеждни, тъй като това е една от причините, поради които може да се приеме, че действителните експортни цени не са надеждни. Поради съществуването на съдружие между доставчика и вносителя цените, начислявани от доставчика на свързаното с него дружество в Съюза, са трансферни цени, които не са формирани вследствие на преговори между несвързани лица при справедливи пазарни условия, каквато е обичайната практика между независими дружества. Освен това е ясно, че разходите за дейностите на свързаното дружество и реализираният от него марж на печалбата на практика намаляват сумата, получена от производителя износител, доколкото те обикновено се поемат от вносителя.
(16)
Освен това в конкретния случай при разследването беше установено, че съответните свързани дружества не реализират устойчив марж на печалба в Съюза. Във връзка с това на първо място следва да се отбележи, че не беше възможно да се използва маржът на печалбата на един оказал съдействие несвързан вносител, тъй като информацията е поверителна и не може да се разкрива на конкуренти. По тази причина като база за сравнение бе използван маржът на печалбата от предишна процедура за друг химически продукт, произвеждан от сходна промишленост и внасян в Съюза при сходни обстоятелства, както в настоящия случай (3). Този марж на печалбата е възможно най-обективната налична база с цел да се постигне задоволителна оценка на експортната цена при сделка между несвързани лица при справедливи пазарни условия. Използваният разумен марж на печалбата е 5 %. Тъй като печалбата, реализирана от свързани дружества в Съюза, е значително под този праг и като се има предвид неустойчивият ѝ характер, трансферната цена не би могла да се счита за надеждна.
(17)
Освен това не е задължително да се представят доказателства, че между свързаните дружества действително е имало кръстосано компенсиране или че определени разходи на вносителя, които обикновено се поемат от него, са били платени от някоя от страните. Както бе посочено по-горе, тези разходи винаги се правят от свързаното дружество, ако то осъществява продажба и внос. Вследствие на съдружието между свързаните дружества не може да бъде изключено наличието на кръстосано компенсиране с други продукти или на такива разходи и поради това трансферните цени не са надеждни.
(18)
Няма значение също така дали свързаното дружество в Съюза в пълна степен изпълнява функциите на вносител, или някакви други функции. Същественият фактор е дали експортната цена на границата на Общността е надеждна. Както се посочва в съображение 15 по-горе, при настоящото разследване беше установено, че равнищата на цените между свързаните дружества в Съюза не позволяват реализирането на разумен марж на печалба. Нито един от износителите не представи доказателства защо този марж на печалбата би бил нецелесъобразен, и поради това твърденията в това отношение следва да бъдат счетени за необосновани. Няма основания и доводът, че едно от свързаните дружества не е изпълнявало функциите на вносител в Съюза, тъй като, както беше споменато по-горе, няма значение какви точно функции осъществява дружеството в Съюза. Освен това обстоятелството, че дружеството е изпълнявало само някои функции на вносител, неизбежно намира отражение в размера на разходите по продажбите, общите и административните разходи на свързаните дружества, но категорично не се отразява върху използвания марж на печалбата. Следва да се отбележи и друго обстоятелство - фактът, че определени дейности се извършват от свързаното дружество преди вноса, не означава, че експортната цена не може да бъде конструирана на основата на цената на препродажбата на първия независим клиент с необходимите корекции в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент.
(19)
След оповестяването на окончателните заключения двамата оказали съдействие производители износители от Индонезия отново представиха съображенията си относно определянето на експортната цена. Единият производител износител оспори констатациите, изложени в съображение 15 - а именно че самото съдружие между износителя и вносителя е достатъчно основание Комисията да разглежда действителните експортни цени като ненадеждни, и заяви, че това би било в противоречие с член 2, параграф 9 от основния регламент. Освен това според същия производител износител доводите, изложени в съображение 17, че някои разходи се извършват от свързаното дружество, ако то извършва продажба и внос, не се основават на фактите по случая. На последно място, според същия производител износител Комисията не е обърнала внимание на факта, че цените за свързаното дружество и цените за независими клиенти в Съюза са сходни.
(20)
Другият производител износител отново изтъкна, че за определянето на експортната цена следва да се вземе предвид експортната му цена за първия независим клиент на границата на Съюза, и подчерта, че свързаното дружество е действало само като посредник, както и че - наред с други дейности - митническото оформяне се е извършвало от несвързаните клиенти в Съюза.
(21)
В отговор на тези твърдения следва да се отбележи, че в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент Комисията счита, че въз основа на фактите по случая експортните цени следва да бъдат конструирани поради наличието на съдружие между износителите и свързаните страни. При разследването беше установено, че през разследвания период съответните свързани страни действително не са реализирали устойчив марж на печалбата в Съюза. С оглед на това функцията на свързаното дружество в Съюза не е от значение, за да се определи дали в настоящия случай експортните цени следва да бъдат конструирани. Също така, както се посочва в съображение 18 по-горе, обстоятелството, че свързаните дружества извършват само определени функции, не е пречка за прилагането на член 2, параграф 9 от основния регламент, а намира отражение в по-малките разходи по продажбите, общи и административни разходи, които да бъдат приспаднати от цената, на която разглежданият продукт е препродаден за първи път на независим купувач. На последно място следва също да се отбележи, че производителите износители не представиха никакви нови фактически доказателства, въз основа на които да се променят тези заключения. По отношение на твърдението за сходни цени за свързани и несвързани клиенти в Съюза следва да се отбележи, че то е разгледано в съображение 37 от регламента за временните мерки. При разследването беше установено, че въпреки сходните цени за независими клиенти трансферните цени между свързаните дружества не са били на равнище, което би позволило на свързаните вносители да реализират устойчива печалба в Съюза. Поради това тези доводи следва да бъдат отхвърлени.
(22)
Доводите относно използването на конструирани експортни цени в рамките на настоящото разследване следва да бъдат отхвърлени.
(23)
Същите двама производители износители заявиха, че ако въпреки доводите им, посочени в съображения 12 - 14, експортните цени се конструират, разумният марж на печалба от 5 %, използван за конструиране на експортната цена, е завишен и вместо него следва да се използва действителният марж на печалбата на свързаните с тях дружества, тъй като цените между свързаните страни са били същите, както за независими клиенти.
(24)
Въз основа на изложеното в съображения 15 - 18 относно надеждността на трансферните цени и на маржовете на печалбата на свързаните дружества в Съюза, този довод следва да се отхвърли. Във всеки случай корекциите на разходите в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент се основават на собствените разходи по продажбите, общите и административните разходи на съответните дружества и следователно отразяват дейностите на тези дружества независимо от изпълняваните от тях функции. Следователно този довод следва да се отхвърли.
(25)
Един от горепосочените производители износители заяви, че за конкретни сделки с дружество, което не е свързано с производителя износител, експортната цена е следвало да се основава на действително платената или платима цена в съответствие с член 2, параграф 8 от основния регламент. Комисията констатира обаче, че тези продажби не са експортни продажби за Съюза. Въз основа на това съответните сделки не бяха взети предвид при определянето на експортната цена. След оповестяването на окончателните заключения този производител износител оспори изключването на тези сделки въз основа на това, че Комисията следва да вземе предвид всички продажби на произведения от него разглеждан продукт в Съюза. За определянето на експортната цена обаче бяха взети предвид всички продажби за съответния независим клиент. Всяка следваща сделка от този независим клиент не трябва да се взема под внимание, тъй като, първо, тези сделки не са експортни продажби по смисъла на член 2, параграфи 8 и 9 от основния регламент, и второ, съществува риск от двойното им отчитане. Въз основа на това твърдението на производителя износител бе отхвърлено.
(26)
Поради липсата на други коментари относно определянето на експортната цена заключенията в съображения 32 - 38 от регламента за временните мерки се потвърждават.
3. Сравнение
(27)
След оповестяването на временните заключения двамата оказали съдействие производители износители оспориха факта, че разходите за преместване на стоки от завода до склада се считат за вътрешни логистични разходи и съответно не се отразяват върху съпоставимостта на цените.
(28)
Единият производител износител е разполагал с няколко разпределителни склада на вътрешния пазар, от които мононатриевият глутамат е бил изпращан на крайните клиенти. Този производител износител твърди, че транспортните разходи от завода до складовете следва да се считат за разходи за превоз на вътрешния пазар и следва да бъдат приспаднати от нормалната стойност, тъй като при експортните продажби няма такива разходи. Другият производител износител изтъкна, че в някои случаи разходите за преместването на стоките до склада може да бъдат обвързани с конкретни фактури и следователно са пряк разход по продажбите, който е включен в цената, начислявана за сметка на клиентите, а това има отражение върху съпоставимостта на цените. Поради това тези разходи следва да бъдат приспаднати от нормалната стойност.
(29)
Складовете се считат за част от помещенията на производителя износител, а продуктът е готов за продажба едва от момента, в който постъпи в склада. Разстоянието от склада до завода е без значение, както и това дали транспортирането от завода до склада може да бъде обвързано с конкретна сделка за продажба на вътрешния пазар, тъй като тези разходи обикновено се правят преди продажбата и следователно не са пряк разход по продажбите, който има отражение върху съпоставимостта на цените. С оглед на това въз основа на член 2, параграф 10, буква д) от основния регламент твърденията по този въпрос следва да се отхвърлят.
(30)
След оповестяването на временните заключения оказалият съдействие производител износител, който изнася мононатриев глутамат посредством свързано дружество извън Съюза, изтъкна, че осъщественият от него износ не следва да бъде коригиран в съответствие с член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент, тъй като свързаното дружество извън Съюза не действа в качеството на посредник и не работи с комисиона. Същият производител износител заяви също така, че надценката на свързаното дружество, въз основа на която е извършена корекцията, няма отражение върху съпоставимостта на цените, тъй като при конструирането на експортната цена Комисията вече е приспаднала разумен марж на печалба за свързаното дружество в Съюза, която обхваща всички маржове на печалба за всички сделки между дружествата. Производителят износител заяви също така, че ако изобщо се приспадат някакви разходи, от експортната цена на свързаното дружество извън Съюза следва да бъдат приспаднати само разходите по продажбите, общите и административните разходи.
(31)
При разследването беше установено, че свързаното дружество извън Съюза е начислявало надценка за всички експортни продажби за Съюза. Надценката оказва влияние върху съпоставимостта на цените, тъй като се прилага само за експортните продажби, а не и за продажбите на вътрешния пазар. Твърдението, че маржът на печалбата на свързаното дружество вече е бил взет предвид при конструирането на експортната цена в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент, не може да бъде прието. Корекциите в съответствие с член 2, параграфи 9 и 10 от основния регламент имат различна цел, правят се отделно, ясно се разграничават една от друга и се уреждат от различни материалноправни норми. Член 2, параграф 9 от основния регламент има за цел да се определи надеждна експортна цена, а член 2, параграф 10 от основния регламент - да се осигури съпоставимост между експортната цена и нормалната стойност. След като експортната цена бъде надлежно установена в съответствие с член 2, параграф 8 или 9 от основния регламент, всички допълнителни корекции в съответствие с член 2, параграф 10 вече не засягат самата експортна цена и по никакъв начин нямат за цел да се определи нормалната стойност и експортната цена. С оглед на това оказалият съдействие производител износител не отчита замисъла на корекцията по член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент, чиято цел не е да се определи самата експортна цена, а цената да стане съпоставима с нормалната стойност. Поради тази причина разумният марж на печалбата, приспаднат съгласно член 2, параграф 9 от основния регламент, не обхваща всички възможни надценки, реализирани по същия канал за продажби. Що се отнася до сумата, която трябва да бъде коригирана, направената корекция отразява действително начисляваната надценка между свързаните дружества и следователно действително има отражение върху цените и съпоставимостта на цените. Поради това няма основание тя да бъде заменена с друга хипотетична сума. На последно място, Комисията има право да вземе предвид факта, че свързаното дружество извън Съюза получава плащане (под формата на надценка, която остава за свързаното дружество, за фактурираните от него продажби на клиенти в Съюза). За да може да изпълни условията за предприятие, което за тези плащания подлежи на облагане с корпоративен данък в съответната държава извън Съюза (в която ставката на корпоративния данък е значително по-ниска, отколкото в Индонезия), свързаното дружество трябва да осъществява реална стопанска дейност в нея. Индонезийският производител износител не може едновременно да се стреми да обезпечи благоприятните данъчни условия, произтичащи от присъствието и от икономическата дейност на свързаното дружество в държава извън Съюза, и успоредно с това в рамките на антидъмпинговата процедура да твърди, че свързаното дружество не осъществява никаква икономическа дейност. Поради това тези доводи следва да бъдат отхвърлени.
(32)
След оповестяването на окончателните заключения производителят износител повтори твърденията си относно корекцията във връзка с надценката на свързаното с него дружество и оспори позоваването на данъчни съображения в рамките на антидъмпингово разследване. Производителят износител посочи също така, че макар да не оспорва факта, че свързаното с него дружество извършва търговска дейност в съответната трета държава, тя е ограничена по отношение на разглеждания продукт. Повторно бе изтъкнат доводът, че дейността на свързаното дружество ясно се различава от дейността на посредник и че то не получава комисиона от производителя износител във връзка с продажбите за Съюза. На последно място, производителят износител повтори твърдението си, че при конструирането на експортната цена Комисията вече е приспаднала разумен марж на печалба за свързаното дружество в Съюза, която обхваща всички маржове на печалба за всички сделки между дружествата. Във връзка с това производителят износител заяви, че при последователни продажби между свързани дружества практиката на Комисията действително би била да се приспадне само маржът на печалбата на свързаното дружество, което извършва преки продажби на независими клиенти в Съюза, а не маржовете на печалбата на другите свързани дружества в рамките на същия канал за продажби.
(33)
Следва да се отбележи, че в конкретния случай съществуването на отделен данъчен субект говори за това, че свързаната страна извън Съюза извършва значими икономически дейности, тъй като по националното данъчно право се изисква дружеството да осъществява такива дейности. В настоящия случай и както бе обяснено в съображение 31, Комисията взе под внимание обстоятелството, че съответният производител износител има свързана страна извън Съюза, която осъществява значима икономическа дейност, както и това, че свързаната страна извън Съюза е приспадала надценката за всяка сделка за продажба на разглеждания продукт между свързаните страни, което се отразява върху съпоставимостта на цените за износ на мононатриев глутамат за Съюза. Освен това, както се посочва в съображение 31, сумата, въз основа на която е направена корекцията, отразява действителната и проверена надценка, начислявана между свързаните дружества, и поради това точно отразява и дейностите на свързаното дружество. Поради това тези доводи следва да бъдат отхвърлени.
(34)
След оповестяването на временните заключения същият производител износител възрази относно корекцията за комисионите, платени върху експортната цена, с довода, че те не са преки разходи за продажби, а са се плащали на месечна база, поради което не могат да се обвържат с конкретна сделка по продажба и нямат отражение върху съпоставимостта на цените. Според производителя износител платените комисиони са имали отражение само между свързаните дружества и следователно член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент е неприложим. Въз основа на допускането, че двамата със свързаното дружество се разглеждат като един икономически субект, производителят износител заяви също така, че всяко прехвърляне на парични средства в рамките на този икономически субект не би представлявало разход или приход за него.
(35)
При разследването беше установено, че съгласно сключен комисионен договор между производителя износител и свързаното с него дружество се дължат комисиони, когато производителят износител в Индонезия продава пряко на независими клиенти на пазара на Съюза (а не чрез свързаното с него дружество). Платената комисиона е пряко свързана с нетната стойност на продажбите. Вследствие на това пряката връзка между продажбата и платената комисиона има отражение върху съпоставимостта на цените съгласно член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент.
(36)
На последно място, предположението, че свързаните дружества се разглеждат като един икономически субект, е неточно. При разследването беше установено, че самият производител износител разполага с напълно функционален експортен отдел и не е имало дублиране на свързаните с износа задачи между производителя износител и свързания вносител. Поради това свързаното дружество не може да се счита за вътрешен отдел по продажбите и тези доводи следва да бъдат отхвърлени.
(37)
От друга страна, ако експортните цени бъдат коригирани въз основа на член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент, производителят износител заяви, че платените комисиони следва също така да бъдат изключени от разходите по продажбите, общите и административните разходи на свързаното дружество, които са били приспаднати от цената при препродажба на първия независим клиент в Съюза в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент. Съгласно член 2, параграф 9 от основния регламент обаче при конструирането на надеждна експортна цена всички разходи, направени между вноса и препродажбата, следва да се приспаднат от цената при препродажба на първия независим клиент в Съюза и няма правно основание тези разходи да се компенсират с някакви приходи, както иска производителят износител. Освен това разходите по продажбите, общите и административните разходи на свързаното дружество в Съюза се отнасят за различен канал за продажби (т.е. чрез свързания клиент) спрямо приходите от комисиони, които спадат към канала за продажби на несвързани клиенти. На последно място, корекцията във връзка с надценката в съответствие с член 2, параграф 10 от основния регламент и определянето на експортната цена в съответствие с параграф 8 или 9 от същия член имат различна цел и представляват два различни етапа от анализа на дъмпинга.
(38)
След оповестяването на окончателните заключения производителят износител повтори твърденията си относно комисионата, описана в съображение 35, и изрази становище, че би било непоследователно, от една страна, да се приеме, че трансферните цени между свързани страни не са надеждни, а - от друга страна, експортната цена да бъде коригирана въз основа на сключения комисионен договор между свързаните страни. Производителят износител оспори също така констатациите, изложени в съображение 35, че платената комисиона е пряко свързана с нетната стойност на продажбите и следователно съществува пряка връзка между продажбата и платената комисиона, което има отражение върху съпоставимостта на цените, с довода, че комисионата се е плащала веднъж месечно и между страните не е имало обмен на подробна информация относно метода за изчисляването ѝ.
(39)
Производителят износител не представи допълнителни сведения, нито допълнителна фактическа информация, с които да обоснове твърденията си и въз основа на които да се променят посочените по-горе заключения. С оглед на това заключенията, изложени в съображения 35 - 37, се потвърждават.
(40)
След оповестяването на временните заключения един производител износител поиска да се направи корекция на нормалната стойност за разходите за реклама и търговски стимули. Производителят износител изтъкна, че тези разходи не възникват при експортните продажби за Съюза, но оказват пряко влияние върху продажната цена на вътрешния пазар. В подкрепа на това твърдение производителят износител заяви, че поне в някои случаи тези разходи могат да бъдат проследени до конкретни продажби на вътрешния пазар. На последно място, същият производител износител заяви, че разходите за реклама и търговски стимули отразяват различни равнища на търговия - от една страна, на вътрешния пазар (където мононатриевият глутамат се продава директно на търговци на дребно), и продажбите за Съюза, от друга страна (за търговци и дистрибутори).
(41)
При разследването беше установено, че разходите за реклама и търговски стимули са обвързани най-вече с клиентски сметки, а не с конкретни сделки за продажба. Те се извършват независимо от това дали продуктът в крайна сметка е бил продаден. Освен това при разследването стана ясно, че разходите, за които се твърди, че са обвързани с конкретна сделка по продажба, в действителност не са били отразени в цената. Въз основа на това беше направено заключението, че разходите за реклама и търговски стимули нямат отражение върху цените и съпоставимостта на цените и съответно твърдението следва да бъде отхвърлено.
(42)
Един производител износител заяви, че мононатриевият глутамат на големи кристали (според големината на частиците) има различни физични характеристики и е бил продаван на различно равнище на търговия в сравнение с мононатриевия глутамат, изнасян за Съюза. Поради това производителят износител заяви, че мононатриевият глутамат на големи кристали следва да бъде изключен при определянето на нормалната стойност.
(43)
При разследването беше установено, че продуктът се предлага с различна големина на частиците: на прах или на фини, малки, обикновени и големи кристали. Всички те са включени в продуктовия обхват, тъй като имат еднакви основни характеристики и крайни приложения и са взаимозаменяеми. Поради това при определянето на нормалната стойност следва да бъдат включени всички видове на продукта. Освен това при разследването беше установено, че различната големина на частиците не е фактор, свързан с определянето на разходите.
(44)
Също така при разследването беше установено, че клиентите на вътрешния пазар, които са купували мононатриев глутамат на големи кристали, са купували продукта и с друга големина на частиците. Няма доказателства, че наблюдаваната разлика в цените на мононатриевия глутамат на големи кристали е свързана с физичните характеристики на продукта или с равнището на търговия, тъй като разликата в цените би могла да се свърже с други фактори, например с конкретни клиенти или с купуваните обеми. Също така производителят износител не представи в количествено изражение предполагаемата разлика във физичните характеристики. Поради това твърденията в това отношение следва да бъдат отхвърлени.
(45)
Поради липсата на други коментари относно сравнението заключенията в съображения 39 - 46 от регламента за временните мерки се потвърждават.
4. Дъмпингови маржове
(46)
Поради липсата на коментари използваната методика за изчисляване на дъмпинговите маржове, посочена в съображения 47 и 48 от регламента за временните мерки, се потвърждава.
(47)
Предвид изключването на някои сделки при определянето на експортната цена за един производител износител съгласно описаното в съображение 25 и поради липсата на други коментари окончателните дъмпингови маржове, изразени като процент от цената CIF (стойност, застраховка и навло) на границата на Съюза без платено мито, са, както следва:
Дружество
Дъмпингов марж
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2 %
PT. Miwon Indonesia
13,3 %
Всички други дружества
28,4 %
Г. ВРЕДА
1. Определяне на промишлеността на Съюза и на производството на Съюза
(48)
Заинтересованите страни отново заявиха, че Комисията следва да изключи оказалия съдействие производител от Съюза от промишлеността на Съюза поради неоказването на съдействие от свързан с него производител износител в Индонезия. Изтъкнат бе доводът, че тези отношения може да имат отражение върху цялостната картина по отношение на вредата.
(49)
Страните не представиха никаква нова информация или доказателства за това. По-конкретно страните не обосноваха твърдението си до каква степен това би могло да има отражение върху цялостната картина по отношение на вредата. Както се посочва в съображение 53 от регламента за временните мерки, в този случай не е необходимо оказалият съдействие производител износител да бъде изключен от промишлеността на Съюза въпреки връзката му с неоказалия съдействие производител износител в Индонезия, тъй като този единствен производител в Съюза оказа пълно съдействие на Комисията по време на разследването и бе извършена пълна проверка на дейността му. С оглед на това липсата на съдействие от един индонезийски производител износител по никакъв начин не оказа влияние върху провеждането на разследването. Поради това този довод следва да бъде отхвърлен.
(50)
След оповестяването на заключенията заинтересованите страни повториха твърдението си, че оказалият съдействие производител от Съюза следва да бъде изключен от промишлеността на Съюза поради неоказването на съдействие от свързан с него производител износител в Индонезия. Страните изтъкнаха, че неоказването на съдействие от страна на свързания производител износител в Индонезия може да има отражение върху цялостната картина по отношение на вредата за промишлеността на Съюза. По същество те твърдят, че цените на мононатриевия глутамат се договарят в световен мащаб и че поради тези отношения съществува риск от кръстосано компенсиране, което се изразява в по-ниски цени за клиентите на пазара в Съюза и по-високи цени на пазара в трети държави. Като не е оказал съдействие при разследването, свързаният производител износител в Индонезия не е дал възможност на Комисията да провери дали е имало кръстосано компенсиране.
(51)
Страните само изтъкнаха този довод, без да го обосноват с никакви доказателства. Във всеки случай, няма данни цените, начислявани от производителя от Съюза на клиентите му на пазара в Съюза, които бяха проверени по време на разследването, да са били занижени от съображения за кръстосано компенсиране. Напротив, както се посочва в съображение 100 от регламента за временните мерки, през разглеждания период цените на вноса от Индонезия са намалели с 8 %, като това е оказало натиск върху цените на пазара на Съюза, вследствие на което промишлеността на Съюза не е била в състояние да увеличи цените си в съответствие с увеличените си разходи. Поради това през разглеждания период промишлеността на Съюза като цяло е била принудена да намали цените си. С оглед на това твърдението беше отхвърлено.
(52)
Поради липсата на други коментари относно определянето на промишлеността на Съюза и на производството на Съюза заключенията в съображения 50 и 51 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2. Потребление на Съюза
(53)
След оповестяването на временните заключения една заинтересована страна заяви, че описанието на развитието на потреблението в Съюза в съображение 55 от регламента за временните мерки е непълно. По-конкретно тази страна твърди, че спадът в потреблението, отчетен през финансовата 2011/2012 година в сравнение с финансовата 2010/2011 година, се дължи на факта, че вносът от Виетнам е бил заменен с по-евтин внос от Индонезия и по тази причина клиентите в Съюза, които не са очаквали по-нататъшно увеличаване на цените, са продали натрупаните си запаси, вследствие на което общият обем на продажбите в Съюза е намалял.
(54)
Обстоятелствата, описани от заинтересованата страна, не противоречат на заключенията в съображение 55 от регламента за временните мерки, че намаляването на потреблението в периода от 2010/2011 до 2011/2012 финансова година се дължи най-вече на спад в продажбите на промишлеността на Съюза на пазара на Съюза. По-конкретно в периода от финансовата 2010/2011 година до финансовата 2011/2012 година са намалели както продажбите на промишлеността на Съюза, така и вносът от трети държави. Въпреки това за разлика от общия внос, който е намалял само с 2 % (вж. съображение 107 от регламента за временните мерки), обемът на продажбите на промишлеността на Съюза е намалял с 16 % (съображение 72 от регламента за временните мерки). Спадът в обема на продажбите на промишлеността на Съюза е съвпаднал със спад в обема на производството ѝ, както е видно от таблицата в съображение 68 от регламента за временните мерки.
(55)
Въпреки това, както става ясно от таблицата в съображение 104 от регламента за временните мерки, противно на твърдението на заинтересованата страна в периода от финансовата 2010/2011 година до финансовата 2011/2012 година вносът от Виетнам се е увеличил, а през същия период вносът от други трети държави - като Бразилия, е намалял почти с 60 %. С оглед на това констатациите не потвърждават предположението, че вносът от Индонезия е заместил вноса от Виетнам.
(56)
Освен това страната не подкрепи с доказателства твърдението си, че ползвателите са натрупали запаси преди разглеждания период и са ги продали в големи количества, когато вносът от Индонезия се е увеличил. Тези твърдения също не се потвърдиха по време на разследването. С оглед на това твърденията на заинтересованата страна в това отношение следва да бъдат отхвърлени.
(57)
Поради липсата на други коментари относно потреблението на Съюза заключенията в съображения 52 - 55 от регламента за временните мерки се потвърждават.
3. Внос от засегнатата държава
(58)
Поради липсата на коментари относно вноса от засегнатата държава заключенията в съображения 56 - 66 от регламента за временните мерки се потвърждават.
4. Икономическо състояние на промишлеността на Съюза
(59)
Една заинтересована страна заяви, че намалелият обем на производството и по-слабото използване на капацитета през разглеждания период са само следствие от отбелязаното преди това значително увеличение. Поради това спадът през разглеждания период не следва да се разглежда като развитие в неблагоприятна посока и не показва наличието на вреда. Въпреки това при оценката на промените на показателите за вреда обикновено се вземат предвид само тенденциите, установени по време на разглеждания период. В настоящия случай няма основателна причина за отклонение от тази практика, така че оценката на промените на показателите за вредата да обхване по-дълъг период от време. Поради това този довод следва да бъде отхвърлен.
(60)
Същата заинтересована страна изтъкна, че евентуалното включване на странични продукти може да е завишило производствените разходи на промишлеността на Съюза, което също е оказало влияние върху рентабилността. Това твърдение е неправилно. При направената проверка надлежно бяха установени пълнотата и точността на производствените разходи на промишлеността на Съюза, включително за страничните продукти. С оглед на това твърдението следва да бъде отхвърлено.
(61)
Поради липсата на други коментари относно промените на показателите за вредата заключенията в съображения 67 - 93 от регламента за временните мерки се потвърждават.
5. Заключение относно вредата
(62)
Една заинтересована страна заяви, че не при всички показатели за вреда се наблюдава неблагоприятна тенденция и че неблагоприятната тенденция само при някои показатели не е достатъчна, за да се заключи, че промишлеността на Съюза е претърпяла съществена вреда.
(63)
Съгласно член 3, параграф 5 от основния регламент не всички показатели за вреда трябва да сочат неблагоприятно развитие, за да се направи заключение относно съществуването на вреда. Твърдението е неправилно и защото при разследването беше установено, че през разглеждания период почти при всички показатели за вреда се наблюдава неблагоприятна тенденция. С оглед на това твърденията следва да бъдат отхвърлени.
(64)
Въз основа на гореизложеното и поради липсата на други коментари заключенията в съображения 94 - 96 от регламента за временните мерки - а именно че промишлеността на Съюза е претърпяла съществена вреда по смисъла на член 3, параграф 5 от основния регламент, се потвърждават.
Д. ПРИЧИННО-СЛЕДСТВЕНА ВРЪЗКА
1. Въздействие на дъмпинговия внос
(65)
Една от страните заяви, че предвид констатациите в съображение 66 от регламента за временните мерки, а именно че среднопретегленият марж на подбиване на цените на вноса от Индонезия през разследвания период е от порядъка на 0 - 5 %, този внос не може да бъде причина за вредата, понесена от промишлеността на Съюза, тъй като не е бил в състояние да упражни натиск върху цените на пазара в Съюза.
(66)
Установените при разследването факти не подкрепят това твърдение. Както се посочва в съображения 99 и 100 от регламента за временните мерки, през разглеждания период дъмпинговият внос от Индонезия значително се е увеличил както в абсолютна стойност, така и като пазарен дял. Увеличението е съвпаднало със спад в обема на продажбите и на пазарния дял на промишлеността на Съюза. Вносът в такива големи количества е принудил промишлеността на Съюза да намали продажните цени в съответствие с цените на индонезийския внос. Вследствие на това установените маржове на подбиване на цените действително не са големи. Същевременно обаче промишлеността на Съюза не е била в състояние да приведе цените си в съответствие с увеличените разходи, а това значително е намалило рентабилността ѝ през разглеждания период. Това се потвърждава от размера на установения марж на вредата, който - както е посочено в съображение 125 по-долу - е в границите от 24,9 % до 47,0 %. Поради това този довод следва да бъде отхвърлен.
(67)
Поради липсата на други коментари относно въздействието на дъмпинговия внос заключенията в съображения 98 - 101 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2. Въздействие на други фактори
2.1. Въздействие на вноса от Китай
(68)
Две от заинтересованите страни заявиха, че противно на заключенията в съображение 103 от регламента за временните мерки вносът от Китай е имал неблагоприятно отражение върху продажните цени на промишлеността на Съюза и следователно е допринесъл за причинената съществена вреда.
(69)
Както се посочва в съображение 102 от регламента за временните мерки, в абсолютни стойности обемът на вноса от Китай през разглеждания период не е голям. Освен това, като се вземат предвид антидъмпинговите мита, цените на вноса са били по-големи от продажните цени на промишлеността на Съюза, както и от цените на вноса от Индонезия. Предвид обема и цените на вноса от Китай твърдението, че този внос е допринесъл за причинената съществена вреда за промишлеността на Съюза, се отхвърля.
(70)
С оглед на това заключенията в съображения 102 и 103 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2.2. Внос от други трети държави
(71)
Поради липсата на коментари относно въздействието на вноса от други трети държави заключенията в съображения 104 - 108 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2.3. Развитие на потреблението в Съюза
(72)
След оповестяването на временните заключения една от заинтересованите страни заяви, че спадът в продажбите на промишлеността на Съюза е съвпаднал със спад в потреблението на Съюза и следователно това е била основната причина за съществената вреда, понесена от промишлеността на Съюза.
(73)
Както се посочва в съображение 109 от регламента за временните мерки, потреблението се е свило само с 2 %, а спадът в продажбите на промишлеността на Съюза през разглеждания период е 17 %. Поради това намаленото потребление не може да обясни далеч по-големия спад в обема на продажбите. Освен това въпреки намаляващото потребление вносът от Индонезия се е увеличил. С оглед на това твърдението следва да бъде отхвърлено.
(74)
Поради липсата на други коментари заключенията в съображение 109 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2.4. Износ на промишлеността на Съюза
(75)
Поради липсата на коментари относно въздействието на износа на промишлеността на Съюза заключенията в съображения 110 - 112 се потвърждават.
2.5. Твърдение за неефективност на промишлеността на Съюза
(76)
След оповестяването на временните заключения две заинтересовани страни отново изказаха твърдението, че вредата, понесена от промишлеността на Съюза, се дължи на предполагаемата неефективност, присъща на използвания от промишлеността на Съюза производствен процес, включително поради неефективно използване на ресурсите.
(77)
Тези страни не уточниха естеството на тази неефективност. Както се посочва в съображение 113 от регламента за временните мерки, при разследването не бе установена никаква потенциална неефективност на промишлеността на Съюза и твърденията в това отношение бяха отхвърлени.
(78)
След оповестяването една от заинтересованите страни повтори твърденията за неефективността на промишлеността на Съюза. Страната твърди, че не са били разследвани спиранията за поддръжка, преструктурирането с цел да се поемат дейностите на бивше дъщерно дружество, увеличението на разходите за труд и предстоящи значителни инвестиции, както и тяхното въздействие върху състоянието на промишлеността на Съюза.
(79)
Противно на тези твърдения гореизложените фактори бяха анализирани от Комисията, както се посочва в съображения 94 - 96 (спирания за поддръжка), 89 и 90 (поемане на дейността на бивше дъщерно дружество), 91 (разходи за труд) и 82 - 83 (инвестиции) по-долу, но не бяха открити доказателства за потенциална неефективност на промишлеността на Съюза. Поради това твърдението беше отхвърлено.
(80)
Поради липсата на други коментари относно гореизложеното заключенията в съображение 113 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2.6. Финансовата криза
(81)
Поради липсата на коментари относно отражението на финансовата криза заключенията в съображение 114 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2.7. Инвестиции и нормативни изисквания за безопасност в ЕС
(82)
След оповестяването на временните заключения една заинтересована страна заяви, че причина за вредата са големите инвестиции, направени от промишлеността на Съюза. Същата страна изказа твърдението, че няма значение дали инвестициите са били необходими, тъй като следва да се анализира само отражението им върху състоянието на промишлеността на Съюза и по-специално върху нейната рентабилност.
(83)
Страната не обясни до каква степен направените инвестиции от промишлеността на Съюза биха могли да окажат влияние върху рентабилността ѝ. Както се посочва в съображение 116 от регламента за временните мерки, направените инвестиции от промишлеността на Съюза са се основавали на разумни стопански решения и не може да се разглеждат като необосновани. Освен това с течение на времето инвестиционните разходи се пренасят в амортизационните отчисления и съответно не са оказали значително отражение върху рентабилността на промишлеността на Съюза. С оглед на това твърденията на заинтересованата страна в това отношение бяха отхвърлени.
(84)
След оповестяването същата заинтересована страна отново изтъкна, че причина за вредата са нормативните изисквания за безопасност и големите инвестиции, които промишлеността на Съюза е направила, за да изпълни тези изисквания. Тя припомни също така, че няма значение дали става въпрос за разумни стопански решения, и че при анализа е трябвало да се вземе предвид единствено отражението върху рентабилността. На последно място, страната посочи, че пренасянето на инвестиционните разходи в амортизационните отчисления с течение на времето е без значение.
(85)
Противно на твърденията отражението на направените инвестиции върху рентабилността на промишлеността на Съюза бе взето под внимание при оценката. Пренасянето на инвестиционните разходи в амортизационните отчисления е съществен фактор при установяването на рентабилността и съответно е било необходимо да бъде взето предвид. Поради това този довод беше отхвърлен.
(86)
Поради липсата на други коментари относно въздействието на инвестициите и нормативните изисквания за безопасност в ЕС заключенията в съображения 115 и 116 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2.8. Разходи за суровини и други разходи
2.8.1. Производствени разходи
(87)
Една заинтересована страна изказа твърдението, че намаляването на рентабилността се дължи на успоредното увеличаване на производствените разходи като цяло. Следователно причина за вредата е било увеличаването на производствените разходи, а не вносът от Индонезия.
(88)
Както се посочва в съображение 100 от регламента за временните мерки, поради натиска върху цените, предизвикан от вноса на мононатриев глутамат от Индонезия, не е било възможно увеличението на производствените разходи да бъде отразено в продажните цени. Поради това намаляването на рентабилността се дължи главно на увеличението на дъмпинговия внос и този довод следва да бъде отхвърлен.
2.8.2. Поемане на дейността на бивше дъщерно дружество
(89)
Същата заинтересована страна твърди, че не са били анализирани в достатъчна степен последиците за рентабилността на промишлеността на Съюза, свързани с поемането на дейността на бивше дъщерно дружество. Според страната това е повлияло неблагоприятно на рентабилността и следователно е причина за вредата, понесена от промишлеността на Съюза.
(90)
Комисията допълнително проучи въздействието от поемането на дейността на бившето дъщерно дружество върху съответните показатели за вредата - като производствените разходи, заетостта, инвестициите и рентабилността. Следва да се отбележи, че дъщерното дружество е участвало само в продажбата на разглеждания продукт. Установено бе, че през финансовата година, през която е поета дейността на дъщерното дружество (2011/2012), промишлеността на Съюза е работила на печалба. Рентабилността става отрицателна величина през следващата финансова година (2012/2013). Това обаче е съвпаднало с увеличения обем на вноса от Индонезия, който през същата година реално се е удвоил. Въз основа на това при анализа не беше потвърдено, че поемането на дейността на бившето дъщерно дружество е оказало съществено неблагоприятно отражение върху рентабилността, и твърденията в това отношение следва да се отхвърлят.
2.8.3. Разходи за труд
(91)
Няколко страни заявиха, че причина за вредата, понесена от промишлеността на Съюза, е увеличаването на разходите за труд. Въпреки че увеличените разходи за труд са една от причините, довели да увеличаване на общите разходи през разглеждания период, при разследването беше установено, че отражението им върху нарастването на общите производствени разходи е незначително (точната цифра не може да бъде посочена от съображения за поверителност). Въз основа на това не може да се приеме, че увеличените разходи за труд са причина за съществената вреда, понесена от промишлеността на Съюза, и твърденията в това отношение следва да бъдат отхвърлени.
(92)
След оповестяването една от заинтересованите страни изтъкна, че разходите за труд не следва да се оценяват изолирано, а е трябвало да се отчете общото отражение от увеличението на различните елементи, формиращи разходите.
(93)
Както бе посочено в съображения 87 и 88, Комисията направи оценка на увеличението на производствените разходи като цяло и съответно твърдението беше отхвърлено.
2.8.4. Спирания за поддръжка
(94)
След оповестяването на временните заключения една от заинтересованите страни заяви, че спадът в производството и продажбите се дължи на извършваните от промишлеността на Съюза спирания за поддръжка, което от своя страна е довело до намаляване на обема на продажбите. Поради това намалението в обема на производството и на продажбите на промишлеността на Съюза не следва да се приписва на вноса от Индонезия.
(95)
При разследването беше установено, че спадът в производството между финансовата 2012/2013 година и разследвания период наистина съвпада с продължително спиране на производството за извършване на техническа поддръжка, но това е било направено само в опит да се намалят големите запаси, натрупани вследствие от намаляването на продажбите в предходни години в рамките на разглеждания период.
(96)
Поради това спадът в производството и продажбите е последица от увеличението на дъмпинговия внос на мононатриев глутамат от Индонезия и този довод следва да се отхвърли.
(97)
След оповестяването друга заинтересована страна отново изказа твърдението, че вредата се дължи на спиранията за поддръжка и няма значение дали те са били необходими, или не. Страната заяви, че е трябвало да бъде взето предвид само отражението на спиранията върху рентабилността на промишлеността на Съюза.
(98)
Както бе посочено в съображения 95 и 96, спиранията за поддръжка са последица от намалелите продажби, които на свой ред са следствие от увеличения дъмпингов внос от Индонезия. Вносът от Индонезия действително е предизвикал спирания за поддръжка, които поради това не могат да се преценят самостоятелно, нито може да се смята, че това е нарушило причинно-следствената връзка между вноса и понесената вреда. С оглед на това представеният от заинтересованата страна довод беше отхвърлен.
2.8.5. Обезценяване на индонезийската рупия
(99)
След оповестяването на временните заключения една заинтересована страна заяви, че обезценяването на индонезийската рупия в периода януари 2012 г. - януари 2014 г. е осигурило на производителите износители сравнително предимство, което не е свързано с техните ценови решения. Същата страна заяви, че следва да се проучи въздействието на този фактор.
(100)
В тази връзка следва да се припомни, че възможното въздействие на дъмпинговия внос върху цените на промишлеността на Съюза се разглежда основно чрез установяване на подбиването на цените, спада на цените и оказвания ценови натиск. За тази цел се прави сравнение между дъмпинговите експортни цени и продажните цени на промишлеността на Съюза, като в някои случаи може да се наложи експортните цени, използвани за изчисляване на вредата, да бъдат преобразувани в друга валута, за да има съпоставима основа. При тези обстоятелства използването на обменни курсове гарантира единствено че ценовата разлика се определя на съпоставима основа. От гореизложеното е видно, че в настоящия случай обменният курс не може да се разглежда като фактор, причиняващ вреда на промишлеността на Съюза, тъй като е неразривно свързан с вноса. С оглед на това доводът следва да бъде отхвърлен.
2.8.6. Заключения
(101)
Поради липсата на други коментари относно въздействието на разходите за суровини и други разходи заключенията в съображения 117 - 120 от регламента за временните мерки се потвърждават.
3. Заключение относно причинно-следствената връзка
(102)
Поради липсата на други коментари относно причинно-следствената връзка заключенията в съображения 121 - 125 от регламента за временните мерки се потвърждават.
Е. ИНТЕРЕС НА СЪЮЗА
1. Интерес на промишлеността на Съюза
(103)
Поради липсата на коментари относно интереса на промишлеността на Съюза изложеното в съображения 127 - 129 от регламента за временните мерки се потвърждава.
2. Интерес на вносители/търговци
(104)
Поради липсата на коментари относно интереса на несвързаните вносители и търговци изложеното в съображения 130 - 132 от регламента за временните мерки се потвърждава.
3. Интерес на ползвателите
(105)
След оповестяването на временните заключения един ползвател отново изказа твърдението си, описано в съображение 140 от регламента за временните мерки, че се очаква потреблението на мононатриев глутамат в Съюза значително да се повиши, по-специално поради наложената от ЕС забрана за употребата на фосфати и други фосфорни съединения, които според ползвателя ще бъдат заместени от мононатриевия глутамат, използван в отраслите за производство на нехранителни продукти. Същият ползвател освен това заяви, че промишлеността на Съюза няма достатъчен капацитет да задоволи нарастващото търсене на пазара в Съюза. Той изтъкна също така, че нарастването на потреблението ще бъде от полза за промишлеността на Съюза, тъй като тя ще може да увеличи обема на продажбите си. Същият ползвател отново изказа твърдението си, че няма да има достатъчно алтернативни източници на доставки, по-специално защото производителите в други трети държави са част от същата група дружества като предприятието, представляващо промишлеността на Съюза, и поради това не снабдяват пазара на Съюза.
(106)
Както се посочва в съображение 141 от регламента за временните мерки, трудно е да се предвиди какво отражение ще има върху промишлеността на Съюза новата нормативна уредба в Съюза във връзка със забраната за използване на фосфати и фосфорни съединения. По-специално страната не представи никаква информация или доказателства дали и в каква степен това ще увеличи търсенето на мононатриев глутамат в Съюза.
(107)
При разследването беше установено, че промишлеността на Съюза разполага със свободен капацитет и ще може да увеличи обема на производството си, така че поне отчасти да задоволи увеличеното търсене на пазара на Съюза. Общият производствен капацитет на Съюза е по-голям от общото потребление в Съюза през разследвания период.
(108)
Що се отнася до алтернативните източници на доставки - и както вече бе посочено в съображение 147 от регламента за временните мерки - при разследването беше установено, че мононатриев глутамат се произвежда в няколко трети държави. В началото на разглеждания период, т.е. през финансовата 2010/2011 година, вносът от други трети държави (например Бразилия, Виетнам и Корея) е имал значителен пазарен дял, който е намалял едва след като се е увеличил вносът на ниски цени от Индонезия. При разследването също така се установи, че в няколко трети държави има доставчици, които не са част от същата група като предприятието, представляващо промишлеността на Съюза. Ако равнопоставените условия на пазара на Съюза бъдат възстановени, вносът от други трети държави би могъл да се възобнови.
(109)
Поради това твърденията в това отношение следва да бъдат отхвърлени.
(110)
След оповестяването на окончателните заключения същата заинтересована страна отново изказа твърдението, че търсенето на мононатриев глутамат в Съюза значително ще се увеличи поради предстоящата забрана на употребата на фосфати и че промишлеността на Съюза няма да бъде в състояние да задоволи нарастващото търсене в Съюза. Въпреки това страната не представи никаква нова информация или конкретни доказателства и поради това твърдението беше отхвърлено.
(111)
След оповестяването на окончателните заключения същата заинтересована страна заяви, че Комисията не е взела предвид дела на мононатриевия глутамат в общите разходи за производството на почистващи препарати. Страната обаче не представи никакви нови данни, които опровергават констатациите, изложени в съображения 138 и 139 от регламента за временните мерки, а именно че евентуалното въздействие на мерките върху това дружество ще бъде ограничено. С оглед на това твърдението беше отхвърлено.
(112)
На последно място, същата заинтересована страна посочи, че не са взети предвид допълнителните разходи за нехранителната промишленост и за ползвателите на нехранителни продукти. Въпреки това страната не представи никаква нова информация или доказателства и поради това твърдението беше отхвърлено.
(113)
Друг ползвател заяви, че следва да се оцени общото отражение на мерките срещу Индонезия и Китай върху ползвателите.
(114)
Въздействието, което ще имат за ползвателите предприетите мерки по отношение на двете държави, бе анализирано в съображение 147 от регламента за временните мерки, по-специално с оглед на алтернативни източници на доставки. Както бе посочено в съображение 108, анализът показа, че редица трети държави биха могли да изнасят мононатриев глутамат в Съюза. Тези трети държави са били представени на пазара на Съюза преди навлизането на големи количества дъмпингов внос от Индонезия.
(115)
Беше изказано твърдението, че - като се има предвид голямата конкурентоспособност на пазара на Съюза на готови хранителни продукти - ползвателите не са в състояние да прехвърлят допълнителните разходи за антидъмпинговото мито на крайния потребител.
(116)
Както се посочва в съображения 135 - 137 от регламента за временните мерки, в сектора на храните и напитките мононатриевият глутамат представлява едва около 5 % от общите разходи на оказалите съдействие дружества за производството на продуктите, съдържащи мононатриев глутамат. Беше установено, че тези дружества работят на печалба. Заинтересованата страна не представи никаква информация, която опровергава тези констатации. Поради това заключенията в съображение 136 от регламента за временните мерки, че мерките ще имат само ограничено въздействие върху тези дружества, се потвърждават, а твърдението във връзка с това следва да бъде отхвърлено.
4. Интерес на доставчиците на суровини
(117)
След оповестяването на временните заключения двама доставчици оспориха заключението в съображение 143 от регламента за временните мерки с довода, че ако промишлеността на Съюза преустанови работа, това би имало съществено отражение върху тяхната стопанска дейност. Те заявиха, че ако промишлеността на Съюза престане да произвежда мононатриев глутамат, това ще се отрази неблагоприятно върху цялостната им стопанска дейност, тъй като захарните заводи не могат да спрат да произвеждат определено количество захарни сиропи и меласи, а техен основен купувач е промишлеността на Съюза. Ако захарта в този вид не се продаде, това ще се отрази на общата ефективност на предприятието.
(118)
Тъй като не бяха представени доказателства в подкрепа на това твърдение, то не може да бъде взето предвид.
5. Други доводи
(119)
След оповестяването на временните заключения една от заинтересованите страни отново изказа твърдението, че промишлеността на Съюза има господстващо положение, с довода, че с налагането на мерки по отношение на мононатриевия глутамат промишлеността на Съюза ще има сравнително предимство на пазара на Съюза. Не бяха представени обаче нови доказателства в подкрепа на това твърдение. Поради това заключенията в съображение 145 от регламента за временните мерки се потвърждават, а твърдението следва да се отхвърли.
6. Заключение относно интереса на Съюза
(120)
Поради липсата на други коментари относно интереса на Съюза заключенията в съображения 126 - 148 от регламента за временните мерки се потвърждават.
Ж. ОКОНЧАТЕЛНИ АНТИДЪМПИНГОВИ МЕРКИ
1. Степен на отстраняване на вредата (марж на вредата)
(121)
След оповестяването на временните заключения една от заинтересованите страни оспори целевата печалба, използвана, за да се определи степента на отстраняване на вредата съгласно посоченото в съображение 151 от регламента за временните мерки. Същата страна изказа твърдението, че марж на печалбата преди данъчно облагане от порядъка на 3 - 5 % би бил разумна, пазарнообвързана печалба въз основа на нетната печалба преди данъчно облагане, реализирана от производители на мононатриев глутамат в две държави в Азия през 2013 г.
(122)
Маржът на печалбата, използван за установяване на степента на отстраняване на вредата, съответства на маржа на печалбата, който промишлеността на Съюза основателно би могла да очаква да реализира при нормални условия на конкуренция. Както се посочва в съображение 151 от регламента за временните мерки, дъмпинговият внос от Индонезия е започнал да оказва отражение едва през третата година от разглеждания период. По тази причина бе счетено за целесъобразно маржът на печалбата да бъде установен въз основа на първите две години от разглеждания период.
(123)
Поради липсата на други коментари относно степента на отстраняване на вредата заключенията в съображения 150 - 152 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2. Окончателни мерки
(124)
Предвид направените заключения относно дъмпинга, вредата, причинно-следствената връзка и интереса на Съюза и в съответствие с член 9, параграф 4 от основния регламент следва да бъдат наложени окончателни антидъмпингови мерки върху вноса на разглеждания продукт на равнището на дъмпинговите маржове в съответствие с правилото за по-ниското мито. В този случай индивидуалната ставка на митото за един производител износител бе преразгледана след оповестяването на временните заключения, тъй като някои сделки не бяха взети предвид при определянето на експортната му цена.
(125)
Въз основа на гореизложеното ставката, при която ще бъдат наложени митата, се определя, както следва:
Държава
Дружество
Дъмпингов марж
(%)
Марж на вредата
(%)
Окончателно антидъмпингово мито
(%)
Индонезия
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
[24,9 - 40,2]
7,2
Индонезия
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9 - 43,6]
13,3
Индонезия
Всички други дружества
28,4
[31,4 - 47,0]
28,4
(126)
Индивидуалните ставки на антидъмпинговото мито за дружествата, посочени в настоящия регламент, са установени въз основа на констатациите от настоящото разследване. Поради това те отразяват положението по отношение на тези дружества, установено по време на разследването. Тези ставки се прилагат изключително за вноса на разглеждания продукт с произход от засегнатата държава, произведен от изрично посочените правни субекти. Вносът на разглеждания продукт, произведен от всяко друго дружество, което не е изрично посочено с името и адреса си в постановителната част на настоящия регламент, включително от субекти, свързани с изрично посочените, се облага със ставката, приложима за всички други дружества. За тях не следва да се прилагат индивидуалните ставки на антидъмпинговите мита.
(127)
Дадено дружество може да отправи искане за прилагане на индивидуалните ставки на антидъмпинговото мито, ако впоследствие промени наименованието си. Искането трябва да бъде адресирано до Комисията (4). Искането трябва да съдържа цялата необходима информация, която позволява да се докаже, че промяната не засяга правото на дружеството да се ползва от приложимата за него ставка на митото. Ако промяната на наименованието на дружеството не засяга правото му да се ползва от приложимата за него ставка на митото, в Официален вестник на Европейския съюз се публикува известие, с което се съобщава за промяната на наименованието.
(128)
С цел да се сведат до минимум рисковете от заобикаляне поради голямата разлика в митническите ставки, е необходимо да се въведат специални мерки, за да се гарантира прилагането на индивидуалните антидъмпингови мита. Дружествата с индивидуални антидъмпингови мита трябва да представят на митническите органи на държавите членки валидна търговска фактура. Фактурата трябва да отговаря на изискванията, определени в приложението. Вносът, който не е придружен от такава фактура, се облага с антидъмпинговото мито, приложимо за всички други дружества.
(129)
За да се осигури правилното прилагане на антидъмпинговите мита, антидъмпинговото мито за всички други дружества се прилага не само за производителите износители, неоказали съдействие в настоящото разследване, но и за производителите, които не са осъществявали износ за Съюза през разследвания период.
3. Окончателно събиране на временното мито
(130)
С оглед на установените дъмпингови маржове и предвид равнището на вредата, причинена на промишлеността на Съюза, сумите, обезпечени чрез временното антидъмпингово мито, наложено с регламента за временните мерки, следва да бъдат окончателно събрани.
(131)
Комитетът, създаден съгласно член 15, параграф 1 от основния регламент, не представи становище,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Налага се окончателно антидъмпингово мито върху вноса на мононатриев глутамат, понастоящем класиран в код по КН ex 2922 42 00 (код по ТАРИК 2922420010), с произход от Индонезия.
2. Ставките на окончателното антидъмпингово мито, приложими към нетната цена франко границата на Съюза преди обмитяване на продукта, описан в параграф 1 и произведен от изброените в таблицата по-долу дружества, са, както следва:
Дружество
Окончателно антидъмпингово мито (%)
Допълнителен код по ТАРИК
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Всички други дружества
28,4
B999
3. Индивидуалните ставки на антидъмпинговото мито, определени за дружествата, посочени в параграф 2, се прилагат при представяне пред митническите органи на държавите членки на валидна търговска фактура, която отговаря на изискванията, посочени в приложението. Ако не бъде представена такава фактура, се прилага митото, приложимо за всички други дружества.
4. Освен ако е предвидено друго, се прилагат действащите разпоредби в областта на митата.
Член 2
Сумите, обезпечени чрез временните антидъмпингови мита в съответствие с Регламент за изпълнение (ЕС) № 904/2014, се събират окончателно.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила в деня след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 21 януари 2015 година.
RÈGLEMENT D'EXÉCUTION (UE) 2015/84 DE LA COMMISSION
du 21 janvier 2015
instituant un droit antidumping définitif et portant perception définitive du droit provisoire institué sur les importations de glutamate monosodique originaire d'Indonésie
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
vu le règlement (CE) no 1225/2009 du Conseil du 30 novembre 2009 relatif à la défense contre les importations qui font l'objet d'un dumping de la part de pays non membres de la Communauté européenne (1) (ci-après le «règlement de base»), et notamment son article 9, paragraphe 4,
considérant ce qui suit:
A. PROCÉDURE
1. Mesures provisoires
(1)
La Commission européenne (ci-après la «Commission») a institué, à partir du 22 août 2014, un droit antidumping provisoire sur les importations de glutamate monosodique originaire d'Indonésie au moyen du règlement d'exécution (UE) no 904/2014 de la Commission (2) (ci-après le «règlement provisoire»).
(2)
La procédure a été ouverte le 29 novembre 2013 à la suite d'une plainte déposée, le 16 octobre 2013, par Ajinomoto Foods Europe SAS (ci-après le «plaignant»), unique producteur de glutamate monosodique de l'Union, représentant donc 100 % de la production totale de ce produit réalisée dans l'Union.
(3)
Comme indiqué au considérant 20 du règlement provisoire, l'enquête relative au dumping et au préjudice a porté sur la période du 1er octobre 2012 au 30 septembre 2013 (ci-après la «période d'enquête»). L'examen des tendances utiles aux fins de l'évaluation du préjudice a couvert la période comprise entre le 1er avril 2010 et la fin de la période d'enquête (ci-après la «période considérée»).
2. Procédure ultérieure
(4)
Après avoir été informées des faits et considérations essentiels sur la base desquels il a été décidé d'instituer un droit antidumping provisoire (ci-après les «conclusions provisoires»), plusieurs parties intéressées ont présenté des observations écrites exposant leur point de vue à ce propos. Celles qui l'ont demandé ont également eu la possibilité d'être entendues.
(5)
La Commission a examiné les observations présentées oralement et par écrit par les parties intéressées et, le cas échéant, a modifié les conclusions provisoires en conséquence.
(6)
La Commission a informé toutes les parties des faits et considérations essentiels sur la base desquels elle envisageait d'instituer un droit antidumping définitif sur les importations de glutamate monosodique d'Indonésie et de porter perception définitive des montants déposés au titre du droit provisoire (ci-après les «conclusions définitives»). Un délai leur a également été accordé pour leur permettre de présenter leurs observations sur les conclusions définitives.
(7)
Les observations présentées par les parties intéressées ont été examinées et prises en considération, lorsqu'il y avait lieu.
3. Échantillonnage
(8)
En l'absence d'observations relatives à la méthode d'échantillonnage des producteurs indépendants, les conclusions provisoires figurant aux considérants 7 à 19 du règlement provisoire sont confirmées.
B. PRODUIT CONCERNÉ ET PRODUIT SIMILAIRE
(9)
Comme indiqué au considérant 21 du règlement provisoire, le produit concerné est le glutamate monosodique originaire d'Indonésie, relevant actuellement du code NC ex 2922 42 00 (ci-après le «produit concerné»). Le glutamate monosodique est un additif alimentaire principalement utilisé comme exhausteur de goût dans les potages, les bouillons, les préparations de poisson et de viande, les mélanges d'épices et les plats préparés. Il est produit sous forme de cristaux blancs, inodores, de différentes tailles. Le glutamate monosodique est également utilisé par l'industrie chimique pour des applications non alimentaires, telles que les détergents. Le glutamate monosodique est disponible dans divers conditionnements allant de paquets de 0,5 gramme destinés aux consommateurs à des sacs en vrac de 1 000 kilogrammes. Les plus petits sont vendus par les détaillants aux consommateurs privés, alors que les plus grands, de 20 kilogrammes et plus, sont destinés aux utilisateurs industriels. En outre, il existe différents degrés de pureté. Cependant, le glutamate monosodique ne présente pas de différence dans ses caractéristiques en fonction du conditionnement ou du degré de pureté.
(10)
En l'absence d'observations relatives au produit concerné et au produit similaire, les conclusions figurant aux considérants 21 à 25 du règlement provisoire sont confirmées.
C. DUMPING
1. Valeur normale
(11)
En l'absence de toute observation concernant la valeur normale, les considérants 26 à 31 du règlement provisoire sont confirmés.
2. Prix à l'exportation
(12)
Les deux producteurs-exportateurs indonésiens ayant coopéré ont réaffirmé que les prix de vente pour leurs sociétés liées étaient fixés aux conditions normales du marché et que la détermination du prix à l'exportation devait dès lors être basée sur le prix de vente entre la société mère en Indonésie et le premier client lié, plutôt que sur un prix à l'exportation construit.
(13)
À l'appui de cette affirmation, les deux producteurs-exportateurs ont allégué qu'il n'existait aucun élément de preuve concernant une compensation croisée entre des produits ou d'autres coûts engagés entre la société mère en Indonésie et ses sociétés liées. Les conclusions figurant au considérant 37 du règlement provisoire n'auraient donc pas dû être fondées sur ces éléments.
(14)
Un producteur-exportateur a affirmé, de surcroît, que sa société liée dans l'Union n'était pas un importateur mais un intermédiaire qui revendait le produit dans l'Union avant dédouanement. Selon ce producteur-exportateur, au vu de ces éléments, les conclusions exposées au considérant 37 du règlement provisoire, à savoir que le prix de transfert entre sociétés liées ne se situait pas à un niveau pouvant permettre aux importateurs liés de réaliser un bénéfice raisonnable dans l'Union, n'étaient donc pas applicables.
(15)
À titre liminaire, il convient de rappeler que le seul fait qu'il existe une association entre l'exportateur et l'importateur est suffisant pour que la Commission puisse estimer que les prix réels à l'exportation ne sont pas fiables; l'existence d'une telle association est en effet l'une des nombreuses raisons pour lesquelles les prix réels à l'exportation peuvent être considérés comme n'étant pas fiables. En raison de l'association entre le fournisseur et l'importateur, les prix facturés par un fournisseur à sa société liée dans l'Union sont des prix de transfert, qui ne résultent pas de négociations menées aux conditions normales du marché, ce qui est en principe la règle entre des entreprises indépendantes. En outre, il est évident que les coûts induits par les activités d'une société liée et la marge bénéficiaire de cette dernière réduisent effectivement le montant perçu par le producteur-exportateur dans la mesure où ceux-ci sont normalement supportés par l'importateur.
(16)
De plus, en l'espèce, l'enquête a montré que les sociétés liées concernées n'ont pas dégagé de marge bénéficiaire durable dans l'Union. À cet égard, il convient tout d'abord de noter que la marge bénéficiaire d'un importateur indépendant ayant coopéré n'a pu être utilisée, car elle était confidentielle et n'a donc pas pu être divulguée aux concurrents. Par conséquent, on a utilisé comme point de référence une marge bénéficiaire utilisée dans le cadre d'une procédure précédente relative à un autre produit chimique fabriqué par une industrie similaire et importé dans l'Union dans des circonstances comparables au cas d'espèce (3). Cette marge bénéficiaire est la base la plus objective disponible permettant d'estimer de manière satisfaisante un prix à l'exportation de pleine concurrence. Cette marge bénéficiaire raisonnable utilisée était de 5 %. Les bénéfices réalisés par les sociétés liées dans l'Union étant sensiblement inférieurs à ce seuil, et compte tenu du caractère non durable de ce bénéfice, le prix de transfert n'a pu être considéré comme fiable.
(17)
En outre, il n'est pas absolument nécessaire de disposer d'éléments de preuve positifs attestant qu'une compensation croisée a de fait eu lieu entre les sociétés liées ou que certains coûts engagés et normalement supportés par un importateur ont cependant été payés par une partie. Comme mentionné plus haut, ces coûts sont toujours supportés par une société liée dès lors que cette société exerce des fonctions de vente et d'importation. En raison de l'association entre les sociétés liées, l'existence d'une compensation croisée par le biais d'autres produits ou de tels coûts ne peut être exclue et les prix de transfert ne sont par conséquent pas fiables.
(18)
La question de savoir si la société liée dans l'Union exerce la totalité des fonctions d'un importateur ou, en réalité, d'autres fonctions n'est pas non plus pertinente. Ce qui importe est de déterminer si le prix à l'exportation au niveau frontière communautaire est fiable. Comme indiqué au considérant 15 ci-dessus, la présente enquête a révélé que les niveaux de prix entre sociétés liées ne permettaient pas aux sociétés liées dans l'Union de réaliser une marge bénéficiaire raisonnable. Aucun des exportateurs n'a fourni d'élément de preuve expliquant en quoi cette marge bénéficiaire était inappropriée et, par conséquent, les arguments avancés à cet égard devraient être considérés comme non fondés. L'argument selon lequel l'une de ces sociétés liées n'a pas exercé les fonctions d'un importateur dans l'Union n'était pas recevable, étant donné que, comme indiqué ci-dessus, il importe peu de savoir quelles sont précisément les fonctions que la société a exercées dans l'Union. En outre, le fait que la société n'a exercé que certaines fonctions d'un importateur se reflète nécessairement dans le montant des frais de vente, dépenses administratives et autres frais généraux des sociétés liées, mais certainement pas dans la marge bénéficiaire utilisée. De plus, il convient de noter que le fait que certaines activités soient assurées par la société liée avant l'importation ne signifie pas que le prix à l'exportation ne peut pas être construit sur la base du prix de revente au premier client indépendant, compte tenu des ajustements nécessaires opérés conformément à l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base.
(19)
Après la notification des conclusions finales, les deux producteurs-exportateurs indonésiens ayant coopéré ont réitéré leurs arguments concernant la détermination du prix à l'exportation. Un producteur-exportateur a contesté les conclusions exposées dans le considérant 15 selon lesquelles le simple fait qu'il existe une association entre l'exportateur et l'importateur suffit pour permettre à la Commission de considérer les prix réels à l'exportation comme non fiables et a affirmé que cela était contraire à l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base. En outre, selon le même producteur-exportateur, les considérations figurant au considérant 17 selon lesquelles certains coûts sont supportés par une société liée dès lors que cette société exerce des fonctions de vente et d'importation n'étaient pas fondées sur les faits de l'espèce. Enfin, ce producteur-exportateur a affirmé que la Commission n'a pas tenu compte du fait que les prix facturés à la société liée et ceux facturés à des clients indépendants dans l'Union se situaient à des niveaux similaires.
(20)
L'autre producteur-exportateur a réitéré son allégation selon laquelle ses prix à l'exportation au premier client indépendant à la frontière de l'Union devraient être pris en considération pour déterminer le prix à l'exportation, soulignant que la société liée agissait uniquement en tant qu'intermédiaire et que le dédouanement, entre autres, était effectué par les clients indépendants dans l'Union.
(21)
En réponse à ces arguments, il convient de noter que, conformément à l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base, la Commission a estimé, en se fondant sur les faits de l'espèce, que les prix à l'exportation devaient être construits du fait de l'existence d'une association entre les exportateurs et les parties liées. De fait, l'enquête a montré que les sociétés liées concernées n'ont pas dégagé de marge bénéficiaire durable dans l'Union pendant la période d'enquête. À cet égard, la fonction de la société liée dans l'Union n'est pas pertinente pour déterminer si, en l'espèce, les prix à l'exportation doivent être construits. En outre, comme indiqué au considérant 18 ci-dessus, le fait que les sociétés liées n'exercent que certaines fonctions ne constitue pas un obstacle à l'application de l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base, mais se traduit par une baisse du montant des frais de vente, dépenses administratives et autres frais généraux à déduire du prix auquel le produit concerné est revendu pour la première fois à un acheteur indépendant. Enfin, il convient aussi de noter que les producteurs-exportateurs n'ont pas communiqué de nouveaux éléments de preuve concrets permettant de revenir sur ces conclusions. En ce qui concerne l'affirmation relative au niveau de prix similaire pour les clients liés et les clients indépendants dans l'Union, il convient de noter que cette question a déjà été traitée au considérant 37 du règlement provisoire. L'enquête a conclu qu'en dépit de niveaux de prix similaires par rapport aux clients indépendants, le prix de transfert entre les sociétés liées ne se situait pas à un niveau pouvant permettre aux importateurs liés de réaliser un bénéfice durable dans l'Union. Par conséquent, ces arguments devraient être rejetés.
(22)
Les arguments concernant le recours à des prix à l'exportation construits dans le cadre de la présente enquête devraient, dès lors, être rejetés.
(23)
Les deux mêmes producteurs-exportateurs ont affirmé que, si les prix à l'exportation devaient être construits en dépit de leurs arguments exposés aux considérants 12 à 14, la marge bénéficiaire raisonnable de 5 % utilisée pour construire le prix à l'exportation a été surestimée et qu'il convenait plutôt d'utiliser la marge bénéficiaire réelle de leurs sociétés liées, car les prix pratiqués entre les parties liées étaient au même niveau que ceux pratiqués à l'égard des clients indépendants.
(24)
Sur la base des considérations exposées aux considérants 15 à 18 concernant la fiabilité des prix de transfert et des marges bénéficiaires des sociétés liées établies dans l'Union, cet argument devrait être rejeté. En tout état de cause, les ajustements opérés pour tenir compte des frais supportés conformément à l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base étaient fondés sur les propres frais de vente, dépenses administratives et autres frais généraux des sociétés concernées et reflétaient par conséquent les activités de ces sociétés, quelles que soient leurs fonctions. Par conséquent, cet argument devrait être rejeté.
(25)
L'un des producteurs-exportateurs ci-dessus a affirmé que, pour des transactions spécifiques avec une société non liée au producteur-exportateur, le prix à l'exportation aurait dû être basé sur le prix réellement payé ou à payer conformément à l'article 2, paragraphe 8, du règlement de base. La Commission a toutefois estimé que les ventes en question n'étaient pas des ventes à l'exportation vers l'Union. Partant, les transactions concernées ont été exclues de la détermination du prix à l'exportation. Après l'information finale des parties, le producteur-exportateur a contesté cette exclusion en affirmant que la Commission devrait prendre en considération la totalité des ventes du produit concerné réalisées par le producteur-exportateur dans l'Union. Pourtant, toutes les ventes au client indépendant concerné étaient entrées en ligne de compte pour déterminer le prix à l'exportation. Aucune transaction ultérieure de ce client indépendant ne peut être prise en considération car, premièrement, il ne s'agit pas de ventes à l'exportation au sens de l'article 2, paragraphes 8 et 9, du règlement de base et, deuxièmement, ces ventes risqueraient d'être comptabilisées deux fois. Dès lors, l'argument du producteur-exportateur a été rejeté.
(26)
En l'absence de toute autre observation concernant la détermination du prix à l'exportation, les conclusions provisoires figurant aux considérants 32 à 38 du règlement provisoire sont confirmées.
3. Comparaison
(27)
Après avoir été informés des conclusions provisoires, les deux producteurs-exportateurs ayant coopéré ont contesté que les coûts exposés pour transporter les marchandises de l'usine vers l'entrepôt doivent être considérés comme des coûts de logistique interne qui n'affectent donc pas la comparabilité des prix.
(28)
Un des producteurs-exportateurs disposait sur le marché intérieur de plusieurs entrepôts de distribution à partir desquels le glutamate monosodique était expédié au consommateur final. Ce même producteur-exportateur a affirmé que les coûts de transport de l'usine à l'entrepôt devaient être considérés comme des frais de transport nationaux et être déduits de la valeur normale, car aucun coût de ce type n'était supporté pour les ventes à l'exportation. L'autre producteur-exportateur a allégué que, dans certains cas, le coût supporté pour acheminer les marchandises jusqu'à l'entrepôt pouvait être lié à une facture spécifique, constituant donc des frais de vente directs, et que ce coût est inclus dans le prix facturé aux clients, affectant ainsi la comparabilité des prix. Ce coût devrait donc être déduit de la valeur normale.
(29)
Les entrepôts sont considérés comme faisant partie des locaux d'un producteur-exportateur et ce n'est qu'à partir du moment où un produit est dans l'entrepôt qu'il est prêt à la vente. La distance entre l'entrepôt et l'usine est un élément dénué de pertinence, de même que le fait que le transport de l'usine à l'entrepôt peut être lié à une transaction de vente intérieure, car il s'agit de coûts normalement exposés avant la vente, et donc pas de frais de vente directs ayant un effet sur la comparabilité des prix. Par conséquent, sur la base de l'article 2, paragraphe 10, point e), du règlement de base, les affirmations faites sur ce point devraient être rejetées.
(30)
Après avoir été informé des conclusions provisoires, le producteur-exportateur ayant coopéré qui a exporté du glutamate monosodique par l'intermédiaire d'une société liée située en dehors de l'Union a affirmé que son exportation ne devait pas faire l'objet d'un ajustement en vertu de l'article 2, paragraphe 10, point i), du règlement de base, étant donné que la société liée située en dehors de l'Union n'a pas fait office d'agent et n'a pas travaillé sur la base de commissions. Le producteur-exportateur a également affirmé que la marge commerciale de la société liée en question, qui a servi de base à l'ajustement opéré, n'a pas d'incidence sur la comparabilité des prix car lors de la construction du prix à l'exportation, la Commission a déjà déduit une marge bénéficiaire raisonnable au niveau de la société liée dans l'Union, qui couvre toutes les marges bénéficiaires relatives à toutes les transactions intragroupe. Le producteur-exportateur a affirmé en outre que, tout au plus, seuls les frais de vente, dépenses administratives et autres frais généraux de la société liée en dehors de l'Union devraient être déduits du prix à l'exportation construit.
(31)
L'enquête a établi que la société liée située en dehors de l'Union maintenait une marge sur chaque vente à l'exportation vers l'Union. Cette marge a eu des effets sur la comparabilité des prix, car celle-ci était maintenue uniquement sur les ventes à l'exportation, à l'exclusion des ventes sur le marché intérieur. L'affirmation selon laquelle la marge bénéficiaire de la société liée était déjà prise en considération lors de la construction du prix à l'exportation conformément à l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base n'a pu être acceptée. Cela s'explique par le fait que les ajustements opérés en vertu de l'article 2, paragraphe 9, et de l'article 2, paragraphe 10, du règlement de base ont des objectifs différents, sont distincts l'un de l'autre et régis par des règles de fond différentes. L'article 2, paragraphe 9, du règlement de base vise à établir un prix à l'exportation fiable, tandis que l'article 2, paragraphe 10, du règlement de base vise à garantir la comparabilité du prix à l'exportation et de la valeur normale. Une fois que le prix à l'exportation a été dûment établi conformément à l'article 2, paragraphe 8 ou 9, du règlement de base, les éventuels ajustements en vertu de son article 2, paragraphe 10, ne concernent plus le prix à l'exportation en tant que tel et ne sont en aucun cas destinés à déterminer la valeur normale et le prix à l'exportation en tant que tel. Par conséquent, le producteur-exportateur ayant coopéré ne tient pas compte de l'objectif de l'ajustement au titre de l'article 2, paragraphe 10, point i), du règlement de base, qui est de rendre le prix comparable à la valeur normale et non de déterminer le prix à l'exportation en tant que tel. Par conséquent, la marge bénéficiaire raisonnable déduite au titre de l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base ne couvre pas une marge éventuelle réalisée dans le même circuit de vente. En ce qui concerne le montant à corriger, l'ajustement opéré traduit la marge effectivement pratiquée entre les sociétés liées et affecte donc véritablement les prix et leur comparabilité. Il n'y a donc aucune raison de le remplacer par un autre montant théorique. Enfin, la Commission est fondée à tenir compte du fait que la société liée située en dehors de l'Union perçoit une rémunération (sous la forme de la marge retenue par la société liée sur les ventes, qu'elle facture à des clients dans l'Union). Pour que la société liée puisse être qualifiée de société soumise à l'impôt sur les sociétés dans le pays situé en dehors de l'Union (où le taux de l'impôt sur les sociétés est sensiblement plus bas qu'en Indonésie) en ce qui concerne ces rémunérations, elle doit y exercer une véritable activité économique. Dès lors, le producteur-exportateur indonésien ne peut pas, d'une part, chercher à bénéficier d'un traitement fiscal favorable du fait de la présence de la société liée dans le pays en dehors de l'Union et de l'activité économique que cette dernière y exerce, et, d'autre part, affirmer dans le cadre d'une procédure antidumping que la société liée n'exerce pas d'activités économiques. Par conséquent, ces arguments devraient être rejetés.
(32)
Après avoir été informé des conclusions définitives, le producteur-exportateur a réitéré ses allégations en ce qui concerne l'ajustement opéré au titre de la marge de sa société liée et mis en doute le fait que des considérations fiscales devraient s'inscrire dans le cadre d'une enquête antidumping. Celui-ci a également affirmé que, s'il ne contestait pas le fait que sa société liée exerçait des activités commerciales dans le pays tiers concerné, celles-ci étaient limitées pour le produit en question. En outre, il a été réaffirmé que les activités de la société étaient manifestement différentes de celles d'un agent et que celle-ci ne percevait pas de commission de la part du producteur-exportateur pour les ventes vers l'Union. Enfin, le producteur à l'exportation a répété que, lors de la construction du prix à l'exportation, la Commission avait déjà déduit, au niveau de la société liée dans l'Union, une marge bénéficiaire raisonnable qui couvrait toutes les marges bénéficiaires relatives à toutes les transactions intragroupe. À cet égard, le producteur-exportateur a affirmé que, dans le cas de ventes successives entre des sociétés liées, la pratique de la Commission consiste de fait à ne déduire que la marge bénéficiaire de la société liée vendant directement des produits au client indépendant dans l'Union, et pas les marges bénéficiaires des autres sociétés liées présentes dans le même circuit de vente.
(33)
Il convient de noter qu'en l'espèce, l'existence d'une entité fiscale distincte peut servir à vérifier si la partie liée établie en dehors de l'Union exerce d'importantes activités économiques; en effet, celles-ci sont requises en vertu de la législation fiscale nationale. En l'espèce, et comme expliqué au considérant 31, la Commission a pris en compte le fait que le producteur-exportateur concerné détient une partie liée, établie en dehors de l'Union, dont l'activité économique est importante, et le fait que ladite partie a déduit une marge pour chacune des opérations de vente du produit concerné entre les parties liées, affectant ainsi la comparabilité des prix à l'exportation du glutamate monosodique vers l'Union. En outre, comme indiqué au considérant 31, le montant qui a servi de base pour calculer l'ajustement correspondait à la marge effectivement pratiquée entre les sociétés liées et rendait donc également compte avec précision des activités de la société liée. Par conséquent, ces arguments devraient être rejetés.
(34)
Après avoir été informé des conclusions provisoires, le même producteur-exportateur a contesté l'ajustement opéré au titre des commissions versées sur le prix à l'exportation en affirmant qu'elles ne constituaient pas des frais de vente directs, mais étaient versées sur une base mensuelle, sans être donc liées à une opération de vente spécifique et avoir d'incidence sur la comparabilité des prix. Ce producteur-exportateur a déclaré que les commissions versées n'avaient d'effet qu'entre les sociétés liées et que, partant, l'article 2, paragraphe 10, point i), du règlement de base n'était pas applicable. Le producteur-exportateur a également affirmé que, dans l'hypothèse où il constituerait une seule entité économique avec sa société liée, tout transfert de fonds au sein de cette entité économique ne représente pas une dépense ou une recette pour cette entité économique.
(35)
L'enquête a établi que, conformément à une «convention de commission» entre le producteur-exportateur et sa société liée, les commissions devenaient exigibles dès lors que le producteur-exportateur en Indonésie vendait directement à des clients indépendants sur le marché de l'Union (et non par l'intermédiaire de son entreprise liée). La commission versée était directement liée à la valeur nette des ventes. En conséquence, le lien direct entre la vente et la commission payée a affecté la comparabilité des prix au sens de l'article 2, paragraphe 10, point i), du règlement de base.
(36)
Enfin, l'hypothèse selon laquelle les sociétés liées étaient considérées comme une entité économique unique est inexacte. L'enquête a établi que le producteur-exportateur avait lui-même un service d'exportation pleinement opérationnel et il n'y avait aucun «doublonnage» de tâches relatives à l'exportation entre le producteur-exportateur et l'importateur lié. Par conséquent, la société liée ne peut pas être considérée comme un service de vente interne et ces arguments devraient être rejetés.
(37)
À titre subsidiaire, dans l'hypothèse où les prix à l'exportation feraient l'objet d'un ajustement conformément à l'article 2, paragraphe 10, point i), du règlement de base, le producteur-exportateur a allégué que le montant des commissions versées devrait également être exclu des frais de vente, dépenses administratives et autres frais de la société liée qui ont été déduits du prix de revente au premier client indépendant dans l'Union, conformément à l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base. Toutefois, en vertu de l'article 2, paragraphe 9, du règlement de base, lorsqu'on construit un prix fiable à l'exportation, tous les frais intervenus entre l'importation et la revente devraient être déduits du prix de revente au premier client indépendant dans l'Union et il n'existe aucune base juridique pour compenser ces coûts par quelque revenu que ce soit, comme le demande le producteur-exportateur. En outre, les frais de vente, dépenses administratives et autres frais de la société liée dans l'Union concernaient un circuit de vente différent (à savoir par l'intermédiaire du client lié) des revenus provenant des commissions, qui s'appliquaient au circuit de vente à des clients indépendants. Enfin, l'ajustement opéré au titre de la marge en application de l'article 2, paragraphe 10, du règlement de base et la détermination du prix à l'exportation conformément aux paragraphes 8 ou 9 du même article 2 poursuivent des objectifs différents et constituent deux stades différents de l'analyse du dumping.
(38)
Après avoir été informé des conclusions finales, le producteur-exportateur en question a réitéré ses allégations en ce qui concerne la commission décrite au considérant 35 et a ajouté qu'il serait incohérent de considérer, d'une part, que les prix de transfert entre parties liées ne sont pas fiables et d'ajuster, d'autre part, le prix à l'exportation en se basant sur une convention relative aux commissions conclue entre les parties liées. Le producteur-exportateur a en outre contesté les conclusions exposées au considérant 35 qui établissaient que la commission versée était directement liée à la valeur nette des ventes et qu'il existait par conséquent un lien direct entre la vente et la commission versée, affectant ainsi la comparabilité des prix; en effet, cette commission était payée une fois par mois et les modalités de son calcul n'étaient pas communiquées entre les parties.
(39)
Le producteur-exportateur n'a ni étayé davantage les allégations ni fourni d'informations factuelles complémentaires à l'appui de son affirmation qui permettraient de revenir sur les conclusions susmentionnées. Par conséquent, les conclusions énoncées aux considérants 35 à 37 sont confirmées.
(40)
Après l'information provisoire des parties, un producteur-exportateur a allégué qu'il faudrait ajuster la valeur normale pour tenir compte des coûts promotionnels et des incitations. Le producteur-exportateur a affirmé que ces coûts n'étaient pas exposés pour les ventes à l'exportation vers l'Union, alors qu'ils ont des effets directs sur le prix des ventes intérieures. À l'appui de cet argument, le producteur-exportateur a allégué que, dans certains cas tout au moins, ces coûts pouvaient se retrouver dans des transactions de vente intérieures. Enfin, ce producteur-exportateur a affirmé que les coûts promotionnels et les incitations reflétaient les différents niveaux du commerce sur le marché intérieur (où le glutamate monosodique était directement vendu à des détaillants), d'une part, et les ventes vers l'Union (qui étaient destinées à des négociants et des distributeurs), d'autre part.
(41)
L'enquête a montré que les coûts promotionnels et les incitations étaient essentiellement liés à des comptes clients et non à des transactions de vente spécifiques. Ceux-ci sont supportés indépendamment de la question de savoir si le produit a été finalement vendu. En outre, l'enquête a révélé que les coûts prétendument liés à une opération de vente spécifique n'étaient en réalité pas répercutés sur le prix. Au vu de ces éléments, il a été conclu que les coûts promotionnels et les incitations n'ont pas eu d'incidence sur les prix et leur comparabilité et que cet argument devrait être rejeté.
(42)
Un producteur-exportateur a allégué que le glutamate monosodique produit sous forme de cristaux de grande taille (taille de grain) présentait des caractéristiques physiques différentes et était vendu à un stade commercial différent par rapport au glutamate monosodique exporté vers l'Union. Le producteur-exportateur a dès lors affirmé que le glutamate monosodique sous forme de cristaux de grande taille ne devait pas entrer en ligne de compte pour déterminer la valeur normale.
(43)
L'enquête a établi qu'il existait plusieurs tailles de grain: poudre, fines, petites, régulières et de grande taille. La définition du produit couvre toutes les tailles de grain car celles-ci présentent les mêmes caractéristiques essentielles, sont destinées aux mêmes utilisations finales et sont interchangeables. Par conséquent, tous les types de produits devraient être pris en considération dans la détermination. En outre, l'enquête a établi que l'existence de différentes tailles de grain n'était pas un facteur de coût.
(44)
L'enquête a en outre démontré que les clients sur le marché intérieur qui ont acheté du glutamate monosodique à grande taille de grain en ont également acheté en d'autres tailles. Il n'y avait aucun élément indiquant que l'écart de prix constaté pour le glutamate monosodique à grande taille de tamis était lié aux caractéristiques physiques ou au stade commercial, car il était possible d'établir un lien entre cet écart de prix et d'autres éléments, tels que les clients et les volumes achetés. En outre, le producteur-exportateur n'a pas été en mesure de quantifier la prétendue différence en matière de caractéristiques physiques. Les arguments avancés à cet égard devraient donc être rejetés.
(45)
En l'absence d'autres observations relatives à la comparaison, les conclusions établies aux considérants 39 à 46 du règlement provisoire sont confirmées.
4. Marges de dumping
(46)
En l'absence de commentaires, la méthode utilisée pour calculer les marges de dumping décrites aux considérants 47 à 48 du règlement provisoire est confirmée.
(47)
Compte tenu de l'exclusion de certaines transactions de la détermination du prix d'exportation d'un producteur-exportateur comme mentionné au considérant 25, et en l'absence de toute autre observation, les marges de dumping définitives, exprimées en pourcentage du prix caf frontière de l'Union, avant dédouanement, s'établissent comme suit:
Société
Marge de dumping
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2 %
PT. Miwon Indonesia
13,3 %
Toutes les autres sociétés
28,4 %
D. PRÉJUDICE
1. Définition de l'industrie de l'Union et de la production de l'Union
(48)
Des parties intéressées ont réaffirmé que la Commission devait exclure le producteur de l'Union ayant coopéré de l'industrie de l'Union du fait qu'il était lié à un producteur-exportateur n'ayant pas coopéré en Indonésie. Elles ont allégué que l'existence de ce lien pouvait avoir des conséquences sur la situation de préjudice.
(49)
Les parties concernées n'ont fourni aucune information ou preuve nouvelles à cet égard. En particulier, elles n'ont pas été en mesure de justifier en quoi la situation de préjudice aurait pu être affectée. Comme indiqué au considérant 53 du règlement provisoire, dans ce cas, il n'y a pas lieu d'exclure le producteur de l'Union ayant coopéré auprès de l'industrie de l'Union malgré sa relation avec le producteur-exportateur n'ayant pas coopéré en Indonésie car ce producteur unique de l'Union a pleinement coopéré avec la Commission pendant l'enquête et a fait l'objet d'une vérification complète. Par conséquent, le fait que le producteur-exportateur indonésien n'ait pas collaboré à l'enquête n'a eu aucune incidence sur son déroulement. Par conséquent, cet argument devrait être rejeté.
(50)
Après avoir été informées des conclusions, les parties concernées ont réaffirmé leur argument selon lequel le producteur de l'Union ayant coopéré devait être exclu de l'industrie de l'Union du fait qu'il était lié à un producteur-exportateur n'ayant pas coopéré en Indonésie. Ces parties ont affirmé que la non-coopération de la part du producteur-exportateur lié en Indonésie a pu avoir une incidence sur la situation de préjudice pour l'industrie de l'Union. En substance, elles ont affirmé que les prix du glutamate monosodique sont négociés au niveau mondial et que, du fait de ce lien, il y avait un risque de compensation croisée, qui consiste à abaisser les prix facturés aux clients sur le marché de l'Union et à pratiquer des prix plus élevés sur le marché d'un pays tiers. En ne coopérant pas à l'enquête, le producteur-exportateur lié en Indonésie priverait la Commission de la possibilité de vérifier si une compensation croisée a eu lieu.
(51)
Les parties concernées se sont limitées à avancer cet argument, sans toutefois l'étayer d'aucun élément de preuve concret. En tout état de cause, en ce qui concerne les prix pratiqués par le producteur de l'Union à l'égard de ses clients sur le marché de l'Union, qui ont été vérifiés au cours de l'enquête, rien n'indique que ces prix ont été diminués pour des raisons de compensation croisée. Au contraire, comme mentionné au considérant 100 du règlement provisoire, les prix des importations en provenance d'Indonésie ont diminué de 8 % au cours de la période considérée, ce qui a exercé une pression sur les prix sur le marché de l'Union, de sorte que l'industrie de l'Union n'a pas pu aligner l'augmentation de ses prix sur celle de ses coûts. Par conséquent, l'industrie de l'Union dans son ensemble a dû diminuer ses prix sur la période considérée. Cet argument a donc été rejeté.
(52)
En l'absence de toute autre observation concernant la définition de l'industrie de l'Union et de la production de l'Union, les conclusions exposées aux considérants 50 et 51 du règlement provisoire sont confirmées.
2. Consommation de l'Union
(53)
Après avoir été informée des conclusions provisoires, une partie intéressée a affirmé que la description de l'évolution de la consommation de l'Union au considérant 55 du règlement provisoire était incomplète. En particulier, cette partie a allégué que la diminution de la consommation observée entre l'EF 2010/2011 et l'EF 2011/2012 s'expliquait par le fait que les importations en provenance du Viêt Nam ont été remplacées par des importations moins chères en provenance d'Indonésie et que, dès lors, les clients dans l'Union, ne prévoyant plus de hausse des prix, ont vendu leurs stocks accumulés, ce qui a eu pour effet de faire baisser le volume global des ventes dans l'Union.
(54)
Les circonstances décrites par la partie intéressée concernée n'étaient pas en contradiction avec les conclusions exposées au considérant 55 du règlement provisoire, à savoir que la baisse de la consommation entre l'EF 2010/2011 et l'EF 2011/2012 était principalement imputable à la diminution des ventes de l'industrie de l'Union sur le marché de l'Union. Précisément, entre l'EF 2010/2011 et l'EF 2011/2012, tant les ventes de l'industrie de l'Union que les importations en provenance de pays tiers ont reculé. Toutefois, alors que le total des importations n'a diminué que de 2 % (voir le considérant 107 du règlement provisoire), le volume des ventes de l'industrie de l'Union a chuté de 16 % (considérant 72 du règlement provisoire). Comme le montre le tableau figurant au considérant 68 du règlement provisoire, la diminution du volume des ventes réalisées par l'industrie de l'Union a coïncidé avec une diminution du volume de production de l'industrie de l'Union.
(55)
Cependant, comme l'indique le tableau figurant au considérant 104 du règlement provisoire, les importations en provenance du Viêt Nam ont augmenté entre l'EF 2010/2011 et l'EF 2011/2012, contrairement à ce qui a été affirmé par la partie intéressée concernée, alors que les importations originaires d'autres pays tiers, tels que le Brésil, ont chuté de près de 60 % au cours de la même période. Les constatations faites ne confirment donc pas l'hypothèse selon laquelle les importations en provenance du Viêt Nam ont été remplacées par des importations en provenance d'Indonésie.
(56)
En outre, la partie concernée n'a pas justifié son allégation selon laquelle les utilisateurs avaient accumulé des stocks avant la période considérée et les avaient vendus en plus grandes quantités lorsque les importations en provenance d'Indonésie ont augmenté. Il n'a pas non plus été possible de confirmer ces allégations au cours de l'enquête. Les affirmations sur ce point de la partie intéressée devraient donc être rejetées.
(57)
En l'absence de toute autre observation concernant la consommation de l'Union, les conclusions exposées aux considérants 52 à 55 du règlement provisoire ont été confirmées.
3. Importations en provenance du pays concerné
(58)
En l'absence de toute observation concernant les importations en provenance du pays concerné, les conclusions exposées aux considérants 56 à 66 du règlement provisoire ont été confirmés.
4. Situation économique de l'industrie de l'Union
(59)
Une partie intéressée a affirmé que, bien que le volume de production et l'utilisation des capacités aient diminué durant la période considérée, ce recul n'était que la conséquence d'une augmentation substantielle avant cette période. Cette partie a affirmé que, par conséquent, la baisse constatée au cours de la période considérée ne devait pas être considérée comme une évolution négative et ne témoignait pas d'une situation de préjudice. Toutefois, seules les tendances constatées au cours de la période considérée sont normalement prises en considération pour évaluer l'évolution des indicateurs de préjudice. En l'espèce, il n'y avait aucune raison valable de s'écarter de cette pratique et d'évaluer l'évolution des indicateurs de préjudice sur une période plus longue. L'argument devrait donc être rejeté.
(60)
La même partie intéressée a allégué que l'inclusion éventuelle de sous-produits pourrait avoir gonflé les coûts de production de l'industrie de l'Union, ce qui aurait eu également une incidence sur la rentabilité. Cet argument est erroné. Le coût de production de l'industrie de l'Union, y compris des sous-produits, a été vérifié et le caractère exhaustif et exact des coûts a été démontré d'une manière satisfaisante. Cette allégation devrait donc être rejetée.
(61)
En l'absence de toute autre observation concernant l'évolution des indicateurs de préjudice, les conclusions exposées dans les considérants 67 à 93 du règlement provisoire sont confirmées.
5. Conclusion relative au préjudice
(62)
Une partie intéressée a affirmé que tous les indicateurs de préjudice n'ont pas fait apparaître d'évolution négative et que l'existence d'une telle évolution dans seulement quelques indicateurs de préjudice ne suffit pas pour conclure que l'industrie de l'Union a subi un préjudice important.
(63)
Conformément à l'article 3, paragraphe 5, du règlement de base, tous les indicateurs de préjudice ne doivent pas afficher de tendance négative pour que l'on puisse conclure à l'existence d'un préjudice important. En outre, l'allégation était inexacte, puisque l'enquête a montré que presque tous les indicateurs de préjudice ont affiché une tendance négative au cours de la période considérée. L'argument devrait donc être rejeté.
(64)
À la lumière de ce qui précède et en l'absence de toute autre observation, les conclusions des considérants 94 à 96 du règlement provisoire selon lesquelles l'industrie de l'Union a subi un préjudice important au sens de l'article 3, paragraphe 5, du règlement de base ont été confirmées.
E. LIEN DE CAUSALITÉ
1. Effet des importations ayant fait l'objet d'un dumping
(65)
Une partie a affirmé qu'étant donné les conclusions énoncées au considérant 66 du règlement provisoire, selon lesquelles la marge de sous-cotation moyenne pondérée était comprise entre 0 % et 5 % au cours de la période d'enquête, ces importations n'ont pas pu entraîner le préjudice subi par l'industrie de l'Union, car elles n'ont pu exercer de pression sur les prix sur le marché de l'Union.
(66)
Les éléments de l'enquête n'ont pas confirmé cette affirmation. Comme indiqué dans les considérants 99 et 100 du règlement provisoire, les importations faisant l'objet d'un dumping en provenance d'Indonésie ont augmenté de manière substantielle au cours de la période considérée, tant en chiffres absolus qu'en part de marché. Cette augmentation a coïncidé avec une perte du volume des ventes et de part de marché pour l'industrie de l'Union. Des importations en quantités aussi importantes ont contraint l'industrie de l'Union à réduire ses prix de vente afin de les aligner sur les niveaux des prix des importations indonésiennes. Par conséquent, les marges de sous-cotation constatées ont été effectivement faibles. Toutefois, dans le même temps, l'industrie de l'Union n'a pas pu aligner ses prix sur l'augmentation de ses coûts, ce qui a entraîné une diminution significative de sa rentabilité au cours de la période considérée. Cela est confirmé par l'ampleur des marges de préjudice constatées, qui sont comprises entre 24,9 % et 47,0 %, comme mentionné ci-dessous au considérant 125. Par conséquent, cet argument devrait être rejeté.
(67)
En l'absence de toute autre observation concernant les effets des importations qui font l'objet d'un dumping, les conclusions exposées dans les considérants 98 à 101 du règlement provisoire ont été confirmées.
2. Effet d'autres facteurs
2.1. Effet des importations en provenance de Chine
(68)
Deux parties intéressées ont affirmé que, contrairement aux conclusions figurant au considérant 103 du règlement provisoire, les importations en provenance de Chine ont eu une incidence négative sur les prix de vente de l'industrie de l'Union et ont par conséquent contribué au préjudice important.
(69)
En chiffres absolus, le volume des importations en provenance de Chine est resté faible au cours de la période considérée, comme indiqué au considérant 102 du règlement provisoire. Par ailleurs, si l'on prend en considération les droits antidumping, les prix à l'importation étaient plus élevés que les prix de vente de l'industrie de l'Union et étaient également supérieurs aux prix des importations indonésiennes. Compte tenu des volumes et des prix des importations originaires de Chine, l'allégation selon laquelle les importations chinoises ont contribué au préjudice important subi par l'industrie de l'Union a été rejetée.
(70)
Les conclusions exposées aux considérants 102 et 103 du règlement provisoire ont donc été confirmées.
2.2. Importations en provenance d'autres pays tiers
(71)
En l'absence de toute observation concernant les effets des importations en provenance d'autres pays tiers, les conclusions figurant aux considérants 104 à 108 du règlement provisoire ont été confirmées.
2.3. Évolution de la consommation de l'Union
(72)
Après avoir été informée des conclusions provisoires, une partie intéressée a affirmé que la diminution des ventes de l'industrie de l'Union a coïncidé avec la réduction de la consommation dans l'Union, ce qui expliquerait pour l'essentiel le préjudice important subi par l'industrie de l'Union.
(73)
Comme indiqué au considérant 109 du règlement provisoire, la consommation n'a baissé que de 2 %, tandis que les ventes de l'industrie de l'Union ont reculé de 17 % au cours de la période considérée. Par conséquent, la diminution de la consommation ne saurait expliquer la réduction beaucoup plus importante du volume des ventes. De plus, les importations en provenance d'Indonésie ont augmenté malgré la baisse de la consommation. Cette allégation devrait donc être rejetée.
(74)
En l'absence de toute autre observation à cet égard, les conclusions figurant au considérant 109 du règlement provisoire ont été confirmées.
2.4. Résultats à l'exportation de l'industrie de l'Union
(75)
En l'absence de toute autre observation concernant les effets des résultats à l'exportation de l'industrie de l'Union, les conclusions figurant aux considérants 110 à 112 ont été confirmées.
2.5. Inefficiences alléguées de l'industrie de l'Union
(76)
Après avoir été informées des conclusions provisoires, deux parties intéressées ont réaffirmé que le préjudice subi par l'industrie de l'Union était dû à de prétendues inefficiences inhérentes au processus de production de l'industrie de l'Union, notamment à l'utilisation inefficiente des ressources par l'industrie de l'Union.
(77)
Ces parties n'ont pas précisé la nature des inefficiences alléguées. Comme indiqué au considérant 113 du règlement provisoire, l'enquête n'a pas mis en lumière d'éventuelles inefficiences de l'industrie de l'Union et les allégations à cet égard ont été rejetées.
(78)
Après avoir été informée des conclusions, une partie intéressée a réitéré ses allégations concernant les inefficiences de l'industrie de l'Union. À cet égard, la partie concernée a affirmé que les arrêts pour maintenance, l'intégration de son ancienne société affiliée, l'augmentation du coût de la main-d'œuvre, les investissements importants à venir et leur incidence sur la situation de l'industrie de l'Union n'avaient pas été analysés.
(79)
Contrairement à ces allégations, la Commission a de fait analysé les éléments précités dans les considérants 94 à 96 (arrêts pour maintenance), 89 et 90 (intégration de l'ancienne société affiliée), 91 (coûts de main-d'œuvre) ainsi que 82 et 83 (investissements) ci-dessous, mais n'a mis en évidence aucune inefficience potentielle de l'industrie de l'Union. Cette affirmation a donc été rejetée.
(80)
En l'absence de toute autre observation concernant les allégations ci-dessus, les conclusions figurant au considérant 113 du règlement provisoire ont été confirmées.
2.6. Crise financière
(81)
En l'absence de toute observation sur les effets de la crise financière, les conclusions exposées au considérant 114 du règlement provisoire ont été confirmées.
2.7. Investissements et exigences réglementaires de l'Union européenne en matière de sécurité
(82)
Après avoir été informée des conclusions provisoires, une partie intéressée a affirmé que le préjudice était causé par les investissements significatifs réalisés par l'industrie de l'Union. Cette partie a affirmé que la question ne portait pas sur le fait de savoir si les investissements étaient nécessaires, car seuls leurs effets sur la situation de l'industrie de l'Union devraient être analysés, notamment leurs effets sur la rentabilité de l'industrie de l'Union.
(83)
Cette partie n'a pas expliqué dans quelle mesure les investissements réalisés par l'industrie de l'Union avaient pu avoir une incidence sur sa rentabilité. Comme exposé au considérant 116 du règlement provisoire, ces investissements étaient fondés sur des décisions commerciales raisonnables et ne pouvaient être considérés comme excessifs. En outre, les coûts d'investissement sont amortis dans le temps et, en tant que tels, ils n'ont pas eu d'incidence significative sur la rentabilité de l'industrie de l'Union. Les affirmations de la partie intéressée ont par conséquent été rejetées.
(84)
Après avoir été informée des conclusions, cette partie intéressée a réaffirmé ses allégations selon lesquelles le préjudice a été causé par les exigences réglementaires en matière de sécurité et le niveau élevé des investissements réalisés par l'industrie de l'Union pour répondre à ces exigences. Elle a également rappelé qu'il importait peu de savoir si ces décisions étaient des décisions commerciales raisonnables et que l'analyse aurait dû uniquement prendre en considération l'incidence sur la rentabilité. Enfin, elle a affirmé à cet égard que le fait que les coûts d'investissement soient amortis dans le temps était dénué de pertinence.
(85)
Contrairement à ce qui a été affirmé, l'évaluation a pris en considération les effets des investissements réalisés sur la rentabilité de l'industrie de l'Union. L'amortissement des coûts d'investissement est un facteur de coût qui importe pour établir la rentabilité et il devait donc être pris en considération. Cet argument a par conséquent été rejeté.
(86)
En l'absence de toute autre observation concernant les effets des investissements et des exigences de l'Union européenne en matière de sécurité, les conclusions exposées aux considérants 115 et 116 du règlement provisoire ont été confirmées.
2.8. Coûts des matières premières et autres coûts
2.8.1. Coût de production
(87)
Une partie intéressée a affirmé que la rentabilité avait diminué en raison de l'augmentation parallèle du coût de la production en général, et que, par conséquent, le préjudice était imputable à la hausse du coût de production plutôt qu'aux importations en provenance d'Indonésie.
(88)
Comme indiqué au considérant 100 du règlement provisoire, l'augmentation du coût de production n'a pas pu être répercutée sur les prix de vente car les importations indonésiennes de glutamate monosodique ont exercé des pressions sur les prix. La baisse de la rentabilité était donc principalement imputable à l'augmentation des importations faisant l'objet d'un dumping et cet argument devrait être rejeté.
2.8.2. Intégration d'une ancienne société affiliée
(89)
La même partie intéressée a soutenu que les effets de l'intégration d'une ancienne filiale sur la rentabilité de l'industrie de l'Union n'avaient pas été suffisamment analysés. Selon elle, cette intégration a eu des répercussions négatives sur la rentabilité et est donc à l'origine du préjudice subi par l'industrie de l'Union.
(90)
La Commission a examiné de manière plus approfondie les effets de l'intégration d'une ancienne société affiliée sur les indices de préjudice pertinents tels que le coût de production, l'emploi, l'investissement et la rentabilité. Il convient de noter que la société affiliée en question n'a participé qu'à la vente du produit concerné. Il a été constaté que l'industrie de l'Union a été rentable pendant l'exercice financier au cours duquel l'intégration a eu lieu (EF 2011/2012). Durant l'exercice suivant (EF 2012/2013), la rentabilité est devenue négative. Cette évolution a toutefois coïncidé avec une hausse du volume des importations en provenance d'Indonésie, qui ont de fait doublé au cours de la même année. L'analyse n'a dès lors pas permis de confirmer que l'intégration de l'ancienne société affiliée a eu des répercussions négatives importantes sur la rentabilité et les allégations faites à ce sujet devraient donc être rejetées.
2.8.3. Coûts de main-d'œuvre
(91)
Plusieurs parties ont affirmé que l'augmentation des coûts de main-d'œuvre était à l'origine du préjudice subi par l'industrie de l'Union. Si l'augmentation des coûts dans leur ensemble s'explique aussi par la hausse des coûts de main-d'œuvre au cours de la période considérée, l'enquête a montré que l'augmentation de ces derniers n'a pas eu d'effets significatifs sur le coût total de production (le chiffre exact ne peut pas être communiqué pour des raisons de confidentialité). Au vu de ce qui précède, l'augmentation du coût de la main-d'œuvre ne saurait être considérée comme ayant causé le préjudice important subi par l'industrie de l'Union et les allégations faites à cet égard devraient être rejetées.
(92)
Après avoir été informée des conclusions, une partie intéressée a allégué que les coûts de main-d'œuvre ne devraient pas être évalués isolément, mais que les effets de l'augmentation des divers éléments de coût dans leur ensemble auraient dû être pris en considération.
(93)
Comme indiqué aux considérants 87 et 88, la Commission a évalué l'augmentation des coûts de production dans leur ensemble et, partant, l'argument avancé sur ce point a été rejeté.
2.8.4. Arrêts pour maintenance
(94)
Après avoir été informée des conclusions provisoires, une partie intéressée a affirmé que la diminution de la production et des ventes était imputable aux arrêts pour maintenance de l'industrie de l'Union, qui, à leur tour, ont entraîné la baisse du volume des ventes. Par conséquent, la baisse de la production et du volume des ventes de l'industrie de l'Union ne devrait pas être imputée aux importations en provenance d'Indonésie.
(95)
L'enquête a montré que la baisse de la production entre l'EF 2012/2013 et la période d'enquête a en effet coïncidé avec un arrêt prolongé de la production pour maintenance auquel il n'a été toutefois procédé que pour diminuer le niveau élevé des stocks, causé par la baisse des ventes constatée les années précédentes pendant la période considérée.
(96)
Par conséquent, la baisse de la production et des ventes était une conséquence de l'augmentation des importations de glutamate monosodique faisant l'objet d'un dumping en provenance d'Indonésie et cet argument devrait être rejeté.
(97)
Après avoir été informée des conclusions, une autre partie intéressée a réaffirmé que le préjudice était imputable aux arrêts pour maintenance et qu'il importait peu de savoir si ces fermetures étaient nécessaires ou non. La partie a allégué que seule l'incidence de ces arrêts sur la rentabilité de l'industrie de l'Union aurait dû être prise en considération.
(98)
Comme indiqué aux considérants 95 et 96, les arrêts pour maintenance étaient la conséquence de la baisse des ventes qui, elle-même, était imputable à l'augmentation des importations faisant l'objet d'un dumping en provenance d'Indonésie. Par conséquent, les importations en provenance d'Indonésie ont de fait entraîné les arrêts pour maintenance, qui ne peuvent donc être évalués isolément ni être considérés comme ayant rompu le lien de causalité entre ces importations et le préjudice subi. L'argument de la partie intéressée concernée a donc été rejeté.
2.8.5. Dépréciation de la rupiah indonésienne
(99)
Après avoir été informée des conclusions provisoires, une partie intéressée a allégué que la dépréciation de la rupiah indonésienne entre janvier 2012 et janvier 2014 a donné aux producteurs-exportateurs un avantage comparatif sans rapport avec leurs décisions en matière de fixation des prix. Cette partie a affirmé que l'incidence de ce facteur devait être analysée.
(100)
Dans ce contexte, il est rappelé que l'effet probable des importations faisant l'objet d'un dumping sur les prix de l'industrie de l'Union est examiné pour l'essentiel sous l'angle de la sous-cotation, de la dépression des prix et du blocage des prix. À cette fin, il est procédé à une comparaison entre les prix à l'exportation faisant l'objet d'un dumping et les prix de vente de l'industrie de l'Union. Il est en outre parfois nécessaire d'effectuer une conversion monétaire pour disposer d'une base comparable de calcul des prix à l'exportation en vue de la détermination du préjudice. En conséquence, l'utilisation des taux de change dans ce contexte sert uniquement à garantir que la différence de prix est établie sur une base comparable. Il ressort clairement de ce qui précède qu'en l'espèce, le taux de change ne peut être considéré comme un facteur causant un préjudice à l'industrie de l'Union, car il ne peut être dissocié des importations elles-mêmes. Cet argument devrait dès lors être rejeté.
2.8.6. Conclusions
(101)
En l'absence de toute autre observation concernant les effets des coûts des matières premières et autres coûts, les conclusions exposées aux considérants 117 à 120 du règlement provisoire ont été confirmées.
3. Conclusion concernant le lien de causalité
(102)
En l'absence de tout autre argument concernant le lien de causalité, les conclusions établies aux considérants 121 à 125 du règlement provisoire ont été confirmées.
F. INTÉRÊT DE L'UNION
1. Intérêt de l'industrie de l'Union
(103)
En l'absence de toute observation concernant l'intérêt de l'industrie de l'Union, les considérants 127 à 129 du règlement provisoire ont été confirmés.
2. Intérêt des importateurs/négociants
(104)
En l'absence de tout commentaire concernant l'intérêt des importateurs et négociants indépendants, les considérants 130 à 132 du règlement provisoire ont été confirmés.
3. Intérêt des utilisateurs
(105)
Après avoir été informé des conclusions provisoires, un utilisateur a réitéré son allégation, exposée au considérant 140 du règlement provisoire, selon laquelle la consommation de glutamate monosodique devrait augmenter de manière substantielle dans l'Union, notamment en raison d'une interdiction au niveau de l'Union des phosphates et autres composés du phosphore, qui seraient prétendument remplacés par du glutamate monosodique pour le secteur non alimentaire. Cet utilisateur a affirmé, en outre, que la capacité de l'industrie de l'Union serait insuffisante pour répondre à la demande croissante sur le marché de l'Union. Cette partie a ajouté qu'une hausse de la consommation serait bénéfique pour l'industrie de l'Union, puisque celle-ci serait en mesure d'augmenter le volume de ses ventes. Ce même utilisateur a réitéré son argument selon lequel il n'y aurait pas suffisamment d'autres sources d'approvisionnement, notamment parce que les producteurs dans d'autres pays tiers sont également membres du même groupe que ceux de l'industrie de l'Union et n'approvisionnent donc pas le marché de l'Union.
(106)
Comme indiqué au considérant 141 du règlement provisoire, il est difficile de prévoir de quelle manière le nouveau cadre réglementaire de l'Union concernant l'interdiction des phosphates et composés du phosphore aura une incidence sur l'industrie de l'Union. La partie concernée n'a notamment fourni aucune information ni élément de preuve indiquant si, et dans quelle mesure, cette interdiction stimulera la demande de glutamate monosodique dans l'Union.
(107)
L'enquête a montré que l'industrie de l'Union disposait de capacités inutilisées et serait en mesure d'augmenter son volume de production et de répondre à une hausse de la demande sur le marché de l'Union, du moins en partie. La capacité totale de l'Union a dépassé le niveau total de la consommation dans l'Union au cours de la période d'enquête.
(108)
En ce qui concerne l'existence d'autres sources d'approvisionnement, et comme cela a déjà été mentionné au considérant 147 du règlement provisoire, l'enquête a révélé que plusieurs pays tiers produisaient du glutamate monosodique. Au début de la période considérée, c'est-à-dire pendant l'EF 2010/2011, la part de marché des importations en provenance d'autres pays tiers (Brésil, Viêt Nam et Corée par exemple) était substantielle et n'a diminué que lorsque les importations à bas prix en provenance de l'Indonésie ont augmenté. L'enquête a également montré qu'il existait dans plusieurs pays tiers des fournisseurs qui n'appartenaient pas au même groupe que ceux de l'industrie de l'Union. Les importations en provenance d'autres pays tiers pourraient reprendre, si des conditions de concurrence équitables étaient rétablies sur le marché de l'Union.
(109)
Les objections à cet égard devraient donc être rejetées.
(110)
Une fois informée des conclusions finales, la même partie intéressée a réitéré son allégation selon laquelle la demande de glutamate monosodique augmenterait sensiblement dans l'Union en raison de l'interdiction future des phosphates et a affirmé que l'industrie de l'Union ne serait pas en mesure de satisfaire cette demande croissante dans l'Union. Cependant, la partie en question n'a fourni ni information nouvelle ni élément de preuve concret et cet argument a donc été rejeté.
(111)
La même partie intéressée a également affirmé, après avoir été informée des conclusions finales, que la Commission n'avait pas tenu compte du pourcentage que le glutamate monosodique représente dans le coût total des détergents. Cependant, la partie concernée n'a présenté aucun nouvel élément susceptible de contredire les conclusions figurant aux considérants 138 et 139 du règlement provisoire selon lesquelles l'incidence éventuelle des mesures sur cette société serait limitée. Cet argument a donc été rejeté.
(112)
La même partie intéressée a enfin affirmé que les coûts supplémentaires pour les utilisateurs de l'industrie non alimentaire et les produits non alimentaires n'avaient pas été pris en considération. Or elle n'a fourni aucun nouvel élément d'information ou preuve et cet argument a donc été rejeté.
(113)
Un autre utilisateur a affirmé que les effets, sur les utilisateurs, des mesures contre l'Indonésie et la Chine devraient être évalués collectivement.
(114)
Les effets de ces deux mesures sur les utilisateurs ont été analysés, en particulier, dans le contexte de la disponibilité d'autres sources d'approvisionnement, au considérant 147 du règlement provisoire. Comme indiqué au considérant 108, la présente analyse a montré qu'un certain nombre de pays tiers avaient le potentiel pour exporter du glutamate monosodique vers l'Union. Ces pays tiers étaient présents sur le marché de l'Union avant que les importations faisant l'objet d'un dumping en provenance d'Indonésie n'entrent dans l'Union en quantités plus importantes.
(115)
Il a été allégué que les utilisateurs ne sont pas en mesure de répercuter les coûts supplémentaires d'un droit antidumping sur le consommateur final, étant donné le niveau de compétitivité élevé sur le marché de l'Union des produits alimentaires finis.
(116)
Comme indiqué aux considérants 135 à 137 du règlement provisoire, dans le secteur alimentaire et des boissons, le glutamate monosodique ne représentait qu'environ 5 % du coût total des produits incorporant du glutamate monosodique fabriqués par les sociétés ayant coopéré. Ces sociétés se sont avérées rentables. La partie intéressée n'a fourni aucune information permettant de réfuter ces conclusions. Par conséquent, les conclusions exposées au considérant 136 du règlement provisoire, selon lesquelles les mesures n'auraient qu'une incidence limitée sur ces sociétés, ont été confirmées et l'allégation à cet égard devrait être rejetée.
4. Intérêt des fournisseurs de matières premières
(117)
Après avoir été informés des conclusions provisoires, deux fournisseurs ont contesté la conclusion exposée au considérant 143 du règlement provisoire et affirmé que la disparition de l'industrie de l'Union aurait une incidence significative sur leur activité. Ces fournisseurs ont allégué que l'effet d'un éventuel arrêt de la production de glutamate monosodique par l'industrie de l'Union aurait une incidence négative sur leur activité globale, étant donné que les usines sucrières produisent inévitablement un certain volume de sirops de sucres et de mélasses, dont l'industrie de l'Union est le principal acheteur. Si le sucre sous ces formes reste invendu, cela affecterait l'efficacité globale de l'usine en question.
(118)
Ces allégations n'ont toutefois pas été étayées et n'ont pu, en conséquence, être prises en considération.
5. Autres arguments
(119)
Après avoir été informée des conclusions provisoires, une partie intéressée a réitéré ses observations sur la prétendue position dominante de l'industrie de l'Union et affirmé que le fait d'imposer des mesures concernant le glutamate monosodique aurait pour conséquence de donner à l'industrie de l'Union un avantage comparatif sur le marché de l'Union. Toutefois, aucun élément de preuve nouveau n'a été fourni à l'appui de ces allégations. Par conséquent, les conclusions exposées au considérant 145 du règlement provisoire ont été confirmées et l'allégation faite à cet égard devrait être rejetée.
6. Conclusion concernant l'intérêt de l'Union
(120)
En l'absence de toute autre observation concernant l'intérêt de l'Union, les conclusions établies aux considérants 126 à 148 du règlement provisoire ont été confirmées.
G. MESURES ANTIDUMPING DÉFINITIVES
1. Niveau d'élimination du préjudice (marge de préjudice)
(121)
Après avoir été informée des conclusions provisoires, une partie intéressée a contesté la marge bénéficiaire cible utilisée pour déterminer le niveau d'élimination du préjudice, telle qu'elle est indiquée au considérant 151 du règlement provisoire. Cette partie a allégué qu'une marge bénéficiaire avant impôt de 3 % à 5 % constituerait un niveau de bénéfice raisonnable et lié au marché, eu égard à la marge bénéficiaire nette avant impôt réalisée en 2013 par des producteurs de glutamate monosodique dans deux pays d'Asie.
(122)
La marge bénéficiaire utilisée pour établir le niveau d'élimination du préjudice correspondait à la marge bénéficiaire que l'industrie de l'Union pouvait raisonnablement espérer réaliser dans des conditions normales de concurrence. Comme indiqué au considérant 151 du règlement provisoire, les importations faisant l'objet d'un dumping en provenance d'Indonésie n'ont commencé à produire des effets qu'au cours de la troisième année de la période considérée. Il a donc été jugé raisonnable d'établir la marge bénéficiaire par rapport aux deux premières années de ladite période.
(123)
En l'absence de toute autre observation concernant le niveau d'élimination du préjudice, les conclusions établies aux considérants 150 à 152 du règlement provisoire ont été confirmées.
2. Mesures définitives
(124)
Compte tenu des conclusions établies concernant le dumping, le préjudice, le lien de causalité et l'intérêt de l'Union et conformément à l'article 9, paragraphe 4, du règlement de base, des mesures antidumping définitives devraient être instituées sur les importations du produit concerné au niveau des marges de dumping, conformément à la règle du droit moindre. Dans ce cas, le taux de droit individuel d'un producteur-exportateur a été révisé après que ce dernier a été informé des conclusions provisoires, étant donné que certaines transactions ont été exclues de la détermination de son prix à l'exportation.
(125)
Sur la base de ce qui précède, le taux auquel ces droits seront institués s'établit comme suit:
Pays
Société
Marge de dumping
(%)
Marge de préjudice
(%)
Droit antidumping définitif
(%)
Indonésie
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
[24,9-40,2]
7,2
Indonésie
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9-43,6]
13,3
Indonésie
Toutes les autres sociétés
28,4
[31,4-47,0]
28,4
(126)
Les taux de droit antidumping individuels indiqués dans le présent règlement ont été établis sur la base des conclusions de la présente enquête. Ils reflètent donc la situation constatée pour les sociétés concernées au cours de l'enquête. Ces taux de droit s'appliquent exclusivement aux importations du produit concerné originaires du pays concerné et fabriquées par les entités juridiques citées. Les produits importés concernés, fabriqués par toute autre société dont le nom et l'adresse ne sont pas spécifiquement mentionnés dans le dispositif du présent règlement, y compris par les entités liées aux sociétés spécifiquement citées, devraient être soumis au taux de droit applicable à «toutes les autres sociétés». Ils ne devraient pas être soumis aux taux antidumping individuels.
(127)
Les sociétés changeant ultérieurement de raison sociale peuvent solliciter l'application de ces taux antidumping individuels. Une telle demande doit être adressée à la Commission (4). Elle doit contenir toutes les informations nécessaires permettant de démontrer que ce changement n'affecte pas le droit de la société à bénéficier du taux qui lui est applicable. Si le changement de nom de la société n'affecte pas le droit de celle-ci à bénéficier du taux de droit qui lui est applicable, un avis signalant le changement de raison sociale sera publié dans le Journal officiel de l'Union européenne.
(128)
Afin de minimiser les risques de contournement liés à la différence entre les taux de droit, des mesures spéciales sont jugées nécessaires afin de garantir l'application des droits antidumping individuels. Les sociétés soumises à des droits antidumping individuels doivent présenter une facture commerciale en bonne et due forme aux autorités douanières des États membres. La facture doit être conforme aux exigences définies dans l'annexe. Il convient que les importations non accompagnées d'une telle facture soient soumises au droit antidumping applicable à «toutes les autres sociétés».
(129)
Afin d'assurer l'application correcte des droits antidumping, le droit antidumping applicable à toutes les autres sociétés doit s'appliquer non seulement aux producteurs-exportateurs n'ayant pas coopéré à la présente enquête, mais également aux producteurs qui n'ont effectué aucune exportation vers l'Union au cours de la période d'enquête.
3. Perception définitive des droits provisoires
(130)
Compte tenu de l'ampleur des marges de dumping constatées et de l'importance du préjudice causé à l'industrie de l'Union, les montants déposés au titre du droit antidumping provisoire institué par le règlement provisoire devraient être définitivement perçus.
(131)
Le comité institué en vertu de l'article 15, paragraphe 1, du règlement de base n'a pas émis d'avis,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
1. Il est institué un droit antidumping définitif sur les importations de glutamate monosodique relevant actuellement du code NC ex 2922 42 00 (code TARIC 2922420010) et originaires d'Indonésie.
2. Les taux du droit antidumping définitif applicable au prix net franco frontière de l'Union, avant dédouanement, du produit décrit au paragraphe 1 et fabriqué par les sociétés énumérées ci-après s'établissent comme suit:
Société
Droit antidumping définitif (%)
Code additionnel TARIC
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Toutes les autres sociétés
28,4
B999
3. L'application des taux de droit individuels antidumping fixés pour les sociétés mentionnées au paragraphe 2 est subordonnée à la présentation aux autorités douanières des États membres d'une facture commerciale en bonne et due forme, conforme aux exigences fixées en annexe. Si une telle facture n'est pas présentée, le taux de droit applicable à «toutes les autres sociétés» s'applique.
4. Sauf indication contraire, les dispositions en vigueur en matière de droits de douane sont applicables.
Article 2
Les montants déposés au titre des droits antidumping provisoires conformément au règlement d'exécution (UE) no 904/2014 sont définitivement perçus.
Article 3
Le présent règlement entre en vigueur le jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 21 janvier 2015.