РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 14 октомври 2014 година
за определяне на трета държава, която Комисията смята за несътрудничеща трета държава съгласно Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов
(2014/715/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета от 29 септември 2008 г. за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов, за изменение на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1936/2001 и (ЕО) № 601/2004 и за отмяна на регламенти (ЕО) № 1093/94 и (ЕО) № 1447/1999 (1), и по-специално член 31 от него,
като има предвид, че:
1. ВЪВЕДЕНИЕ
(1)
Регламент (ЕО) № 1005/2008 (Регламентът относно ННН риболов) създава система на Съюза за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов (ННН риболов).
(2)
В глава VI от Регламента относно ННН риболов се посочват процедурата за определяне на несътрудничещите трети държави, предприетите действия спрямо държавите, определени като несътрудничещи трети държави, съставянето на списък на несътрудничещите държави, заличаването на трети държави от списъка на несътрудничещите държави, оповестяването на списъка на несътрудничещите държави и всички извънредни мерки.
(3)
Съгласно член 31 от Регламента относно ННН риболов Европейската комисия може да определи трети държави, които смята за несътрудничещи трети държави в борбата с ННН риболов. Дадена трета държава може да бъде определена като несътрудничеща трета държава, ако не изпълнява произтичащите от международното право задължения да предприема действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара.
(4)
Определянето на несътрудничещите трети държави се основава на прегледа на цялата информация, както е посочено в член 31, параграф 2 от Регламента относно ННН риболов.
(5)
В съответствие с член 33 от Регламента относно ННН риболов Съветът може да състави списък на несътрудничещите държави. Към тези държави се прилагат мерките, посочени в член 38 от Регламента относно ННН риболов.
(6)
Съгласно член 20, параграф 1 от Регламента относно ННН риболов от третите държави на знамето се изисква да уведомяват Комисията за своята организация за прилагане, контрол и изпълнение на законите, подзаконовите актове и мерките за опазване и управление, които са длъжни да спазват техните риболовни кораби.
(7)
Съгласно член 20, параграф 4 от Регламента относно ННН риболов Комисията установява административно сътрудничество с трети държави в областите, свързани с прилагането на разпоредбите за сертифициране на улова, определени в посочения регламент.
(8)
В съответствие с член 32 от Регламента относно ННН риболов с Решение на Комисията от 15 ноември 2012 г. (2) (Решението от 15 ноември 2012 г.) Комисията уведоми осем трети държави за възможността да бъдат определени за несътрудничещи държави съгласно Регламента относно ННН риболов.
(9)
В своето решение от 15 ноември 2012 г. Комисията включи информацията за съществените факти и съображения, мотивиращи подобно предварително определяне.
(10)
Също на 15 ноември 2012 г. с отделни писма Комисията уведоми осемте трети държави относно факта, че тя разглежда възможността те да бъдат определени като несътрудничещи трети държави. Решението от 15 ноември 2012 г. беше приложено към тези писма.
(11)
В тези писма Комисията подчерта, че за да се избегне определянето и предложението за официално включване в списъка като несътрудничеща трета държава, както е предвидено съответно в членове 31 и 33 от Регламента относно ННН риболов, засегнатите трети държави се приканват да изготвят и приложат, в тясно сътрудничество с Комисията, план за действие с цел да се коригират недостатъците, посочени в Решението от 15 ноември 2012 г. Навременното и ефективно изпълнение на плана за действие от страна на въпросните държави би могло да предотврати това те да бъдат определени за несътрудничещи трети държави и да бъдат предложени за окончателно включване в списъка.
(12)
Вследствие на това Комисията прикани въпросните осем трети държави: i) да предприемат всички необходими мерки за изпълнение на действията, съдържащи се в плановете за действие, предложени от Комисията; ii) да направят оценка на изпълнението на действията, съдържащи се в плановете за действие, предложени от Комисията; и iii) на всеки шест месеца да изпращат на Комисията подробни доклади с оценка на изпълнението на всяко действие по отношение, inter alia, на тяхната индивидуална и/или обща ефективност за осигуряването на напълно съответстваща на изискванията система за контрол на рибарството.
(13)
На въпросните осем трети държави беше предоставена възможност да отговорят писмено на въпроси, изрично посочени в решението на Комисията, както и на друга свързана информация. На държавите беше дадена възможност да представят доказателства като опровержение или допълнение на фактите, посочени в Решението от 15 ноември 2012 г., или да приемат съответно план за действие за подобряване на положението и мерки за неговото коригиране. На осемте държави беше гарантирано правото да поискат или да представят допълнителна информация.
(14)
Така със своето решение и писмата от 15 ноември 2012 г. Комисията започна процес на диалог с осемте трети държави и посочи, че счита период от шест месеца за принципно достатъчен за постигане на договореност.
(15)
Комисията продължи да търси и да проверява цялата считана от нея за необходима информация. Устните и писмените коментари, представени от осемте държави след Решението от 15 ноември 2012 г., бяха разгледани и взети предвид. Осемте държави продължиха да бъдат информирани устно или писмено за съображенията на Комисията.
(16)
Демократична социалистическа република Шри Ланка (Шри Ланка) не опроверга фактите, посочени от Комисията, нито изпълни плана за действие за коригиране на положението.
(17)
Настоящото решение за изпълнение на Комисията, с което Шри Ланка се определя за трета държава, считана от Комисията за несътрудничеща в борбата с ННН риболов, е резултат от процес на разследване и диалог в контекста на изпълнението на Регламента относно ННН риболов. Този процес беше в съответствие с изискванията по същество и процедурните изисквания, посочени в регламента, който се отнася, inter alia, и за произтичащите от международното право задължения на третата държава като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара.
(18)
Решението за изпълнение на Комисията за определяне на Шри Ланка за трета държава, която Комисията смята за несътрудничеща държава в борбата с ННН риболов, е свързано с последствията, посочени в член 18, параграф 1, буква ж) от Регламента относно ННН риболов.
2. ПРОЦЕДУРА ПО ОТНОШЕНИЕ НА ШРИ ЛАНКА
(19)
На 15 ноември 2012 г. Комисията уведоми Шри Ланка съгласно член 32 от Регламента относно ННН риболов, че разглежда възможността за определяне на Шри Ланка за несътрудничеща държава (3).
(20)
Комисията прикани Шри Ланка да състави в тясно сътрудничество с нейните служби план за действие за коригиране на недостатъците, установени в Решението от 15 ноември 2012 г.
(21)
Основните недостатъци, установени от Комисията в предложения план за действие, бяха свързани с няколко слабости при изпълнението на задълженията по международното право, свързани по-специално с приемането на подходяща правна рамка, липсата на подходящ и ефективен мониторинг, липсата на схема за наблюдение, липсата на система за възпиращи наказателни мерки, както и с неправилното прилагане на схемата за сертифициране на улова. Други установени недостатъци са свързани по-общо със спазването на международните задължения, включително препоръките и резолюциите на регионалните организации за управление на рибарството (РОУР). Беше установено и неспазване на препоръките и резолюциите на съответните органи, като например Международния план за действие срещу незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов на Организацията на обединените нации. Неспазването на незадължителните препоръки и резолюции обаче беше разгледано само като подкрепящо доказателство, а не като основание за определянето.
(22)
С отговора си от 14 декември 2012 г. Шри Ланка информира Комисията за институционалните мерки, предприети с цел преодоляване на недостатъците, посочени в предложения план за действие.
(23)
На 31 декември 2012 г. и на 4 януари 2013 г. Шри Ланка представи писмени коментари.
(24)
С писмо от 7 февруари 2013 г. Комисията поиска Шри Ланка да представи актуализирана информация относно ключови области от предложения план за действие.
(25)
На 13 март 2013 г. органите на Шри Ланка представиха следните документи: i) придружително писмо и обяснително писмо; ii) актуализация на сроковете на Шри Ланка за всички мерки, които следва да бъдат предприети; iii) актуализирана информация относно ключови области от предложения план за действие; iv) националния план за действие за 2013 г. за борба срещу ННН риболов; v) актуализация на административните процедури и насоките за използване на сертификатите за улов; vi) бюджетните средства за 2013 г., заделени за създаването на подофис на летището на отдела за качествен контрол на Министерството на развитието на рибните и водните ресурси; vii) проекти за изменения на законодателните разпоредби, свързани със спазването на правните задължения, наблюдението на флота за открито море и възпиращите санкции; viii) схеми за осведоменост на операторите относно схемата за сертифициране на улова; ix) схема за инспекции; и x) насоки за процедурите за разследване на ННН риболов в открито море.
(26)
На 17 април 2013 г. в Брюксел се проведоха технически консултации между Комисията и Шри Ланка. По време на срещата органите на Шри Ланка представиха пред Комисията текущия си национален план за действие за борба с ННН риболов, както и планираните мерки за подобряване на насрещната проверка на информацията, съдържаща се в сертификатите за улов, както и започналото преразглеждане на правната рамка.
(27)
В представените на 30 май 2013 г. и 3 юни 2013 г. коментари Шри Ланка подчерта ангажираността си за навременно изпълнение на изготвената от нея пътна карта, приемайки междувременно законодателните промени за засилване на наказателните мерки за ННН риболов и стартирайки процедурата за възлагане на обществена поръчка за система за наблюдение на корабите.
(28)
Въз основа на установения напредък в периода от ноември 2012 г. до началото на юни 2013 г., Комисията информира Шри Ланка с писмо от 11 юни 2013 г., че за да постигне осезаеми резултати в преодоляването на недостатъците, посочени в Решението от 15 ноември 2012 г., и за приключване на необходимите действия, Комисията ще поддържа диалог с Шри Ланка за допълнителен период от девет месеца до 28 февруари 2014 г. След това писмо, на 20 юни 2013 г. Комисията изпрати актуализирано предложение за плана за действие.
(29)
На 22 август 2013 г. Шри Ланка представи доклад за напредъка за периода от 31 май 2013 г. до 15 август 2013 г., а на 28 октомври 2013 г. - информация относно процедура за приемане на изменения в законодателната уредба.
(30)
От 28 до 30 януари 2014 г. Комисията посети съответните органи на Шри Ланка. Органите бяха информирани за напредъка на ситуацията по отношение на Решението от 15 ноември 2012 г. и предложения план за действие. По време на посещението на Комисията органите на Шри Ланка имаха възможността да направят изявления и да представят съответните документи в отговор на Решението от 15 ноември 2012 г., както и да информират Комисията за последните събития, що се отнася до напредъка по плана за действие.
(31)
На 27 март 2014 г. Шри Ланка представи още един доклад относно напредъка, обхващащ периода от 16 август 2013 г. до 21 март 2014 г., като внесе следните документи: i) актуализирана информация относно ключови области от предложения план за действие; ii) актуализиран график за изпълнението на националния план за действие за борба с ННН риболов; iii) писма от Министерството на развитието на рибните и водните ресурси до Министерството на външните работи с искане за присъединяване към Споразумението на ФАО за съответствие, както и разследвания във връзка с граждани на държавата, извършващи ННН риболов под знамето на други държави; iv) искане за финансиране за система за наблюдение на корабите и доказване на наличието на изискване за транспондер; v) информация относно обучение за осведоменост; и vi) образци от преработения риболовен дневник за 2014 г. и план за инспекции в пристанищата за кораби за дълбоководен риболов и риболов в открито море. Информацията включваше и приемането на преработения закон за рибарството от парламента на Шри Ланка на 5 ноември 2013 г. На 1 август 2014 г. Шри Ланка представи допълнителен доклад относно напредъка. Той обхваща периода до юли 2014 г. и освен актуализирана информация за ключови области от предложения план за действие и актуализиран график за изпълнението на националния план за действие за борба с ННН риболов съдържа писмо от Министерството на външните работи до Министерството на развитието на рибните и водните ресурси, с което се съобщава, че копие от инструмента за приемане за присъединяването към Споразумението на ФАО за съответствие ще бъде представено след присъединяването; искане до главния прокурор в действащите законодателни разпоредби да се въведат по-строги санкции; 2 писма от авторите на проектите на законодателни разпоредби, съдържащи проекти за преработени разпоредби съответно относно риболовните дейности в открито море и относно събирането на данни за улова, както и резюме на програмите за осведоменост на капитаните в открито море и доклад до IOTC за изпълнението във връзка с регионалната схема за наблюдение. На 29 август 2014 г. Шри Ланка представи допълнителна информация, в която се обяснява какво е предприето за отстраняване на установените недостатъци (напр. проекти на законодателни разпоредби относно риболовните дейности в открито море и относно събирането на данни за улова, информационен циркуляр относно санкциите, информация относно програмите за наблюдение и програмите за инспекции, както и информация относно напредъка в преодоляването на констатираните недостатъци). На 18 и 19 септември 2014 г. Шри Ланка представи нова информация, с която се потвърждава приемане на законодателни разпоредби относно риболовните дейности в открито море и относно събирането на данни за улова, обсъждане на вътрешните дейности по изготвяне на правителствен меморандум относно система от санкции с възпиращ ефект, обсъждане на постигането на съответствие с IOTC, информация за риболовния дневник, обхвата на инспекциите и наблюдението, както и информация за евентуално постепенно въвеждане на VMS транспондери на шриланкийските риболовни кораби през периода януари-август 2015 г. (макар че договорът с изпълнителя все още не е подписан и все още не се прилага).
(32)
Комисията продължи да търси и да проверява цялата считана от нея за необходима информация. Устните и писмените коментари, представени от Шри Ланка след Решението от 15 ноември 2012 г., бяха разгледани и взети предвид, като Шри Ланка беше информирана устно и писмено относно съображенията на Комисията.
(33)
В светлината на събраните факти, както е посочено в съображения 34-67, Комисията счита, че Шри Ланка не е предприела достатъчно стъпки в областите, будещи безпокойство, и за преодоляване на недостатъците, описани в Решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка също така не е изпълнила напълно мерките, предложени в плана за действие, придружаващ решението.
3. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ШРИ ЛАНКА ЗА НЕСЪТРУДНИЧЕЩА ТРЕТА ДЪРЖАВА
(34)
Съгласно член 31, параграф 3 от Регламента относно ННН риболов Комисията прегледа спазването от страна на Шри Ланка на нейните международни задължения като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара, в съответствие с констатациите на Решението от 15 ноември 2012 г. и информацията, предоставена от Шри Ланка, предложения план за действие, както и мерките, предприети за коригиране на ситуацията. За целите на този преглед Комисията взе предвид параметрите, посочени в член 31, параграфи 4-7 от Регламента относно ННН риболов.
3.1. Повтарящо се извършване на ННН риболов (член 31, параграф 4, буква а) от Регламента относно ННН риболов)
(35)
Както е подчертано в съображение 292 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията установи, че Шри Ланка няма законодателство, уреждащо лицензирането на риболова в открито море.
(36)
Както е отбелязано в съображение 296 от Решението от 15 ноември 2012 г., 13 кораба на Шри Ланка са вписани в проектосписъка на IOTC на кораби, извършващи ННН риболов, тъй като са заловени да извършват риболов в нарушение на мерките за опазване и управление по Конвенцията по рибата тон в Индийския океан (IOTC). След Решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка не е забранила на своите кораби да извършват незаконен риболов в открито море, нито е приела незабавно законодателни разпоредби, даващи възможност за риболов в открито море и за издаване на лицензии за риболов в открито море, с цел да се избегне незаконният риболов от нейни риболовни кораби. Вместо това в крайна сметка на 5 ноември 2013 г. Шри Ланка прие преработен закон за рибарството, допускащ риболова в открито море. Тя разработи проект на законодателен акт за изпълнение относно лицензирането на кораби, които извършват риболов в открито море, който е бил приет през септември 2014 г. (според представената от органите информация), но все още не се прилага. Шри Ланка намали и броя на корабите, опериращи в района на Конвенцията IOTC, от 3 307 на 1 758, но тези кораби продължават да извършват риболов с административна, а не със законна лицензия за риболов в открито море. В това отношение следва да се припомни, че съгласно член 18, параграф 3, буква б), подточка ii) от Споразумението на ООН относно рибните запаси (4) (UNFSA) държавата на знамето трябва да предприеме мерки за забрана на риболова в открито море от нейни кораби, които не са надлежно лицензирани или оторизирани да извършват риболов. Констатираното настоящо положение доказва ясно, че Шри Ланка не действа в съответствие с международните си задължения като държава на знамето.
(37)
След Решението от 15 ноември 2012 г., според информацията, получена от IOTC (5), през 2013 г. три кораба под знамето на Шри Ланка - Malshiri № 1, Gold Marine 5 и Lakpriya 2 - са заловени от крайбрежни държави за предполагаемо извършване на ННН риболов. Следва да се припомни, че съгласно член 18, параграфи 1 и 2 от UNFSA държавата на знамето е отговорна за своите кораби, извършващи дейност в открито море. Освен това съгласно член 118 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право (UNCLOS) държавата на знамето трябва да сътрудничи за опазването и управлението на живите ресурси; това задължение очевидно се нарушава от присъствието на нейния флот в района на Конвенцията IOTC без законни лицензии за риболов, който по този начин извършва ННН риболов съгласно определенията на член 2 от Регламента относно ННН риболов.
(38)
През 2013 г. освен това беше установено, че други 13 кораба на Шри Ланка, инспектирани по време на транзитно преминаване през изключителната икономическа зона на крайбрежна държава, са били в нарушение на мерките за опазване и управление на IOTC. Комисията счита, че постоянната риболовна дейност на корабите на Шри Ланка в нарушение на мерките за опазване и управление на IOTC е ясен признак, че Шри Ланка не изпълнява задълженията на държава на знамето съгласно международното право, както е посочено в съображение 37.
(39)
Това доказва и фактът, че Шри Ланка не е в състояние да гарантира, че риболовните кораби, имащи право да плават под нейно знаме, не участват и не подкрепят ННН риболов, което е в противоречие с точка 34 от МПД за ННН риболов, предвиждаща, че държавите следва да гарантират, че риболовните кораби, които имат право да плават под тяхно знаме, не участват и не подкрепят ННН риболов. Нещо повече, посочените в съображения 36-38 сведения за корабите под знамето на Шри Ланка също подчертават факта, че Шри Ланка не изпълнява своите задължения по член 19, параграфи 1 и 2 от UNFSA, съгласно които държавата на знамето е длъжна да гарантира, че корабите, плаващи под нейно знаме, спазват правилата на РОУР за опазване и управление.
(40)
Комисията също така установи, че Шри Ланка не е могла да предприеме по ефективен начин подходящи мерки срещу повтарящия се ННН риболов поради слабости в правната си рамка. Поради това в плана за действие Комисията предложи правната рамка да се преработи, за да се гарантира спазване на международните задължения във връзка с открито море, да се преодолее липсата на достатъчно оперативни средства за ефективно наблюдение на флота за открито море на Шри Ланка и да се създаде схема за възпиращи санкции.
(41)
Както е посочено в съображение 36 от настоящото решение, през ноември 2013 г. Шри Ланка прие преработен закон за рибарството, даващ възможност нейните кораби да извършват риболов извън нейната изключителна икономическа зона. Законът, необходим за прилагане на лицензионната система за открито море, обаче все още е във фаза на проект и съответно не може да се прилага. Понастоящем администрацията издава лицензии без предварително определена процедура, по несистематичен начин. Освен това преработеният закон за рибарството предвижда и по-строги санкции за нарушения, свързани с ННН риболов, които санкции може да се считат за възпиращи само за част от флота на Шри Ланка за открито море (по-специално за малките кораби, които извършват риболов извън изключителната икономическа зона на Шри Ланка и за които санкциите може да се считат за подходящи с оглед на ограничения им риболовен капацитет). През 2013 и 2014 г. флотът на Шри Ланка от големи кораби (с дължина над 24 m) обаче се е увеличил и нивото на санкции, предвидено в новия закон за рибарството, който е приложим за тази част от флота, не може да се счита за възпиращо, при положение че риболовният капацитет на тези кораби е от 10 до 20 пъти по-голям от този на по-малките кораби. В действащите законодателни разпоредби (6) се предвижда максимална глоба от 8 429 EUR (1 500 000 LKR (7)), която не може да се смята за ефективна с оглед осигуряване на спазването на мерките и възпрепятстване на извършването на други нарушения и която не лишава нарушителите от изгодите, произтичащи от техните незаконни дейности. Ето защо не може да се счита, че това ниво на санкции отговаря на изискванията на член 19, параграф 2 от UNFSA, който предвижда, inter alia, че санкциите следва да са достатъчно строги и да лишават нарушителите от изгодите, произтичащи от техните незаконни дейности. Поради това Комисията е на мнение, че системата за санкции, въведена от Шри Ланка, е очевидно неадекватна и явно непропорционална на сериозността на възможните нарушения, на потенциалното въздействие на нарушенията върху ресурсите и на потенциалните изгоди, които могат да се извлекат от такива незаконни действия.
(42)
Предвид гореизложеното действията, предприети от Шри Ланка в светлината на нейните задължения като държава на знамето, са недостатъчни за постигането на съответствие с член 118 от UNCLOS и членове 18, 19 и 20 от UNFSA.
(43)
С оглед на съображения 292-299 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието след 15 ноември 2012 г., Комисията счита, съгласно член 31, параграф 3 и член 31, параграф 4, буква а) от Регламента относно ННН риболов, че Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право като държава на знамето по отношение на корабите, извършващи ННН риболов, и ННН риболов, извършван или подкрепян от риболовни кораби под нейно знаме или от нейни граждани, и не е предприела достатъчно действия, за да се противопостави на документирания и повтарящ се ННН риболов от кораби, плавали по-рано под нейно знаме.
3.2. Липса на сътрудничество и принудителни мерки (член 31, параграф 5, букви б)-г) от Регламента относно ННН риболов)
(44)
Както е описано в съображения 302-311 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията направи анализ дали Шри Ланка е сътрудничила ефективно с Комисията по разследвания и свързани с тях дейности.
(45)
Що се отнася до корабите, посочени в съображение 293 от Решението от 15 ноември 2012 г., Шри Ланка беше, както е посочено в съображение 296 от същото решение, длъжна да докладва ежемесечно за действията, предприети срещу тези кораби. Такива доклади бяха представени само за 9 от 12 месеца през 2013 г. и за 2 от 4 месеца през 2014 г. В противоречие с разпоредбите на член 20 от UNFSA, съгласно който държавите са длъжни да разследват и да сътрудничат пряко или чрез РОУР, за да се осигури спазването и изпълнението на мерките на РОУР за опазване и управление, Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право по отношение на международното сътрудничество и принудителните мерки.
(46)
Както е описано в съображение 302 от Решението от 15 ноември 2012 г. и съображение 45 по-горе, Шри Ланка не изпълни задълженията си за ежемесечно докладване към IOTC за 13-те си кораба, за които се предполага, че извършват ННН риболов, но не са в списъка на IOTC. По този начин Шри Ланка не доказа, че изпълнява условията на член 94, параграф 2, буква б) от UNCLOS, в който се предвижда, че държавата на знамето има юрисдикция съгласно своето национално право върху всеки кораб, плаващ под нейното знаме, и върху капитана, офицерите и екипажа на този кораб.
(47)
Освен това, както е описано в съображения 306 и 307 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията направи анализ дали Шри Ланка е предприела ефективни принудителни мерки по отношение на операторите, отговорни за ННН риболов, както и дали са наложени санкции, за да се лишат нарушителите от изгодите, произтичащи от ННН риболов.
(48)
Както е обяснено в съображение 41, след приемането на Решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка не е въвела система на възпиращи санкции за сегмента на големите кораби от своя флот. Действащата съвкупност от санкции не е в съответствие с член 19, параграф 2 от UNFSA, в който се предвижда, inter alia, че санкциите следва да са достатъчно строги и да лишават нарушителите от изгодите, произтичащи от техните незаконни дейности.
(49)
Наличните доказателства потвърждават, че Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право във връзка с ефективните принудителни мерки. В това отношение, както е обяснено в съображения 36-38, продължаващите сведения за кораби, които извършват риболов в нарушение на мерките на IOTC за опазване и управление, сочат, че Шри Ланка не изпълнява своите задължения по отношение на корабите си в открито море, както е посочено в член 18, параграфи 1 и 2 от UNFSA.
(50)
Както е подчертано в съображение 309 от Решението от 15 ноември 2012 г., равнището на развитие на Шри Ланка не може да се счита за фактор, възпрепятстващ възможностите на компетентните органи да сътрудничат с други държави и да предприемат принудителни мерки. Оценката на конкретните пречки пред развитието е описана по-нататък в съображения 65-67.
(51)
Предвид гореизложеното действията, предприети от Шри Ланка в светлината на нейните задължения като държава на знамето, са недостатъчни за постигането на съответствие с член 94, параграф 2, буква б) и членове 18 и 19 от UNFSA.
(52)
С оглед на съображения 302-311 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието на положението след 15 ноември 2012 г., Комисията счита, че съгласно член 31, параграф 3 и член 31, параграф 5, букви б)-г) от Регламента относно ННН риболов Шри Ланка не изпълнява предвидените в международното право задължения като държава на знамето по отношение на усилията за сътрудничество и принудителните мерки.
3.3. Неизпълнение на международните правила (член 31, параграф 6 от Регламента относно ННН риболов)
(53)
Както е описано в съображения 314-334 от Решението от 15 ноември 2012 г., Комисията направи анализ на цялата информация, считана за важна по отношение на статуса на Шри Ланка като страна по Конвенцията IOTC. Комисията направи също така анализ на цялата информация, считана за важна по отношение на съгласието на Шри Ланка да прилага приетите от IOTC мерки за опазване и управление след Решението от 15 ноември 2012 г.
(54)
Следва да се припомни, че след Решението от 15 ноември 2012 г. IOTC издаде годишни доклади относно спазването на изискванията, съответно за 2013 г. (8) и 2014 г. (9), които сочат, че през 2012 и 2013 г. Шри Ланка не е спазвала изискванията или ги е спазвала само частично.
(55)
Що се отнася до доклада от 2013 г. относно спазването на изискванията, Шри Ланка не представи част от изискваната информация, свързана със статистически данни и някои мерки за опазване и управление.
(56)
По-специално що се отнася до Резолюция 10/08 на IOTC (10) относно списъка на активните кораби, Шри Ланка не е представила информация за международната радиопозивна на всеки кораб. Що се отнася до Резолюция 06/03 на IOTC (11) относно приемането на система за наблюдение на корабите (VMS), Шри Ланка не е оборудвала своите кораби с дължина над 15 m с VMS и не е изградила център за наблюдение на риболова. Шри Ланка не е представила и задължителния доклад за напредък във връзка с VMS. Що се отнася до Резолюция 10/02 на IOTC (12) относно задължителните статистически изисквания, Шри Ланка не е докладвала данните относно процентното съдържание на различните размери на уловените екземпляри за крайбрежния риболов, относно номиналния улов, риболовното усилие и процентното съдържание на различните размери на уловените екземпляри по стандарта, изискван от тази резолюция, за крайбрежния риболов, риболова на повърхността и риболова с парагади. Що се отнася до Резолюция 05/05 на IOTC (13) относно представянето на данни за акулите, Шри Ланка е изпълнила изискванията само частично, тъй като данните за улова с хрилни мрежи и с парагади са отчетени комбинирано.Що се отнася до Резолюция 12/05 на IOTC (14) относно трансбордиранията в пристанище, Шри Ланка не е представила задължителния доклад.Що се отнася до Резолюция 11/04 на IOTC относно схемите за наблюдение (15), Шри Ланка не е приложила регионалната схема за наблюдение, както се изисква от тази резолюция. По-специално, Шри Ланка не е създала схема за наблюдение на задължителните 5 % в морето за корабите с дължина над 24 m и не изпълнява задължението за докладване от наблюдателите.
(57)
Що се отнася до доклада от 2014 г. относно спазването на изискванията, Шри Ланка не е представила част от изискваната информация относно статистическите данни и относно някои мерки за опазване и управление.
(58)
По-специално що се отнася до Резолюция 13/02 (16) на IOTC, Шри Ланка не е приела законодателни разпоредби, по силата на които риболовните уреди да станат задължителни. Що се отнася до Резолюция 13/08 (17) на IOTC, Шри Ланка не е представила план за управление на устройствата за събиране на риба (УСР), нито е предприела законови и административни мерки за 8-те кораба с мрежи гъргър съгласно изискването на Резолюция 12/13 (18) на IOTC. Що се отнася до Резолюция 06/03 (19) на IOTC, през 2014 г. Шри Ланка все още не е оборудвала своите кораби с дължина над 15 m с VMS, не е изградила център за наблюдение на риболова и не е представила задължителния доклад за напредъка във връзка с VMS.Що се отнася до Резолюция 10/02 на IOTC относно задължителните статистически изисквания, Шри Ланка не е докладвала номиналния улов, данните за улова, риболовното усилие и процентното съдържание на различните размери на уловените екземпляри по стандарта, изискван от тази резолюция.Що се отнася до резолюции 13/06 (20) и 12/04 (21) на IOTC, Шри Ланка не е транспонирала забраната за дългокрилата акула и не е изпълнила задълженията корабите с мрежи гъргър да са снабдени с потопяеми мрежи, а корабите с парагади - с прибори за прекъсване на риболовната линия и за сваляне на кукичките. В доклада от 2014 г. отново се повтаря констатацията, че що се отнася до Резолюция 11/04 (22), Шри Ланка не е въвела схема за наблюдение съгласно изискванията.По-специално, Шри Ланка не е създала схема за наблюдение на задължителните 5 % в морето за корабите с дължина над 24 m и не изпълнява задължението за докладване от наблюдателите. Що се отнася до Резолюция 10/10 (23) на IOTC, Шри Ланка не е представила доклада за вноса, разтоварването и трансбордирането в пристанища на рибни продукти от риба тон и подобните ѝ видове.
(59)
Фактът, че Шри Ланка не е представила на IOTC исканата информация и не изпълнява задълженията по Конвенцията IOTC, както е посочено в съображения 56 и 58, означава, че тя не изпълнява задълженията си като държава на знамето съгласно разпоредбите на UNCLOS и UNFSA. По-специално непредоставянето на навременна статистическа информация и на информация относно VMS, улова и риболовното усилие, трансбордирането в пристанища и програмата за наблюдение поставя под съмнение способността на Шри Ланка да изпълнява задълженията си по членове 117 и 118 от UNCLOS. Тези членове предвиждат задължения на държавата да приема мерки спрямо своите граждани относно опазването на живите ресурси в открито море и да сътрудничи в мерките за опазване и управление на живите ресурси в открито море.
(60)
Както е описано в съображение 322 от Решението от 15 ноември 2012 г., по време на посещението на Комисията в Шри Ланка през ноември 2010 г. бяха констатирани редица факти, по-специално по отношение на липсата на VMS и отсъствието на законодателни разпоредби за отчитане на улова. В съображения 319 и 321 от Решението от 15 ноември 2012 г. като резултат от докладите на IOTC за 2011 и 2012 г. относно спазването на изискванията бяха изтъкнати допълнителни факти, будещи безпокойство, като например липсата на схема за наблюдение и недоброто докладване за кораби и граждани, за които е установено, че са участвали в ННН риболов. В това отношение от информацията, представена от органите на Шри Ланка във връзка със законодателните разпоредби за риболова в открито море, за създаването на функционираща система VMS, за надеждна схема за наблюдение, както и за регистриране и докладване на улова, става ясно, че органите не осигуряват ефективен и ефикасен контрол и наблюдение на корабите под знамето на Шри Ланка в съответствие с международните задължения. По-специално, както е посочено в съображения 36, 40 и 41, Шри Ланка беше приканена да разработи цялостна правна рамка, даваща възможност за риболов в открито море, придружена с лицензии за риболов в открито море, и за изпълнение на резолюциите на IOTC, и най-вече що се отнася до наблюдението, контрола и надзора на нейния собствен флот, включително система за VMS, риболовен дневник, докладване на улова и схема за наблюдение.Що се отнася до законодателните разпоредби за риболова в открито море, законът за рибарството беше изменен с цел да се даде възможност за риболов в открито море и беше изготвен проект на законодателен акт за изпълнение във връзка с издаването на лицензии, който в крайна сметка беше приет през септември 2014 г. Тъй като обаче този проект беше приет едва през септември 2014 г. и няма информация по какъв начин ще се прилага, издават се само административни лицензии, а корабите на Шри Ланка извършват дейност без VMS. Що се отнася до регионалната схема за наблюдение, документите, представени от органите на Шри Ланка, показват, че въпреки подбора и наемането на няколко инспектори, голяма част от флота няма да бъде обхваната поради малкия брой инспектори (45) в сравнение с големия брой плавателни съдове (1 758 в регистъра на плавателните съдове на IOTC). Въпреки това в рамките на Конвенцията IOTC Шри Ланка не е направила никакви предложения за решаване на този сериозен проблем, което означава, че поради недостатъчни средства за провеждане на инспекции флотът под знамето на Шри Ланка, извършващ дейност в открито море, не е обхванат в подходяща степен.В това отношение следва да се припомни също, че Шри Ланка има сериозни проблеми при отчитането на данните в IOTC, което поставя под съмнение възможностите на страната да изпълнява своите задължения като държава на знамето.
(61)
Във връзка с VMS, както е описано в съображения 316, 321 и 322 от Решението от 15 ноември 2012 г. и съображение 60 от настоящото решение, Комисията припомня различни проблеми, посочени от IOTC. В изпълнение на решението от 15 ноември 2012 г. Шри Ланка заяви, че е в процес на въвеждане на VMS. Тя представи на Комисията законодателните разпоредби, съгласно които от 1 ноември 2011 г. се изисква на борда на кораба да има транспондер, и посочи, че доставчикът на услуги вече е избран. Финансиране обаче не беше осигурено, а преговорите между органите на Шри Ланка и съответната финансова институция продължават повече от 18 месеца. Преговорите се отнасят до реда и условията на заем за закупуване и инсталиране на център за наблюдение на риболова и до предоставянето на финансова помощ на операторите за инсталирането и пускането в експлоатация на VMS в разумни срокове за целия флот за открито море. В резултат на това Шри Ланка няма център за наблюдение на риболова. Освен това VMS все още е в процес на разработване и не е започнала да функционира. По време на посещението си през януари 2014 г. Комисията установи, както се потвърждава от последващата информация, предоставена от Шри Ланка, и от докладите на IOTC от 2013 и 2014 г. относно изпълнението на изискванията, че риболовните кораби на Шри Ланка все още не са оборудвани с VMS. Що се отнася до изпълнението на изискванията на IOTC за VMS, между докладите на IOTC от 2013 и 2014 г. относно изпълнението на изискванията и действията на Шри Ланка има разминаване. Докладите сочат частично спазване, докато информацията, предоставена от Шри Ланка, ясно показва, че не е въведена VMS система. От информацията, събрана относно възможностите на органите на Шри Ланка да осъществяват наблюдение, контрол и надзор, и по-специално относно оперативната способност на страната да управлява своя флот, както и да разработи и да въведе функционираща VMS система, следва, че Шри Ланка не изпълнява условията, предвидени в член 18, параграф 3, буква ж) от UNFSA.
(62)
Фактите, изложени в раздел 3.3, показват, че Шри Ланка нарушава член 18, параграф 3 от UNFSA.
(63)
Предвид гореизложеното, действията, предприети от Шри Ланка в светлината на нейните задължения като държава на знамето, са недостатъчни за постигането на съответствие с членове 117 и 118 от UNCLOS и член 18, параграф 3 от UNFSA.
(64)
С оглед на съображения 314-334 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието на ситуацията след това решение, Комисията счита, че съгласно член 31, параграфи 3 и 6 от Регламента относно ННН риболов Шри Ланка не изпълнява задълженията си съгласно международното право по отношение на международните правила, разпоредби и мерки за опазване и управление.
3.4. Специфични ограничения при развиващите се държави
(65)
Следва да се припомни, че в съответствие с Индекса на човешкото развитие на Организацията на обединените нации (24) Шри Ланка се счита за държава със среден индекс на човешко развитие (92-ра от 186 държави). Това е потвърдено и в приложение II към Регламент (ЕО) № 1905/2006 на Европейския парламент и на Съвета (25), в който Шри Ланка е посочена в категорията на страните с по-нисък среден доход.
(66)
Както е описано в съображение 337 от Решението от 15 ноември 2012 г., няма доказателства, които да потвърждават, че неизпълнението от страна на Шри Ланка на нейните задължения съгласно международното право се дължи на недостатъчно развитие. След 15 ноември 2012 г. не бяха представени никакви допълнителни конкретни доказателства за това, че установените недостатъци са следствие от липсата на капацитет и административна инфраструктура.
(67)
С оглед на съображения 336 и 337 от Решението от 15 ноември 2012 г. и развитието на ситуацията след 15 ноември 2012 г. Комисията счита, че съгласно член 31, параграф 7 от Регламента относно ННН риболов състоянието на развитие и цялостните резултати на Шри Ланка по отношение на рибарството не са повлияни неблагоприятно от нейното равнище на развитие.
4. ЗАКЛЮЧЕНИЕ ОТНОСНО ОПРЕДЕЛЯНЕТО НА НЕСЪРУДНИЧЕЩА ТРЕТА ДЪРЖАВА
(68)
С оглед на достигнатите заключения, че Шри Ланка не изпълнява предвидените в международното право задължения като държава на знамето, пристанищна държава, крайбрежна държава или държава на пазара и не предприема действия за предотвратяване, възпиране и премахване на ННН риболов, Комисията счита, че съгласно член 31 от Регламента относно ННН риболов тази държава следва да бъде определена за несътрудничеща трета държава в борбата с ННН риболов.
(69)
Предвид член 18, параграф 1, буква ж) от Регламента относно ННН риболов, компетентните органи на държавите членки са длъжни да отказват вноса в Съюза на рибни продукти, без за това да е необходимо искане за представяне на допълнителни доказателства или искане за съдействие, адресирано до държавата на знамето, когато са уведомени, че сертификатът за улов е заверен от органите на държава на знамето, определена за несътрудничеща държава в съответствие с член 31 от посочения регламент. Неблагоприятното въздействие върху търговията би трябвало - доколкото това е възможно - да се прояви постепенно, с цел в периода между влизането в сила на настоящото решение за изпълнение на Комисията и на евентуалните мерки, приети от Съвета, да се даде възможност на съответните страни да се приспособят към новата ситуация и да се предостави на икономическите оператори достатъчно време за адаптация, като се имат предвид специфичните характеристики както на рибните продукти от Шри Ланка, така и на предприятията - доставчици от Шри Ланка, някои от които са малки или средни предприятия. С оглед на това прилагането на настоящото решение следва да се отложи с три месеца. Отлагането не следва да влияе върху необходимостта от бързи мерки от страна на Съвета за преодоляване в кратки срокове на ситуацията в Шри Ланка във връзка с ННН риболов.
(70)
Следва да се отбележи, че определянето на Шри Ланка за държава, която за целите на настоящото решение Комисията счита за несътрудничеща, не изключва предприемането от Комисията или от Съвета на по-нататъшни стъпки за целите на съставянето на списък на несътрудничещите държави.
(71)
В случай че Съветът включи Шри Ланка в списъка на несътрудничещите трети държави в съответствие с разпоредбите на член 33 от Регламента относно ННН риболов, настоящото предхождащо решение ще стане неактуално.
5. ПРОЦЕДУРА НА КОМИТЕТА
(72)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета по рибарство и аквакултури,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Демократична социалистическа република Шри Ланка е определена за трета държава, която Комисията счита за несътрудничеща трета държава в борбата с незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила на 14 януари 2015 г.
Съставено в Брюксел на 14 октомври 2014 година.
DÉCISION D'EXÉCUTION DE LA COMMISSION
du 14 octobre 2014
relative au recensement d'un pays tiers que la Commission considère comme pays tiers non coopérant en application du règlement (CE) no 1005/2008 du Conseil établissant un système communautaire destiné à prévenir, à décourager et à éradiquer la pêche illicite, non déclarée et non réglementée
(2014/715/UE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
vu le règlement (CE) no 1005/2008 du Conseil du 29 septembre 2008 établissant un système communautaire destiné à prévenir, à décourager et à éradiquer la pêche illicite, non déclarée et non réglementée, modifiant les règlements (CEE) no 2847/93, (CE) no 1936/2001 et (CE) no 601/2004 et abrogeant les règlements (CE) no 1093/94 et (CE) no 1447/1999 (1), et notamment son article 31,
considérant ce qui suit:
1. INTRODUCTION
(1)
Le règlement (CE) no 1005/2008 (ci-après le «règlement INN») établit un système de l'Union destiné à prévenir, à décourager et à éradiquer la pêche illicite, non déclarée et non réglementée (pêche INN).
(2)
Le chapitre VI du règlement INN définit la procédure relative au recensement des pays tiers non coopérants, aux démarches envers les pays reconnus comme pays tiers non coopérants, à l'établissement d'une liste des pays tiers non coopérants, au retrait de la liste des pays tiers non coopérants, à la publication de la liste des pays tiers non coopérants et aux mesures d'urgence éventuelles.
(3)
En vertu de l'article 31 du règlement INN, la Commission européenne peut recenser les pays tiers qu'elle considère comme non coopérants dans le cadre de la lutte contre la pêche INN. Un pays tiers peut être reconnu comme non coopérant s'il ne s'acquitte pas des obligations relatives aux mesures à prendre pour prévenir, décourager et éradiquer la pêche INN que le droit international lui impose en sa qualité d'État du pavillon, d'État du port, d'État côtier ou d'État de commercialisation.
(4)
Le recensement des pays tiers non coopérants est fondé sur l'examen de toutes les informations mentionnées à l'article 31, paragraphe 2, du règlement INN.
(5)
Conformément à l'article 33 du règlement INN, le Conseil peut établir une liste des pays non coopérants. Les mesures prévues à l'article 38 du règlement INN s'appliquent à ces pays.
(6)
En application de l'article 20, paragraphe 1, du règlement INN, les États tiers du pavillon sont invités à notifier à la Commission les mécanismes nationaux destinés à la mise en œuvre, au contrôle et à l'application des lois, des réglementations et des mesures de conservation et de gestion auxquelles sont soumis leurs navires de pêche.
(7)
En application de l'article 20, paragraphe 4, du règlement INN, la Commission assure une coopération administrative avec les pays tiers dans les domaines relevant de la mise en œuvre des dispositions relatives aux certificats de capture dudit règlement.
(8)
Conformément à l'article 32 du règlement INN, la Commission, par sa décision du 15 novembre 2012 (2) (ci-après la «décision du 15 novembre 2012»), a notifié à huit pays tiers la possibilité qu'ils soient recensés comme pays tiers non coopérants en application du règlement INN.
(9)
Dans sa décision du 15 novembre 2012, la Commission a inclus les informations concernant les principaux éléments et raisons d'une telle reconnaissance préliminaire.
(10)
Le 15 novembre 2012 également, la Commission a informé les huit pays tiers, par lettres séparées, du fait qu'elle étudiait la possibilité de les recenser comme pays tiers non coopérants. La décision du 15 novembre 2012 était jointe à ces lettres.
(11)
Dans ces lettres, la Commission soulignait que, afin d'éviter d'être recensés et proposés pour une inscription officielle sur la liste des pays tiers non coopérants, comme prévu respectivement aux articles 31 et 33 du règlement INN, les pays tiers concernés étaient invités à élaborer et mettre en œuvre, en étroite coopération avec la Commission, un plan d'action visant à remédier aux lacunes constatées dans la décision du 15 novembre 2012. Une mise en œuvre efficace et en temps utile du plan d'action par les pays concernés aurait pu leur éviter d'être reconnus comme pays tiers non coopérants et proposés pour l'inscription sur la liste finale.
(12)
En conséquence, la Commission a invité les huit pays tiers concernés: i) à prendre toutes les mesures nécessaires pour mettre en œuvre les actions prévues dans les plans d'action proposés par la Commission; ii) à évaluer la mise en œuvre des actions prévues dans les plans d'action proposés par la Commission; iii) à transmettre à la Commission, tous les six mois, des rapports détaillés sur l'évaluation de la mise en œuvre de chaque action, notamment pour ce qui est de l'efficacité globale et/ou individuelle de ces actions à assurer un système de contrôle des pêches totalement conforme.
(13)
Les huit pays tiers concernés ont eu la possibilité de répondre par écrit aux questions explicitement mentionnées dans la décision de la Commission, ou de communiquer toute autre information pertinente. Ces pays ont été autorisés à présenter des éléments de preuve afin de réfuter ou de compléter les faits invoqués dans la décision du 15 novembre 2012 ou à adopter, le cas échéant, un plan d'action destiné à améliorer la situation et des mesures pour remédier à la situation. Les huit pays ont été assurés de leur droit de demander ou de fournir des informations complémentaires.
(14)
Par sa décision et ses lettres du 15 novembre 2012, la Commission a donc engagé un processus de dialogue avec les huit pays tiers et a fait savoir qu'elle considérait qu'un délai de six mois était en principe suffisant pour parvenir à un accord sur cette question.
(15)
La Commission a continué à recueillir et à vérifier toutes les informations qu'elle jugeait nécessaires. Les observations orales et écrites présentées par les huit pays tiers à la suite de la décision du 15 novembre 2012 ont été examinées et prises en compte. Les huit pays ont été tenus informés oralement ou par écrit des considérations de la Commission.
(16)
La République socialiste démocratique de Sri Lanka (ci-après «Sri Lanka») n'a pas réfuté les faits invoqués par la Commission et n'a pas non plus mis en œuvre le plan d'action visant à rectifier la situation.
(17)
La présente décision d'exécution de la Commission recensant Sri Lanka comme un pays tiers que la Commission considère comme non coopérant dans la lutte contre la pêche INN fait suite à une procédure d'enquête et de dialogue menée dans le contexte de la mise en œuvre du règlement INN. Cette procédure répondait aux exigences de fond et de procédure définies dans ledit règlement, qui portent notamment sur les obligations qui incombent au pays tiers en vertu du droit international en tant qu'État du pavillon, État du port, État côtier ou État de commercialisation afin de prévenir, de décourager et d'éradiquer la pêche INN.
(18)
La décision d'exécution de la Commission recensant Sri Lanka comme un pays tiers que la Commission considère comme pays tiers non coopérant dans la lutte contre la pêche INN comporte les conséquences prévues à l'article 18, paragraphe 1, point g), du règlement INN.
2. PROCÉDURE CONCERNANT SRI LANKA
(19)
Le 15 novembre 2012, la Commission a averti Sri Lanka, en application de l'article 32 du règlement INN, qu'elle envisageait la possibilité de reconnaître Sri Lanka comme un pays tiers non coopérant (3).
(20)
La Commission a invité Sri Lanka à élaborer, en étroite coopération avec ses services, un plan d'action visant à remédier aux lacunes constatées dans la décision du 15 novembre 2012.
(21)
Les principales lacunes recensées par la Commission dans la proposition de plan d'action concernaient plusieurs défauts de mise en œuvre d'obligations de droit international, liés notamment au défaut d'adoption d'un cadre juridique adéquat, à l'absence d'un suivi adéquat et efficace, à l'absence d'un mécanisme d'observateurs, à l'absence d'un système de sanctions dissuasif et à une mise en œuvre incorrecte du système de certification des captures. D'autres lacunes recensées concernent, de manière plus générale, le respect des obligations internationales, parmi lesquelles les recommandations et les résolutions des organisations régionales de gestion des pêches (ORGP). Le non-respect de recommandations et de résolutions émanant d'organismes compétents, telles que le plan d'action international contre la pêche illicite, non déclarée et non réglementée des Nations unies (PAI-INN), a également été constaté. Toutefois, le non-respect de recommandations et de résolutions non contraignantes a été retenu comme simple élément de preuve et non comme base au recensement.
(22)
Par sa communication du 14 décembre 2012, Sri Lanka a informé la Commission des dispositifs institutionnels mis en place afin de remédier aux lacunes constatées dans la proposition de plan d'action.
(23)
Sri Lanka a transmis des observations écrites les 31 décembre 2012 et 4 janvier 2013.
(24)
Par un courrier du 7 février 2013, la Commission a demandé à Sri Lanka de fournir des informations actualisées sur les points clés de la proposition de plan d'action.
(25)
Le 13 mars 2013, les autorités sri-lankaises ont communiqué: i) une lettre d'accompagnement et une lettre explicative; ii) un calendrier à jour de toutes les mesures à prendre par Sri Lanka; iii) des informations actualisées sur les points clés de la proposition de plan d'action; iv) le plan d'action national 2013 de lutte contre la pêche INN; v) des informations à jour sur les procédures administratives et les lignes directrices relatives à l'utilisation des certificats de capture; vi) le budget alloué en 2013 à la création, dans l'aéroport, d'un bureau secondaire du service chargé du contrôle de la qualité au sein du ministère de la pêche et du développement des ressources aquatiques; vii) des projets de textes de législation révisée concernant le respect des obligations juridiques, le suivi de la flotte de pêche lointaine et les sanctions dissuasives; viii) les actions de sensibilisation au système de certification des captures menées auprès des opérateurs; ix) un système d'inspection et x) des lignes directrices relatives aux procédures d'enquête sur les activités de pêche INN en haute mer.
(26)
Des consultations techniques entre la Commission et Sri Lanka ont eu lieu le 17 avril 2013 à Bruxelles. Au cours de cette réunion, les autorités sri-lankaises ont présenté à la Commission leur récent plan d'action national de lutte contre la pêche INN, ainsi que les mesures prévues pour améliorer le contrôle croisé des informations contenues dans les certificats de capture et la révision engagée du cadre juridique.
(27)
Dans ses communications des 30 mai 2013 et 3 juin 2013, Sri Lanka a souligné son engagement en faveur de la mise en œuvre rapide d'une feuille de route, élaborée par ses soins, parallèlement à l'adoption de modifications législatives visant à renforcer les sanctions applicables à la pêche INN et au lancement de la procédure de passation de marché pour le système de surveillance des navires (VMS).
(28)
Sur la base des progrès constatés au cours de la période allant de novembre 2012 à début juin 2013, la Commission a informé les autorités sri-lankaises, par lettre du 11 juin 2013, qu'elle maintiendrait le dialogue avec Sri Lanka pour une période supplémentaire de neuf mois, jusqu'au 28 février 2014, afin d'obtenir des résultats tangibles permettant de corriger les lacunes mises en évidence dans la décision du 15 novembre 2012 et de mener à terme les actions nécessaires. Cette lettre a été suivie, le 20 juin 2013, d'une proposition actualisée de la Commission concernant le plan d'action.
(29)
Sri Lanka a présenté le 22 août 2013 un rapport d'avancement pour la période allant du 31 mai 2013 au 15 août 2013, puis a communiqué le 28 octobre 2013 des informations sur la procédure d'adoption de la législation modifiée.
(30)
La Commission a rencontré les autorités sri-lankaises concernées les 28, 29 et 30 janvier 2014. Ces autorités ont été tenues informées de l'état d'avancement de la situation, conformément à la décision du 15 novembre 2012 et au plan d'action proposé. Lors de la visite de la Commission, les autorités sri-lankaises avaient la possibilité de faire des déclarations, de fournir les documents pertinents en réponse à la décision du 15 novembre 2012 et d'informer la Commission des derniers progrès sur l'état d'avancement du plan d'action.
(31)
Le 27 mars 2014, Sri Lanka a fourni un autre rapport d'avancement, couvrant la période du 16 août 2013 au 21 mars 2014, et a présenté les documents suivants: i) des informations actualisées sur les points clés de la proposition de plan d'action; ii) un calendrier à jour pour la mise en œuvre du plan d'action national de lutte contre la pêche INN; iii) des lettres du ministère de la pêche et du développement des ressources aquatiques au ministère des affaires extérieures invitant à respecter l'accord de conformité de l'Organisation des Nations unies pour l'alimentation et l'agriculture (FAO) et à enquêter sur les ressortissants participant à la pêche INN sous les pavillons d'autres États; iv) une demande de financement du système VMS et la preuve de l'obligation de disposer d'un transpondeur; v) des informations concernant la formation à la sensibilisation et vi) des exemplaires du journal de bord révisé de 2014 et du plan d'inspection dans les ports des navires de pêche en eau profonde et en haute mer. Les données comprenaient également l'adoption, le 5 novembre 2013, de la nouvelle loi sur la pêche par le Parlement sri-lankais. Le 1er août 2014, Sri Lanka a communiqué un rapport d'avancement supplémentaire, pour la période allant jusqu'à juillet 2014; outre des informations actualisées sur les points clés de la proposition de plan d'action et un calendrier à jour pour la mise en œuvre du plan d'action national de lutte contre la pêche INN, ce rapport contenait également: une lettre du ministère des affaires extérieures au ministère de la pêche et du développement des ressources aquatiques indiquant qu'une copie de l'instrument d'acceptation pour l'adhésion à l'accord de conformité de la FAO sera présentée dès que l'adhésion aura eu lieu; une demande au procureur général de prévoir des sanctions renforcées dans la législation en vigueur; deux lettres des rapporteurs pour avis, accompagnées des projets de réglementation révisée concernant respectivement les opérations de pêche en haute mer et la collecte de données sur les captures de poissons, ainsi qu'un résumé des programmes de sensibilisation des patrons de pêche en haute mer et le rapport de mise en œuvre adressé à la Commission des thons de l'océan Indien (CTOI) concernant un mécanisme régional d'observateurs. Le 29 août 2014, Sri Lanka a fourni des informations complémentaires expliquant les progrès réalisés en ce qui concerne les lacunes constatées (projets de règlements concernant les opérations de pêche en haute mer et la collecte de données sur les captures de poissons, circulaires d'information sur les sanctions appliquées, informations sur les programmes d'observation et d'inspection et informations sur les progrès réalisés en ce qui concerne les lacunes constatées). Dans ses nouvelles communications des 18 et 19 septembre 2014, Sri Lanka a confirmé l'adoption de réglementations relatives aux opérations de pêche en haute mer et à la collecte de données sur les captures de poissons, a indiqué avoir lancé des travaux en interne aux fins de la rédaction d'un mémorandum du cabinet sur un système de sanctions dissuasif et engagé une réflexion sur le respect des règles de la CTOI, et a fourni des informations concernant le journal de bord et la couverture des programmes d'inspection et d'observation, ainsi que des renseignements sur une éventuelle installation, partielle et progressive, de transpondeurs VMS (bien que le contrat avec le contractant ne soit pas encore signé et mis en œuvre) sur ses navires de pêche durant la période allant de janvier 2015 à août 2015.
(32)
La Commission a continué à recueillir et à vérifier toutes les informations qu'elle jugeait nécessaires. Les observations présentées oralement et par écrit par Sri Lanka à la suite de la décision du 15 novembre 2012 ont été examinées et prises en compte, tandis que Sri Lanka a été tenue informée oralement ou par écrit des considérations de la Commission.
(33)
À la lumière des éléments recueillis, comme indiqué aux considérants 34 à 67, la Commission estime que Sri Lanka n'a pas suffisamment pris en compte les préoccupations et lacunes décrites dans la décision du 15 novembre 2012. De plus, Sri Lanka n'a pas pleinement mis en œuvre les mesures envisagées dans le plan d'action d'accompagnement.
3. RECENSEMENT DE SRI LANKA COMME PAYS TIERS NON COOPÉRANT
(34)
Conformément à l'article 31, paragraphe 3, du règlement INN, la Commission a examiné dans quelle mesure Sri Lanka respectait ses obligations internationales en sa qualité d'État du pavillon, d'État du port, d'État côtier ou d'État de commercialisation à la lumière des conclusions tirées dans la décision du 15 novembre 2012 et sur la base des informations pertinentes communiquées par Sri Lanka, du plan d'action proposé ainsi que des mesures prises pour remédier à la situation. Aux fins de cet examen, la Commission a pris en compte les paramètres énumérés à l'article 31, paragraphes 4 à 7, du règlement INN.
3.1. Récurrence de la pêche INN [article 31, paragraphe 4, point a), du règlement INN]
(35)
Comme souligné au considérant 292 de la décision du 15 novembre 2012, la Commission a établi que Sri Lanka ne disposait d'aucune législation prévoyant l'octroi de licences de pêche hauturière.
(36)
Comme indiqué au considérant 296 de la décision du 15 novembre 2012, 13 navires sri-lankais étaient inscrits dans le projet de liste des navires INN de la Commission des thons de l'océan Indien, étant donné qu'ils avaient été surpris en train de pratiquer la pêche en violation des mesures de conservation et de gestion de la CTOI. Depuis la décision du 15 novembre 2012, Sri Lanka n'a pas interdit à ses navires de se livrer à la pêche illicite en haute mer, pas plus qu'elle n'a immédiatement adopté une législation autorisant la pêche en haute mer et la délivrance de licences de pêche en haute mer afin d'éviter les activités de pêche illicites de ses navires de pêche. Le 5 novembre 2013, Sri Lanka a finalement adopté une version révisée de la loi sur la pêche autorisant la pêche hauturière. Elle a préparé les dispositions d'exécution relatives aux licences des navires de pêche en haute mer, lesquelles ont été adoptées en septembre 2014 (d'après les déclarations des autorités sri-lankaises), mais n'ont pas encore été mises en œuvre. Sri Lanka a également ramené de 3 307 à 1 758 navires le nombre de navires pêchant dans la zone relevant de la CTOI, mais ces navires continuent à pêcher avec une licence administrative de pêche en haute mer, sans licence légale. À cet égard, il est rappelé qu'en vertu de l'article 18, paragraphe 3, point b) ii), de l'accord des Nations unies sur les stocks de poissons (UNFSA) (4), un État du pavillon doit prendre des mesures pour interdire la pêche en haute mer par ses navires qui ne sont pas dûment détenteurs d'une licence ou ne sont pas autorisés à pêcher. La situation constatée actuellement prouve clairement que Sri Lanka n'agit pas conformément à ses responsabilités internationales en tant qu'État du pavillon.
(37)
Depuis la décision du 15 novembre 2012, selon les informations fournies par la CTOI (5), trois navires battant pavillon sri-lankais, Malshiri n o 1, Gold Marine 5 et Lakpriya 2, ont été arraisonnés par des États côtiers en 2013 comme étant probablement impliqués dans des activités de pêche INN. Il est rappelé qu'en vertu de l'article 18, paragraphes 1 et 2, de l'UNFSA, l'État du pavillon est responsable de ses navires opérant en haute mer. En outre, conformément à l'article 118 de la convention des Nations unies sur le droit de la mer (CNUDM), un État du pavillon doit coopérer à la conservation et à la gestion des ressources biologiques, ce qui est clairement compromis par la présence de sa flotte opérant dans la zone de compétence de la CTOI sans licences de pêche légales et, donc, en menant des activités de pêche INN au sens de l'article 2 du règlement INN.
(38)
De plus, en 2013, il a été constaté que 13 autres navires sri-lankais, soumis à une inspection alors qu'ils transitaient par la zone économique exclusive (ZEE) d'un État côtier, contrevenaient aux mesures de conservation et de gestion de la CTOI. La Commission considère que le fait que les navires sri-lankais continuent de pêcher en violation des mesures de conservation et de gestion de la CTOI montre clairement, comme indiqué au considérant 37, que Sri Lanka n'a pas assumé les responsabilités que lui impose le droit international en sa qualité d'État du pavillon.
(39)
Cela prouve également que Sri Lanka ne s'assure pas que les navires de pêche autorisés à battre son pavillon ne pratiquent pas ou ne facilitent pas la pêche INN, ce qui n'est pas conforme au point 34 du PAI-INN, qui prévoit que les États doivent s'assurer que les navires de pêche autorisés à battre leur pavillon n'exercent aucune activité de pêche illicite, non déclarée et non réglementée et ne favorisent pas ce type d'activité. En outre, l'existence des navires battant pavillon sri-lankais visés aux considérants 36, 37 et 38 montre également que Sri Lanka ne respecte pas ses obligations au titre de l'article 19, paragraphes 1 et 2, de l'UNFSA, en vertu desquelles l'État du pavillon est tenu de garantir le respect, par les navires battant son pavillon, des règles de conservation et de gestion de l'ORGP.
(40)
La Commission a également estimé que Sri Lanka, en raison des lacunes de son cadre juridique, ne pouvait effectivement pas prendre de mesures adéquates à l'égard de la pêche INN récurrente. Elle a donc suggéré, dans le plan d'action, une révision du cadre juridique en vue de garantir le respect des obligations internationales liées à la haute mer, de remédier à l'absence de moyens opérationnels qui permettraient d'effectuer un suivi effectif de la flotte de pêche lointaine sri-lankaise et de mettre en place un système de sanctions dissuasif.
(41)
Comme indiqué au considérant 36 de la présente décision, Sri Lanka a adopté, en novembre 2013, une loi révisée sur la pêche autorisant ses navires à pêcher en dehors de sa ZEE. Toutefois, l'acte juridique requis pour la mise en œuvre du système de licences de haute mer est encore à l'état de projet et ne s'applique donc pas. Les licences sont actuellement délivrées par l'administration sans une procédure préétablie, d'une manière non systémique. En outre, la loi révisée sur la pêche prévoit des sanctions renforcées applicables aux infractions INN, qui ne pouvaient être considérées comme dissuasives que pour une partie de la flotte de pêche lointaine à Sri Lanka (en particulier pour les petits bateaux qui pêchent en dehors de la ZEE sri-lankaise, pour lesquels les sanctions pourraient être considérées comme appropriées, compte tenu de la capacité de pêche limitée de ces navires). Toutefois, la flotte sri-lankaise de grands navires (de plus de 24 mètres de long) s'est développée en 2013 et 2014, et le niveau des sanctions prévues par la nouvelle loi sur la pêche qui leur est applicable ne peut pas être considéré comme étant dissuasif, ces navires ayant une capacité de pêche 10 à 20 fois plus importante que celle des navires de plus petite taille. La législation actuelle (6) prévoit une amende maximale de 8 429 EUR (soit 1 500 000 LKR) (7), ce qui ne peut pas être considéré comme efficace pour garantir le respect des mesures, décourager les infractions et priver les contrevenants des bénéfices provenant de leurs activités illégales. Par conséquent, un tel niveau de sanctions ne peut être considéré comme conforme à l'article 19, paragraphe 2, de l'UNFSA, qui dispose notamment que les sanctions doivent être suffisamment sévères et priver les contrevenants des bénéfices provenant de leurs activités illicites. La Commission considère donc que le système de sanctions introduit par Sri Lanka est manifestement inadéquat et qu'il n'est, de toute évidence, pas proportionnel à la gravité des infractions possibles, ni à l'impact potentiel des infractions sur les ressources et aux bénéfices potentiels que pourraient engendrer ces activités illicites.
(42)
En conséquence, les actions menées par Sri Lanka au regard de ses obligations en sa qualité d'État du pavillon sont insuffisantes pour satisfaire aux dispositions de l'article 118 de la CNUDM et des articles 18, 19 et 20 de l'UNFSA.
(43)
Eu égard aux considérants 292 à 299 de la décision du 15 novembre 2012 et aux événements postérieurs au 15 novembre 2012, la Commission estime, en application de l'article 31, paragraphe 3 et paragraphe 4, point a), du règlement INN, que Sri Lanka ne s'est pas acquittée des obligations que le droit international lui impose en tant qu'État du pavillon, en ce qui concerne les navires INN et la pêche INN pratiquée ou facilitée par des navires de pêche battant son pavillon ou par certains de ses ressortissants, et qu'elle n'a pas pris des mesures suffisantes pour lutter contre la pêche INN établie et récurrente pratiquée par des navires battant précédemment son pavillon.
3.2. Manquement à l'obligation de coopération et d'exécution [article 31, paragraphe 5, points b), c) et d), du règlement INN]
(44)
Comme décrit aux considérants 302 à 311 de la décision du 15 novembre 2012, la Commission a examiné si Sri Lanka coopérait effectivement avec la Commission dans le cadre des enquêtes et activités connexes.
(45)
En ce qui concerne les navires visés au considérant 293 de la décision du 15 novembre 2012, Sri Lanka était tenue, comme indiqué au considérant 296 de cette décision, de présenter des rapports mensuels sur les mesures prises à l'encontre de ces navires. Ces rapports n'ont effectivement été présentés que pour 9 mois sur 12 en 2013 et pour 2 mois sur 4 en 2014. En contravention avec les dispositions de l'article 20 de l'UNFSA, qui imposent aux États d'enquêter et de coopérer soit directement soit par l'intermédiaire des ORGP, afin de garantir le respect et l'exécution des mesures de conservation et de gestion des ORGP, Sri Lanka a donc manqué aux obligations qui lui incombent en vertu du droit international en matière de coopération internationale et d'exécution.
(46)
Comme indiqué au considérant 302 de la décision du 15 novembre 2012 ainsi qu'au considérant 45 ci-dessus, Sri Lanka n'a pas satisfait à son obligation de présenter des rapports mensuels à la CTOI pour les 13 navires sri-lankais présumés impliqués dans des activités de pêche INN mais non répertoriés par la CTOI. Ainsi, Sri Lanka n'a pas pu prouver qu'elle remplissait les conditions de l'article 94, paragraphe 2, point b), de la CNUDM, qui prévoit qu'un État du pavillon exerce sa juridiction conformément à son droit interne sur tout navire battant son pavillon ainsi que sur le capitaine, les officiers et l'équipage.
(47)
De plus, comme indiqué aux considérants 306 et 307 de la décision du 15 novembre 2012, la Commission a examiné si Sri Lanka avait pris des mesures d'exécution efficaces envers les opérateurs responsables de la pêche INN et si des sanctions d'une sévérité suffisante étaient appliquées pour priver les contrevenants des bénéfices provenant de la pêche INN.
(48)
Comme expliqué au considérant 41, à la suite de l'adoption de la décision du 15 novembre 2012, Sri Lanka n'a pas mis en place un système de sanctions dissuasif pour le segment des navires de grande taille de sa flotte. Le catalogue de sanctions actuel n'est pas conforme à l'article 19, paragraphe 2, de l'UNFSA, qui dispose, entre autres, que les sanctions doivent être suffisamment sévères et priver les contrevenants des bénéfices provenant de leurs activités illégales.
(49)
Les éléments de preuve disponibles confirment que Sri Lanka n'a pas rempli les obligations qui lui incombent en vertu du droit international au regard de mesures d'exécution efficaces. Sur ce point, comme expliqué aux considérants 36, 37 et 38, le fait que des navires continuent de pêcher en violation des mesures de conservation et de gestion de la CTOI montre que Sri Lanka n'a pas assumé ses responsabilités à l'égard de ses navires opérant en haute mer, comme indiqué à l'article 18, paragraphes 1 et 2, de l'UNFSA.
(50)
Comme souligné au considérant 309 de la décision du 15 novembre 2012, le niveau de développement de Sri Lanka ne peut être considéré comme un facteur de nature à affaiblir la capacité des autorités compétentes de coopérer avec d'autres pays et de mettre en œuvre des mesures d'exécution. L'évaluation des contraintes spécifiques pesant sur le développement est décrite plus en détail dans les considérants 65, 66 et 67.
(51)
En conséquence, les actions engagées par Sri Lanka au regard de ses obligations en sa qualité d'État du pavillon sont insuffisantes pour satisfaire aux dispositions de l'article 94, paragraphe 2, point b), de la CNUDM et des articles 18 et 19 de l'UNFSA.
(52)
Eu égard aux considérants 302 à 311 de la décision du 15 novembre 2012 et aux événements postérieurs au 15 novembre 2012, la Commission estime, en application de l'article 31, paragraphe 3 et paragraphe 5, points b), c) et d), du règlement INN, que Sri Lanka ne s'est pas acquittée des obligations qui lui incombent en vertu du droit international en tant qu'État du pavillon, en ce qui concerne les efforts en matière de coopération et d'exécution.
3.3. Non-application des règles internationales (article 31, paragraphe 6, du règlement INN)
(53)
Comme indiqué aux considérants 314 à 334 de la décision du 15 novembre 2012, les services de la Commission ont analysé toutes les informations jugées pertinentes au regard du statut de Sri Lanka en tant que partie contractante de la CTOI. La Commission a, par conséquent, analysé toutes les informations jugées pertinentes au regard de l'engagement pris par Sri Lanka d'appliquer les mesures de conservation et de gestion adoptées par la CTOI à la suite de la décision du 15 novembre 2012.
(54)
Il convient de rappeler que, depuis la décision du 15 novembre 2012, la CTOI a publié des rapports de conformité annuels pour 2013 (8) et 2014 (9), qui montrent que Sri Lanka n'est toujours pas en conformité ou seulement partiellement en conformité au cours des années 2012 et 2013.
(55)
En ce qui concerne le rapport de conformité pour 2013, Sri Lanka n'a pas communiqué certaines informations requises sur les statistiques et sur certaines mesures de conservation et de gestion.
(56)
En particulier, en ce qui concerne la résolution 10/08 de la CTOI (10), pour ce qui est de la liste des navires en activité, Sri Lanka n'a pas fourni les informations requises sur l'indicatif international d'appel radio de chaque navire. En ce qui concerne la résolution 06/03 de la CTOI (11) sur l'adoption d'un système de surveillance des navires, Sri Lanka n'a pas équipé ses navires de plus de 15 mètres de longueur hors tout d'un tel système ni construit de centre de surveillance des pêches (CSP). Sri Lanka n'a pas non plus soumis le rapport d'activité obligatoire sur le système de surveillance des navires. En ce qui concerne la résolution 10/02 de la CTOI (12) sur les statistiques exigibles, Sri Lanka n'a pas communiqué les données relatives à la fréquence des tailles pour la pêche côtière ni communiqué de données sur les captures nominales, sur les captures et l'effort de pêche et sur la fréquence des tailles selon les normes requises par ladite résolution pour la pêche côtière, les pêcheries de surface et la pêche à la palangre. En ce qui concerne la résolution 05/05 de la CTOI (13) relative à l'envoi de données concernant les requins, Sri Lanka ne respecte que partiellement ses obligations, étant donné qu'elle transmet les données des captures de façon combinée pour les filets maillants et les palangres.Pour ce qui est de la résolution 12/05 de la CTOI (14) sur les transbordements au port, Sri Lanka n'a pas soumis le rapport obligatoire.Quant à la résolution 11/04 de la CTOI sur les observateurs (15), Sri Lanka n'a pas mis en œuvre le mécanisme régional d'observateurs exigé par ladite résolution. En particulier, Sri Lanka n'a pas établi le mécanisme d'observateurs pour les 5 % obligatoires en mer en ce qui concerne les navires de plus de 24 mètres de long et ne remplit pas l'obligation faite aux observateurs de présenter des rapports.
(57)
En ce qui concerne le rapport de conformité pour 2014, Sri Lanka n'a pas communiqué certaines informations relatives aux statistiques et à certaines mesures de conservation et de gestion.
(58)
En particulier, en ce qui concerne la résolution 13/02 de la CTOI (16), Sri Lanka n'a adopté aucune législation rendant obligatoire le marquage des engins de pêche. En ce qui concerne la résolution 13/08 de la CTOI (17), Sri Lanka n'a pas présenté de plan de gestion des dispositifs de concentration de poissons (DCP), et aucune mesure légale et administrative n'a été prise pour les huit senneurs à senne coulissante, comme exigé par la résolution 12/13 de la CTOI (18). En 2014 de nouveau, pour ce qui est de la résolution 06/03 de la CTOI (19), Sri Lanka n'a pas équipé ses navires de plus de 15 mètres de longueur hors tout d'un système VMS, ni construit un CSP, et le rapport d'activité obligatoire VMS n'a pas été présenté.Pour ce qui est de la résolution 10/02 de la CTOI relative aux statistiques exigibles, Sri Lanka n'a pas communiqué de données sur les captures nominales, sur les captures et l'effort de pêche et sur la fréquence des tailles selon les normes requises par ladite résolution.En ce qui concerne les résolutions 13/06 (20) et 12/04 (21) de la CTOI, Sri Lanka n'a pas transposé l'interdiction relative aux requins océaniques et n'a pas non plus mis en œuvre les obligations pour les senneurs à senne coulissante d'utiliser des salabres et pour les palangriers, des coupe-lignes et des dégorgeoirs. En 2014 de nouveau, Sri Lanka n'a pas mis en œuvre le mécanisme d'observateurs exigé par la résolution 11/04 (22).En particulier, Sri Lanka n'a pas établi le mécanisme d'observateurs pour les 5 % obligatoires en mer pour les navires de plus de 24 mètres de long et ne répond pas à l'obligation faite aux observateurs de présenter des rapports. En ce qui concerne la résolution 10/10 de la CTOI (23), Sri Lanka n'a pas fourni le rapport concernant les importations, les débarquements, les transbordements dans les ports de thonidés et de produits à base d'espèces apparentées.
(59)
Le fait que Sri Lanka n'a pas fourni à la CTOI les informations requises et n'a pas rempli les obligations prévues par la CTOI visées aux considérants 56 et 58 démontre son incapacité à remplir les obligations établies dans la CNUDM et l'UNFSA qui lui incombent en tant qu'État du pavillon. En particulier, l'absence de communication d'informations en temps utile sur les statistiques, le système VMS, les captures et l'effort de pêche, le transbordement au port et le mécanisme d'observateurs compromet la capacité de Sri Lanka de respecter les obligations qui lui incombent en vertu des articles 117 et 118 de la CNUDM. Ces articles prévoient l'obligation pour les États d'adopter des mesures applicables à leurs ressortissants pour assurer la conservation des ressources biologiques de la haute mer et de coopérer en faveur des mesures de conservation et de gestion des ressources biologiques en haute mer.
(60)
Comme indiqué au considérant 322 de la décision du 15 novembre 2012, un certain nombre d'éléments ont été établis lors de la mission de la Commission à Sri Lanka en novembre 2010, notamment en ce qui concerne l'absence de système VMS et l'absence de législation prévoyant les déclarations de captures. D'autres sujets de préoccupation, comme l'absence de mécanisme d'observateurs et l'insuffisance des notifications sur les navires et les ressortissants recensés comme pratiquant des activités de pêche INN, ont été mentionnés aux considérants 319 et 321 de la décision du 15 novembre 2012 à la suite des rapports de conformité de la CTOI pour 2011 et 2012.À cet égard, les informations présentées par les autorités sri-lankaises concernant la législation relative à la pêche en haute mer, la création d'un système VMS fonctionnel, un mécanisme d'observateurs fiable et un enregistrement et une notification fiables des captures font apparaître que les autorités n'ont pas garanti un contrôle et un suivi efficaces et efficients des navires battant pavillon sri-lankais dans le respect des obligations internationales. En particulier, comme indiqué aux considérants 36, 40 et 41, Sri Lanka a été invitée à élaborer un cadre juridique complet pour autoriser la pêche en haute mer moyennant des licences de pêche en haute mer et le respect des résolutions de la CTOI, notamment en ce qui concerne le suivi, le contrôle et la surveillance de sa flotte, y compris un système VMS, un système de journal de bord et de déclaration des captures et un mécanisme d'observateurs.En ce qui concerne la législation relative à la pêche en haute mer, la loi sur la pêche a été modifiée afin d'autoriser la pêche en haute mer, et un règlement d'exécution concernant la délivrance des licences a été élaboré et adopté en septembre 2014. Toutefois, comme le règlement d'exécution n'a été adopté qu'en septembre 2014 et qu'aucune information n'est disponible quant à sa mise en œuvre, seules des licences administratives sont délivrées, et les navires sri-lankais opèrent sans système VMS. En ce qui concerne le mécanisme régional d'observateurs, il ressort des documents fournis par les autorités sri-lankaises que, malgré la sélection et le recrutement de plusieurs inspecteurs, une grande partie de la flotte ne sera pas couverte en raison du faible nombre d'inspecteurs (45) par rapport au grand nombre de navires (1 758 dans le registre des navires de la CTOI). Sri Lanka n'a toutefois présenté aucune proposition pour résoudre ce problème important dans le cadre de la CTOI, de sorte qu'il n'existe aucune couverture appropriée de la flotte battant pavillon sri-lankais qui opère en haute mer du fait de l'insuffisance des moyens d'inspection.À cet égard, il est rappelé que Sri Lanka rencontre de graves problèmes de communication des données à la CTOI, ce qui compromet la capacité du pays à remplir ses obligations en tant qu'État du pavillon.
(61)
En ce qui concerne le système VMS, comme décrit aux considérants 316, 321 et 322 de la décision du 15 novembre 2012 et au considérant 60 de la présente décision, la Commission rappelle différents problèmes également mis en évidence par la CTOI. À la suite de la décision du 15 novembre 2012, Sri Lanka a déclaré qu'elle était en train de mettre en place son système VMS. Elle a présenté à la Commission la législation prouvant l'exigence d'un transpondeur à bord à compter du 1er novembre 2011 et a indiqué qu'un prestataire de services avait déjà été sélectionné. Cependant, le financement n'était pas en place, et des négociations entre les autorités sri-lankaises et l'institution financière concernée sont en cours depuis plus de 18 mois. Ces négociations portent sur les conditions et les modalités d'un prêt pour acheter et installer un CSP ainsi que pour octroyer aux opérateurs une aide financière aux fins de l'installation et de l'exploitation d'un système VMS dans un délai raisonnable pour l'ensemble de la flotte de pêche en haute mer. En conséquence, Sri Lanka ne dispose pas d'un CSP. En outre, le système VMS est toujours en cours de développement et n'est jamais devenu opérationnel. La Commission a établi, au cours de sa mission en janvier 2014, comme cela a été confirmé par les déclarations ultérieures de Sri Lanka et les rapports de conformité de la CTOI pour 2013 et 2014, que les navires de pêche sri-lankais ne sont toujours pas équipés d'un système VMS. En ce qui concerne la conformité avec les exigences en matière de système VMS de la CTOI, il existe des différences entre les rapports de conformité de la CTOI pour 2013 et 2014 et les actions de Sri Lanka. Les rapports de conformité font état d'une conformité partielle, tandis que les informations fournies par Sri Lanka montrent clairement qu'il n'y a pas eu de mise en œuvre effective d'un système VMS. En conséquence, Sri Lanka ne remplit pas les conditions définies à l'article 18, paragraphe 3, point g), de l'UNFSA au vu des informations recueillies sur les capacités de suivi, de contrôle et de surveillance des autorités sri-lankaises, en particulier en ce qui concerne sa capacité de gérer sa flotte et l'élaboration et la mise en œuvre d'un système VMS fonctionnel.
(62)
Les faits exposés dans la section 3.3 prouvent que Sri Lanka contrevient à l'article 18, paragraphe 3, de l'UNFSA.
(63)
En conséquence, au regard de ses obligations en sa qualité d'État du pavillon, Sri Lanka n'a pas suffisamment satisfait aux dispositions des articles 117 et 118 de la CNUDM et de l'article 18, paragraphe 3, de l'UNFSA.
(64)
Eu égard aux considérants 314 à 334 de la décision du 15 novembre 2012 et des événements postérieurs à ladite décision, la Commission estime, en application de l'article 31, paragraphes 3 et 6, du règlement INN, que Sri Lanka ne s'est pas acquittée des obligations qui lui incombent en tant qu'État du pavillon, en ce qui concerne les règles, les réglementations et les mesures de conservation et de gestion internationales.
3.4. Contraintes spécifiques des pays en développement
(65)
Il est rappelé que, selon l'indice de développement humain des Nations unies (24), Sri Lanka est considérée comme un pays dont le niveau de développement humain est moyen (92e sur 186 pays). Ce niveau est également confirmé par l'annexe II du règlement (CE) no 1905/2006 du Parlement européen et du Conseil (25), dans laquelle Sri Lanka figure dans la catégorie des pays à revenu intermédiaire, tranche inférieure.
(66)
Comme indiqué au considérant 337 de la décision du 15 novembre 2012, aucun élément de preuve convaincant n'a pu être établi qui permette de penser que le non-respect par Sri Lanka des obligations qui lui incombent en vertu du droit international résulte d'un manque de développement. Après le 15 novembre 2012, aucun autre élément de preuve concret supplémentaire n'a été présenté pour attester que les lacunes constatées sont une conséquence du manque de capacités et d'infrastructure administrative.
(67)
Eu égard aux considérants 336 et 337 de la décision du 15 novembre 2012 et à l'évolution de la situation après le 15 novembre 2012, la Commission estime, conformément à l'article 31, paragraphe 7, du règlement INN, que le statut en termes de développement et les résultats globaux de Sri Lanka en ce qui concerne la pêche ne sont pas compromis par son niveau de développement.
4. CONCLUSION RELATIVE AU RECENSEMENT D'UN PAYS TIERS NON COOPÉRANT
(68)
Compte tenu des conclusions énoncées ci-dessus, en ce qui concerne le non-respect par Sri Lanka des obligations relatives aux mesures à prendre pour prévenir, décourager et éradiquer la pêche INN que le droit international lui impose en sa qualité d'État du pavillon, d'État du port, d'État côtier ou d'État de commercialisation, il convient que ce pays soit recensé, conformément à l'article 31 du règlement INN, comme pays tiers que la Commission considère comme non coopérant dans le cadre de la lutte contre la pêche INN.
(69)
Vu l'article 18, paragraphe 1, point g), du règlement INN, les autorités compétentes des États membres sont tenues de refuser l'importation de produits de la pêche dans l'Union sans devoir demander de preuves supplémentaires ou faire une demande d'assistance à l'État du pavillon lorsqu'il est porté à leur connaissance que le certificat de capture a été validé par les autorités d'un État du pavillon reconnu comme État non coopérant conformément à l'article 31 dudit règlement. Il convient que les répercussions négatives sur les échanges commerciaux soient progressives, dans la mesure du possible, afin de faciliter, au cours de la période comprise entre l'entrée en vigueur de la présente décision d'exécution de la Commission et l'adoption de mesures éventuelles par le Conseil, l'adaptation des parties à la nouvelle situation, et de fournir aux opérateurs économiques le temps de s'adapter, compte tenu des caractéristiques particulières des produits de la pêche en provenance de Sri Lanka et des entreprises fournisseuses sri-lankaises, notamment des petites et moyennes entreprises. Par conséquent, il y a lieu de reporter de trois mois l'application de la présente décision. Un tel report ne devrait avoir aucune incidence sur le fait qu'il est nécessaire que le Conseil prenne rapidement des mesures pour remédier à la situation liée à la pêche INN à Sri Lanka.
(70)
Il y a lieu de préciser que le recensement de Sri Lanka comme pays que la Commission considère comme non coopérant aux fins de la présente décision ne préjuge pas des mesures ultérieures que pourrait prendre la Commission ou le Conseil en vue de l'établissement d'une liste des pays non coopérants.
(71)
Au cas où le Conseil inscrirait Sri Lanka sur la liste des pays tiers non coopérants, conformément aux dispositions de l'article 33 du règlement INN, la décision de recensement qui précède deviendrait caduque.
5. COMITOLOGIE
(72)
Les mesures prévues à la présente décision sont conformes à l'avis du comité de la pêche et de l'aquaculture,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
La République socialiste démocratique de Sri Lanka est recensée comme pays tiers que la Commission considère comme pays tiers non coopérant dans le cadre de la lutte contre la pêche illicite, non déclarée et non réglementée.
Article 2
La présente décision entre en vigueur le 14 janvier 2015.
Fait à Bruxelles, le 14 octobre 2014.