РЕШЕНИЕ № 940/2014/ЕС НА СЪВЕТА
от 17 декември 2014 година
относно режима за облагане с данък „octroi de mer“ в най-отдалечените френски региони
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 349 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Разпоредбите на Договора, които се прилагат по отношение на най-отдалечените региони на Съюза, част от които са отвъдморските департаменти на Франция, по принцип не допускат каквато и да било разлика в данъчното облагане между местните продукти и тези, които са с произход от континентална Франция или от останалите държави членки. В член 349 от Договора се предвижда обаче възможност за въвеждане на специфични мерки в полза на тези региони поради наличието на постоянни неблагоприятни условия, които оказват въздействие върху икономическото и социалното положение на най-отдалечените региони.
(2)
Тези специфични мерки трябва да са съобразени с особените характеристики и ограничения на най-отдалечените региони, без да се накърняват целостта и съгласуваността на правния ред на Съюза, включително по отношение на вътрешния пазар и общите политики. Трайният характер и съчетанието на неблагоприятните условия в най-отдалечените региони на Съюза, посочени в член 349 от Договора (отдалечеността, зависимостта от суровини и енергия, необходимостта от поддържане на по-големи складови наличности, малкият размер на местния пазар в съчетание със слабо развита износна дейност и др.) водят до повишаване на производствените разходи, а оттам - и на себестойността на продуктите местно производство, които в отсъствието на специфични мерки биха били по-малко конкурентоспособни в сравнение с произведените на друго място продукти, дори като се вземат предвид разходите за транспорт до френските отвъдморски департаменти. Следователно това би затруднило запазването на местното производство. Поради това е необходимо да се предприемат специфични мерки за подкрепа на местната промишленост посредством подобряване на нейната конкурентоспособност. Съгласно Решение 2004/162/ЕО на Съвета (1) за възстановяване на конкурентоспособността на продукти местно производство Франция има право да прилага до 31 декември 2014 г. пълно или частично освобождаване от данък „octroi de mer“ за определени продукти, които са произведени в най-отдалечените френски региони Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника и Реюнион, а от 1 януари 2014 г. и в Майот. В приложението към посоченото решение се съдържа списък на продуктите, по отношение на които може да се прилага пълно или частично освобождаване от данък. Разликата в данъчното облагане на продуктите местно производство и другите продукти не може да надхвърля 10, 20 или 30 процентни пункта в зависимост от конкретния продукт.
(3)
Франция поиска запазването след 1 януари 2015 г. на механизъм, подобен на предвидения в Решение 2004/162/ЕО. Тя посочи, че изброените по-горе неблагоприятни условия са с постоянен характер, че данъчният режим, предвиден в Решение 2004/162/ЕО, е позволил да се запази, а в някои случаи - и да се развие местното производство, като не създава преимущество за подпомаганите предприятия, доколкото като цяло вносът на продукти, които са предмет на диференцирано данъчно облагане, е продължил да нараства.
(4)
Франция е съобщила на Комисията за всеки един от съответните най-отдалечени региони (Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника, Майот и Реюнион) пет серии от списъци на продукти, за които тя предлага прилагането на диференцирано данъчно облагане в размер на 10, 20 или 30 процентни пункта в зависимост от това дали са местни продукти, или не. Режимът не се прилага за френския най-отдалечен регион Сен Мартен.
(5)
С настоящото решение се прилагат разпоредбите на член 349 от Договора и на Франция се разрешава да прилага диференцирано данъчно облагане по отношение на продукти, за които е доказано на първо място наличието на местно производство, на второ - наличието на значително въвеждане на стоки (включително от континентална Франция и други държави членки), което може да възпрепятства запазването на местното производство, и на последно - наличието на допълнителни разходи, които увеличават себестойността на местното производство спрямо продуктите, произведени на друго място, и които застрашават конкурентоспособността на продуктите местно производство. Разрешената разлика в данъчното облагане не следва да надвишава обоснованите допълнителни разходи. Прилагането на тези принципи ще позволи прилагането на разпоредбите на член 349 от Договора, доколкото това е необходимо, без да се създава необосновано преимущество за местното производство, за да не се влошават целостта и съгласуваността на правния ред на Съюза, включително поддържането на конкуренция без нарушения на вътрешния пазар и политиките на държавна помощ.
(6)
С цел да се опростят задълженията на малките предприятия, посоченото пълно или частично освобождаване от данък следва да се прилага за всички оператори с годишен оборот от най-малко 300 000 EUR. Операторите, чийто годишен оборот е под този праг, не следва да подлежат на облагане с данък „octroi de mer“, но в противовес на това нямат право на приспадане на данъка за предходни доставки.
(7)
Освен това съгласуваността на правния ред на Съюза изисква изключване на прилагането на разлика в данъчното облагане за хранителни продукти, за които се предоставят помощите, предвидени в глава III от Регламент (ЕС) № 228/2013 на Европейския парламент и на Съвета (2). Целта на тази разпоредба е да не се допусне ефектът от финансовата помощ за селското стопанство, предоставяна чрез специфичния режим на снабдяване, да бъде намален или заличен чрез облагане на субсидираните продукти с по-висок данък „octroi de mer“.
(8)
Целите за подкрепа на социално-икономическото развитие на френските отвъдморски департаменти, предвидени в Решение 2004/162/ЕО, се потвърждават от изискванията относно целите на данъка „octroi de mer“. Включването на приходите от данъка „octroi de mer“ в ресурсите на икономическата и данъчната система на френските отвъдморски департаменти и тяхното използване в стратегия за икономическо и социално развитие на френските отвъдморски департаменти, включително за популяризиране на местните дейности, представлява правно задължение.
(9)
Необходимо е срокът на прилагане на Решение 2004/162/ЕО да се удължи с 6 месеца до 30 юни 2015 г. Този срок ще даде на Франция възможност да транспонира настоящото решение в националното си право.
(10)
Срокът на действие на режима се определя на пет години и шест месеца до 31 декември 2020 г. Това е датата, на която също така изтича срокът на прилагане на действащите насоки за националната регионална помощ. При все това ще бъде необходимо първо да се направи оценка на резултатите от прилагането на този режим. Съответно най-късно до 31 декември 2017 г. Франция следва да представи доклад за прилагането на въведения данъчен режим, за да се установи въздействието на предприетите мерки и техният принос за поддържането, насърчаването и развитието на местните стопански дейности, като се вземат под внимание неблагоприятните условия, оказващи въздействие върху най-отдалечените региони. Целта на доклада следва да бъде да се провери дали данъчните предимства, предоставени от Франция на продуктите местно производство, не надхвърлят строго необходимото и дали те са все още необходими и пропорционални. Освен това докладът следва да съдържа анализ на въздействието на въведения режим върху равнището на цените в най-отдалечените френски региони. Въз основа на този доклад Комисията следва да предостави на Съвета доклад и при необходимост предложение за адаптиране на разпоредбите на настоящото решение с оглед на направените констатации.
(11)
Необходимо е настоящото решение да се прилага от 1 юли 2015 г., за да се избегне правният вакуум.
(12)
Настоящото решение не засяга възможното прилагане на членове 107 и 108 от Договора.
(13)
Настоящото решение има за цел установяването на правна рамка за данъка „octroi de mer“ от 1 януари 2015 г. Предвид неотложния характер на въпроса следва да се допусне изключение от осемседмичния срок, предвиден в член 4 от Протокол № 1 относно ролята на националните парламенти в Европейския съюз, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Чрез дерогация от членове 28, 30 и 110 от Договора на Франция се разрешава да прилага до 31 декември 2020 г. пълно или частично освобождаване от данъка „octroi de mer“ за изброените в приложението продукти, които са местно производство на Гваделупа, Френска Гвиана, Мартиника, Майот и Реюнион в качеството им на най-отдалечени региони по смисъла на член 349 от Договора.
Това пълно или частично освобождаване от данъка трябва да се включи в стратегията за икономическо и социално развитие на съответните най-отдалечени региони при отчитане на съответната рамка на Съюза и да способства за насърчаване на местните дейности, без при това да води до влошаване на условията на обмен до степен, която противоречи на общия интерес.
2. В сравнение с данъчните ставки, прилагани за подобни продукти, които не са с произход от съответните най-отдалечени региони, прилагането на пълното или частичното освобождаване от данъка, предвидено в параграф 1, не може да доведе до различия, които надвишават:
а)
10 процентни пункта за продуктите, посочени в част А от приложението;
б)
20 процентни пункта за продуктите, посочени в част Б от приложението;
в)
30 процентни пункта за продуктите, посочени в част В от приложението.
Франция гарантира, че пълното или частичното освобождаване от данъка, прилагано по отношение на продуктите, посочени в приложението, не превишава процента, който е строго необходим за запазване, насърчаване и развитие на местните стопански дейности.
3. Франция прилага пълното или частичното освобождаване от данъка, посочено в параграфи 1 и 2, по отношение на операторите с годишен оборот от най-малко 300 000 EUR. Всички оператори, чийто годишен оборот е под този праг, не подлежат на облагане с данък „octroi de mer“.
Член 2
Френските органи прилагат по отношение на продуктите, които са ползвали специфичния режим на снабдяване, предвиден в глава III от Регламент (ЕС) № 228/2013, същия данъчен режим като този, който прилагат за продуктите местно производство.
Член 3
1. Франция съобщава незабавно на Комисията информацията за данъчния режим, посочен в член 1.
2. До 31 декември 2017 г. Франция представя на Комисията доклад за прилагането на данъчния режим, посочен в член 1, в който се посочва въздействието на предприетите мерки и техният принос за поддържането, насърчаването и развитието на местните стопански дейности, като се вземат под внимание неблагоприятните условия, оказващи въздействие върху най-отдалечените региони.
Въз основа на този доклад Комисията представя на Съвета доклад и при необходимост, предложение за адаптиране на разпоредбите на настоящото решение.
Член 4
В член 1, параграф 1 от Решение 2004/162/ЕО датата „31 декември 2014 г.“ се заменя с датата „30 юни 2015 г.“
Член 5
Членове 1 - 3 се прилагат от 1 юли 2015 г.
Член 4 се прилага от 1 януари 2015 г.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2014 година.
DÉCISION DU CONSEIL No 940/2014/UE
du 17 décembre 2014
relative au régime de l'octroi de mer dans les régions ultrapériphériques françaises
LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne, et notamment son article 349,
vu la proposition de la Commission européenne,
après transmission du projet d'acte législatif aux parlements nationaux,
vu l'avis du Parlement européen,
statuant conformément à une procédure législative spéciale,
considérant ce qui suit:
(1)
Les dispositions du traité, qui s'appliquent aux régions ultrapériphériques de l'Union, dont font partie les départements français d'outre-mer, n'autorisent en principe aucune différence d'imposition entre les produits locaux et ceux provenant de France métropolitaine ou des autres États membres. L'article 349 du traité envisage, cependant, la possibilité d'introduire des mesures spécifiques en faveur de ces régions en raison de l'existence de handicaps permanents qui ont une incidence sur la situation économique et sociale des régions ultrapériphériques.
(2)
De telles mesures spécifiques doivent tenir compte des caractéristiques et contraintes particulières de ces régions, sans nuire à l'intégrité et à la cohérence de l'ordre juridique de l'Union, y compris le marché intérieur et les politiques communes. La permanence et la combinaison des handicaps dont souffrent les régions ultrapériphériques de l'Union visés à l'article 349 du traité (l'éloignement, la dépendance à l'égard des matières premières et de l'énergie, l'obligation de constituer des stocks plus importants, la faible dimension du marché local combinée à une activité exportatrice peu développée, etc.) se traduisent par une augmentation des coûts de production et donc du prix de revient des produits fabriqués localement qui, en l'absence de mesures spécifiques, seraient moins compétitifs par rapport à ceux produits ailleurs, même en tenant compte des frais d'acheminement vers les départements français d'outre-mer. Cela rendrait donc plus difficile le maintien d'une production locale. C'est pourquoi il est nécessaire de prendre des mesures spécifiques dans le but de renforcer l'industrie locale en améliorant sa compétitivité. Jusqu'au 31 décembre 2014, la décision 2004/162/CE du Conseil (1) autorise la France, pour rétablir la compétitivité des produits fabriqués localement, à prévoir des exonérations ou des réductions de l'octroi de mer pour certains produits qui sont fabriqués dans les régions ultrapériphériques de Guadeloupe, de Guyane, de Martinique, de La Réunion et, à compter du 1er janvier 2014, de Mayotte. L'annexe de ladite décision fournit la liste des produits auxquels peuvent s'appliquer les exonérations ou les réductions d'impôt. Selon les produits, la différence d'imposition entre les produits fabriqués localement et les autres produits ne peut excéder 10, 20 ou 30 points de pourcentage.
(3)
La France a sollicité le maintien au-delà du 1er janvier 2015 d'un dispositif analogue à celui contenu dans la décision 2004/162/CE. La France fait valoir la permanence des handicaps précédemment énumérés, que le régime de taxation prévu par la décision 2004/162/CE a permis de maintenir et, dans certains cas, de développer les productions locales et qu'il n'a pas constitué un avantage pour les entreprises bénéficiaires dans la mesure où globalement les importations de produits soumis à une taxation différenciée ont continué d'augmenter.
(4)
La France a communiqué à la Commission pour chacune des régions ultrapériphériques concernées (la Guadeloupe, la Guyane, la Martinique, Mayotte et La Réunion) cinq séries de listes de produits pour lesquels elle entend appliquer une taxation différenciée, à hauteur de 10, de 20 ou de 30 points de pourcentage, selon qu'ils sont ou non produits localement. La région ultrapériphérique française de Saint-Martin n'est pas concernée.
(5)
La présente décision met en œuvre les dispositions de l'article 349 du traité et autorise la France à appliquer une taxation différenciée aux produits pour lesquels il a été justifié: premièrement, de l'existence d'une production locale; deuxièmement, de l'existence d'importations significatives de biens (y compris en provenance de la France métropolitaine et d'autres États membres) pouvant compromettre le maintien de la production locale; et, troisièmement, de l'existence de surcoûts renchérissant les prix de revient de la production locale par rapport aux produits provenant de l'extérieur et compromettant la compétitivité des produits fabriqués localement. Le différentiel de taxation autorisé ne devrait pas excéder les surcoûts justifiés. L'application de ces principes permettrait de mettre en œuvre les dispositions de l'article 349 du traité sans excéder ce qui est nécessaire et sans créer d'avantage injustifié en faveur des productions locales afin de ne pas nuire à l'intégrité et à la cohérence de l'ordre juridique de l'Union, y compris le maintien d'une concurrence non faussée dans le marché intérieur et les politiques en matière d'aides d'État.
(6)
Dans le but de simplifier les obligations des petites entreprises, les exonérations ou les réductions de taxe devraient concerner tous les opérateurs dont le chiffre d'affaires annuel est supérieur ou égal à 300 000 EUR. Les opérateurs dont le chiffre d'affaires annuel est inférieur à ce seuil ne devraient pas, quant à eux, être assujettis à l'octroi de mer, mais ne peuvent en contrepartie déduire le montant de cette taxe supporté en amont.
(7)
De même, la cohérence avec le droit de l'Union conduit à écarter l'application d'un différentiel de taxation pour les produits alimentaires qui bénéficient des aides prévues au chapitre III du règlement (UE) no 228/2013 du Parlement européen et du Conseil (2). Cette disposition a pour effet d'empêcher que l'effet des aides financières agricoles octroyées par le régime spécifique d'approvisionnement ne soit annulé ou réduit par une taxation dite «octroi de mer» plus élevée des produits subventionnés.
(8)
Les objectifs de soutien au développement socio-économique des départements français d'outre-mer, déjà prévus dans la décision 2004/162/CE, sont confirmés par les exigences concernant la finalité de l'octroi de mer. L'intégration des recettes provenant de l'octroi de mer aux ressources du régime économique et fiscal des départements français d'outre-mer et leur affectation à une stratégie de développement économique et social des départements français d'outre-mer comportant une aide à la promotion des activités locales constituent une obligation légale.
(9)
Il est nécessaire de prolonger de 6 mois, jusqu'au 30 juin 2015, la durée d'application de la décision 2004/162/CE. Ce délai permettrait à la France de transposer la présente décision dans son droit national.
(10)
La durée du régime doit être fixée à cinq ans et six mois, jusqu'au 31 décembre 2020, date qui correspond également à la fin d'application des lignes directrices actuelles en matière d'aides d'État à finalité régionale. Il sera néanmoins nécessaire d'évaluer auparavant les résultats de l'application de ce régime. Par conséquent, au plus tard le 31 décembre 2017, la France devrait soumettre un rapport relatif à l'application du régime de taxation mis en place afin de vérifier l'incidence des mesures prises et leur contribution au maintien, à la promotion et au développement des activités économiques locales, compte tenu des handicaps dont souffrent les régions ultrapériphériques. Le rapport devrait notamment avoir pour objet de vérifier que les avantages fiscaux accordés par la France aux produits fabriqués localement n'excèdent pas ce qui est strictement nécessaire et que ces avantages sont toujours nécessaires et proportionnés. Le rapport devrait, en outre, comporter une analyse de l'impact du régime mis en place sur les prix dans les régions ultrapériphériques françaises. Sur la base de ce rapport, la Commission devrait soumettre au Conseil un rapport et, le cas échéant, une proposition visant à adapter les dispositions de la présente décision pour tenir compte des constatations.
(11)
Il est nécessaire que la présente décision s'applique à compter du 1er juillet 2015 pour éviter tout vide juridique.
(12)
La présente décision est sans préjudice de l'éventuelle application des articles 107 et 108 du traité.
(13)
L'objet de la présente décision est d'établir un cadre juridique pour l'octroi de mer à partir du 1er janvier 2015. Compte tenu de l'urgence, il convient d'appliquer une exception à la période de huit semaines visée à l'article 4 du protocole no 1 sur le rôle des parlements nationaux dans l'Union européenne annexé au traité sur l'Union européenne et au traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
1. Par dérogation aux articles 28, 30 et 110 du traité, la France est autorisée à appliquer, jusqu'au 31 décembre 2020, des exonérations ou des réductions de l'octroi de mer pour les produits dont la liste figure à l'annexe qui sont fabriqués localement en Guadeloupe, en Guyane, en Martinique, à Mayotte et à La Réunion, en tant que régions ultrapériphériques au sens de l'article 349 du traité.
Ces exonérations ou réductions doivent s'insérer dans la stratégie de développement économique et social des régions ultrapériphériques concernées, en tenant compte du cadre de l'Union, et contribuer à la promotion des activités locales sans altérer les conditions des échanges dans une mesure contraire à l'intérêt commun.
2. Par rapport aux taux d'imposition appliqués aux produits similaires ne provenant pas des régions ultrapériphériques concernées, l'application des exonérations totales ou des réductions visées au paragraphe 1 ne peut conduire à des différences qui excèdent:
a)
10 points de pourcentage pour les produits figurant à l'annexe, partie A;
b)
20 points de pourcentage pour les produits figurant à l'annexe, partie B;
c)
30 points de pourcentage pour les produits figurant à l'annexe, partie C.
La France s'engage à veiller à ce que les exonérations ou les réductions appliquées aux produits figurant à l'annexe n'excèdent pas le pourcentage qui est strictement nécessaire pour maintenir, promouvoir et développer les activités économiques locales.
3. La France applique les exonérations ou les réductions de taxe visées aux paragraphes 1 et 2 aux opérateurs dont le chiffre d'affaires annuel est supérieur ou égal à 300 000 EUR. Tous les opérateurs dont le chiffre d'affaires annuel est inférieur à ce seuil ne sont pas assujettis à l'octroi de mer.
Article 2
Les autorités françaises appliquent aux produits qui ont bénéficié du régime spécifique d'approvisionnement prévu au chapitre III du règlement (UE) no 228/2013 le même régime de taxation que celui qu'elles appliquent aux produits fabriqués localement.
Article 3
1. La France notifie immédiatement à la Commission les régimes de taxation visés à l'article 1er.
2. La France soumet à la Commission, au plus tard le 31 décembre 2017, un rapport relatif à l'application du régime de taxation visé à l'article 1er, indiquant l'incidence des mesures prises et leur contribution au maintien, à la promotion et au développement des activités économiques locales, compte tenu des handicaps dont souffrent les régions ultrapériphériques.
Sur la base de ce rapport, la Commission soumet au Conseil un rapport et, le cas échéant, une proposition d'adaptation des dispositions de la présente décision.
Article 4
À l'article 1er, paragraphe 1, de la décision 2004/162/CE, la date du «31 décembre 2014» est remplacée par celle du «30 juin 2015».
Article 5
Les articles 1er à 3 sont applicables à partir du 1er juillet 2015.
L'article 4 est applicable à partir du 1er janvier 2015.
Article 6
La République française est destinataire de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 17 décembre 2014.