РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 139/2014 НА КОМИСИЯТА
от 12 февруари 2014 година
за определяне на изискванията и административните процедури във връзка с летищата в съответствие с Регламент (ЕО) № 216/2008 на Европейския парламент и на Съвета
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 216/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 2008 г. относно общи правила в областта на гражданското въздухоплаване и за създаване на Европейска агенция за авиационна безопасност и за отмяна на Директива 91/670/ЕИО на Съвета, Регламент (ЕО) № 1592/2002 и Директива 2004/36/ЕО (1), изменена с Регламент (ЕО) № 1108/2009 на Европейския парламент и на Съвета (2), и по-специално член 8а, параграф 5 от него,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕО) № 216/2008 се цели да се изгради и поддържа високо и уеднаквено ниво на безопасност на гражданското въздухоплаване в Европа.
(2)
Прилагането на Регламент (ЕО) № 216/2008 изисква определянето на подробни правила за прилагане, по-специално по отношение на безопасността на летищата, за да се поддържа високо и уеднаквено ниво на безопасност на гражданското въздухоплаване в Европейския съюз, като същевременно се преследва целта за цялостно подобряване на безопасността на летищата.
(3)
Това изисква Комисията да приеме преди 31 декември 2013 г. необходимите правила за прилагане, за да бъдат определени условията за проектиране и безопасна експлоатация на летищата, посочени в член 8а, параграф 5.
(4)
За да се гарантира плавен преход и високо ниво на безопасност на гражданското въздухоплаване в Европейския съюз, правилата за прилагане следва да отразяват съвременните технологии и най-добрите практики в областта на летищата; да са съобразени с приложимите стандарти и препоръчителни практики на Международната организация за гражданско въздухоплаване (наричана по-долу „ИКАО“), като по този начин цялата система от правила е съгласувана със съответната класификация на ИКАО; както и със световния опит, натрупан при експлоатацията на летищата, и с научния и техническия прогрес в областта на летищата; да са пропорционални на размера, обема на движението, категорията и сложността на летището и характера и мащаба на неговата експлоатация; да осигуряват гъвкавостта, необходима за съгласуване във всеки конкретен случай и да обхващат случаите, когато инфраструктурата на летищата е изградена преди влизането в сила на настоящия регламент в съответствие с различните изисквания, съдържащи се в националните законодателства на държавите членки.
(5)
Необходимо е да се осигури достатъчно време на летищния отрасъл и администрациите на държавите членки за приспособяване към новата регулаторна рамка и за да се установи дали сертификатите, издадени преди влизането в сила на настоящия регламент, продължават да са валидни.
(6)
С оглед да се гарантира еднакво прилагане на общите изисквания е крайно необходимо компетентните органи и, когато е необходимо, Агенцията да прилагат еднакви стандарти за оценка на съответствието с тези изисквания; Агенцията следва да разработи приемливи начини за съответствие и насоки, с цел да улесни необходимото уеднаквяване на регулаторната уредба. Чрез общите изисквания следва също да се осигури еднаквост на процесите в рамките на компетентните органи в различни области на въздухоплаването. Те обаче не следва да пречат на прилагането на незначително различаващи се процеси, ако и когато това е необходимо или полезно, например в случай че надзорът на летищата и този на въздушните операции се упражнява от различни организации за надзор. Целите на тези изисквания в областта на безопасността следва да останат незасегнати от разликите в начините за постигане на техническо съответствие.
(7)
По отношение на управлението на препятствията в зоната около летището, както и на други дейности извън границата на летището всяка държава членка може да има различни органи и други организации, които отговарят за наблюдението, оценката и намаляването на рисковете. Целта на настоящия регламент не е да промени сегашното разпределение на задачите в рамките на държавата членка. Във всяка държава членка обаче следва да се гарантира всеобхватна организация на компетенциите, свързани със защитата на зоната около летищата, както и с наблюдението и намаляването на рисковете, причинени от човешката дейност. Поради това следва да се гарантира, че органите, на които са възложени задължения по защита на зоната около летищата, имат подходящите компетенции за изпълнение на тези задължения.
(8)
Специфичните услуги, посочени в подчаст В на приложение IV (част ADR.OPS), следва да бъдат предоставяни на конкретното летище. В някои случаи тези услуги не се предоставят пряко от летищния оператор, а от друга организация, от държавно ведомство или от комбинация от двете. В такива случаи летищният оператор, в качеството си на отговарящ за експлоатацията на летището, трябва да има подходящи договорености и да е в контакт с тези организации или ведомства, за да гарантира предоставянето на услугите в съответствие с изискванията, изложени в приложението. Когато такива договорености и интерфейси са налице, следва да се счита, че летищният оператор е изпълнил своите задължения, и не следва да се приема за пряко задължен или отговорен за каквито и да било несъответствия, допуснати от друга организация, участваща в споразумението, при условие че той е изпълнил всички приложими изисквания и задължения, предвидени в настоящия регламент и отнасящи се до неговите отговорности в рамките на споразумението.
(9)
Регламент (ЕО) № 216/2008 се отнася до издаването на сертификати на летища от страна на компетентни органи само доколкото това засяга аспектите на безопасността. Поради това всички аспекти на съществуващите национални сертификати на летищата, които не засягат безопасността, остават непроменени.
(10)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, се основават на становището, издадено от Европейската агенция за авиационна безопасност в съответствие с член 17, параграф 2, буква б) и член 19, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 216/2008.
(11)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета, създаден съгласно член 65 от Регламент (ЕО) № 216/2008,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и обхват
1. Настоящият регламент определя подробни правила относно:
а)
условията за определяне и уведомяване на заявителя за приложимата към летището база за сертифициране, както е посочено в приложения II и III;
б)
условията за издаване, поддържане, изменяне, ограничаване, временно прекратяване или отнемане на сертификати за летища, сертификати за организации, отговарящи за експлоатацията на летища, включително експлоатационни ограничения, свързани със специфичните конструктивни особености на летището, както е посочено в приложения II и III;
в)
условията за експлоатация на летище в съответствие със съществените изисквания, установени в приложение Vа, и, ако е приложимо, с тези, установени в приложение Vб към Регламент (ЕО) № 216/2008, както е посочено в приложение IV;
г)
задълженията на притежателите на сертификати, както е посочено в приложение III;
д)
условията за приемането и за преобразуването на издадените от държавите членки сертификати на летища;
е)
условията, при които се взема решение да не се допусне освобождаването, посочено в член 4, параграф 3б от Регламент (ЕО) № 216/2008, включително критериите за летища за превоз на товари, за нотифициране на летищата, получили освобождаване, и за преразглеждане на разрешени освобождавания;
ж)
условията, при които операциите се забраняват, ограничават или се подчиняват на определени условия в интерес на безопасността, както е посочено в приложение III;
з)
определени условия и процедури за деклариране от страна на доставчиците на обслужване по управление на перона, посочени в член 8а, параграф 2, буква д) от Регламент (ЕО) № 216/2008, както е посочено в приложения II и III.
2. Компетентните органи, които се занимават със сертифицирането и надзора на летищата, летищните оператори и доставчиците на обслужване по управление на перона отговарят на изискванията, посочени в приложение II.
3. Летищните оператори и доставчиците на обслужване по управление на перона отговарят на изискванията, посочени в приложение III.
4. Летищните оператори отговарят на изискванията, предвидени в приложение IV.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„летище“ означава определена зона (включително сгради, инсталации и оборудване) на суша или по вода или на неподвижно съоръжение, неподвижно съоръжение в открито море или плаващо съоръжение, чиято повърхност е предназначена изцяло или частично за кацане, излитане и движение на въздухоплавателни средства;
2)
„самолет“ означава задвижвано от силова установка, по-тежко от въздуха въздухоплавателно средство, получаващо подемната си сила в полет главно в резултат на аеродинамичните въздействия върху повърхности, оставащи неподвижни при определени условия на полета;
3)
„въздухоплавателно средство“ e всяка машина, която може да се задържи в атмосферата въз основа на противодействието на въздуха, различаващо се от въздействието на въздуха върху земната повърхност;
4)
„перон“ означава определена зона, в която се разполагат въздухоплавателни средства с цел качване или слизане на пътници, товарене или разтоварване на пощенски пратки или товари, зареждане с гориво, паркиране или техническо обслужване;
5)
„обслужване по управление на перона“ означава обслужване, предоставено за управление на дейностите и движението на въздухоплавателни средства и наземни превозни средства на перона;
6)
„одит“ означава систематичен, независим и документиран процес за установяване на факти и тяхното обективно оценяване с цел контролиране на правилното изпълнение на установените изисквания;
7)
„сертификационни спецификации“ означава технически стандарти, приети от Агенцията и посочващи мерки за доказване на съответствие с Регламент (ЕО) № 216/2008 и правилата за неговото прилагане, които могат да се използват от дадена организация за целите на сертифицирането;
8)
„компетентен орган“ означава орган, определен във всяка държава членка, притежаващ правомощия и задължения относно сертифицирането и надзора на летища, както и на персонала и организациите, участващи в тези дейности;
9)
„продължаващ надзор“ означава задачи в рамките на програмата за надзор, които се изпълняват по всяко време от компетентния орган, с цел да се установи дали условията, при които е бил издаден определен сертификат, продължават да се изпълняват за срока на неговата валидност.
10)
„документ за приемане на отклоненията и за действия“ (DAAD) означава документ, изготвен от компетентния орган, в който са обобщени доказателствата, представени като обосновка за приемането на евентуални отклонения от сертификационни спецификации, издадени от Агенцията;
11)
„инспекция“ означава независимо оценяване посредством наблюдение и последващо решение, придружено, когато е уместно, от подходящи измервания, изпитвания или проверки, за установяване наличието на съответствие с допустимите изисквания;
12)
„движение“ означава излитане или кацане;
13)
„препятствие“ са всички неподвижни (временни или постоянни) и подвижни обекти или части от тях, които:
-
са разположени в зона, предназначена за движение на въздухоплавателни средства по повърхността; или
-
се възвишават над определена повърхност, предназначена да осигури безопасността на въздухоплавателни средства в полет; или
-
се намират извън определените по-горе повърхности, но са оценени като опасни за въздухоплаването;
14)
„ограничаваща повърхност на препятствие“ означава повърхност, определяща граничните размери на обекти, които не могат да бъдат надхвърляни във въздушното пространство;
15)
„защитна повърхност на препятствие“ означава повърхност, установена за целите на индикаторната система за визуален наклон, над която не се допуска наличието на обекти или удължения на съществуващи обекти, освен в случаите, когато според мнението на компетентния орган новият обект или новото удължение се намира в обхвата на ограничаващата повърхност на даден съществуващ недвижим обект.
Член 3
Надзор на летища
1. Държавите членки определят една или повече административни единици като свой компетентен орган (или органи), притежаващ правомощията и задълженията за сертифициране и надзор на летищата, както и на персонала и организациите, участващи в тази дейности.
2. Компетентният орган е независим от летищните оператори и доставчиците на обслужване по управление на перона. Тази независимост се постига чрез разделяне, най-малкото на функционално равнище, между компетентния орган и посочените летищни оператори и доставчици на обслужване по управление на перона. Държавите членки гарантират безпристрастното и прозрачно упражняване на пълномощия от страна на компетентните органи.
3. Когато държава членка определя повече от една административна единица за компетентен орган, следва да са изпълнени следните условия:
а)
всеки компетентен орган отговаря за конкретно определени задачи и определена географска област; и
б)
между тези органи се установява координация, за да се гарантира ефективен надзор на всички летища, летищни оператори и доставчици на обслужване по управление на перона.
4. Държавите членки осигуряват на компетентните органи необходимия капацитет и необходимите ресурси за изпълнение на изискванията на настоящия регламент.
5. Държавите членки гарантират, че персоналът на компетентните органи не извършва контролни дейности, когато има доказателства, че това може пряко или косвено да доведе до конфликт на интереси, по-специално когато става въпрос за семейни или финансови интереси.
6. Персоналът, упълномощен от компетентния орган да изпълнява задачи, свързани със сертифицирането и/или надзора, има право да изпълнява най-малко следните задачи:
а)
да проверява документите, данните, процедурите и всякакви други материали, отнасящи се до изпълнението на задачата по сертифициране и/или надзор;
б)
да изземва преписи или извлечения от такива документи, данни, процедури и други материали;
в)
да изисква устни обяснения на място;
г)
да си осигурява достъп до летищата, съответните помещения, площадки или други съответни зони и средства за транспорт;
д)
да провежда проверки, разследвания, изпитвания, учения, оценки, инспекции;
е)
да предприема или предлага мерки за правоприлагане, ако това е необходимо.
7. Задачите съгласно параграф 6 се изпълняват в съответствие с националното законодателство на държавите членки.
Член 4
Информиране на Европейската агенция за авиационна безопасност
В срок от три месеца след влизането в сила на настоящия регламент държавите членки информират Европейската агенция за авиационна безопасност (Агенцията) за наименованията, местоположенията, кодовете на летищата по ИКАО и наименованията на летищните оператори, както и за броя на пътническите и товарните движения на летищата, за които се прилагат разпоредбите на Регламент (ЕО) № 216/2008 и тези на настоящия регламент.
Член 5
Освобождавания
1. Държавите членки информират Агенцията за всяко свое решение да предоставят освобождаване в съответствие с член 4, параграф 3б от Регламент (ЕО) № 216/2008 в срок от един месец след вземането на това решение. Информацията, предоставена на Агенцията включва списъка на засегнатите летища, наименованието на летищния оператор и броя на пътническите и товарните движения на летището за съответната година.
2. Държавата членка извършва ежегоден преглед на движенията на освободеното летище. Ако броят на движенията на такова летище превишава предвиденото в член 4, параграф 3б от Регламент (ЕО) № 216/2008 за последните три последователни години, тя информира Агенцията и отменя освобождаването.
3. Комисията може по всяко време да реши да откаже разрешение за освобождаване, ако са налице следните случаи:
а)
не са спазени общите цели на Регламент (ЕО) № 216/2008, свързани с безопасността;
б)
съответните стойности за движението на пътници и товари са надвишени през последните три последователни години;
в)
освобождаването не е съобразено с друг съответен акт от законодателството на ЕС.
4. Когато Комисията реши, че дадено освобождаване не е допустимо, съответната държава членка отменя освобождаването.
Член 6
Преобразуване на сертификати
1. Сертификатите, издадени от компетентния орган преди 31 декември 2014 г. въз основа на националните законодателства, остават валидни, докато не бъдат преиздадени в съответствие с настоящия член или, ако не бъдат преиздадени - до 31 декември 2017 г.
2. Преди края на периода, посочен в параграф 1, компетентният орган издава сертификати за летища и летищни оператори, ако са изпълнени следните условия:
а)
основанието за сертифициране, посочено в приложение II, е установено, като са използвани сертификационните спецификации, издадени от Агенцията, включително всички случаи на еквивалентно равнище на безопасност и специални условия, които са установени и документирани;
б)
притежателят на сертификата доказва съответствие със сертификационните спецификации, които са различни от националните изисквания, съгласно които е издаден съществуващият сертификат;
в)
притежателят на сертификата доказва съответствие с онези изисквания на Регламент (ЕО) № 216/2008 и на правилата за неговото прилагане, които са приложими за неговата организация и неговата работа и са различни от националните изисквания, съгласно които е издаден съществуващият сертификат.
3. Чрез дерогация от параграф 2, буква б) компетентният орган може да реши да откаже установяване на съответствие, ако счете, че това установяване представлява неоправдано или непропорционално усилие.
4. Компетентният орган съхранява най-малко пет години архивни копия на документите, свързани с процедурата за преобразуване на сертификати.
Член 7
Отклонения от сертификационните спецификации
1. Компетентният орган може да приема до 31 декември 2024 г. заявления за сертификат, съдържащи отклонения от сертификационните спецификации, издадени от Агенцията, ако са изпълнени следните условия:
а)
отклоненията не се квалифицират като случай на еквивалентно равнище на безопасност съгласно ADR.AR.C.020, нито като случай на специални условия съгласно ADR.AR.C.025 от приложение II към настоящия регламент;
б)
отклоненията са съществували преди влизане в сила на настоящия регламент;
в)
при тези отклонения са спазени основните изисквания, установени в приложение Vа към Регламент (ЕО) № 216/2008, допълнени с мерки за намаляване на риска и коригиращи действия, според случая;
г)
извършена е съответната оценка на безопасността за всяко подобно отклонение.
2. Компетентният орган съставя от доказателствата за изпълнение на условията, посочени в параграф 1, документ за предприемане на действия и приемане на отклонения (DAAD). Този документ се прилага към сертификата. Компетентният орган определя периода на валидност на този документ.
3. Летищният оператор и компетентният орган проверяват дали условията, посочени в параграф 1, продължават да се спазват. Ако случаят не е такъв, документът DAAD се изменя, прекратява временно или оттегля.
Член 8
Защита на зоните в непосредствена близост до летища
1. Държавите членки гарантират провеждането на консултации по отношение въздействието върху безопасността на съоръженията, които се предлага да бъдат построени в рамките ограничаващата и защитната повърхности на препятствията, както и на други повърхности, свързани с летището.
2. Държавите членки гарантират провеждането на консултации по отношение въздействието върху безопасността на съоръженията, които се предлага да бъдат построени извън ограничаващата и защитната повърхности на препятствията, както и на други повърхности, свързани с летището, които надвишават установената от държавите членки височина.
3. Държавите членки осигуряват координацията на защитата на летища, намиращи се в близост до национални граници с други държави членки.
Член 9
Наблюдение на зоните в непосредствена близост до летища
Държавите членки гарантират, че се провеждат консултации с оглед на човешките дейности и използването на земята, като например:
а)
всяко развитие или промяна в използването на земята в района около летището;
б)
всяко развитие, което може да доведе до турбуленции, предизвикани от препятствията, които могат да се окажат опасни за експлоатацията на въздухоплавателните средства;
в)
използването на опасни, объркващи или подвеждащи светлини;
г)
използването на силно отразяващи повърхности, които могат да причинят заслепяване;
д)
създаването на райони, които могат да насърчат поведение на дивите животни, застрашаващо експлоатацията на въздухоплавателните средства;
е)
източници на невидимо излъчване или наличие на движещи се или неподвижни обекти, които могат да смутят или да засегнат неблагоприятно функционирането на системите за аеронавигационни комуникации, навигация и надзор.
Член 10
Управление на опасностите, произтичащи от диви животни
1. Държавите членки гарантират, че рисковете от сблъсък с диви животни се оценяват чрез:
а)
създаването на национална процедура за записване и докладване на сблъсъци на въздухоплавателни средства с диви животни;
б)
събиране на информация от операторите на въздухоплавателни средства, персонала на летището и други източници относно наличието на диви животни, представляващо потенциална опасност при експлоатацията на въздухоплавателни средства; и
в)
текущо оценяване от компетентен персонал на опасностите, произтичащи от диви животни.
2. Държавите членки гарантират, че докладите за сблъсъци с диви животни се събират и предават на ИКАО, за да бъдат включени в базата данни IBIS (Информационна система на ИКАО за събиране на данни за сблъсъци с птици).
Член 11
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Компетентните органи, които се занимават със сертифицирането и надзора на летищата, летищните оператори и доставчиците на обслужване по управление на перона постигат съвместимост с изискванията, посочени в приложение II към настоящия регламент, до 31 декември 2017 г.
3. Приложения III и IV се прилагат по отношение на летища, одобрени в съответствие с член 6, от датата на издаване на сертификата.
4. Летища, за които процедурата по сертифициране е започнала преди 31 декември 2014 г., но които не са получили сертификат към тази дата, получават сертификат само ако отговарят на изискванията на настоящия регламент.
5. Точка ADR.AR.C.050 и точка ADR.OR.B.060 от приложения II и III към настоящия регламент, се прилагат от датата, на която правилата за прилагане по отношение на предоставянето на обслужване по управление на перона влизат в сила. Точка ADR.AR.A.015 от приложение II и точка ADR.OR.A.015 от приложение III се прилагат за доставчиците на обслужване по управление на перона от датата, на която правилата за прилагане по отношение на предоставянето на обслужване по управление на перона влизат в сила.
6. Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 12 февруари 2014 година.
RÈGLEMENT (UE) N o 139/2014 DE LA COMMISSION
du 12 février 2014
établissant des exigences et des procédures administratives relatives aux aérodromes conformément au règlement (CE) no 216/2008 du Parlement européen et du Conseil
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu le règlement (CE) no 216/2008 du Parlement européen et du Conseil du 20 février 2008 relatif à des règles communes dans le domaine de l’aviation civile et instituant une Agence européenne de la sécurité aérienne, et abrogeant la directive 91/670/CEE du Conseil, le règlement CE no 1592/2002 et la directive 2004/36/CE du Parlement européen et du Conseil (1), modifiée par le règlement (CE) no 1108/2009 (2), et notamment son article 8 bis, paragraphe 5,
considérant ce qui suit:
(1)
Le règlement (CE) no 216/2008 vise à établir et à maintenir un niveau uniforme et élevé de sécurité dans l’aviation civile, en Europe.
(2)
La mise en œuvre du règlement (CE) no 216/2008 implique la mise en place de modalités d’exécution détaillées, notamment en ce qui concerne les règles de sécurité applicables aux aérodromes, en vue de maintenir un niveau élevé et uniforme de sécurité de l’aviation civile dans l’Union tout en visant l’objectif d’amélioration générale de la sécurité des aérodromes.
(3)
Il exige de la Commission qu’elle adopte les modalités d’exécution requises pour établir les conditions de conception et d’exploitation sécurisée des aérodromes évoquées à l’article 8 bis, paragraphe 5, avant le 31 décembre 2013.
(4)
Afin d’assurer une transition progressive et un niveau élevé de sécurité de l’aviation civile au sein de l’Union, les modalités d’exécution rendent compte de l’état actuel de la technique et des bonnes pratiques dans le domaine des aérodromes; tiennent compte des normes et pratiques recommandées de l’Organisation de l’aviation civile internationale (ci-après dénommée «OACI»), et ce faisant respectent la classification pertinente de l’OACI à tous les niveaux du système de règles, ainsi que de l’expérience d’exploitation d’aérodromes partout dans le monde et des progrès scientifiques et techniques accomplis dans le domaine des aérodromes; sont proportionnées à la taille, au trafic, à la catégorie et à la complexité de l’aérodrome ainsi qu’à la nature et au volume des opérations qui y sont réalisées; confèrent la souplesse nécessaire pour une conformité cas par cas; et pourvoient aux besoins des infrastructures d’aérodrome développées avant l’entrée en vigueur du présent règlement, conformément aux différentes exigences contenues dans les législations nationales des États membres.
(5)
Il convient de laisser suffisamment de temps au secteur des aérodromes et aux administrations des États membres pour s’adapter à ce nouveau cadre réglementaire et vérifier la validité des certificats délivrés avant l’entrée en vigueur du présent règlement.
(6)
Aux fins de garantir une application uniforme des exigences communes, il est essentiel que des normes communes soient appliquées par les autorités compétentes des États membres et, le cas échéant, par l’Agence lorsqu’elle évalue la conformité avec lesdites exigences; l’Agence devrait élaborer des moyens acceptables de mise en conformité et des documents d’orientation pour favoriser l’uniformité réglementaire requise. Ces exigences communes doivent permettre l’établissement de processus identiques au sein des autorités qui sont compétentes dans les différents domaines de l’aéronautique. Elles ne doivent toutefois pas entraver l’application de processus quelque peu différents qui s’avéreraient nécessaires ou utiles, par exemple dans le cas d’entités distinctes chargées de la surveillance des aérodromes et des opérations aériennes. L’objectif de sécurité de ces exigences ne doit pas être affecté par les différentes formes de conformité technique.
(7)
En ce qui concerne la gestion des obstacles aux abords de l’aérodrome et des autres activités exécutées hors des limites de l’aérodrome, chaque État membre est libre de désigner des autorités différentes et d’autres entités aux fins de la surveillance, de l’évaluation et de l’atténuation des risques. Le présent règlement n’a pas pour objet de modifier l’affectation actuelle des tâches dans l’État membre. Il convient néanmoins de garantir, au sein de chaque État membre, une organisation homogène des compétences relatives à la protection des abords de l’aérodrome et à la surveillance et à l’atténuation des risques induits par les activités humaines. Il convient donc de veiller à ce que les autorités responsables de la protection des abords des aérodromes possèdent les compétences adéquates pour remplir leurs obligations.
(8)
Les services spécifiques visés à la sous-partie B de l’annexe IV (partie ADR.OPS) du présent règlement doivent être fournis dans un aérodrome. Dans certains cas, ces services ne sont pas fournis directement par l’exploitant d’aérodrome, mais par un autre organisme ou par une entité publique, ou par une combinaison des deux. Dans pareils cas, il convient que l’exploitant d’aérodrome en charge de l’exploitation de l’aérodrome dispose d’accords et d’interfaces avec ces organismes ou entités en place afin que les services soient fournis conformément aux exigences prévues à l’annexe IV. Lorsque de tels accords et interfaces ont été mis en place, il convient que l’exploitant d’aérodrome soit considéré comme ayant rempli son rôle et ne puisse être considéré comme étant directement responsable pour tout non-respect par une autre partie associée à l’accord, pour autant qu’il se soit conformé à l’ensemble des exigences et obligations applicables prévues par le présent règlement et ayant trait aux responsabilités qui lui incombent au titre de l’accord.
(9)
Le règlement (CE) no 216/2008 ne concerne que les certificats d’aérodrome à délivrer par les autorités compétentes en ce qui concerne les aspects de sécurité. Par conséquent, les aspects non relatifs à la sécurité des certificats d’aérodrome existants ne sont pas concernés.
(10)
Les mesures prévues par le présent règlement reposent sur l’avis publié par l’Agence européenne de la sécurité aérienne conformément à l’article 17, paragraphe 2, point b), et à l’article 19, paragraphe 1, du règlement (CE) no 216/2008.
(11)
Les mesures prévues par le présent règlement sont conformes à l’avis du comité établi par l’article 65 du règlement (CE) no 216/2008,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Objectif et champ d’application
1. Le présent règlement établit les modalités concernant:
a)
les conditions pour établir et notifier au demandeur la base de certification applicable à un aérodrome, énoncées aux annexes II et III;
b)
les conditions de délivrance, maintien, modification, limitation, suspension ou retrait des certificats des aérodromes, des certificats des organismes responsables de l’exploitation des aérodromes, y compris les contraintes d’exploitation liées à la conception particulière de l’aérodrome, énoncées aux annexes II et III;
c)
les conditions d’exploitation d’un aérodrome conformément aux exigences essentielles exposées à l’annexe V bis et, le cas échéant, à l’annexe V ter du règlement (CE) no 216/2008, énoncées à l’annexe IV;
d)
les responsabilités des titulaires de certificats, énoncées à l’annexe III;
e)
les conditions de reconnaissance et de conversion des certificats des aérodromes existants délivrés par les États membres;
f)
les conditions pour décider de ne pas accorder les dérogations visées à l’article 4, paragraphe 3 ter, du règlement (CE) no 216/2008, y compris les critères applicables aux aérodromes de fret, les conditions de notification des aérodromes bénéficiant d’une dérogation et les conditions d’examen des dérogations accordées;
g)
les conditions dans lesquelles l’exploitation est interdite, limitée ou soumise à certaines conditions dans l’intérêt de la sécurité, énoncées à l’annexe III;
h)
certaines conditions et procédures relatives aux déclarations effectuées par les prestataires de services de gestion des aires de trafic visés à l’article 8 bis, paragraphe 2, point e), du règlement (CE) no 216/2008 et à la surveillance de ceux-ci, énoncées aux annexes II et III.
2. Les autorités compétentes intervenant dans la certification et la surveillance des aérodromes, des exploitants d’aérodrome et des prestataires de services de gestion des aires de trafic respectent les exigences définies à l’annexe II.
3. Les exploitants d’aérodrome et les prestataires de services de gestion des aires de trafic respectent les exigences définies à l’annexe III.
4. Les exploitants d’aérodrome respectent les exigences définies à l’annexe IV.
Article 2
Définitions
Aux fins du présent règlement, on entend par:
1.
«aérodrome», une surface définie (comprenant tout bâtiment, installation et matériel), sur terre ou sur l’eau, ou sur une structure fixe, en mer fixe ou flottante, destinée à être utilisée, en totalité ou en partie, pour l’arrivée, le départ et les évolutions en surface des aéronefs;
2.
«avion», un aérodyne entraîné par un organe moteur et dont la sustentation en vol est obtenue principalement par des réactions aérodynamiques sur des surfaces qui restent fixes dans des conditions données de vol;
3.
«aéronef», un appareil qui peut se soutenir dans l’atmosphère grâce à des réactions de l’air autres que les réactions de l’air sur la surface de la Terre;
4.
«aire de trafic», une aire définie destinée aux aéronefs pendant l’embarquement ou le débarquement des voyageurs, le chargement ou le déchargement de la poste ou du fret, l’avitaillement ou la reprise de carburant, le stationnement ou l’entretien;
5.
«service de gestion d’aire de trafic», un service fourni pour gérer les activités et les mouvements des aéronefs et des autres véhicules sur une aire de trafic;
6.
«audit», une procédure systématique, indépendante et documentée de recueil de pièces justificatives et d’évaluation objective de celles-ci en vue de déterminer le degré de conformité aux exigences;
7.
«spécifications de certification», des normes techniques adoptées par l’Agence qui indiquent des moyens de démontrer la conformité au règlement (CE) no 216/2008 et ses modalités d’exécution et qui peuvent être utilisées par tout organisme à des fins de certification;
8.
«autorité compétente», toute autorité désignée au sein de chaque État membre et investie des responsabilités et compétences nécessaires pour la certification et la surveillance des aérodromes, ainsi que du personnel et des organismes y participant;
9.
«surveillance continue», les tâches accomplies à tout moment par l’autorité compétente aux fins de la mise en œuvre du programme de surveillance afin de vérifier que les conditions qui ont donné lieu à la délivrance d’un certificat continuent d’être remplies au cours de la période de validité de celui-ci;
10.
«document d’acceptation de déviation et d’action (DAAD)», un document établi par l’autorité compétente destinée à rassembler les éléments justifiant l’acceptation de déviations par rapport aux spécifications de certification émises par l’Agence;
11.
«inspection», une évaluation indépendante et documentée réalisée par l’intermédiaire d’une observation et d’un jugement assortis, le cas échéant, d’une mesure, d’un essai ou d’une appréciation afin de vérifier le respect des exigences applicables;
12.
«mouvement», un décollage ou un atterrissage;
13.
«obstacle», tout ou partie d’un objet fixe (temporaire ou permanent) ou mobile, qui:
-
est situé sur une aire destinée à la circulation des aéronefs à la surface, ou
-
qui fait saillie au-dessus d’une surface définie destinée à protéger les aéronefs en vol, ou
-
qui se trouve en dehors de ces surfaces définies et qui a été évalué comme présentant un danger pour la navigation aérienne;
14.
«surface de limitation d’obstacle», la surface qui établit la hauteur limite des objets faisant saillie dans l’espace aérien;
15.
«surface de protection d’obstacle», la surface établie pour l’indicateur visuel de pente d’approche que les objets ou extensions d’objets existants ne peuvent dépasser, sauf si, de l’avis de l’autorité pertinente, le nouvel objet ou la nouvelle extension est protégé(e) par un objet inamovible existant;
Article 3
Surveillance des aérodromes
1. Les États membres désignent une ou plusieurs entités qui constituent la ou les autorités compétentes dans cet État membre et sont investies des responsabilités et compétences nécessaires pour la certification et la surveillance des aérodromes, ainsi que du personnel et des organismes y participant.
2. L’autorité compétente est indépendante des exploitants d’aérodrome et des prestataires de services de gestion des aires de trafic. Cette indépendance est obtenue en séparant, à tout le moins sur le plan fonctionnel, l’autorité compétente et ces exploitants d’aérodrome et prestataires de services de gestion des aires de trafic. Les États membres veillent à ce que les autorités compétentes exercent leurs compétences en toute impartialité et transparence.
3. Si un État membre désigne plus d’une entité comme autorité compétente, il y a lieu de respecter les conditions suivantes:
a)
chaque autorité compétente se voit attribuer des tâches spécifiques dans des limites géographiques bien définies; et
b)
une coordination est instaurée entre ces autorités pour assurer l’efficacité de la surveillance de tous les aérodromes et exploitants d’aérodrome, ainsi que des prestataires de services de gestion des aires de trafic.
4. Les États membres veillent à ce que la ou les autorités compétentes disposent des capacités et des ressources nécessaires pour satisfaire aux exigences du présent règlement.
5. Les États membres veillent à ce que le personnel des autorités compétentes n’effectue pas d’activité de surveillance s’il est avéré que cela pourrait entraîner directement ou indirectement un conflit d’intérêts, notamment lorsqu’il s’agit d’intérêts familiaux ou financiers.
6. Le personnel agréé par l’autorité compétente pour exécuter des tâches de certification et/ou de surveillance est habilité à s’acquitter au moins des tâches suivantes:
a)
examiner les dossiers, les données, les procédures et tout autre document utile pour l’exécution de la tâche de certification et/ou de surveillance;
b)
emporter des copies ou extraits de ces dossiers, données, procédures et autres documents;
c)
demander une explication verbale sur le site;
d)
pénétrer dans tout aérodrome, local, site d’exploitation ou autre zone et moyen de transport concerné;
e)
effectuer des audits, des enquêtes, des essais, des exercices, des évaluations, des inspections;
f)
prendre ou engager des mesures exécutoires si nécessaire.
7. Les tâches visées au paragraphe 6 sont exécutées conformément à la législation nationale des États membres.
Article 4
Informations fournies à l’Agence européenne de la sécurité aérienne
Dans un délai de trois mois après l’entrée en vigueur du présent règlement, les États membres communiquent à l’Agence européenne de la sécurité aérienne (ci-après dénommée l’«Agence») les noms des aérodromes, leur localisation, leur code d’aéroport OACI et les noms des exploitants d’aérodrome, ainsi que le nombre de passagers et de mouvements de fret sur les aérodromes concernés par les dispositions du règlement (CE) no 216/2008 et du présent règlement.
Article 5
Dérogations
1. L’État membre notifie à l’Agence toute décision d’accorder une dérogation au titre de l’article 4, paragraphe 3 ter, du règlement (CE) no 216/2008 dans un délai d’un mois à compter de cette décision. Les informations communiquées à l’Agence incluent la liste des aérodromes concernés, le nom de l’exploitant d’aérodrome et le nombre de passagers et de mouvements de fret sur l’aérodrome pour l’année concernée.
2. L’État membre examine, chaque année, les chiffres du trafic de tout aérodrome exempté. Si les chiffres du trafic pour cet aérodrome ont dépassé les limites fixées à l’article 4, paragraphe 3 ter, du règlement (CE) no 216/2008 au cours des trois dernières années consécutives, il en informe l’Agence et retire la dérogation.
3. La Commission peut, à tout moment, décider de ne pas autoriser une dérogation si:
a)
les objectifs généraux de sécurité du règlement (CE) no 216/2008 ne sont pas atteints;
b)
les chiffres du trafic de passagers et de fret ont été dépassés au cours des trois dernières années consécutives;
c)
la dérogation est contraire à une quelconque autre règle de la législation de l’Union européenne.
4. Si la Commission décide que la dérogation n’est pas autorisée, l’État membre concerné retire cette dernière.
Article 6
Conversion de certificats
1. Les certificats délivrés par l’autorité compétente avant le 31 décembre 2014 sur la base de la législation nationale resteront valables jusqu’à ce qu’ils soient délivrés conformément aux dispositions du présent article ou, si aucun certificat n’a été délivré, jusqu’au 31 décembre 2017.
2. Avant expiration de la période indiquée au paragraphe 1, l’autorité compétente délivre les certificats des aérodromes et exploitants d’aérodrome concernés si les conditions suivantes sont remplies:
a)
la base de certification visée à l’annexe II a été mise en place à l’aide des spécifications de certification émises par l’Agence, y compris en cas de niveau de sécurité équivalent et de conditions spéciales identifiées et documentées;
b)
le titulaire du certificat a démontré qu’il respectait les spécifications de certification qui sont différentes des exigences nationales ayant servi à délivrer le certificat existant;
c)
le titulaire du certificat a démontré qu’il respectait les exigences du règlement (CE) no 216/2008 et de ses modalités d’exécution qui sont applicables à son organisme et à son exploitation et sont différentes des exigences nationales ayant servi à délivrer le certificat existant.
3. Par dérogation au paragraphe 2, point b), l’autorité compétente peut décider de renoncer à la démonstration de conformité si elle considère que cette dernière demande un effort excessif ou disproportionné.
4. L’autorité compétente conserve une trace des documents relatifs à la procédure de conversion des certificats pendant une période minimale de cinq ans.
Article 7
Déviations par rapport aux spécifications de certification
1. L’autorité compétente peut, jusqu’au 31 décembre 2024, accepter les demandes de certificat incluant des déviations par rapport aux spécifications de certification émises par l’Agence, si:
a)
ces déviations ne correspondent pas à un motif de niveau équivalent de sécurité en vertu de la clause ADR.AR.C.020, ni à un motif de condition spéciale en vertu de la clause ADR.AR.C.025 de l’annexe II du présent règlement;
b)
ces déviations existaient avant l’entrée en vigueur du présent règlement;
c)
ces déviations respectent les exigences essentielles énoncées à l’annexe V bis du règlement (CE) no 216/2008 et sont complétées par des mesures d’atténuation et des actions correctives, selon les besoins;
d)
chaque déviation a fait l’objet d’une évaluation de la sécurité appuyant la demande de certificat.
2. L’autorité compétente rassemble les éléments justifiant le respect des conditions visées au paragraphe 1 dans un document d’acceptation de déviation et d’action (DAAD). Le DAAD est joint au certificat et l’autorité compétente en précise la période de validité.
3. L’exploitant d’aérodrome et l’autorité compétente vérifient que les conditions mentionnées au paragraphe 1 restent satisfaites. Si ce n’est pas le cas, le DAAD est modifié, suspendu ou retiré.
Article 8
Protection des abords de l’aérodrome
1. Les États membres veillent à ce que des consultations soient menées concernant les incidences, sur la sécurité, des futures constructions proposées à l’intérieur des surfaces de limitation et de protection des obstacles, ainsi que des autres surfaces associées à l’aérodrome.
2. Les États membres veillent à ce que des consultations soient menées concernant les incidences, sur la sécurité, des futures constructions proposées en dehors des surfaces de limitation et de protection des obstacles, ainsi que des autres surfaces associées à l’aérodrome et qui s’étendent au-delà de la hauteur établie par les États membres.
3. Les États membres veillent à la coordination de la protection des aérodromes situés à proximité des frontières nationales d’autres États membres.
Article 9
Surveillance des abords de l’aérodrome
Les États membres veillent à ce que des consultations soient menées concernant les activités humaines et d’aménagement du territoire, telles que:
a)
les développements ou les changements d’aménagement de la zone de l’aérodrome;
b)
les développements susceptibles de créer des turbulences induites par des obstacles pouvant constituer un risque pour les opérations de navigation aérienne;
c)
l’utilisation d’éclairages dangereux, déroutants et trompeurs;
d)
l’utilisation de surfaces hautement réfléchissantes susceptibles de provoquer des éblouissements;
e)
la création d’espaces favorisant l’activité animale néfaste pour les opérations d’aéronefs;
f)
les sources de rayonnement invisible ou la présence d’objets mobiles ou fixes susceptibles de perturber ou d’altérer le fonctionnement des systèmes de communication, de navigation et de surveillance aéronautique;
Article 10
Gestion des risques associés aux animaux
1. Les États membres veillent à ce que les risques d’impacts d’animaux soient évalués par:
a)
la mise en place d’une procédure nationale d’enregistrement et de signalement des impacts d’animaux sur les aéronefs;
b)
le recueil d’informations auprès des exploitants d’aéronef, du personnel des aérodromes et d’autres sources concernant la présence d’animaux constituant un danger potentiel pour les exploitations d’aéronefs;
c)
une évaluation continue des risques associés aux animaux réalisée par le personnel compétent.
2. Les États membres veillent à ce que les rapports d’impact d’animaux soient récupérés et transmis à l’OACI pour inclusion dans la base de données du système d’information sur les collisions aviaires (IBIS) de l’OACI.
Article 11
Entrée en vigueur et application
1. Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
2. Les autorités compétentes impliquées dans la certification et la surveillance des aérodromes, des exploitants d’aérodrome et des prestataires de services de gestion des aires de trafic se conforment aux exigences exposées à l’annexe II du présent règlement pour le 31 décembre 2017.
3. Les annexes III et IV s’appliquent aux aérodromes certifiés au titre de l’article 6 à compter de la date de délivrance du certificat.
4. Les aérodromes dont la procédure de certification a été lancée avant le 31 décembre 2014, mais auxquels un certificat n’a pas été délivré à cette date, ne se voient délivrer un certificat que s’ils se conforment aux dispositions du présent règlement.
5. Les clauses ADR.AR.C.050 et ADR.OR.B.060 des annexes II et III du présent règlement s’appliquent à compter de l’entrée en vigueur des modalités d’exécution relatives à la fourniture de services de gestion des aires de trafic. Les clauses ADR.AR.A.015 de l’annexe II et ADR.OR.A.015 de l’annexe III s’appliquent aux prestataires de services de gestion des aires de trafic à compter de l’entrée en vigueur des modalités d’exécution relatives à la fourniture de services de gestion des aires de trafic.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 12 février 2014.