ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 665/2014 НА КОМИСИЯТА
от 11 март 2014 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на условията за използване на незадължителния термин за качество „планински продукт“
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (1), и по-специално член 31, параграфи 3 и 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕС) № 1151/2012 се създава схема за незадължителни термини за качество с цел да се улесни предоставянето на информация в рамките на вътрешния пазар за добавящите стойност характеристики или специфики на селскостопанските продукти от техните производители. В същия регламент се определят условията за използването на незадължителния термин за качество „планински продукт“, като Комисията се оправомощава да приема делегирани актове относно дерогациите от тези условия за използване в надлежно обосновани случаи и с цел отчитане на природните ограничения, които влияят върху селскостопанското производство в планинските райони. Също така по силата на регламента Комисията се оправомощава да приема делегирани актове за установяване на методи на производство и други критерии, които са от значение за използването на посочения термин.
(2)
С цел да се предотврати риск от въвеждане в заблуда на потребителите следва да се уточни използването на термина „планински продукт“ за продукти от животински произход. За продукти, добити от животни, като например мляко и яйца, производството следва да се извършва в планински райони. За продукти, произведени от животни, като например месо, животните следва да бъдат отглеждани в планински райони. Тъй като животновъдите често купуват млади животни, тези животни следва да прекарат най-малко последните две трети от живота си в планински райони.
(3)
Смяната на пасищата, включително между планински към непланински и обратно, се практикува в много райони на Съюза с цел използването на сезонната паша. По този начин се гарантира запазването на пасищата, разположени на по-голяма височина, които не са подходящи за целогодишна паша, и на традиционните културни ландшафти в планинските райони. Наред с това смяната на пасищата носи преки ползи за околната среда, например чрез намаляване на риска от ерозия и лавини. С цел да се насърчи продължителната практика на смяна на пасищата, следва също така използването на термина „планински продукт“ да се разреши за продукти, произведени от отглеждани при такава практика животни, които са прекарали поне една четвърт от жизнения си цикъл на пасища в планински райони.
(4)
За да се гарантира, че фуражите за селскостопански животни са с произход главно от планински райони, следва да се уточни, че по принцип е необходимо поне половината от годишната дажба храна на животните, изразена в процент сухо вещество, да е съставена от фуражи с произход от планински райони.
(5)
Тъй като наличните фуражи на преживните животни в планинските райони съставляват повече от половината от годишната им дажба храна, в техния случай този дял следва да бъде по-висок.
(6)
Поради природни ограничения и поради факта, че произведените в планинските райони фуражи са предназначени предимно за преживни животни, в момента само малка част от фуражите за свине е с произход от планинските райони. За да се постигне необходимият баланс между двете цели на термина „планински продукт“, посочени в съображение 45 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, и да се гарантира, че свиневъдството в планинските райони може да продължи и по този начин да се запази селскостопанското производство, дялът на фуражите за свине с произход от тези райони следва да бъде по-малко от половината от годишната им дажба храна.
(7)
Ограниченията по отношение на фуражите при животни, отглеждани при смяна на пасищата, следва да се прилагат, докато животните пребивават в планински райони.
(8)
Тъй като тази практика се прилага и при кошерите, използването на термина „планински продукт“ следва да се уточни и по отношение на продуктите от пчеларство. Независимо от това, понеже захарта, служеща за храна на пчелите, обикновено не е с произход от планински райони, по отношение на пчелите не се прилагат хранителни ограничения.
(9)
С цел да се предотврати риск от въвеждане в заблуда на потребителите терминът „планински продукт“ следва да се използва за продукти от растителен произход само когато растенията са отглеждани в планински райони.
(10)
Следва да се разреши преработените продукти да съдържат суровини като захар, сол или билки, които не могат да бъдат произведени в планински райони, при условие че те не представляват повече от 50 % от общото тегло на съставките.
(11)
В планинските райони в определени части на Съюза липсват достатъчно съоръжения за производство на мляко и млечни продукти от сурово мляко, за клане на животни и разфасоване и обезкостяване на кланични трупове и за пресоване на маслиново масло. Природните ограничения влияят върху наличността на подходящи съоръжения и затрудняват процеса на преработка в планинските райони. Преработката на други места в близост до планинските райони не променя естеството на преработените продукти по отношение на планинския им произход. Поради това следва да се разреши терминът „планински продукт“ да се използва за такива продукти, когато преработката им се извършва извън планинските райони. С оглед на местоположението на преработвателните съоръжения в някои държави членки и необходимостта да се задоволят очакванията на потребителите, преработвателните дейности следва да се извършват в радиус от 30 km от съответните планински райони.
(12)
Освен това, за да се позволи на съществуващите съоръжения за производство на мляко и млечни продукти да продължат дейността си, следва да се разреши използването на термина „планински продукт“ само по отношение на онези от тях, които са били действащи към датата на влизане в сила на Регламент (ЕС) № 1151/2012. Тъй като разпределението на тези съоръжения в планинските райони не е равномерно, на държавите членки следва да се разреши да налагат по-строги изисквания за разстояние или изобщо да премахнат тази възможност,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Продукти от животински произход
1. Терминът „планински продукт“ може да се използва за продукти, добити от животни, в планински райони по смисъла на член 31, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, и преработени в такива райони.
2. Терминът „планински продукт“ може да се използва за продукти, произведени от животни, които най-малко през последните две трети от живота си са отглеждани в посочените планински райони, ако продуктите са преработени в такива райони.
3. Чрез дерогация от параграф 2 терминът „планински продукт“ може да се използва за продукти, произведени от животни, отглеждани при смяна на пасищата, които през поне една четвърт от живота си са отглеждани на пасища в планински райони.
Член 2
Фуражи
1. За целите на член 31, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 фуражите за селскостопански животни се считат за произхождащи главно от планинските райони, ако дялът на годишната дажба фуражи, които не могат да бъдат произведени в планински райони, изразен в процент сухо вещество, не надвишава 50 %, а в случаите на преживни животни - 40 %.
2. Чрез дерогация от параграф 1 дялът на фуражите за свине, които не могат да бъдат произведени в планински райони, изразен в процент сухо вещество, не надвишава 75 % от годишната дажба храна на животните.
3. Параграф 1 не се прилага по отношение на фуражи за посочените в член 1, параграф 3 животни, отглеждани при смяна на пасищата, когато отглеждането им се извършва извън планинските райони.
Член 3
Продукти от пчеларство
1. Терминът „планински продукт“ може да се използва за продукти от пчеларство, ако пчелите са събирали нектар и полен само в планински райони.
2. Чрез дерогация от член 31, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 не се изисква захарта, служеща за храна на пчелите, да е с произход от планински райони.
Член 4
Продукти от растителен произход
Чрез дерогация от член 31, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 терминът „планински продукт“ може да се използва за продукти от растителен произход само когато растенията са отглеждани в планински райони по смисъла на член 31, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012.
Член 5
Съставки
Когато се използват в продуктите, посочени в членове 1 и 4, следните съставки могат да бъдат с произход извън планинските райони, при условие че не представляват повече от 50 % от общото тегло на съставките:
а)
продукти, които не са изброени в приложение I към Договора; и
б)
билки, подправки и захар.
Член 6
Преработвателни дейности извън планинските райони
1. Чрез дерогация от член 31, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 и член 1, параграфи 1 и 2 от настоящия регламент следните преработвателни дейности може да се извършват и извън планинските райони, при условие че разстоянието от съответния планински район не превишава 30 km:
а)
преработвателни дейности за производство на мляко и млечни продукти в преработвателни съоръжения, действащи към 3 януари 2013 г.;
б)
клане на животни и разфасоване и обезкостяване на кланични трупове;
в)
пресоване на маслиново масло.
2. По отношение на продукти, преработвани на тяхна територия, държавите членки могат да решат, че дерогацията в параграф 1, буква а) няма да се прилага или че e необходимо преработвателните съоръжения да бъдат разположени в радиус от по-малко от 30 km от съответния планински район.
Член 7
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 11 март 2014 година.
RÈGLEMENT DÉLÉGUÉ (UE) No 665/2014 DE LA COMMISSION
du 11 mars 2014
complétant le règlement (UE) no 1151/2012 du Parlement européen et du Conseil en ce qui concerne les conditions d'utilisation de la mention de qualité facultative «produit de montagne»
LA COMMISSION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
vu le règlement (UE) no 1151/2012 du Parlement européen et du Conseil du 21 novembre 2012 relatif aux systèmes de qualité applicables aux produits agricoles et aux denrées alimentaires (1), et notamment son article 31, paragraphes 3 et 4,
considérant ce qui suit:
(1)
Le règlement (UE) no 1151/2012 a établi un système applicable aux mentions de qualité facultatives afin d'aider les producteurs dont les produits agricoles présentent des caractéristiques ou des propriétés leur conférant une valeur ajoutée à communiquer ces caractéristiques ou propriétés sur le marché intérieur. Il établit des conditions d'utilisation de la mention de qualité facultative «produit de montagne» et confère à la Commission le pouvoir d'adopter des actes délégués fixant des dérogations aux conditions d'utilisation dans des cas dûment justifiés et afin de prendre en considération les contraintes naturelles ayant une incidence sur la production agricole dans les zones de montagne. Ce règlement habilite également la Commission à adopter des actes délégués concernant la définition des méthodes de production et d'autres critères pertinents pour l'application de ladite mention.
(2)
Afin d'éviter toute confusion dans l'esprit des consommateurs, l'utilisation de la mention «produit de montagne» pour les produits d'origine animale doit être précisée. Pour les produits issus d'animaux, tels que le lait et les œufs, la production doit se faire dans des zones de montagne. Pour les produits provenant d'animaux, tels que la viande, les animaux doivent être élevés dans des zones de montagne. Étant donné que les agriculteurs achètent souvent de jeunes animaux, ces animaux doivent passer au moins les deux tiers de leur vie dans des zones de montagne.
(3)
La transhumance, y compris la transhumance entre les pâturages en zone de montagne et hors zone de montagne, se pratique dans de nombreuses régions de l'Union, afin de tirer profit de la disponibilité saisonnière des pâturages. Elle garantit la préservation des pâturages de plus haute altitude qui ne sont pas adaptés au pâturage continu et celle des paysages traditionnels créés par l'homme dans les zones de montagne. La transhumance a également des avantages environnementaux directs; par exemple, elle réduit les risques d'érosion et d'avalanches. Afin d'encourager la poursuite de la pratique de la transhumance, il conviendrait donc également d'autoriser l'application de la mention «produit de montagne» aux produits provenant d'animaux transhumants qui passent au moins un quart de leur vie dans les pâturages de montagne.
(4)
Afin de garantir que les aliments destinés aux animaux de ferme proviennent essentiellement de zones de montagne, il convient de préciser que, en principe, la moitié au moins de leur ration fourragère annuelle, exprimée en pourcentage de matière sèche, doit se composer d'aliments pour animaux provenant de zones de montagne.
(5)
Comme les aliments disponibles pour ruminants dans les zones de montagne représentent plus de la moitié de leur ration fourragère annuelle, ce pourcentage doit être plus élevé dans leur cas.
(6)
En raison des contraintes naturelles et du fait que les aliments pour animaux produits dans les zones de montagne sont principalement destinés aux ruminants, seule une petite partie des aliments pour porcins provient actuellement des zones de montagne. Afin de trouver l'équilibre nécessaire entre les deux objectifs de la mention «produit de montagne», exposés au considérant 45 du règlement (UE) no 1151/2012, de veiller à la poursuite de la production porcine dans les zones de montagne et de préserver ainsi le tissu rural, la proportion d'aliments pour porcins devant provenir de ces zones doit représenter moins de la moitié de la ration fourragère annuelle.
(7)
Les restrictions relatives aux aliments pour animaux doivent s'appliquer aux ruminants tant qu'ils se trouvent dans les zones de montagne.
(8)
Comme la transhumance s'applique également aux ruches, l'application de la mention «produit de montagne» aux produits de l'apiculture doit être précisée. Toutefois, étant donné que le sucre utilisé dans l'alimentation des abeilles ne provient normalement pas de zones de montagne, il convient que les restrictions relatives aux aliments pour animaux ne s'appliquent pas aux abeilles.
(9)
Afin d'éviter toute confusion dans l'esprit des consommateurs, la mention «produit de montagne» doit être utilisée pour des produits d'origine végétale uniquement si les végétaux sont cultivés dans des zones de montagne.
(10)
Les produits transformés doivent pouvoir contenir, parmi leurs ingrédients, des matières premières telles que le sucre, le sel ou des plantes aromatiques qui ne peuvent être produites dans des zones de montagne, pour autant qu'elles ne représentent pas plus de 50 % du poids total des ingrédients.
(11)
Dans les zones de montagne de certaines régions de l'Union, il n'existe pas suffisamment d'installations de production de lait et de produits laitiers à base de lait cru, d'abattage des animaux, de découpe et de désossage des carcasses, ainsi que de pressage des olives. Les contraintes naturelles ont une incidence sur la disponibilité des installations de transformation appropriées dans les zones de montagne, rendant la transformation difficile et non viable. La transformation qui se fait ailleurs, à proximité des zones de montagne, ne modifie pas la nature des produits ainsi transformés quant à leur provenance des zones de montagne. La mention «produit de montagne» doit donc pouvoir s'appliquer à ces produits lorsqu'ils sont transformés à l'extérieur des zones de montagne. Compte tenu de l'emplacement des installations de transformation dans certains États membres et de la nécessité de répondre aux attentes des consommateurs, les opérations de transformation doivent avoir lieu dans un rayon de 30 km autour de la zone de montagne concernée.
(12)
En outre, afin de permettre aux installations de production de lait et de produits laitiers existantes de poursuivre leur activité, seules celles en fonctionnement à la date d'entrée en vigueur du règlement (UE) no 1151/2012 doivent être autorisées à utiliser la mention «produit de montagne». Étant donné la disponibilité variable de ces installations dans les zones de montagne, les États membres doivent être autorisés à imposer une exigence plus stricte en matière de distance ou supprimer purement et simplement cette possibilité,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Produits d'origine animale
1. La mention «produit de montagne» peut s'appliquer aux produits issus d'animaux des zones de montagne, au sens de l'article 31, paragraphe 2, du règlement (UE) no 1151/2012, et transformés dans ces zones.
2. La mention «produit de montagne» peut s'appliquer aux produits provenant d'animaux élevés pendant au moins les deux derniers tiers de leur vie dans des zones de montagne, si les produits sont transformés dans ces zones.
3. Par dérogation au paragraphe 2, la mention «produit de montagne» peut s'appliquer aux produits provenant des animaux transhumants qui ont été élevés pendant au moins un quart de leur vie dans des pâturages de transhumance, dans des zones de montagne.
Article 2
Aliments pour animaux
1. Aux fins de l'article 31, paragraphe 1, point a), du règlement (UE) no 1151/2012, les aliments pour animaux d'élevage sont réputés provenir essentiellement des zones de montagne si la proportion de la ration fourragère annuelle qui ne peut pas être produite dans des zones de montagne, exprimée en pourcentage de matière sèche, ne dépasse pas 50 % et, dans le cas des ruminants, 40 %.
2. Par dérogation au paragraphe 1, en ce qui concerne les porcins, la proportion des aliments pour animaux qui ne peuvent pas être produits dans des zones de montagne, exprimée en pourcentage de matière sèche, ne représente pas plus de 75 % de la ration fourragère annuelle.
3. Le paragraphe 1 ne s'applique pas aux aliments pour animaux transhumants visés à l'article 1er, paragraphe 3, lorsqu'ils sont élevés à l'extérieur des zones de montagne.
Article 3
Produits de l'apiculture
1. La mention «produit de montagne» peut s'appliquer aux produits de l'apiculture si les abeilles ont recueilli le nectar et le pollen exclusivement dans des zones de montagne.
2. Par dérogation à l'article 31, paragraphe 1, point a), du règlement (UE) no 1151/2012, le sucre utilisé dans l'alimentation des abeilles ne doit pas absolument provenir de zones de montagne.
Article 4
Produits d'origine végétale
Par dérogation à l'article 31, paragraphe 1, point a), du règlement (UE) no 1151/2012, la mention «produit de montagne» peut s'appliquer aux produits d'origine végétale uniquement si les plantes sont cultivées dans des zones de montagne telles que définies à l'article 31, paragraphe 2, du règlement (UE) no 1151/2012.
Article 5
Ingrédients
Lorsqu'ils sont utilisés dans les produits visés aux articles 1er et 4, les ingrédients suivants peuvent provenir de l'extérieur des zones de montagne, pour autant qu'ils ne représentent pas plus de 50 % du poids total des ingrédients:
a)
les produits ne figurant pas à l'annexe I du traité; et
b)
les herbes, les épices et le sucre.
Article 6
Opérations de transformation à l'extérieur des zones de montagne
1. Par dérogation à l'article 31, paragraphe 1, point b), du règlement (UE) no 1151/2012 et à l'article 1er, paragraphes 1 et 2, du présent règlement, les opérations de transformation suivantes peuvent avoir lieu à l'extérieur des zones de montagne, à condition que la distance de la zone de montagne concernée ne dépasse pas 30 km:
a)
les opérations de transformation pour la production de lait et de produits laitiers dans les installations de transformation en fonctionnement le 3 janvier 2013;
b)
l'abattage des animaux ainsi que la découpe et le désossage des carcasses;
c)
le pressage de l'huile d'olive.
2. En ce qui concerne les produits transformés sur leur territoire, les États membres peuvent décider que la dérogation prévue au paragraphe 1, point a), ne s'applique pas, ou que les installations de transformation doivent être situées à une distance, à préciser, de moins de 30 km de la zone de montagne concernée.
Article 7
Entrée en vigueur
Le présent règlement entre en vigueur le septième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 11 mars 2014.