РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 1241/2012 НА СЪВЕТА
от 11 декември 2012 година
за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1138/2011 на Съвета за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои мастни алкохоли и техните смеси с произход от Индия, Индонезия и Малайзия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (1) („основният регламент“), и по-специално член 9, параграф 4 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия („Комисията“), представено след консултация с Консултативния комитет,
като има предвид, че:
(1)
През август 2010 г. с известие за откриване на антидъмпингова процедура, публикувано на 13 август 2010 г. (2), Комисията откри процедура във връзка с вноса на някои мастни алхохоли и техните смеси („МАТС“) с произход от Индия, Индонезия и Малайзия („разглежданите държави“).
(2)
През май 2011 г. с Регламент (ЕС) № 446/2011 (3) („регламентът за временните мерки“) Комисията наложи временно антидъмпингово мито върху вноса на МАТС с произход от Индия, Индонезия и Малайзия, а през ноември 2011 г. с Регламент за изпълнение (ЕС) № 1138/2011 на Съвета (4) („регламентът за окончателните мерки“) върху същия внос беше наложено окончателно антидъмпингово мито.
(3)
На 21 януари 2012 г. PT Ecogreen Oleochemicals - индонезийски производител износител на МАТС, Ecogreen Oleochemicals (Сингапур) Pte. Ltd и Ecogreen Oleochemicals GmbH (наричани по-нататък заедно „Ecogreen“) подадоха жалба пред Общия съд (дело T-28/12) с искане за отмяна на регламента за окончателните мерки, доколкото той засяга антидъмпинговото мито по отношение на Ecogreen. Ecogreen оспорва корекцията на неговата експортна цена, извършена на основание член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент с цел тя да бъде сравнена с нормалната стойност, установена за дружеството.
(4)
На 16 февруари 2012 г. Съдът на Европейския съюз произнесе своето решение по съединени дела C-191/09 P и C-200/09 P Съвет на Европейския съюз и Европейска комисия срещу Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) и Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT). Съдът отхвърли жалбите и насрещните жалби срещу решението на Общия съд по дело T-249/06 Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) и Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) срещу Съвет на Европейския съюз. Общият съд бе отменил член 1 от Регламент (ЕО) № 954/2006 на Съвета (5) по отношение на Interpipe NTRP VAT, inter alia, на основание явна грешка в преценката при извършването на корекцията по член 2, параграф 10, буква и), а по отношение на Interpipe Niko Tube ZAT - на други основания.
(5)
Като се има предвид, че фактическите обстоятелства на Ecogreen са сходни с тези на Interpipe NTRP VAT по отношение на корекцията, извършена съгласно член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент, и по-специално комбинацията от следните фактори: обемът на преките продажби за трети държави представлява по-малко от 8 % (1-5 %) от всички експортни продажби; съществува обща собственост/контрол върху търговеца и производителя износител; естеството на функциите на търговеца и на производителя износител, се смята, че е целесъобразно дъмпинговият марж за Ecogreen да бъде преизчислен, без да се извършва корекция съгласно член 2, параграф 10, буква и), а регламентът за окончателните мерки да бъде съответно изменен.
А. НОВА ОЦЕНКА НА КОНСТАТАЦИИТЕ НА БАЗАТА НА РЕШЕНИЕТО НА ОБЩИЯ СЪД
(6)
След премахването на корекцията, извършена съгласно член 2, параграф 10, буква и), установеният за Ecogreen дъмпингов марж, изразен като процент от вносната цена CIF на границата на Съюза, без платено мито, е под 2 % и следователно се смята за de mimimis в съответствие с член 9, параграф 3 от основния регламент. Предвид този факт разследването по отношение на Ecogreen следва да бъде прекратено, без да бъдат наложени мерки.
(7)
Дъмпинговият марж за всички останали дружества в Индонезия (с изключение на другия производител износител с индивидуален марж на митото), който беше изчислен на базата на дъмпинговия марж на оказалия съдействие индонезийски производител износител с най-висок дъмпингов марж, следва да бъде преразгледан, за да се вземе предвид преизчисленият дъмпингов марж за Ecogreen.
Б. РАЗГЛАСЯВАНЕ
(8)
Засегнатите заинтересовани страни бяха уведомени за предложението за преразглеждане на ставките на антидъмпинговото мито с две известия за разгласяване на информация. Първото бе изпратено на 13 юни 2012 г., а второто - на 25 септември 2012 г. След всяко разгласяване на всички страни бе предоставен срок, в който те да изложат забележките си в съответствие с разпоредбите на основния регламент.
(9)
Във връзка с изпратеното на 13 юни 2012 г. известие бяха получени коментари от P.T. Musim Mas (PTMM) - вторият производител износител от Индонезия, от един производител от Съюза и от един производител износител от Малайзия. PTMM поиска също така възможност за изслушване от службите на Комисията и тя му бе предоставена.
(10)
Дружеството PTMM, за което също бе извършена корекция по член 2, параграф 10, буква и), заяви, че в резултат на решението на Съда по съединени дела C-191/09 P и C-200/09 P би следвало неговият дъмпингов марж също да бъде преизчислен подобно на този на Ecogreen, без да се извършва корекция по член 2, параграф 10, буква и), тъй като след като е установено наличието на единен стопански субект, включващ производителя износител и търговеца, не може да се извършват корекции по член 2, параграф 10, буква и). Дружеството също така заяви, че тежестта за доказване на необходимостта от корекция се носи от институциите, а в случая на PTMM те не са доказали това. То допълни, че неговите обстоятелства са идентични с тези на Ecogreen и следователно всяка разлика в третирането ще представлява дискриминация.
(11)
По отношение на коментарите, направени от PTMM, следва да се отбележи, че от решението на Съда по съединени дела C-191/09 P и C-200/09 P не следва, че след като бъде установено наличието на единен стопански субект не може да се извършват корекции по член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент. Както бе обяснено в регламента за окончателните мерки, в хода на комуникацията с дружеството и по-долу, в случая на PTMM корекцията по член 2, параграф 10, буква и) се смята за основателна.
(12)
Съществуват редица различия между обстоятелствата на двамата индонезийски производители износители, и по-специално комбинацията от следните: равнището на преките експортни продажби, извършени от производителя; значението на дейностите и функциите на търговеца във връзка с продуктите, набавени от несвързани дружества; съществуването на договор между търговеца и производителя, в който се предвижда, че търговецът ще получава комисиона за експортните продажби. Предвид различията в обстоятелствата на двете дружества твърдението за дискриминация трябва да бъде отхвърлено.
(13)
Отбелязва се, че PTMM също внесе жалба пред Общия съд (дело T-26/12) за отмяна на регламента за окончателните мерки, доколкото той засяга антидъмпинговото мито по отношение на PTMM.
(14)
Един производител износител от Малайзия заяви, че преизчисляването на маржа за Ecogreen, без да се извършва корекция по член 2, параграф 10, буква и), не се основава нито на решението по съединени дела C-191/09 P и C-200/09 P, нито на изложените в него факти. Той изтъква, че по дело T-249/06 Общият съд е открил явна грешка в преценката при прилагането на член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент, дотолкова, доколкото Съветът е извършил корекция на експортната цена, прилагана от Sepco при операции във връзка с тръбите, произвеждани от Interpipe NTRP VAT, но не и с тръбите, произвеждани от Interpipe Niko Tube ZAT. Следователно фактическите обстоятелства на Ecogreen не могат да бъдат сходни едновременно с тези на Interpipe NTRP VAT и на Interpipe Niko Tube ZAT поради различните ситуации на посочените дружества.
(15)
Този довод се приема. Ситуацията на Ecogreen действително е сходна с тази на Interpipe NTRP VAT. Тази констатация обуславя необходимостта от предприемане на необходимите стъпки за преизчисляване на дъмпинговия марж за Ecogreen, без да се извършва корекция по член 2, параграф 10, буква и).
(16)
Производителят износител от Малайзия добави също така, че ситуацията на Ecogreen, така както е описана в регламента за окончателните мерки, дори не е сходна с тази на Interpipe NTRP VAT. След повторна преценка на точните фактически обстоятелства на Ecogreen все пак се смята, че те са сходни в достатъчна степен с тези на Interpipe NTRP VAT, тъй като установената форма на контрол за Ecogreen е същата като формата на контрол, установена от Общия съд за Interpipe NTRP VAT при извършването на преценката на това дали дружеството, което извършва дейностите по продажбата, се намира под контрола на производителя износител, или съществува общ контрол. Това обстоятелство, заедно с редица други фактори, посочени в съображение 4, води до заключението, че корекцията по член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент не е трябвало да бъде извършвана.
(17)
Същият производител износител от Малайзия заяви - като алтернатива на своя довод относно приликите между ситуацията на Ecogreen и обстоятелствата по дело T-249/06 - че изпратеното на 13 юни 2012 г. известие е било недостатъчно и че следва да бъде направено допълнително разгласяване на основните факти и съображения, които обосновават преизчисляването за Ecogreen. Един производител от Съюза също така отбеляза, че и двете разгласявания, посочени в съображение 8, са били недостатъчни и заяви, че е бил лишен от правото си на защита.
(18)
В тази връзка се припомня, че някои сведения от поверително естество, свързани с конкретни дружества, не може да бъдат разгласявани на трети страни. Въпреки това естеството на фактическите обстоятелства на Ecogreen, които са сходни с тези на Interpipe NTRP VAT, както бе отбелязано в съображение 5, бе разгласено на заинтересованите страни на 13 юни2012 г. и на 25 септември 2012 г., като бе предоставен срок, в който заинтересованите страни да изложат забележките си след всяко разгласяване в съответствие с разпоредбите на основния регламент.
(19)
В отговор на второто известие, изпратено на 25 септември 2012 г., страните като цяло повториха твърденията от отговорите си на първото известие от 13 юни 2012 г.
(20)
Дружеството PTMM обосновава коментарите си със своето основно твърдение, а именно - че съществуването на единен стопански субект („ЕСС“), съставен от PTMM и неговия търговец, изключва извършването на корекция по член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент, твърдейки че институциите преминават от установената от Съда и Общия съд доктрина за ЕСС към функционален подход, изискващ анализ на функциите на свързания търговец.
(21)
Отбелязва се, че този въпрос е свързан с правен въпрос, който е предмет на висящо дело.
(22)
Освен това PTMM заяви, че твърденията, изложени в съображение 12 по-горе, не са убедителни и не са достатъчни, за да бъде направено разграничение между обстоятелствата съответно на Ecogreen и на PTMM.
(23)
По този въпрос е достатъчно да се отбележи, че съгласно установената съдебна практика различното третиране на дружества, които не се намират в идентична ситуация, не представлява дискриминация (6). В този контекст всеки отделен случай бе оценен според конкретните му особености, като бяха отчетени констатациите от решенията по дело T-249/09 и по съединени дела C-191/09 P и C-200/09 P.
(24)
Първи довод: равнище на преките експортни продажби, извършени от производителя. Дружеството PTMM отбеляза, че не разполага с подразделение за маркетинг и продажби, и заяви, че всички продажби, извършени директно от производителя в Индонезия (а не от свързания търговец), са осъществени единствено с цел да бъдат спазени законовите изисквания. Функциите по маркетинг и продажба са се извършвали от неговия търговец в Сингапур. Поради тази причина PTMM заяви, че този довод не оправдава извършването на корекцията по член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент, нито разграничението, което се прави между PTMM и Interpipe NTRP VAT.
(25)
В член 2, параграф 10 от основния регламент се посочва, че се извършва обективно сравнение между експортната цена и нормалната стойност на едно и също ниво на търговията, като се вземат под внимание разликите, които засягат сравнимостта на цените. Когато нормалната стойност и експортната цена не са определени на сравнима основа, се държи сметка - за всеки конкретен случай съобразно особеностите му - под формата на корекции за разлики в онези фактори, за които се твърди и е установено, че засягат цените и тяхната сравнимост.
(26)
На тази основа и както бе обяснено в съображение 38 от регламента за временните мерки, извършените при първоначалните разследвания корекции за, inter alia, разлики в комисионите между експортните цени и продажните цени на вътрешния пазар бяха приети за основателни поради разликите в каналите на продажба между експортните продажби за Европейския съюз и продажбите на вътрешния пазар.
(27)
Представените от PTMM аргументи не са в противоречие с първия довод, а именно - че равнището на преките експортни продажби, извършени от PTMM, е по-високо от това на Interpipe NTRP VAT и че този факт отличава PTMM от Ecogreen. Предвид равнището на преките експортни продажби действително може да се заключи, че експортните продажби на PTMM се извършват не само от свързания с него търговец в Сингапур, но и от Индонезия.
(28)
Втори довод: значение на дейностите и функциите на търговеца във връзка с продуктите, набавени от несвързани дружества. Макар и да не отрича, че свързаният с него търговец е участвал в дейности, свързани с широка гама различни продукти на основата на палмовото масло, PTMM заяви, че този аргумент е невалиден, тъй като се основава на дейности извън обхвата на първоначалното разследване.
(29)
За да може да се прецени дали даден търговец не изпълнява функциите на вътрешен отдел по продажбите, а дейността му е сравними с тази на агент, работещ на базата на комисиона по смисъла на решението на Общия съд по дело T-249/06, следва да се извърши преценка на дейностите на търговеца в светлината на икономическата действителност. Съществуват сходства във функциите на търговеца по отношение на разглеждания продукт и останалите продукти, с които търгува. Както е разяснено в съображения 30 и 31 по-долу, това се потвърждава от факта, че за повечето продукти, ако не и за всички, в т.ч. за разглеждания продукт, отношенията между PTMM и свързания с него търговец, в т.ч. функциите на последния, се управляват от един-единствен договор, в който не се прави разграничение между продуктите. Следва да се отбележи, че общите дейности на търговеца са се основавали в значителна степен на доставки с произход от несвързани дружества. Следователно функциите на търговеца са сходни с тези на агент, работещ на базата на комисиона.
(30)
Трети довод: съществуването на договор между търговеца и производителя, в който се предвижда, че търговецът ще получава комисиона за експортните продажби. PTMM заяви, че този договор е рамково споразумение за уреждане на трансферните цени между свързаните страни с цел спазване на приложимите насоки в областта на данъчното облагане в Индонезия/Сингапур, както и на международно приетите насоки за трансферните цени.
(31)
Фактът, че това споразумение може да се използва и за изчисляване на цената, която би била постигната при сделка между несвързани лица в условията на конкуренция в съответствие с приложимите насоки в областта на данъчното облагане, не е в противоречие с констатацията, че съгласно споразумението търговецът е получавал комисиона под формата на фиксиран марж само за своите международни дейности по продажба и маркетинг. Самото наименование и условията на споразумението водят до констатацията, че договорът е бил предназначен да урежда отношенията между PTMM и търговеца, а не е бил ограничен до трансферните цени или до данъчните въпроси. Следователно договорът представлява индиция за факта, че функциите на търговеца са сходни с тези на агент, работещ на базата на комисиона.
(32)
Предвид изложените по-горе доводи институциите са спазили степента на доказване, изисквана съгласно установената съдебна практика (7): констатациите им се основават на доказателства или поне на индиции. Поради гореизложените причини в случая на PTMM корекцията на експортните цени, извършена съгласно член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент, е основателна и поради това настоящото равнище на антидъмпингово мито следва да бъде запазено.
В. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(33)
Предвид изложеното по-горе ставките на митото, приложими за Ecogreen и за всички останали дружества в Индонезия (с изключение на P.T. Musim Mas), следва да бъдат изменени. Изменените ставки следва да се прилагат с обратна сила от датата на влизане в сила на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1138/2011, в т.ч. за вноса, за който са се прилагали временните мита през периода от 12 май 2011 г. до 11 ноември 2011 г. Поради това окончателното антидъмпингово мито, платено или осчетоводено съгласно член 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1138/2011 в неговата първоначална редакция, и временните антидъмпингови мита, събрани окончателно съгласно член 2 от същия регламент в неговата първоначална редакция, които превишават ставката на митото, посочена в член 1, параграф 2 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1138/2011 в редакцията му след изменението с настоящия регламент, следва да бъдат възстановени или опростени. Исканията за възстановяване или опрощаване следва да бъдат отправяни към националните митнически органи в съответствие с приложимото митническо законодателство,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Вписването за Индонезия в таблицата в член 1, параграф 2 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1138/2011 се заменя със следното:
Държава
Дружество
Окончателно антидъмпингово мито (EUR на тон нето)
Допълнителен код по ТАРИК
„Индонезия
P.T. Ecogreen Oleochemicals Batam, Kabil, Batam
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
0,00
45,63
B111
B112
Всички други дружества
45,63
B999“
Член 2
Сумата на митата, платени или осчетоводени съгласно член 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1138/2011 в неговата първоначална редакция, и сумата на временните мита, събрани окончателно съгласно член 2 от същия регламент в неговата първоначална редакция, които превишават установените в член 1 от настоящия регламент, се възстановяват или опрощават. Исканията за възстановяване или опрощаване трябва да бъдат отправяни към националните митнически органи в съответствие с приложимото митническо законодателство.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 12 ноември 2011 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 11 декември 2012 година.
RÈGLEMENT D’EXÉCUTION (UE) No 1241/2012 DU CONSEIL
du 11 décembre 2012
modifiant le règlement d’exécution (UE) no 1138/2011 instituant un droit antidumping définitif et portant perception définitive du droit provisoire institué sur les importations de certains alcools gras et leurs coupes originaires de l’Inde, d’Indonésie et de Malaisie
LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne,
vu le règlement (CE) no 1225/2009 du Conseil du 30 novembre 2009 relatif à la défense contre les importations qui font l’objet d’un dumping de la part de pays non membres de la Communauté européenne (1) (ci-après dénommé «règlement de base»), et notamment son article 9, paragraphe 4,
vu la proposition présentée par la Commission européenne (ci-après dénommée «Commission») après consultation du comité consultatif,
considérant ce qui suit:
(1)
En août 2010, la Commission a engagé, par un avis d’ouverture publié le 13 août 2010 (2), une procédure concernant les importations de certains alcools gras et leurs coupes (ci-après dénommés «FOH») originaires de l’Inde, d’Indonésie et de Malaisie (ci-après dénommées «pays concernés»).
(2)
En mai 2011, la Commission a institué, par le règlement (UE) no 446/2011 (3) (ci-après dénommé «règlement provisoire»), un droit antidumping provisoire sur les importations de FOH originaires de l’Inde, d’Indonésie et de Malaisie; en novembre 2011, un droit antidumping définitif a été institué sur ces mêmes importations par le règlement d’exécution (UE) no 1138/2011 du Conseil (4) (ci-après dénommé «règlement définitif»).
(3)
Le 21 janvier 2012, PT Ecogreen Oleochemicals, producteur-exportateur indonésien de FOH, Ecogreen Oleochemicals (Singapore) Pte. Ltd et Ecogreen Oleochemicals GmbH (ci-après dénommés conjointement «Ecogreen») ont introduit devant le Tribunal un recours (affaire T-28/12) demandant l’annulation du règlement définitif instituant un droit antidumping, dans la mesure où il s’appliquait à Ecogreen. Ecogreen contestait l’ajustement de son prix à l’exportation opéré au titre de l’article 2, paragraphe 10, point i), du règlement de base aux fins de comparer ledit prix à l’exportation à la valeur normale établie pour cette société.
(4)
Le 16 février 2012, la Cour de justice a rendu son arrêt dans les affaires jointes C-191/09 P et C-200/09 P, Conseil de l’Union européenne et Commission européenne contre Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) et Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT). La Cour de justice a rejeté les pourvois principaux et incidents formés contre l’arrêt du Tribunal dans l’affaire T-249/06, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) et Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) contre Conseil des Communautés européennes. Le Tribunal avait annulé l’article 1er du règlement (CE) no 954/2006 du Conseil (5) en ce qui concerne Interpipe NTRP VAT, notamment au motif qu’une erreur manifeste d’appréciation avait été commise en opérant l’ajustement prévu à l’article 2, paragraphe 10, point i), et pour d’autres motifs en ce qui concerne Interpipe Niko Tube ZAT.
(5)
La situation de fait d’Ecogreen est semblable à celle d’Interpipe NTRP VAT en ce qui concerne l’ajustement opéré au titre de l’article 2, paragraphe 10, point i), du règlement de base, en particulier eu égard aux éléments suivants pris conjointement: volume des ventes directes à des pays tiers représentant moins de 8 % (1-5 %) des ventes à l’exportation, existence d’une relation commune d’appartenance ou de contrôle entre le négociant et le producteur-exportateur, nature des fonctions du négociant et du producteur-exportateur. Il paraît donc approprié de recalculer la marge de dumping d’Ecogreen sans procéder à un ajustement au titre de l’article 2, paragraphe 10, point i), et de modifier en conséquence le règlement définitif.
A. NOUVELLE ÉVALUATION DES CONCLUSIONS SUR LA BASE DE L’ARRÊT DU TRIBUNAL
(6)
Après suppression de l’ajustement opéré au titre de l’article 2, paragraphe 10, point i), la marge de dumping établie pour Ecogreen, exprimée en pourcentage du prix à l’importation caf frontière de l’Union avant dédouanement, est inférieure à 2 % et est donc considérée comme de minimis conformément à l’article 9, paragraphe 3, du règlement de base. À la lumière de ce qui précède, il convient de clore l’enquête concernant Ecogreen sans instituer de mesures.
(7)
La marge de dumping applicable à l’ensemble des sociétés en Indonésie (à l’exception de l’autre producteur-exportateur pour lequel une marge de dumping individuelle a été établie), qui a été calculée sur la base de la marge la plus élevée constatée parmi les producteurs-exportateurs indonésiens ayant coopéré, devrait être révisée pour tenir compte de la nouvelle marge de dumping d’Ecogreen.
B. INFORMATION DES PARTIES
(8)
Les parties concernées ont été informées de la proposition visant à réviser les taux de droit antidumping par l’intermédiaire de deux notifications envoyées respectivement le 13 juin et le 25 septembre 2012. Toutes les parties ont bénéficié d’un délai pour présenter leurs observations à la suite de ces notifications, conformément aux dispositions du règlement de base.
(9)
P. T. Musim Mas (PTMM), le deuxième producteur-exportateur d’Indonésie, ainsi qu’un producteur de l’Union et un producteur-exportateur de Malaisie, ont formulé des observations à la suite de la notification du 13 juin 2012. PTMM a par ailleurs demandé à être entendu par les services de la Commission, ce qui lui a été accordé.
(10)
PTMM, qui avait également fait l’objet d’un ajustement au titre de l’article 2, paragraphe 10, point i), a avancé que l’arrêt de la Cour dans les affaires jointes C-191/09 P et C-200/09 P devrait conduire à un nouveau calcul de sa propre marge de dumping, comme dans le cas d’Ecogreen, sans qu’il soit procédé à un ajustement au titre de l’article 2, paragraphe 10, point i); dès lors que l’existence d’une entité économique unique, composée du producteur-exportateur et du négociant est établie, il ne peut plus être procédé à un ajustement au titre de l’article 2, paragraphe 10, point i). La société a également affirmé qu’il incombait aux institutions de prouver le bien-fondé de l’ajustement et qu’elles ne l’avaient pas fait dans son cas. La société a en outre fait valoir que sa situation était identique à celle d’Ecogreen et que toute différence de traitement pourrait donc être assimilée à une discrimination.
(11)
En ce qui concerne les observations formulées par PTMM, il convient de relever qu’il ne découle pas de l’arrêt de la Cour dans les affaires jointes C-191/09 P et C-200/09 P que l’établissement de l’existence d’une entité économique unique fait obstacle à un ajustement au titre de l’article 2, paragraphe 10, point i), du règlement de base. L’ajustement opéré au titre de l’article 2, paragraphe 10, point i), est considéré comme justifié dans le cas de PTMM, ainsi qu’il a été expliqué dans le règlement définitif, dans les communications avec l’entreprise et ci-après.
(12)
Les situations des deux producteurs-exportateurs indonésiens diffèrent sur un certain nombre de points, notamment les suivants, pris conjointement: niveau des ventes directes à l’exportation effectuées par le producteur; importance des activités et fonctions du négociant en rapport avec les produits achetés aux sociétés non liées; existence d’un contrat entre le négociant et le producteur, prévoyant le versement au premier d’une commission pour les ventes à l’exportation. Compte tenu des différences de situation entre les deux sociétés, l’allégation de discrimination doit être rejetée.
(13)
Il est à noter que PTMM a également introduit un recours devant le Tribunal (affaire T-26/12) pour obtenir l’annulation du règlement définitif en ce qui concerne le droit antidumping institué à son encontre.
(14)
Un producteur-exportateur de Malaisie a fait valoir que ni l’arrêt rendu dans les affaires jointes C-191/09 P et C-200/09 P ni les faits qui y étaient exposés ne justifiaient le calcul d’une nouvelle marge de dumping pour Ecogreen sans qu’il soit procédé à un ajustement au titre de l’article 2, paragraphe 10, point i). Il a souligné que le Tribunal, dans l’affaire T-249/06, avait relevé une erreur manifeste d’appréciation dans l’application de l’article 2, paragraphe 10, point i), du règlement de base, dans la mesure où le Conseil avait opéré un ajustement sur le prix à l’exportation pratiqué par Sepco dans le cadre de transactions portant sur des tuyaux fabriqués par Interpipe NTRP VAT, mais non sur les tuyaux fabriqués par Interpipe Niko Tube ZAT. La situation de fait d’Ecogreen ne saurait, en conséquence, être à la fois semblable à celle d’Interpipe NTRP VAT et à celle d’Interpipe Niko Tube ZAT, puisque ces deux entreprises se trouvent dans des situations différentes.
(15)
Cet argument est recevable. La situation d’Ecogreen est en effet semblable à celle d’Interpipe NTRP VAT. Ce constat justifie l’adoption de mesures appropriées pour recalculer la marge de dumping d’Ecogreen sans procéder à un ajustement au titre de l’article 2, paragraphe 10, point i).
(16)
Le producteur-exportateur de Malaisie a également fait valoir que la situation d’Ecogreen, telle qu’elle est décrite dans le règlement définitif, n’était pas même semblable à celle d’Interpipe NTRP VAT. Après réévaluation de la situation de fait précise d’Ecogreen, cette dernière apparaît cependant suffisamment semblable à celle de NTRP VAT, car il a été établi qu’il existait, dans le cas d’Ecogreen, un contrôle de même nature que celui que le Tribunal a mis en évidence dans le cas de NTRP VAT, lorsqu’il a analysé si l’entreprise procédant aux opérations de vente se trouvait sous le contrôle du producteur-exportateur ou s’il existait un contrôle conjoint. Cet élément, associé à plusieurs autres facteurs, comme indiqué au considérant 4, permet de conclure que l’ajustement prévu à l’article 2, paragraphe 10, point i), du règlement de base n’aurait pas dû être effectué.
(17)
Ce même producteur-exportateur de Malaisie a fait valoir, à titre d’argument subsidiaire concernant les similitudes entre la situation d’Ecogreen et les circonstances de l’affaire T-249/06, que la notification envoyée le 13 juin 2012 était insuffisante et qu’il conviendrait de présenter des informations supplémentaires relatives aux faits et considérations essentiels ayant justifié le nouveau calcul appliqué à Ecogreen. Un producteur de l’Union a également fait remarquer que les deux notifications visées au considérant 8 étaient insuffisantes et a affirmé avoir été privé de ses droits de la défense.
(18)
À cet égard, il convient de rappeler que certains détails confidentiels, relatifs à des entreprises précises, ne peuvent être divulgués à des tiers. Toutefois, les éléments de la situation de fait d’Ecogreen qui permettent de l’assimiler à celle d’Interpipe NTRP VAT, comme indiqué au considérant 5, ont été communiqués aux parties intéressées le 13 juin 2012 et le 25 septembre 2012. Ces dernières ont bénéficié d’un délai pour formuler leurs observations à la suite de chacune des notifications, conformément aux dispositions du règlement de base.
(19)
En réponse à la seconde notification, envoyée le 25 septembre 2012, les parties ont pour l’essentiel réitéré les affirmations qu’elles avaient formulées au sujet de la première notification, envoyée le 13 juin 2012.
(20)
PTMM a développé ses commentaires sur la base de sa principale objection, à savoir que l’existence d’une entité économique unique (EEU) regroupant PTMM et son négociant excluait un ajustement au titre de l’article 2, paragraphe 10, point i), du règlement de base, faisant valoir que les institutions s’éloignaient de la doctrine établie en matière d’EEU par la jurisprudence pour aller vers une approche fonctionnelle, exigeant une analyse des fonctions du négociant lié.
(21)
Il est à noter que cette question concerne un point de droit qui est l’objet d’une affaire en cours.
(22)
En outre, PTMM a fait valoir que les arguments avancés au considérant 12 ci-dessus n’étaient pas convaincants et ne suffisaient pas à établir une distinction entre la situation d’Ecogreen et de PTMM.
(23)
En la matière, il suffit de constater qu’il est de jurisprudence constante que l’application d’un traitement différent à des sociétés ne se trouvant pas dans une situation identique n’est pas assimilée à une discrimination (6). Dans ce contexte, chaque affaire a été évaluée sur la base des circonstances qui lui étaient propres, selon les arrêts rendus dans l’affaire T-249/09 et les affaires jointes C-191/09 P et C-200/09 P.
(24)
Première objection: le niveau des ventes directes à l’exportation effectuées par le producteur. La société PTMM a fait valoir qu’elle ne disposait pas d’un service marketing et ventes, et que l’ensemble des ventes effectuées directement par le producteur établi en Indonésie (et non par le négociant lié) l’étaient de façon pleinement conforme à ses obligations légales. Les fonctions marketing et ventes étaient assurées par son négociant à Singapour. C’est la raison pour laquelle PTMM a estimé que cet argument ne permettait pas de justifier l’ajustement opéré au titre de l’article 2, paragraphe 10, point i), du règlement de base, ni la distinction établie entre PTMM et Interpipe NTRP VAT.
(25)
L’article 2, paragraphe 10, du règlement de base dispose qu’il est procédé à une comparaison équitable entre le prix à l’exportation et la valeur normale, au même stade commercial et en tenant dûment compte des différences affectant la comparabilité des prix. Dans les cas où la valeur normale et le prix à l’exportation établis ne peuvent être ainsi comparés, il sera tenu compte dans chaque cas, sous forme d’ajustements, des différences constatées dans les facteurs dont il est revendiqué et démontré qu’ils affectent les prix et, partant, leur comparabilité.
(26)
Dès lors, et comme l’explique le considérant 38 du règlement provisoire, les ajustements opérés, entre autres, au titre des différences de commissions entre les prix à l’exportation et les prix domestiques relevées au cours des enquêtes initiales ont été considérés comme fondés, en raison des différences de canaux de vente entre les ventes à l’exportation vers l’Union européenne et les ventes intérieures.
(27)
Les arguments avancés par PTMM ne sont pas en contradiction avec la première objection, à savoir que le niveau des ventes directes à l’exportation réalisées par PTMM est plus élevé que celui des ventes d’Interpipe NTRP VAT et que cet élément distingue PTMM d’Ecogreen. De fait, étant donné le niveau des ventes directes à l’exportation, force est de conclure que les ventes à l’exportation de PTMM sont assurées non seulement par son négociant lié à Singapour, mais aussi depuis l’Indonésie.
(28)
Deuxième objection: l’importance des activités et fonctions du négociant en rapport avec les produits achetés auprès de sociétés non liées. Sans nier le fait que les activités de son négociant lié avaient trait à différents produits à base d’huile de palme, PTMM a fait valoir que cet argument était biaisé, car il tenait compte d’activités n’entrant pas dans le champ de l’enquête initiale.
(29)
Afin de déterminer si les fonctions d’un négociant diffèrent de celles d’un service des ventes interne et s’apparentent à celles d’un agent travaillant sur la base de commissions au sens de l’arrêt du Tribunal dans l’affaire T-249/06, il convient d’évaluer les activités du négociant à l’aune de la réalité économique. Il existe des similitudes, s’agissant des fonctions remplies par le négociant vis-à-vis du produit concerné et des autres produits commercialisés. Ce point se trouve confirmé par le fait que, comme l’indiquent les considérants 30 et 31, un contrat unique couvrant la quasi-totalité des produits (y compris le produit concerné) et n’opérant aucune distinction entre eux régit les relations entre PTMM et son négociant lié, y compris les fonctions de ce dernier. Il convient de noter que les activités globales du négociant reposaient pour une grande partie sur des approvisionnements provenant d’entreprises non liées. Par conséquent, les fonctions du négociant sont assimilables à celles d’un agent travaillant sur la base de commissions.
(30)
Troisième objection: l’existence d’un contrat entre le négociant et le producteur, qui prévoyait que le négociant devait bénéficier d’une commission sur les ventes à l’exportation. PTMM a fait valoir que ce contrat était un accord-cadre visant à réglementer les prix de transfert entre les parties liées, dans le respect des lignes directrices fiscales applicables à Singapour et en Indonésie, et en conformité avec les lignes directrices internationalement reconnues en matière de prix de transfert.
(31)
Bien que cet accord puisse également servir au calcul de prix de pleine concurrence conformément aux lignes directrices en vigueur dans le domaine fiscal, il demeure qu’aux termes de cet accord, le négociant percevait une commission sous la forme d’une marge fixe applicable uniquement à ses activités internationales de vente et de marketing. De fait, son appellation même et ses modalités amènent à constater que le contrat était conçu pour régir la relation entre PTMM et le négociant, et qu’il n’était pas limité aux questions de prix de transfert ou de fiscalité. Le contrat constitue donc une preuve indirecte qui permet de présumer que les fonctions du négociant sont assimilables à celles d’un agent travaillant sur la base de commissions.
(32)
À la lumière des arguments exposés ci-avant, les institutions ont satisfait à la norme de preuve requise par la jurisprudence constante (7): elles ont fondé leurs conclusions sur des preuves directes ou à tout le moins indirectes. En ce qui concerne PTMM, pour les raisons exposées ci-avant, l’ajustement opéré sur ses prix à l’exportation au titre de l’article 2, paragraphe 10, point i), du règlement de base se justifie et le niveau actuel de droit antidumping devrait donc être maintenu.
C. CONCLUSION
(33)
Sur la base de ce qui précède, il convient de modifier les taux des droits applicables à Ecogreen et à l’ensemble des autres sociétés d’Indonésie (à l’exception de P.T. Musim Mas). Les taux modifiés devraient s’appliquer rétroactivement à compter de la date de l’entrée en vigueur du règlement d’exécution (UE) no 1138/2011, y compris à toute importation soumise à des droits provisoires entre le 12 mai 2011 et le 11 novembre 2011. En conséquence, le droit antidumping définitif versé ou comptabilisé conformément à l’article 1er du règlement d’exécution (UE) no 1138/2011 dans sa version initiale, de même que les droits antidumping provisoires perçus définitivement en application de l’article 2 du même règlement dans sa version initiale et excédant le taux de droit prévu à l’article 1er, paragraphe 2, du règlement d’exécution (UE) no 1138/2011 tel que modifié par le présent règlement, devraient faire l’objet d’un remboursement ou d’une remise. Les demandes de remboursement ou de remise devraient être introduites auprès des autorités douanières nationales, conformément à la législation douanière applicable,
A ADOPTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Dans le tableau figurant à l’article 1er, paragraphe 2, du règlement d’exécution (UE) no 1138/2011, l’entrée «Indonésie» est remplacée par le texte suivant:
Pays
Société
Droit antidumping définitif (EUR par tonne, net)
Code additionnel TARIC
«Indonésie
P.T. Ecogreen Oleochemicals Batam, Kabil, Batam
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera, Utara
0,00
45,63
B111
B112
Toutes les autres sociétés
45,63
B999»
Article 2
Les montants des droits acquittés ou comptabilisés en application de l’article 1er du règlement d’exécution (UE) no 1138/2011 dans sa version initiale et les montants des droits provisoires perçus définitivement en application de l’article 2 du même règlement dans sa version initiale qui excèdent les droits établis à l’article 1er du présent règlement feront l’objet d’un remboursement ou d’une remise. Les demandes de remboursement ou de remise doivent être introduites auprès des autorités douanières nationales, conformément à la législation douanière applicable.
Article 3
Le présent règlement entre en vigueur le jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Il s’applique à compter du 12 novembre 2011.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 11 décembre 2012.