ДИРЕКТИВА 2013/54/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 20 ноември 2013 година
относно определени отговорности на държавата на знамето за спазване и прилагане на Морската трудова конвенция от 2006 г.
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 100, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Действието на Съюза в областта на морския транспорт има за цел, inter alia, подобряване на условията на живот и труд на морските лица на борда на кораба, морската сигурност и безопасност и предотвратяването на замърсяването, причинено от морски произшествия.
(2)
Съюзът си дава сметка, че повечето морски произшествия са пряко причинени от човешки фактори, особено от умора.
(3)
Една от основните цели на политиката на Съюза за морска безопасност е да се премахне морският транспорт, който е под стандартите.
(4)
На 23 февруари 2006 г. Международната организация на труда (МОТ) прие Морската трудова конвенция от 2006 г. (МТК от 2006 г.) с цел да се създаде единен, съгласуван и актуален инструмент, включващ и основните принципи, които са заложени в други международни трудови конвенции.
(5)
Съгласно член VIII от МТК от 2006 г. тя трябва да влезе в сила 12 месеца след датата, на която са регистрирани ратификациите от най-малко 30 членове на МОТ с общ дял от 33 % в световния брутен тонаж на кораби. Това условие беше изпълнено на 20 август 2012 г. и следователно МТК от 2006 г. влезе в сила на 20 август 2013 г.
(6)
С Решение 2007/431/ЕО на Съвета (3) държавите членки се упълномощават да ратифицират МТК от 2006 г. и се приканват да я ратифицират възможно най-скоро.
(7)
С МТК от 2006 г. се определят минимални световни стандарти, за да се гарантира правото на всички морски лица на достойни условия на живот и труд, независимо от тяхната националност и от знамето на кораба, на който служат, както и за да се установят равни условия.
(8)
В различни инструменти на Съюза са въведени отделни части на МТК от 2006 г., по отношение на задълженията на държавата на знамето и на държавата на пристанището. Целта на настоящата директива е да въведе определени разпоредби за спазване и прилагане, предвидени в дял 5 от МТК от 2006 г., по отношение на онези части на МТК от 2006 г., във връзка с които все още не са приети необходимите разпоредби за спазване и прилагане. Тези части отговарят на елементите, предвидени в приложението към Директива 2009/13/ЕО на Съвета (4).
(9)
С Директива 2009/13/ЕО се изпълнява Споразумението, сключено между Асоциациите на корабособствениците от Европейската общност (ECSA) и Европейската федерация на транспортните работници (ETF) относно Морската трудова конвенция от 2006 г. („Споразумението“), приложено към нея. Настоящата директива не засяга Директива 2009/13/ЕО и следователно следва да гарантира спазването на по-благоприятни разпоредби от правото на Съюза, в съответствие с посочената директива.
(10)
Въпреки че с Директива 2009/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5) се уреждат отговорностите на държавата на знамето, като се включва в правото на Съюза схемата за доброволен одит на държавите - членки на ММО, и се въвежда сертифициране на националните морски органи по отношение на качеството, отделна директива, обхващаща морските трудови норми, би била по-подходяща и по-ясно би отразила различните цели и процедури, като същевременно не засяга Директива 2009/21/ЕО.
(11)
Директива 2009/21/ЕО се прилага за конвенциите на ММО. При всички случаи държавите членки биха могли да разработват, въвеждат и поддържат системи за управление на качеството за оперативните аспекти на дейностите, свързани с държавата на знамето, на своите морски администрации, които попадат в обхвата на настоящата директива.
(12)
Държавите членки следва да изпълняват ефективно задълженията си като държави на знамето във връзка с изпълнението от кораби, плаващи под тяхно знаме, на съответните части на МТК от 2006 г. Като създадат ефективни системи за механизми за мониторинг, включително инспекции, държавите членки биха могли по целесъобразност да издават разрешения на публични институции или на други организации по смисъла на правило 5.1.2 от МТК от 2006 г., съгласно установените в нея условия.
(13)
Съгласно член 2, параграф 3, буква в) от Регламент (ЕС) № 1406/2002 на Европейския парламент и на Съвета (6) се предвижда, че мандатът на Европейската агенция за морска безопасност съдържа като основна задача, че Агенцията следва да работи с държавите членки, за да предоставя по искане на държава членка подходяща информация с оглед подкрепа на мониторинга върху признатите организации, които действат от името на тази държава членка, без да се засягат правата и задълженията на държавата на знамето.
(14)
Доколкото целите на настоящата директива не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а поради обхвата и последиците на действието могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(15)
При никакви обстоятелства прилагането на настоящата директива не следва да води до намаляване на равнището на защита, от която се ползват понастоящем морските лица съгласно правото на Съюза,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет
С настоящата директива се установяват правила, за да се гарантира, че държавите членки изпълняват ефективно задълженията си като държави на знамето по отношение на изпълнението на съответните части на МТК от 2006 г. Настоящата директива не засяга директиви 2009/13/ЕО и 2009/21/ЕО, нито каквито и да е по-високи стандарти за условия на живот и труд, определени в тях за морските лица.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива се прилага следното определение, в допълнение към съответните определения, включени в приложението към Директива 2009/13/ЕО:
„съответните части на МТК от 2006 г.“ означава частите на МТК от 2006 г., чието съдържание може да се смята за съответстващо на разпоредбите, съдържащи се в приложението към Директива 2009/13/ЕО.
Член 3
Мониторинг на изпълнението
1. Държавите членки осигуряват установяването на ефективни и подходящи механизми за правоприлагане и мониторинг, включително периодичните инспекции, предвидени в МТК от 2006 г., така че да се гарантира, че условията на живот и труд на морските лица на борда на кораби, плаващи под тяхно знаме, отговарят и продължават да отговарят на изискванията на съответните части на МТК от 2006 г.
2. По отношение на кораби с брутен тонаж под 200 тона, които не извършват международни плавания, държавите членки могат, като се консултират със съответните организации на корабособствениците и на морските лица, да решат да адаптират съгласно член II, параграф 6 от МТК от 2006 г. механизмите за мониторинг, включително инспекциите, така че да се вземат предвид специфичните условия, свързани с тези кораби.
3. При изпълнението на задълженията си по настоящия член, държавите членки могат, по целесъобразност, да разрешат на публични институции или други организации, включително тези на друга държава членка, ако последната е съгласна, които те признават за разполагащи с достатъчен капацитет, компетентност и независимост, за да извършват инспекции. При всички случаи държавите членки остават изцяло отговорни за инспектирането на условията на живот и труд на съответните морски лица на борда на кораби, плаващи под знамето на същата държава членка. Настоящата разпоредба не засяга Директива 2009/15/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7).
4. Държавите членки установяват ясни цели и стандарти по отношение на управлението на системите си за инспекция, както и адекватни цялостни процедури за тяхната оценка на степента, до която тези цели и стандарти са постигнати.
5. Всяка държава членка гарантира, че морските лица на борда на корабите, плаващи под знамето на същата държава членка, имат достъп до копие от Споразумението. Достъпът може да се предостави по електронен път.
Член 4
Персонал, отговарящ за осъществяване на мониторинг на изпълнението
1. Държавите членки гарантират, че персоналът, включително служителите на институциите или други организации („признати организации“ по смисъла на МТК от 2006 г.), упълномощени да извършват инспекции в съответствие с член 3, параграф 3 и които отговарят за проверка на правилното изпълнение на съответните части на МТК от 2006 г., имат необходимото или желателно обучение, компетентност, мандат, пълни законни правомощия, статут и независимост, за да могат да извършват споменатата проверка и да осигуряват спазването на изискванията на съответните части на МТК от 2006 г. В съответствие с МТК от 2006 г. инспекторите се оправомощават да вземат подходящите мерки, за да наложат забрана корабът да напуска пристанището, докато не бъде предприето необходимото действие.
2. Всички разрешения, предоставени във връзка с инспекции, най-малкото оправомощават признатата организация да изисква коригирането на недостатъците, които е установила в условията на живот и труд на морските лица, и да осъществява инспекции в тази връзка по искане на държавата на пристанището.
3. Всяка държава членка установява:
а)
система за гарантиране на съответствието на работата, извършвана от признатите организации, която включва даване на информация относно всички приложими национални законови и подзаконови актове и съответните международни инструменти; както и
б)
процедури за комуникация с такива организации и за надзора върху тях.
4. Всяка държава членка предоставя на Международното бюро по труда актуален списък на всички признати организации, които са оправомощени да действат от нейно име, и редовно актуализира този списък. В списъка се посочват функциите, които признатите организации са оправомощени да упражняват.
Член 5
Бордови процедури за подаване на жалби, разглеждане на жалби и коригиращи мерки
1. Всяка държава-членка осигурява наличие в своите законови и подзаконови актове на подходящи бордови процедури за подаване на жалби.
2. Ако дадена държава членка получи жалба, която не смята за категорично неоснователна, или получи доказателства, че кораб, плаващ под нейно знаме, не отговаря на изискванията на съответните части на МТК от 2006 г. или че има сериозни пропуски в мерките за тяхното прилагане, държавата членка прави необходимото за разследване на въпроса и гарантира предприемането на действия за коригиране на всички констатирани пропуски.
3. Персоналът, който разглежда жалбите или получава информация за тях, третира като поверителен източника на оплакването или жалбата, в които се съдържат твърдения за опасност или пропуск във връзка с условията на живот и труд на морските лица или за нарушение на законовите и подзаконовите актове, и не показва по никакъв начин на корабособственика, на неговия представител или на оператора на кораба, че е предприета инспекция в резултат на такова оплакване или жалба.
Член 6
Доклади
1. Комисията включва въпроси от обхвата на настоящата директива в докладите, които изготвя в съответствие с член 9 от Директива 2009/21/ЕО.
2. Не по-късно от 31 декември 2018 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно въвеждането и прилагането на правило 5.3 от МТК от 2006 г. по отношение на отговорностите по предоставяне на работници. При целесъобразност в доклада може да се съдържат предложения за мерки за подобряване на условията на живот и труд в морския сектор.
Член 7
Транспониране
1. Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива до 31 март 2015 г. Те незабавно информират Комисията за текста на тези разпоредби.
Когато държавите членки приемат тези мерки, те съдържат позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните мерки на националното право, които приемат в приложното поле на настоящата директива.
Член 8
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 9
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Страсбург на 20 ноември 2013 година.
DIRECTIVE 2013/54/UE DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL
du 20 novembre 2013
relative à certaines responsabilités de l’État du pavillon en ce qui concerne le respect et la mise en application de la convention du travail maritime, 2006
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, et notamment son article 100, paragraphe 2,
vu la proposition de la Commission européenne,
après transmission du projet d’acte législatif aux parlements nationaux,
vu l’avis du Comité économique et social européen (1),
après consultation du Comité des régions,
statuant conformément à la procédure législative ordinaire (2),
considérant ce qui suit:
(1)
L’action de l’Union dans le domaine du transport maritime vise, entre autres, à améliorer les conditions de vie et de travail des gens de mer à bord des navires, la sûreté et la sécurité en mer, et à prévenir la pollution due aux accidents en mer.
(2)
L’Union est consciente du fait que la plupart des accidents en mer sont directement provoqués par des facteurs humains, notamment la fatigue.
(3)
L’un des principaux objectifs de la politique de l’Union en matière de sécurité maritime consiste à faire disparaître les navires ne répondant pas aux normes.
(4)
Le 23 février 2006, l’Organisation internationale du travail (OIT), souhaitant créer un instrument unique, cohérent et à jour qui intègre également les principes fondamentaux énoncés dans d’autres conventions internationales du travail, a adopté la convention du travail maritime, 2006 (ci-après dénommée «MLC 2006»).
(5)
Aux termes de son article VIII, la MLC 2006 entre en vigueur douze mois après la date à laquelle la ratification d’au moins trente États membres de l’OIT représentant au total trente-trois pour cent de la jauge brute de la flotte marchande mondiale a été enregistrée. Cette condition a été remplie le 20 août 2012, et la MLC 2006 est dès lors entrée en vigueur le 20 août 2013.
(6)
La décision 2007/431/CE du Conseil (3) a autorisé les États membres à ratifier la MLC 2006, et les États membres sont instamment invités à y procéder au plus vite.
(7)
La MLC 2006 fixe des normes mondiales minimales afin de préserver le droit de tous les gens de mer à des conditions de vie et de travail décentes, indépendamment de leur nationalité et indépendamment du pavillon des navires à bord desquels ils servent, et afin d’établir des conditions égales pour tous.
(8)
Différents passages de la MLC 2006 ont été introduits dans différents instruments de l’Union, concernant à la fois les obligations incombant à l’État du pavillon et celles incombant à l’État du port. La présente directive a pour objectif d’intégrer certaines dispositions relatives au respect et à la mise en application prévues au titre 5 de la MLC 2006 en ce qui concerne les passages de la MLC 2006 pour lesquels les dispositions requises relatives au respect et à la mise en application n’ont pas encore été adoptées. Ces passages correspondent aux éléments figurant à l’annexe de la directive 2009/13/CE du Conseil (4).
(9)
La directive 2009/13/CE porte mise en œuvre de l’accord conclu par les Associations des armateurs de la Communauté européenne (ECSA) et la Fédération européenne des travailleurs des transports (ETF) concernant la convention du travail maritime, 2006 (ci-après dénommé «accord»), annexé à ladite directive. La présente directive est sans préjudice de la directive 2009/13/CE et devrait par conséquent assurer le respect des dispositions plus favorables du droit de l’Union conformément à la directive 2009/13/CE.
(10)
Bien que la directive 2009/21/CE du Parlement européen et du Conseil (5) régisse les responsabilités de l’État du pavillon en intégrant dans le droit de l’Union le système d’audit volontaire des États membres de l’Organisation maritime internationale (OMI), et en introduisant la certification de la qualité des autorités maritimes nationales, une directive distincte portant sur les normes du travail maritime serait plus appropriée et refléterait plus clairement les différents objectifs et procédures, sans pour autant affecter la directive 2009/21/CE.
(11)
La directive 2009/21/CE s’applique aux conventions de l’OMI. En tout état de cause, les États membres pourraient élaborer, mettre en œuvre et gérer un système de gestion de la qualité pour la partie opérationnelle des activités de leur administration maritime liées à leur statut d’État du pavillon relevant du champ d’application de la présente directive.
(12)
Les États membres devraient veiller à s’acquitter de manière efficace des obligations qui leur incombent en tant qu’États du pavillon en ce qui concerne la mise en œuvre par les navires battant leur pavillon des passages pertinents de la MLC 2006. Lorsqu’il instaure un système efficace de mécanismes de contrôle, y compris des inspections, un État membre pourrait, le cas échéant, accorder une habilitation à des institutions publiques ou à d’autres organismes au sens de la règle 5.1.2 de la MLC 2006, selon les conditions que celle-ci fixe.
(13)
Aux termes de l’article 2, paragraphe 3, point c), du règlement (CE) no 1406/2002 du Parlement européen et du Conseil (6), le mandat de l’Agence européenne pour la sécurité maritime comprend, parmi les tâches principales de celle-ci, une collaboration de l’Agence avec les États membres et à la demande d’un État membre, la communication d’informations adéquates afin d’aider au contrôle des organisations reconnues agissant pour le compte dudit État membre, sans préjudice des droits et obligations de l’État du pavillon.
(14)
Étant donné que les objectifs de la présente directive ne peuvent pas être réalisés de manière suffisante par les États membres mais peuvent, en raison des dimensions et des effets de l’action, l’être mieux au niveau de l’Union, celle-ci peut prendre des mesures, conformément au principe de subsidiarité consacré à l’article 5 du traité sur l’Union européenne. Conformément au principe de proportionnalité tel qu’énoncé audit article, la présente directive n’excède pas ce qui est nécessaire pour atteindre ces objectifs.
(15)
L’application de la présente directive ne saurait en aucun cas aboutir à une réduction du niveau de protection dont bénéficient actuellement les gens de mer au titre du droit de l’Union,
ONT ADOPTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
Objet
La présente directive établit des dispositions visant à garantir que les États membres s’acquittent de manière efficace des obligations qui leur incombent, en tant qu’États du pavillon, en ce qui concerne la mise en œuvre des passages pertinents de la MLC 2006. La présente directive est sans préjudice des directives 2009/13/CE et 2009/21/CE, ni des normes plus élevées en matière de conditions de vie et de travail des gens de mer qui y sont fixées.
Article 2
Définitions
Aux fins de la présente directive, la définition ci-après s’applique, outre les définitions pertinentes figurant à l’annexe de la directive 2009/13/CE: on entend par
«passages pertinents de la MLC 2006», les passages de la MLC 2006 dont le contenu est considéré comme correspondant aux dispositions figurant à l’annexe de la directive 2009/13/CE.
Article 3
Contrôle de conformité
1. Les États membres veillent à l’établissement de mécanismes de mise en application et de contrôle efficaces et appropriés, y compris les inspections périodiques prévues dans la MLC 2006, afin de garantir que les conditions de vie et de travail des gens de mer travaillant à bord des navires battant leur pavillon satisfont et continuent à satisfaire aux exigences des passages pertinents de la MLC 2006.
2. En ce qui concerne les navires d’une jauge brute inférieure à 200 qui n’effectuent pas de voyages internationaux, les États membres peuvent, en consultation avec les organisations d’armateurs et de gens de mer concernées, décider d’adapter, comme le prévoit l’article II, paragraphe 6, de la MLC 2006, les mécanismes de contrôle, y compris les inspections, pour tenir compte des conditions spécifiques relatives à de tels navires.
3. Lorsqu’ils exécutent les obligations qui leur incombent au titre du présent article, les États membres peuvent, le cas échéant, habiliter des institutions publiques ou d’autres organismes, y compris ceux d’un autre État membre, si celui-ci y consent, dont ils reconnaissent qu’ils possèdent la capacité, la compétence et l’indépendance suffisantes pour réaliser des inspections. Dans tous les cas, un État membre conserve la pleine responsabilité de l’inspection des conditions de vie et de travail des gens de mer concernés à bord des navires battant le pavillon dudit État membre. La présente disposition est sans préjudice de la directive 2009/15/CE du Parlement européen et du Conseil (7).
4. Les États membres définissent des objectifs et des normes clairs pour l’administration de leurs systèmes d’inspection, ainsi que des procédures générales appropriées pour évaluer dans quelle mesure ces objectifs sont atteints et ces normes sont respectées.
5. Chaque État membre veille à ce que les gens de mer à bord de navires battant pavillon dudit État membre aient accès à une copie de l’accord. L’accès peut être assuré par voie électronique.
Article 4
Personnel chargé du contrôle de conformité
1. Les États membres veillent à ce que le personnel, y compris celui des institutions ou d’autres organismes (ci-après dénommés «organismes reconnus» au sens de la MLC 2006), habilité à réaliser des inspections conformément à l’article 3, paragraphe 3, et chargé de vérifier la bonne mise en œuvre des passages pertinents de la MLC 2006, possède la formation, les compétences, les attributions, l’autorité juridique pleine et entière, le statut et l’indépendance nécessaires ou souhaitables pour pouvoir effectuer cette vérification et assurer le respect des passages pertinents de la MLC 2006. Conformément à la MLC 2006, les inspecteurs sont habilités à prendre les mesures appropriées pour interdire à un navire de quitter le port jusqu’à ce que les mesures nécessaires aient été prises.
2. Toute habilitation accordée en matière d’inspection autorise, au minimum, l’organisme reconnu à exiger la correction des manquements qu’il a constatés quant aux conditions de vie et de travail des gens de mer, et à effectuer des inspections à cet égard si l’État du port le lui demande.
3. Chaque État membre établit:
a)
un système propre à assurer l’adéquation des tâches réalisées par les organismes reconnus, comprenant des informations sur l’ensemble des dispositions applicables de la législation nationale et des instruments internationaux pertinents; et
b)
des procédures de communication avec ces organismes et de contrôle de ceux-ci.
4. Chaque État membre fournit au Bureau international du travail la liste actuelle des organismes reconnus habilités à agir en son nom et tient cette liste à jour. La liste indique les fonctions que les organismes reconnus sont habilités à assumer.
Article 5
Procédures de plainte à bord, traitement des plaintes et mesures correctives
1. Chaque État membre veille à ce que ses dispositions législatives ou réglementaires prévoient l’établissement de procédures de plainte à bord appropriées.
2. Si un État membre reçoit une plainte qui ne lui apparaît pas manifestement infondée ou acquiert la preuve qu’un navire battant son pavillon ne se conforme pas aux prescriptions des passages pertinents de la MLC 2006 ou que les mesures d’exécution de cette dernière présentent de sérieux manquements, ledit État membre prend les dispositions nécessaires pour enquêter sur la question et veille à ce que des mesures soient prises pour remédier aux manquements constatés.
3. Le personnel qui examine ces plaintes ou en a connaissance préserve la confidentialité de la source de toute plainte ou réclamation alléguant qu’il existe un danger ou un manquement lié aux conditions de vie et de travail des gens de mer, ou qu’il y a violation des dispositions législatives et réglementaires, et s’abstient de révéler à l’armateur, à son représentant ou à l’exploitant du navire qu’il a été procédé à une inspection à la suite d’une telle plainte ou réclamation.
Article 6
Rapports
1. Dans le cadre des rapports qu’elle établit conformément à l’article 9 de la directive 2009/21/CE, la Commission inclut les questions relevant du champ d’application de la présente directive.
2. Au plus tard le 31 décembre 2018, la Commission soumet au Parlement européen et au Conseil un rapport sur la mise en œuvre et l’application de la règle 5.3 de la MLC 2006 concernant les responsabilités du fournisseur de main-d’œuvre. Le cas échéant, le rapport peut comprendre des propositions de mesures visant à améliorer les conditions de vie et de travail dans le secteur maritime.
Article 7
Transposition
1. Les États membres mettent en vigueur les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive au plus tard le 31 mars 2015. Ils communiquent immédiatement à la Commission le texte de ces dispositions.
Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d’une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
2. Les États membres communiquent à la Commission le texte des dispositions essentielles de droit interne qu’ils adoptent dans le domaine régi par la présente directive.
Article 8
Entrée en vigueur
La présente directive entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Article 9
Destinataires
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Strasbourg, le 20 novembre 2013.