РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 23 септември 2013 година
относно правилата за сигурност за защита на класифицирана информация на EC
(2013/488/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 240, параграф 3 от него,
като взе предвид Решение 2009/937/ЕС на Съвета от 1 декември 2009 г. за приемане на процедурен правилник на Съвета (1), и по-специално член 24 от него,
като има предвид, че:
(1)
За да се развиват дейностите на Съвета във всички области, които изискват работа с класифицирана информация, е подходящо да се създаде всеобща система за сигурност за защита на класифицирана информация, която да обхваща Съвета, неговия генерален секретариат и държавите членки.
(2)
Настоящото решение следва да се прилага в случаите, когато Съветът, неговите подготвителни органи и генералният секретариат на Съвета (ГСС) работят с класифицирана информация на ЕС (КИЕС).
(3)
В съответствие с националните законови и подзаконови актове и в степента, необходима за функционирането на Съвета, държавите членки следва да спазват настоящото решение при работа на техните компетентни органи, служители и изпълнители с КИЕС, така че всички да имат увереност, че на КИЕС се осигурява еднакво ниво на защита.
(4)
Съветът, Комисията и Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) са решени да прилагат равностойни стандарти за сигурност за защита на КИЕС.
(5)
Съветът подчертава значението на присъединяването, когато е подходящо, на Европейския парламент и на други институции, органи, служби или агенции на Съюза към принципите, стандартите и правилата за защита на класифицирана информация, които са необходими, за да се защитят интересите на Съюза и на неговите държавите членки.
(6)
Съветът следва да определи подходящата рамка за обмен на КИЕС, която се държи от Съвета, с други институции, органи, служби и агенции на Съюза, по целесъобразност в съответствие с настоящото решение и действащите междуинституционални договорености.
(7)
Органите и агенциите на Съюза, създадени съгласно дял V, глава 2 от Договора за Европейския съюз (ДЕС), Европол и Евроюст следва да прилагат в рамките на вътрешната си организация основните принципи и минимални стандарти, установени в настоящото решение за защита на КИЕС, когато това е предвидено в акта за създаването им.
(8)
Операциите за управление на кризи, създадени съгласно дял V, глава 2 от ДЕС, и техният персонал следва да прилагат правилата за сигурност, приети от Съвета за защита на КИЕС, когато това е предвидено в акта на Съвета за създаването им.
(9)
Специалните представители на ЕС и членовете на техните екипи следва да прилагат приетите от Съвета правила за сигурност за защита на КИЕС, когато това е предвидено в съответния акт на Съвета.
(10)
Настоящото решение се приема, без да се засягат членове 15 и 16 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) и инструментите за изпълнението им.
(11)
Настоящото решение се приема, без да се засягат съществуващите практики в държавите членки за информиране на националните им парламенти за дейностите на Съюза.
(12)
С цел да се гарантира навременното прилагане на правилата за сигурност за защита на КИЕС във връзка с присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз, настоящото решение следва да влезе в сила в деня на публикуването му,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Цел, приложно поле и определения
1. С настоящото решение се установяват основните принципи и минимални стандарти за сигурност с оглед защитата на КИЕС.
2. Тези основни принципи и минимални стандарти се прилагат от Съвета и ГСС и се спазват от държавите членки в съответствие с техните национални законови и подзаконови актове, така че всички да имат увереност, че на КИЕС се осигурява еднакво ниво на защита.
3. За целите на настоящото решение се прилагат определенията, изложени в допълнение А.
Член 2
Определение на КИЕС, класификации за сигурност и грифове
1. „Класифицирана информация на ЕС“ (КИЕС) означава всяка информация или материал, носещи гриф за сигурност на ЕС, неразрешеното разкриване на които би могло да увреди в различна степен интересите на Европейския съюз или на една или повече от държавите членки.
2. КИЕС се класифицира на някое от следните нива:
а)
TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET: информация и материали, неразрешеното разкриване на които би могло да увреди изключително сериозно съществените интереси на Европейския съюз или на една или повече от държавите членки.
б)
SECRET UE/EU SECRET: информация и материали, неразрешеното разкриване на които би могло да увреди сериозно съществените интереси на Европейския съюз или на една или повече от държавите членки.
в)
CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL: информация и материали, неразрешеното разкриване на които би могло да увреди съществените интереси на Европейския съюз или на една или повече от държавите членки.
г)
RESTREINT UE/EU RESTRICTED: информация и материали, неразрешеното разкриване на които би се отразило неблагоприятно на интересите на Европейския съюз или на една или повече от държавите членки.
3. КИЕС носи гриф за сигурност в съответствие с параграф 2. Може да се добавят и допълнителни обозначения с цел да се посочи сферата на дейност, до която се отнася тя, да се идентифицира създателят, да се ограничи разпределението ѝ, да се ограничи ползването ѝ или да се обозначи доколко тази информация подлежи на предоставяне.
Член 3
Управление на класификацията
1. Компетентните органи правят необходимото КИЕС да бъде подходящо класифицирана, ясно обозначена като класифицирана информация и да запазва нивото си на класификация само докато това е необходимо.
2. Нивото на класификация на КИЕС не се понижава или тя не се декласифицира, както и никой от посочените в член 2, параграф 3 грифове не се изменя или премахва без предварителното писмено съгласие на създателя на информацията.
3. Съветът одобрява политика за сигурност по отношение на създаването на КИЕС, която включва практическо ръководство за класифициране.
Член 4
Защита на класифицираната информация
1. На КИЕС се осигурява защита в съответствие с настоящото решение.
2. Притежателят на какъвто и да е елемент от КИЕС носи отговорност за защитата му в съответствие с настоящото решение.
3. Когато държавите членки въвеждат в структурите или мрежите на Съюза класифицирана информация, обозначена с национален гриф за сигурност, Съветът и ГСС осигуряват защита на тази информация в съответствие с изискванията, приложими към КИЕС на съответстващото ниво, съгласно съдържащата се в допълнение Б таблица на съответствието на нивата на класификация за сигурност.
4. За даден масив от КИЕС може да се наложи защита на по-високо ниво на класификация, отколкото на отделните му компоненти.
Член 5
Управление на риска за сигурността
1. Рискът по отношение на КИЕС се управлява като процес. Този процес има за цел да се установят познатите рискове за сигурността, да се набележат мерки за сигурност с оглед свеждане на такива рискове до приемливо ниво съгласно установените в настоящото решение основни принципи и минимални стандарти и да се прилагат тези мерки в съответствие с концепцията за защита в дълбочина, както е определена в допълнение А. Ефективността на тези мерки подлежи на постоянна оценка.
2. Мерките за сигурност за защита на КИЕС за целия ѝ жизнен цикъл съответстват по-конкретно на нивото на класификацията ѝ за сигурност, формата и обема на информацията или материалите, местоположението и конструкцията на структурите, в които се намира КИЕС, както и оценката на местно ниво на риска от злонамерени и/или престъпни действия, включително шпионаж, саботаж и тероризъм.
3. Плановете за действие при извънредни ситуации отчитат необходимостта от защита на КИЕС в извънредни ситуации, за да се предотврати неразрешен достъп, разкриване или загуба на интегритета или наличността.
4. В плановете за непрекъснатост на дейността се включват мерки за предотвратяване и възстановяване с оглед да се намали въздействието на сериозни грешки или инциденти при работа с КИЕС и нейното съхранение.
Член 6
Изпълнение на настоящото решение
1. При необходимост Съветът, по препоръка на Комитета по сигурността, одобрява политиките за сигурност, които определят мерки за изпълнение на настоящото решение.
2. Комитетът по сигурността може да договори на своето ниво насоки за сигурност с оглед да се допълнят или подкрепят настоящото решение и одобрените от Съвета политики за сигурност.
Член 7
Персонална сигурност
1. Персоналната сигурност означава прилагане на мерки за гарантиране, че достъп до КИЕС се предоставя единствено на лица, които:
-
е необходимо да знаят,
-
са преминали проучване за надеждност за съответното ниво, когато е необходимо, и
-
са информирани за отговорностите си.
2. Процедурите за проучване на персонала за надеждност имат за цел да се определи дали може да се даде разрешение за достъп до КИЕС на дадено физическо лице, като се имат предвид неговата лоялност и надеждност.
3. В ГСС всички лица, на които за изпълнение на служебните задължения е необходимо да имат достъп до или да работят с КИЕС с ниво на класификация за сигурност CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL или по-високо, преминават проучване за надеждност за съответното ниво, преди да им бъде предоставен достъп до такава КИЕС. Тези лица трябва да имат разрешение от назначаващия орган на ГСС за достъп до КИЕС до определено ниво и с определен срок.
4. Служителите на държавите членки, посочени в член 15, параграф 3, на които за изпълнение на служебните задължения може да е необходим достъп до КИЕС с ниво на класификация за сигурност CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL или по-високо, преминават проучване за надеждност за съответното ниво или са съответно надлежно оправомощени по силата на своите функции, в съответствие с националните законови и подзаконови актове, преди да им бъде предоставен достъп до такава КИЕС.
5. Преди да им бъде предоставен достъп до КИЕС и периодично след това всички лица биват информирани за задължението си да опазват КИЕС в съответствие с настоящото решение и декларират, че са запознати с тези задължения.
6. Разпоредбите за изпълнение на настоящия член се съдържат в приложение I.
Член 8
Физическа сигурност
1. Физическа сигурност означава прилагане на физически и технически защитни мерки за предотвратяване на неразрешен достъп до КИЕС.
2. Мерките за физическа сигурност са предназначени за предотвратяване на тайно или насилствено проникване на нарушител, за възпиране, препятстване и разкриване на неразрешени действия и за даване на възможност за категоризиране на персонала по отношение на достъпа до КИЕС на основата на принципа „необходимост да се знае“. Тези мерки се определят на базата на процес за управление на риска.
3. Мерки за физическа сигурност се въвеждат за всички помещения, сгради, офиси, зали и други зони, в които се работи с КИЕС или се съхранява такава, включително зони, в които се помещават комуникационни и информационни системи, съгласно определеното в член 10, параграф 2.
4. Зони, в които се съхранява КИЕС с ниво на класификация за сигурност CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL или по-високо, се определят като зони за сигурност в съответствие с приложение II и се одобряват от компетентния орган по сигурността.
5. За защита на КИЕС с ниво на класификация за сигурност CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL или по-високо се използват единствено одобрени устройства или оборудване.
6. Разпоредбите за изпълнение на настоящия член се съдържат в приложение II.
Член 9
Управление на класифицирана информация
1. Управлението на класифицирана информация представлява прилагане на административни мерки за контрол на КИЕС през жизнения ѝ цикъл в допълнение на мерките, предвидени в членове 7, 8 и 10, като по този начин се съдейства за възпиране и разкриване на умишлено или случайно компрометиране или загуба на такава информация. Тези мерки се отнасят по-конкретно до създаването, регистрирането, копирането, писмения превод, понижаването на нивото на класификация, декласификацията, преноса и унищожаването на КИЕС.
2. Информацията с ниво на класификация за сигурност CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL или по-високо се регистрира за целите на сигурността, преди да бъде разпространена и при получаването ѝ. За целта компетентните органи в ГСС и в държавите членки създават регистрационна система. Информация с ниво на класификация за сигурност TRÉS SECRET UE/EU TOP SECRET се регистрира в специални регистратури.
3. Службите и помещенията, в които се работи с КИЕС или се съхранява такава, подлежат на редовни проверки от компетентния орган по сигурността.
4. КИЕС се предава между различните служби и помещения извън физически защитените зони, както следва:
а)
като общо правило КИЕС се предава чрез електронни средства, защитени чрез криптографски продукти, одобрени в съответствие с член 10, параграф 6;
б)
когато средствата, посочени в буква а), не са използвани, КИЕС се пренася или:
i)
на електронен носител (напр. USB памет, компактдиск, твърд диск), защитен чрез криптографски продукти, одобрени в съответствие с член 10, параграф 6; или
ii)
във всички останали случаи - в съответствие с предписанията на компетентния орган по сигурността, съгласно съответните защитни мерки, установени в приложение III.
5. Разпоредбите за изпълнение на настоящия член се съдържат в приложения III и IV.
Член 10
Защита на КИЕС, с която се работи в комуникационни и информационни системи
1. Осигуреност на информацията (ОИ) в областта на комуникационните и информационните системи е увереността, че тези системи ще осигурят защита на информацията, с която се работи в тях, и че ще функционират, както и когато е необходимо, под контрола на легитимни ползватели. Ефективната ОИ гарантира необходимите нива на поверителност, интегритет, наличност, невъзможност за отказ и автентичност. ОИ се основава на процес за управление на риска.
2. „Комуникационна и информационна система“ (КИС) означава всяка система, даваща възможност за работа с класифицирана информация в електронна форма. Една КИС обхваща всички активи, необходими за нейното функциониране, включително инфраструктура, организация, персонал и информационни ресурси. Настоящото решение се прилага за КИС, работещи с КИЕС.
3. КИС работят с КИЕС в съответствие с концепцията за ОИ.
4. Всички КИС преминават през процес на акредитация. Целта на акредитацията е да се гарантира, че са изпълнени всички необходими мерки за сигурност и е постигнато достатъчно ниво на защита на КИЕС и на КИС в съответствие с настоящото решение. В декларацията за акредитация се определя най-високото ниво на класификация за сигурност на информацията, с което може да се работи в дадена КИС, както и съответните изисквания и условия за това.
5. С цел защита на КИС за работа с информация с ниво на класификация за сигурност CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL и по-високо по начин, който да не допуска информацията да бъде компрометирана от неумишлени електромагнитни излъчвания, се прилагат мерки за сигурност на информацията („мерки за сигурност по Tempest“). Тези мерки за сигурност са съизмерими с риска от експлоатация и нивото на класификация на информацията.
6. Когато защитата на КИЕС се осигурява от криптографски продукти, такива продукти се одобряват, както следва:
а)
защита на поверителността на информацията с ниво на класификация за сигурност SECRET UE/EU SECRET и по-високо се осигурява чрез криптографски продукти, одобрени от Съвета в качеството му на орган за криптографско одобрение (ОКО) по препоръка на Комитета по сигурността;
б)
защита на поверителността на информация с ниво на класификация за сигурност CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL или RESTREINT UE/EU RESTRICTED се осигурява чрез криптографски продукти, одобрени от генералния секретар на Съвета („генералния секретар“), действащ в качеството си на ОКО, по препоръка на Комитета по сигурността.
Без да се засяга буква б), при предаване в рамките на националните системи на държавите членки поверителността на КИЕС с ниво на класификация за сигурност CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL или RESTREINT UE/EU RESTRICTED може да бъде защитена чрез криптографски продукти, одобрени от ОКО на държавата членка.
7. При предаване на КИЕС чрез електронни средства се използват одобрени криптографски продукти. Въпреки това изискване, при извънредни обстоятелства могат да се прилагат специфични процедури или специфични технически конфигурации, както е посочено в приложение IV.
8. Компетентните органи съответно на ГСС и на държавите членки създават следните органи по ОИ:
а)
орган по ОИ (ООИ);
б)
орган по Tempest (ОТ);
в)
орган за криптографско одобрение (ОКО);
г)
орган за разпределение на криптографски материали (ОРКМ).
9. За всяка система компетентните органи съответно на ГСС и на държавите членки създават:
а)
орган по акредитиране на сигурността (ОАС);
б)
оперативен орган по ОИ.
10. Разпоредбите за изпълнение на настоящия член се съдържат в приложение IV.
Член 11
Индустриална сигурност
1. Индустриална сигурност е прилагането на мерки за гарантиране на защитата на КИЕС от изпълнители или подизпълнители по време на преговори за сключване на договор и през целия жизнен цикъл на класифицирани договори. При такива договори не се допуска достъп до информация с ниво на класификация за сигурност TRÉS SECRET UE/EU TOP SECRET.
2. ГСС може да възложи с договор изпълнението на задачи, включващи или налагащи достъп до КИЕС или работа с КИЕС, или нейното съхранение, на индустриални или други единици, регистрирани в държава членка или в трета държава, която е сключила споразумение или административна договореност в съответствие с член 13, параграф 2, буква а) или б).
3. ГСС в качеството си на възложител гарантира, че при възлагане на класифицирани договори на индустриални или други единици се спазват минималните стандарти за индустриална сигурност, установени в настоящото решение и посочени в договора.
4. Във всяка държава членка националният орган по сигурността (НОС), определеният орган по сигурността (ООС) или друг компетентен орган гарантира, във възможната според националните законови и подзаконови актове степен, че изпълнителите и подизпълнителите, регистрирани на нейна територия, вземат всички необходими мерки за защита на КИЕС по време на преговорите за сключване или по време на изпълнението на класифициран договор.
5. Във всяка държава членка НОС, ООС или друг компетентен орган по сигурността гарантира в съответствие с националните законови и подзаконови актове, че изпълнителите и подизпълнителите, регистрирани в съответната държава членка, които участват в класифицирани договори за изпълнение и подизпълнение, изискващи достъп до информация с ниво на класификация за сигурност CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL или SECRET UE/EU SECRET в рамките на техните обекти както при изпълнение на такива договори, така и по време на преддоговорния етап, разполагат с удостоверение за сигурност на структура (УСС) на съответното ниво на класификация за сигурност.
6. На изпълнителския или подизпълнителския персонал, на който е необходим достъп до информация с ниво на класификация за сигурност CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL или SECRET UE/EU SECRET за изпълнение на класифициран договор, се дава разрешение за достъп на персонала (РДП) от съответния НОС, ООС или друг компетентен орган по сигурността, в съответствие с националните законови и подзаконови актове и минималните стандарти за сигурност, установени в приложение I.
7. Разпоредбите за изпълнение на настоящия член се съдържат в приложение V.
Член 12
Обмен на КИЕС
1. Съветът определя условията, съгласно които може да обменя държана от него КИЕС с други институции, органи, служби или агенции на Съюза. Може да се въведе съответна рамка за тази цел, включително като се сключат междуинституционални споразумения или други договорености при необходимост за целта.
2. Тази рамка гарантира, че на КИЕС е осигурена защита, съответстваща на нивото ѝ на класификация и на основни принципи и минимални стандарти, които са равностойни на определените в настоящото решение.
Член 13
Обмен на класифицирана информация с трети държави и международни организации
1. Когато Съветът реши, че съществува необходимост от обмен на КИЕС с трета държава или международна организация, за тази цел се създава подходяща рамка.
2. За създаване на такава рамка и за определяне на реципрочни правила за защита на обменяната класифицирана информация:
а)
Съюзът сключва с трети държави или международни организации споразумения за процедури за сигурност за обмен и защита на класифицирана информация („споразумения за сигурност на информацията“); или
б)
генералният секретар може да встъпи в административни договорености от името на ГСС в съответствие с точка 17 от приложение VI, ако нивото на класификация на КИЕС, която се предоставя, като правило не надвишава RESTREINT UE/EU RESTRICTED.
3. Споразуменията за сигурност на информацията или административните договорености, посочени в параграф 2, съдържат разпоредби, които гарантират, че когато трети държави или международни организации получат КИЕС, тази информация е защитена на ниво, съответстващо на класификацията ѝ, и съобразно минимални стандарти, които са не по-малко стриктни от стандартите, установени с настоящото решение.
4. Решението да се предостави на трета държава или международна организация КИЕС, създадена в Съвета, се взема от Съвета поотделно за всеки конкретен случай, в зависимост от естеството и съдържанието на тази информация, „необходимостта да се знае“ от получателя и предимствата, които това дава на Съюза. Ако исканата класифицирана информация не е създадена от Съвета, ГСС най-напред иска писмено съгласие за нейното предоставяне от създателя на информацията. Ако създателят на информацията не може да бъде установен, неговата отговорност се поема от Съвета.
5. За да се установи ефективността на съществуващите в трета държава или международна организация мерки за сигурност за защита на предоставена или обменена КИЕС, се организират посещения за оценка.
6. Разпоредбите за изпълнение на настоящия член се съдържат в приложение VI.
Член 14
Нарушения на сигурността и компрометиране на КИЕС
1. До нарушение на сигурността се стига в резултат на действие или бездействие от физическо лице, което противоречи на правилата за сигурност, установени в настоящото решение.
2. До компрометиране на КИЕС се стига, когато в резултат на нарушение на сигурността тя бъде изцяло или частично разкрита пред неоправомощени лица.
3. Всяко нарушение на сигурността или подозрение за такова нарушение се докладва незабавно на компетентния орган по сигурността.
4. Когато е известно или когато има достатъчно основания да се приеме, че КИЕС е компрометирана или изгубена, НОС или друг компетентен орган предприема всички необходими мерки съгласно съответните законови и подзаконови актове за:
а)
информиране на създателя на информацията;
б)
осигуряване на разследване на случая от служители, които нямат непосредствено отношение към нарушението, с оглед установяване на фактите;
в)
извършване на оценка на потенциалните вреди, причинени на интересите на Съюза или на държавите членки;
г)
предприемане на необходимите мерки за предотвратяване на повторно нарушение; и
д)
уведомяване на съответните органи за предприетите действия.
5. На всяко лице, отговорно за нарушение на правилата за сигурност, установени в настоящото решение, могат да бъдат наложени дисциплинарни мерки в съответствие с приложимите правила и подзаконови актове. Всяко лице, отговорно за компрометиране или загуба на КИЕС, подлежи на дисциплинарно и/или съдебно производство в съответствие с приложимите закони, правила и подзаконови актове.
Член 15
Отговорност за прилагане на решението
1. Съветът предприема всички необходими мерки за гарантиране на цялостна съгласуваност при прилагане на настоящото решение.
2. Генералният секретар предприема всички необходими мерки, за да се гарантира, че при работа със или съхранение на КИЕС или друга класифицирана информация настоящото решение се прилага в използваните от Съвета обекти и в рамките на ГСС, от длъжностните лица и другите служители на ГСС, от командированите в ГСС служители, както и от външните изпълнители, наети от ГСС.
3. В съответствие с националните си законови и подзаконови актове държавите членки предприемат всички необходими мерки, за да гарантират, че при работа с КИЕС или при съхранението ѝ настоящото решение се спазва от:
а)
служителите на постоянните представителства на държавите членки към Европейския съюз и от членовете на националните делегации, които присъстват на заседания на Съвета или на неговите подготвителни органи или които участват в други дейности на Съвета;
б)
други служители в националните администрации на държавите членки, включително служители, командировани в тези администрации, независимо дали работят на територията на държавите членки или зад граница;
в)
други лица в държавите членки, които по силата на изпълняваните от тях функции имат надлежно разрешение за достъп до КИЕС;
г)
изпълнители, наети от държавите членки, независимо дали работят на територията на държавите членки или зад граница.
Член 16
Организация на сигурността в Съвета
1. В рамките на функциите си за осигуряване на цялостна съгласуваност при прилагане на настоящото решение Съветът одобрява:
а)
споразуменията, посочени в член 13, параграф 2, буква а);
б)
решенията, с което се разрешава или се дава съгласие за предоставяне на КИЕС, създадена или съхранявана от Съвета, на трети държави или международни организации, в съответствие с принципа на съгласие на създателя на информацията;
в)
годишна програма за посещения за оценка, препоръчана от Комитета по сигурността, за посещения за оценка на службите и обектите в държавите членки, на органите, агенциите и структурите на Съюза, които прилагат настоящото решение или неговите принципи, и за посещения за оценка в трети държави и международни организации с цел да се удостовери ефективността на мерките, прилагани за защита на КИЕС; и
г)
политиките за сигурност, предвидени в член 6, параграф 1.
2. Генералният секретар действа като орган на ГСС по сигурността. В това си качество генералният секретар:
а)
изпълнява и прави преглед на политиката на Съвета в областта на сигурността;
б)
координира с националните органи по сигурността на държавите членки всички въпроси на сигурността, свързани със защитата на класифицирана информация от значение за дейностите на Съвета;
в)
предоставя на длъжностните лица на ГСС, на други служители и на командированите национални експерти разрешение за достъп до информация с ниво на класификация за сигурност CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL или по-високо - в съответствие с член 7, параграф 3;
г)
когато е подходящо, разпорежда провеждане на разследване за всяко действително или подозирано компрометиране или загуба на класифицирана информация, държана или произхождаща от Съвета, и отправя към съответните органи по сигурността искане за съдействие при такива разследвания;
д)
извършва периодични проверки на мерките по сигурността за защита на класифицираната информация в обектите на ГСС;
е)
извършва периодични посещения за оценка на мерките по сигурността за защита на КИЕС в органите, агенциите и структурите на Съюза, които прилагат настоящото решение или неговите принципи;
ж)
провежда съвместно и съгласувано със съответния НОС периодични оценки на мерките по сигурността за защита на КИЕС в службите и обектите на държавите членки;
з)
прави необходимото за съответното координиране на мерките за сигурност с компетентните органи на държавите членки, отговарящи за защитата на класифицирана информация, и ако е уместно, с трети държави или международни организации, включително по отношение на естеството на заплахите за сигурността на КИЕС и средствата за защита срещу тях; и
и)
влиза в административните договорености, посочени в член 13, параграф 2, буква б).
Службата на ГСС по сигурността е на разположение на генералния секретар, за да го подпомага при изпълнението на тези задачи.
3. За целите на изпълнението на член 15, параграф 3 държавите членки следва да:
а)
определят НОС, вписан в допълнение В, който да отговаря за мерките по сигурността за защита на КИЕС, така че:
i)
КИЕС, държана от национално ведомство, орган или агенция, публични или частни, в страната или зад граница, да бъде защитена в съответствие с настоящото решение;
ii)
мерките по сигурността за защита на КИЕС да се проверяват или оценяват периодично;
iii)
всички лица, работещи в националната администрация или наети от изпълнител, на които може да бъде предоставен достъп до класифицирана информация с ниво на класификация за сигурност CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL или по-високо, да бъдат съответно проучени за надеждност или надлежно оправомощени по силата на изпълняваните от тях функции, съгласно националните законови и подзаконови актове;
iv)
програмите за сигурност да са изградени, както е необходимо, за да се сведе до минимум рискът от компрометиране или загуба на КИЕС;
v)
въпросите на сигурността, свързани с опазването на КИЕС, да се координират с други компетентни национални органи, включително с органите, посочени в настоящото решение; и
vi)
да се дава отговор на съответните заявления за проверки за надеждност, по-специално от всички органи, агенции, структури и операции на Съюза, създадени съгласно дял V, глава 2 от ДЕС, от специалните представители на ЕС (СПЕС) и техните екипи, които прилагат настоящото решение или неговите принципи;
б)
гарантират, че техните компетентни органи предоставят информация и експертни становища на правителствата си, а чрез тях и на Съвета, относно естеството на заплахите за сигурността на КИЕС и средствата за защита срещу тях.
Член 17
Комитет по сигурността
1. Създава се Комитет по сигурността. Той разглежда и извършва оценка на всички въпроси на сигурността в обхвата на настоящото решение и прави съответните препоръки до Съвета.
2. Комитетът по сигурността се състои от представители на НОС на държавите членки и на заседанията му присъства представител на Комисията и на ЕСВД. Комитетът се председателства от генералния секретар или от определен от него заместник. Комитетът заседава по указание на Съвета или по искане на генералния секретар или на НОС.
На заседанията могат да бъдат поканени представители на органите, агенциите и структурите на Съюза, които прилагат настоящото решение или неговите принципи, когато се обсъждат засягащи ги въпроси.
3. Комитетът по сигурността организира дейността си по такъв начин, че да може да отправя препоръки в специфични области на сигурността. В зависимост от нуждите той установява експертни подобласти по въпросите на ОИ, както и други експертни подобласти. Комитетът изготвя правила за работа в тези експертни подобласти и получава доклади от експертите за дейността им, включително, ако е уместно, и евентуални препоръки за Съвета.
Член 18
Замяна на предходни решения
1. С настоящото решение се отменя и заменя Решение 2011/292/ЕС на Съвета (2).
2. Цялата КИЕС, класифицирана в съответствие с Решение 2001/264/ЕО на Съвета (3) и с Решение 2011/292/ЕС, продължава да бъде защитена съгласно съответните разпоредби от настоящото решение.
Член 19
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 23 септември 2013 година.
DÉCISION DU CONSEIL
du 23 septembre 2013
concernant les règles de sécurité aux fins de la protection des informations classifiées de l’Union européenne
(2013/488/UE)
LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité sur le fonctionnement de l’Union européenne, et notamment son article 240, paragraphe 3,
vu la décision 2009/937/UE du Conseil du 1er décembre 2009 portant adoption de son règlement intérieur (1), et notamment son article 24,
considérant ce qui suit:
(1)
Afin de développer les activités du Conseil dans tous les domaines qui requièrent le traitement d’informations classifiées, il convient de mettre en place un système de sécurité global aux fins de la protection des informations classifiées couvrant le Conseil, son secrétariat général et les États membres.
(2)
La présente décision devrait s’appliquer lorsque le Conseil, ses instances préparatoires et son secrétariat général (SGC) traitent des informations classifiées de l’Union européenne (ICUE).
(3)
Conformément aux dispositions législatives et réglementaires nationales et dans la mesure requise pour le fonctionnement du Conseil, les États membres devraient respecter la présente décision lorsque leurs autorités compétentes, leur personnel ou leurs contractants traitent des ICUE, afin que chacun puisse avoir la certitude qu’un niveau équivalent de protection est assuré pour les ICUE.
(4)
Le Conseil, la Commission et le Service européen pour l’action extérieure (SEAE) sont résolus à appliquer des normes équivalentes de sécurité pour protéger les ICUE.
(5)
Le Conseil souligne qu’il importe d’associer, le cas échéant, le Parlement européen et d’autres institutions, organes, organismes ou agences de l’Union aux principes, aux normes et à la réglementation relatifs à la protection des informations classifiées qui sont nécessaires pour protéger les intérêts de l’Union et de ses États membres.
(6)
Le Conseil devrait déterminer le cadre approprié pour l’échange des ICUE détenues par le Conseil avec d’autres institutions, organes, organismes ou agences, de l’Union, le cas échéant, conformément à la présente décision et aux arrangements interinstitutionnels en vigueur;
(7)
Les organes et les agences de l’Union créés en vertu du titre V, chapitre 2, du traité sur l’Union européenne (TUE), Europol et Eurojust devraient appliquer, dans le cadre de leur organisation interne, les principes de base et les normes minimales énoncés dans la présente décision aux fins de la protection des ICUE, lorsque le prévoit l’acte qui les établit.
(8)
Les règles de sécurité adoptées par le Conseil aux fins de la protection des ICUE devraient être appliquées dans le cadre des opérations de gestion de crise mises en place en vertu du titre V, chapitre 2, du traité sur l’Union européenne et par leur personnel, comme le prévoit l’acte du Conseil établissant ces opérations.
(9)
Les représentants spéciaux de l’Union et les membres de leurs équipes devraient appliquer les règles de sécurité adoptées par le Conseil aux fins de la protection des ICUE, comme le prévoit l’acte du Conseil correspondant.
(10)
La présente décision est arrêtée sans préjudice des articles 15 et 16 du traité sur le fonctionnement de l’Union européenne (TFUE), ni des instruments les mettant en œuvre.
(11)
La présente décision est arrêtée sans préjudice des pratiques en vigueur au sein des États membres en matière d’information de leurs parlements nationaux sur les activités de l’Union.
(12)
Afin que les règles de sécurité aux fins de la protection des ICUE soient appliquées en temps utile eu égard à l’adhésion de la République de Croatie à l’Union européenne, il convient que la présente décision entre en vigueur à la date de sa publication,
A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
Objectif, champ d’application et définitions
1. La présente décision définit les principes de base et les normes de sécurité minimales pour la protection ICUE.
2. Ces principes de base et normes minimales s’appliquent au Conseil et au SGC et sont respectés par les États membres, conformément à leurs dispositions législatives et réglementaires nationales, afin que chacun puisse avoir la certitude qu’un niveau équivalent de protection est assuré pour les ICUE.
3. Aux fins de la présente décision, les définitions figurant à l’appendice A s’appliquent.
Article 2
Définition des ICUE, classifications et marquages de sécurité
1. Par «informations classifiées de l’Union européenne» (ICUE), on entend toute information ou tout matériel identifié comme tel par la classification de sécurité de l’Union européenne, dont la divulgation non autorisée pourrait porter atteinte à des degrés divers aux intérêts de l’Union européenne, ou à ceux d’un ou de plusieurs de ses États membres.
2. Les ICUE relèvent de l’un des niveaux de classification suivants:
a)
TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET: informations et matériels dont la divulgation non autorisée pourrait causer un préjudice exceptionnellement grave aux intérêts essentiels de l’Union européenne ou d’un ou de plusieurs de ses États membres;
b)
SECRET UE/EU SECRET: informations et matériels dont la divulgation non autorisée pourrait nuire gravement aux intérêts essentiels de l’Union européenne ou d’un ou de plusieurs de ses États membres;
c)
CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL: informations et matériels dont la divulgation non autorisée pourrait nuire aux intérêts essentiels de l’Union européenne ou d’un ou de plusieurs de ses États membres;
d)
RESTREINT UE/EU RESTRICTED: informations et matériels dont la divulgation non autorisée pourrait être défavorable aux intérêts de l’Union européenne ou d’un ou de plusieurs de ses États membres.
3. Les ICUE portent un marquage de classification de sécurité conformément au paragraphe 2. Elles peuvent porter des marquages supplémentaires pour désigner le domaine d’activité auquel elles sont liées, identifier l’autorité d’origine, limiter la diffusion, restreindre l’utilisation ou indiquer la communicabilité.
Article 3
Gestion de la classification
1. Les autorités compétentes veillent à ce que les ICUE soient classifiées de manière appropriée, clairement identifiées en tant qu’informations classifiées, et qu’elles ne conservent leur niveau de classification qu’aussi longtemps que nécessaire.
2. Les ICUE ne sont pas déclassées ni déclassifiées, et aucun des marquages visés à l’article 2, paragraphe 3, n’est modifié ni supprimé sans le consentement écrit préalable de l’autorité d’origine.
3. Le Conseil approuve une politique de sécurité sur la création d’ICUE, qui comprend un guide pratique de la classification.
Article 4
Protection des informations classifiées
1. Les ICUE sont protégées conformément à la présente décision.
2. Il incombe au détenteur de tout élément d’ICUE de le protéger conformément à la présente décision.
3. Lorsque les États membres introduisent des informations classifiées portant un marquage national de classification de sécurité dans les structures ou réseaux de l’Union, le Conseil et le SGC protègent ces informations conformément aux règles applicables aux ICUE de niveau équivalent tel que prévu dans le tableau d’équivalence des classifications de sécurité figurant à l’appendice B.
4. Un ensemble d’ICUE peut justifier un niveau de protection correspondant à une classification plus élevée que celle appliquée à ses différentes composantes.
Article 5
Gestion des risques de sécurité
1. Les risques pesant sur les ICUE sont gérés dans le cadre d’une procédure. Cette dernière vise à déterminer les risques connus pesant sur la sécurité, à définir des mesures de sécurité permettant de ramener ces risques à un niveau acceptable conformément aux principes de base et aux normes minimales énoncés dans la présente décision et à appliquer ces mesures selon la notion de défense en profondeur, telle que définie à l’appendice A. L’efficacité de telles mesures fait l’objet d’une évaluation constante.
2. Les mesures de sécurité pour la protection des ICUE tout au long de leur cycle de vie sont proportionnées en particulier à leur classification de sécurité, à la forme sous laquelle se présentent les informations ou les matériels ainsi qu’à leur volume, au lieu et à la construction des établissements où se trouvent des ICUE et à la menace évaluée à l’échelle locale que représentent les activités malveillantes et/ou criminelles, y compris l’espionnage, le sabotage et le terrorisme.
3. Les plans d’urgence tiennent compte de la nécessité de protéger les ICUE en cas d’urgence afin de prévenir l’accès et la divulgation non autorisés ainsi que la perte d’intégrité ou de disponibilité.
4. Les mesures de prévention et de retour aux conditions opérationnelles visant à limiter l’impact de défaillances ou d’incidents graves sur le traitement et le stockage des ICUE sont prévues dans les plans de continuité de l’activité.
Article 6
Mise en œuvre de la présente décision
1. Le cas échéant, le Conseil approuve, sur recommandation du comité de sécurité, les politiques de sécurité énonçant les mesures destinées à mettre en œuvre la présente décision.
2. Le comité de sécurité peut arrêter à son niveau des lignes directrices en matière de sécurité en complément ou à l’appui de la présente décision et de toute politique de sécurité approuvée par le Conseil.
Article 7
Mesures de sécurité concernant le personnel
1. La sécurité du personnel passe par l’application de mesures visant à faire en sorte que l’accès aux ICUE ne soit accordé qu’aux personnes qui ont:
-
un besoin d’en connaître,
-
fait l’objet d’une habilitation de sécurité du niveau correspondant, lorsqu’il y a lieu, et
-
été informées de leurs responsabilités.
2. Les procédures d’habilitation de sécurité concernant le personnel ont pour but de déterminer si une personne, compte tenu de sa loyauté, de son intégrité et de sa fiabilité, peut être autorisée à avoir accès à des ICUE.
3. Toutes les personnes au sein du SGC qui, en raison de leurs attributions, ont besoin d’accéder à des ICUE CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL ou d’un niveau de classification supérieur ou de traiter de telles ICUE font l’objet d’une habilitation de sécurité du niveau correspondant avant que l’accès à ces ICUE leur soit accordé. Ces personnes doivent être autorisées par l’autorité investie du pouvoir de nomination du SGC à accéder aux ICUE jusqu’à un niveau de classification donné et jusqu’à une date donnée.
4. Le personnel des États membres visé à l’article 15, paragraphe 3, qui, en raison de ses attributions, peut avoir besoin d’accéder à des ICUE CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL ou d’un niveau de classification supérieur fait l’objet d’une habilitation de sécurité du niveau correspondant ou est dûment autorisé en vertu de ses fonctions, conformément aux dispositions législatives et réglementaires nationales, avant que l’accès à de telles ICUE ne lui soit accordé.
5. Avant de se voir accorder l’accès à des ICUE et à intervalles réguliers par la suite, toutes les personnes concernées sont informées des responsabilités qui leur incombent en matière de protection des ICUE conformément à la présente décision et reconnaissent ces responsabilités.
6. Les modalités d’application du présent article figurent à l’annexe I.
Article 8
Sécurité physique
1. Par «sécurité physique», on entend l’application de mesures physiques et techniques de protection pour empêcher l’accès non autorisé aux ICUE.
2. Les mesures de sécurité physique sont destinées à faire obstacle à toute intrusion par la ruse ou par la force, à avoir un effet dissuasif, à empêcher et détecter les actes non autorisés et permettre d’établir une distinction entre les membres du personnel au regard de l’accès aux ICUE conformément au principe du besoin d’en connaître. Ces mesures sont déterminées sur la base d’une procédure de gestion des risques.
3. Les mesures physiques de sécurité sont mises en place pour tous les locaux, bâtiments, bureaux, salles et autres zones dans lesquels des ICUE sont traitées ou stockées, y compris les zones où se trouvent les systèmes d’information et de communication définis à l’article 10, paragraphe 2.
4. Des zones où sont stockées des ICUE CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL ou d’un niveau de classification supérieur sont créées en tant que zones sécurisées conformément à l’annexe II et agréées par l’autorité de sécurité compétente.
5. Seuls des équipements ou des dispositifs agréés sont utilisés pour protéger les ICUE CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL ou d’un niveau de classification supérieur.
6. Les modalités d’application du présent article figurent à l’annexe II.
Article 9
Gestion des informations classifiées
1. Par «gestion des informations classifiées», on entend l’application de mesures administratives pour contrôler les ICUE tout au long de leur cycle de vie afin de compléter les mesures prévues aux articles 7, 8 et 10 et de contribuer ainsi à la prévention et à la détection d’une compromission ou d’une perte délibérée ou accidentelle de telles informations. Ces mesures concernent en particulier la création, l’enregistrement, la duplication, la traduction, le déclassement, la déclassification, le transport et la destruction des ICUE.
2. Les informations classifiées CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL ou d’un niveau de classification supérieur sont enregistrées à des fins de sécurité avant leur diffusion et lors de leur réception. Les autorités compétentes au sein du SGC et des États membres établissent un bureau d’ordre à cette fin. Les informations classifiées TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET sont enregistrées dans des bureaux d’ordre désignés.
3. Les services et les locaux dans lesquels les ICUE sont traitées ou stockées font l’objet d’une inspection régulière par l’autorité de sécurité compétente.
4. En dehors des zones physiquement protégées, les ICUE sont transmises entre les services et les locaux selon les modalités suivantes:
a)
en règle générale, les ICUE sont transmises par voie électronique protégée par des produits cryptographiques agréés conformément à l’article 10, paragraphe 6;
b)
si la voie visée au point a) n’est pas utilisée, les ICUE sont transportées:
i)
soit sur des supports électroniques (par exemple clé USB, CD, disque dur) protégés par des produits cryptographiques agréés conformément à l’article 10, paragraphe 6;
ii)
soit, dans tous les autres cas, de la manière prescrite par l’autorité de sécurité compétente conformément aux mesures de protection pertinentes prévues à l’annexe III.
5. Les modalités d’application du présent article figurent aux annexes III et IV.
Article 10
Protection des ICUE traitées dans les systèmes de communication et d’information
1. Par «assurance de l’information (AI) dans le domaine des systèmes d’information et de communication», on entend la certitude que ces systèmes protégeront les informations qu’ils traitent et fonctionneront comme ils le doivent, quand ils le doivent, sous le contrôle d’utilisateurs légitimes. Une AI efficace garantit des niveaux appropriés de confidentialité, d’intégrité, de disponibilité, de non-répudiation et d’authenticité. L’AI est fondée sur un processus de gestion des risques.
2. On entend par «système d’information et de communication» (SIC) tout système permettant le traitement d’informations sous forme électronique. Un SIC comprend l’ensemble des moyens nécessaires pour le faire fonctionner, y compris l’infrastructure, l’organisation, le personnel et les ressources d’information. La présente décision s’applique aux SIC traitant des ICUE.
3. Les SIC traitent des ICUE dans le respect de la notion d’AI.
4. Tous les SIC font l’objet d’un processus d’homologation. L’homologation vise à obtenir l’assurance que toutes les mesures de sécurité appropriées ont été mises en œuvre et que les ICUE et les SIC font l’objet d’un niveau suffisant de protection conformément à la présente décision. La déclaration d’homologation détermine le niveau maximal de classification des informations qui peuvent être traitées dans un SIC ainsi que les modalités et les conditions correspondantes.
5. Des mesures de sécurité sont mises en œuvre afin de protéger les SIC traitant des informations classifiées CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL et d’un niveau de classification supérieur contre la compromission de ces informations par des émissions électromagnétiques non intentionnelles («mesures de sécurité TEMPEST»). Ces mesures de sécurité sont proportionnées au risque d’exploitation et au niveau de classification des informations.
6. Lorsque la protection des ICUE est assurée par des produits cryptographiques, ces produits doivent être approuvés comme suit:
a)
la confidentialité des informations classifiées SECRET UE/EU SECRET et d’un niveau de classification supérieur est protégée par des produits cryptographiques agréés par le Conseil en tant qu’autorité d’agrément cryptographique (AAC), sur recommandation du comité de sécurité;
b)
la confidentialité des informations classifiées CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL ou RESTREINT UE/EU RESTRICTED est protégée par des produits cryptographiques agréés par le secrétaire général du Conseil (ci-après dénommé «le secrétaire général») en tant qu’AAC, sur recommandation du comité de sécurité.
Nonobstant le point b), au sein des systèmes nationaux des États membres, la confidentialité des ICUE CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL ou RESTREINT UE/EU RESTRICTED peut être protégée par des produits cryptographiques agréés par l’AAC d’un État membre.
7. Lors de la transmission des ICUE par voie électronique, des produits cryptographiques qui ont fait l’objet d’un agrément sont utilisés. Nonobstant cette exigence, des procédures spécifiques peuvent être appliquées en cas d’urgence ou dans le cadre de configurations techniques spécifiques comme le prévoit l’annexe IV.
8. Les autorités compétentes du SGC et des États membres créent respectivement les fonctions suivantes en matière d’AI:
a)
une autorité chargée de l’AI (AAI);
b)
une autorité TEMPEST (AT);
c)
une autorité d’agrément cryptographique (AAC);
d)
une autorité chargée de la distribution cryptographique (ADC).
9. Pour chaque système, les autorités compétentes du SGC et des États membres créent respectivement:
a)
une autorité d’homologation de sécurité (AHS);
b)
une autorité opérationnelle chargée de l’AI.
10. Les modalités d’application du présent article figurent à l’annexe IV.
Article 11
Sécurité industrielle
1. Par «sécurité industrielle», on entend l’application de mesures visant à assurer la protection des ICUE par des contractants ou des sous-traitants dans le cadre de négociations précontractuelles et tout au long du cycle de vie des contrats classifiés. De tels contrats ne doivent pas concerner l’accès à des informations classifiées TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET.
2. Le SGC peut, par voie contractuelle, confier à des entités industrielles ou autres immatriculées dans un État membre ou dans un État tiers ayant conclu un accord ou un arrangement administratif en vertu de l’article 13, paragraphe 2, point a) ou b), des tâches qui impliquent ou nécessitent l’accès, le traitement ou le stockage d’ICUE ou la communication de telles informations.
3. En tant qu’autorité contractante, le SGC veille à ce que les normes minimales de sécurité industrielle prévues dans la présente décision et mentionnées dans le contrat soient respectées lors de l’octroi de contrats classifiés à des entités industrielles ou autres.
4. L’autorité nationale de sécurité (ANS), l’autorité de sécurité désignée (ASD) ou toute autre autorité compétente de chaque État membre veille, autant que le permettent les dispositions législatives et réglementaires nationales, à ce que les contractants et les sous-traitants immatriculés sur le territoire dudit État prennent toutes les mesures appropriées pour protéger les ICUE dans le cadre de négociations précontractuelles et lors de l’exécution d’un contrat classifié.
5. L’ANS, l’ASD ou toute autre autorité compétente de chaque État membre veille, conformément aux dispositions législatives et réglementaires nationales, à ce que les contractants et les sous-traitants immatriculés sur le territoire de l’État membre concerné, qui participent à des contrats classifiés ou à des contrats de sous-traitance nécessitant l’accès à des informations classifiées CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL ou SECRET UE/EU SECRET au sein de leurs établissements, soient en possession, lors de l’exécution desdits contrats ou durant la phase précontractuelle, d’une habilitation nationale de sécurité d’établissement (HSE) du niveau de classification correspondant.
6. Lorsque les membres du personnel d’un contractant ou d’un sous-traitant doivent, en raison de leurs fonctions aux fins de l’exécution d’un contrat classifié, accéder à des informations classifiées CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL ou SECRET UE/EU SECRET, l’ANS/ASD ou toute autre autorité de sécurité compétente leur délivre une habilitation de sécurité du personnel (HSP), conformément aux dispositions législatives ou réglementaires nationales et dans le respect des normes minimales de sécurité définies à l’annexe I.
7. Les modalités d’application du présent article figurent à l’annexe V.
Article 12
Échange d’ICUE
1. Le Conseil détermine les conditions dans lesquelles il peut échanger les ICUE qu’il détient avec d’autres institutions, organes, organismes ou agences de l’Union européenne. Un cadre approprié peut être mis en place à cette fin, y compris au moyen de la conclusion d’accords interinstitutionnels ou d’autres arrangements lorsque cela est nécessaire à cet effet.
2. Un tel cadre vise à garantir que les ICUE font l’objet d’une protection appropriée à leur niveau de classification et conforme à des principes de base et normes minimales équivalents à ceux énoncés dans la présente décision.
Article 13
Échange d’informations classifiées avec des États tiers et des organisations internationales
1. Dans le cas où le Conseil établit qu’il est nécessaire d’échanger des ICUE avec un État tiers ou une organisation internationale, un cadre approprié est mis en place à cette fin.
2. Afin d’établir un tel cadre et de définir des règles réciproques relatives à la protection des informations classifiées échangées:
a)
l’Union conclut avec les États tiers ou les organisations internationales des accords sur les procédures de sécurité concernant l’échange et la protection des informations classifiées (ci-après dénommés «accords sur la sécurité des informations»); ou
b)
le secrétaire général peut conclure des arrangements administratifs au nom du SGC, conformément au paragraphe 17 de l’annexe VI, lorsque le niveau de classification des ICUE à communiquer n’est en règle générale pas supérieur à RESTREINT UE/EU RESTRICTED.
3. Les accords sur la sécurité des informations ou les arrangements administratifs visés au paragraphe 2 contiennent des dispositions pour garantir que, lorsque des États tiers ou des organisations internationales reçoivent des ICUE, ces informations bénéficient d’une protection conforme à leur niveau de classification et à des normes minimales qui ne sont pas moins strictes que celles prévues dans la présente décision.
4. La décision de communiquer des ICUE émanant du Conseil à un État tiers ou à une organisation internationale est prise par le Conseil, au cas par cas, en fonction de la nature et du contenu de ces informations, du besoin d’en connaître du destinataire et d’une appréciation des avantages que l’Union peut en retirer. Si l’autorité d’origine des informations classifiées à communiquer n’est pas le Conseil, le SGC lui demande au préalable son consentement écrit. Au cas où l’auteur ne peut être identifié, le Conseil assume cette responsabilité en lieu et place de l’auteur.
5. Des visites d’évaluation sont organisées pour s’assurer de l’efficacité des mesures de sécurité mises en place dans un État tiers ou une organisation internationale pour la protection des ICUE fournies ou échangées.
6. Les modalités d’application du présent article figurent à l’annexe VI.
Article 14
Infractions à la sécurité et compromission des ICUE
1. Une infraction à la sécurité est un acte ou une omission commis par une personne qui est contraire aux règles de sécurité énoncées dans la présente décision.
2. Il y a compromission lorsque, à la suite d’une infraction à la sécurité, des ICUE ont été divulguées en totalité ou en partie à des personnes non autorisées.
3. Toute infraction à la sécurité, réelle ou présumée, est immédiatement signalée à l’autorité de sécurité compétente.
4. Lorsqu’il est avéré ou qu’il existe des motifs raisonnables de supposer que des ICUE ont été compromises ou perdues, l’ANS ou une autre autorité compétente prend toutes les mesures appropriées conformément aux dispositions législatives et réglementaires applicables pour:
a)
en informer l’autorité d’origine;
b)
faire en sorte qu’une enquête soit menée par des membres du personnel n’étant pas directement concernés par l’infraction afin d’établir les faits;
c)
évaluer le préjudice éventuel causé aux intérêts de l’Union ou des États membres;
d)
éviter que les faits ne se reproduisent; et
e)
informer les autorités compétentes des mesures prises.
5. Toute personne responsable d’une violation des règles de sécurité énoncées dans la présente décision est passible d’une sanction disciplinaire conformément aux dispositions législatives et réglementaires applicables. Toute personne responsable de la compromission ou de la perte d’ICUE est passible de sanctions disciplinaires et/ou peut faire l’objet d’une action en justice conformément aux dispositions législatives et réglementaires applicables.
Article 15
Responsabilité de la mise en œuvre
1. Le Conseil prend toutes les mesures nécessaires pour assurer la cohérence globale de l’application de la présente décision.
2. Le secrétaire général prend toutes les mesures nécessaires pour faire en sorte que, lors du traitement ou du stockage des ICUE ou de toute autre information classifiée, la présente décision soit appliquée dans les locaux utilisés par le Conseil et au sein du SGC, par les fonctionnaires et autres agents du SGC, le personnel détaché auprès du SGC et les contractants du SGC.
3. Les États membres prennent toutes les mesures appropriées, conformément à leurs dispositions législatives et réglementaires nationales respectives, pour faire en sorte que, lors du traitement ou du stockage des ICUE, la présente décision soit respectée par:
a)
le personnel des représentations permanentes des États membres auprès de l’Union européenne ainsi que par les délégués nationaux assistant à des sessions du Conseil ou des réunions de ses instances préparatoires, ou participant à d’autres activités du Conseil;
b)
les autres membres du personnel des administrations nationales des États membres, y compris le personnel détaché auprès de ces administrations, qu’ils soient en poste sur le territoire des États membres ou à l’étranger;
c)
les autres personnes dans les États membres dûment autorisées, en raison de leurs fonctions, à avoir accès aux ICUE; et
d)
les contractants des États membres, qu’ils soient sur le territoire des États membres ou à l’étranger.
Article 16
Organisation de la sécurité au sein du Conseil
1. Dans le cadre du rôle qui lui incombe et qui consiste à assurer la cohérence globale de l’application de la présente décision, le Conseil approuve:
a)
les accords visés à l’article 13, paragraphe 2, point a);
b)
les décisions autorisant la communication, ou consentant à la communication, d’ICUE provenant du Conseil ou détenues par ce dernier à des États tiers et des organisations internationales, conformément au principe du consentement de l’autorité d’origine;
c)
un programme annuel de visites d’évaluation recommandé par le comité de sécurité pour effectuer des visites visant à évaluer les services et les locaux des États membres, des organes, des agences et des entités de l’Union qui appliquent la présente décision ou les principes y figurant, et pour effectuer des visites d’évaluation dans des États tiers et des organisations internationales afin de s’assurer de l’efficacité des mesures mises en œuvre pour la protection des ICUE; et
d)
les politiques de sécurité prévues à l’article 6, paragraphe 1.
2. Le secrétaire général est l’autorité de sécurité du SGC. En cette qualité, le secrétaire général:
a)
applique la politique de sécurité du Conseil et la réexamine périodiquement;
b)
assure, avec les ANS des États membres, la coordination de toutes les questions de sécurité relatives à la protection des informations classifiées présentant un intérêt pour les activités du Conseil;
c)
accorde aux fonctionnaires et autres agents du SGC ainsi qu’aux experts nationaux détachés auprès du SGC une autorisation d’accès à des informations classifiées CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL ou d’un niveau de classification supérieur, conformément à l’article 7, paragraphe 3;
d)
le cas échéant, fait enquêter sur toute compromission ou perte réelle ou présumée d’informations classifiées détenues par le Conseil ou provenant de ce dernier et demande aux autorités de sécurité compétentes de participer à de telles enquêtes;
e)
procède à des inspections périodiques des dispositions de sécurité destinées à assurer la protection des informations classifiées sur les locaux du SGC;
f)
procède à des visites périodiques pour évaluer les dispositions de sécurité destinées à assurer la protection des ICUE dans les organes, les agences et les entités de l’Union qui appliquent la présente décision ou les principes y figurant;
g)
procède, en collaboration et en accord avec l’ANS concernée, à des évaluations périodiques des dispositions de sécurité destinées à assurer la protection des ICUE dans les services et les locaux des États membres;
h)
veille à ce que les mesures de sécurité soient coordonnées en tant que de besoin avec les autorités compétentes des États membres qui sont responsables de la protection des informations classifiées et, le cas échéant, des États tiers ou des organisations internationales, y compris en ce qui concerne la nature des menaces pesant sur la sécurité des ICUE et les moyens de les protéger; et
i)
conclut les arrangements administratifs visés à l’article 13, paragraphe 2, point b).
Le bureau de sécurité du SGC est à la disposition du secrétaire général pour l’aider à s’acquitter de ces responsabilités.
3. Aux fins de la mise en œuvre de l’article 15, paragraphe 3, il conviendrait que les États membres:
a)
désignent une ANS, figurant à l’appendice C, responsable des dispositions de sécurité destinées à assurer la protection des ICUE afin que:
i)
les ICUE détenues par tout service, organisme ou agence national, public ou privé, sur le territoire national ou à l’étranger soient protégées conformément à la présente décision;
ii)
les dispositions de sécurité destinées à assurer la protection des ICUE soient périodiquement inspectées ou évaluées;
iii)
toutes les personnes employées dans une administration nationale ou par un contractant et susceptibles d’avoir accès à des informations classifiées CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL ou d’un niveau de classification supérieur détiennent une habilitation de sécurité correspondante ou soient dûment autorisées en vertu de leurs fonctions conformément aux dispositions législatives et réglementaires nationales;
iv)
des programmes de sécurité soient mis au point en tant que de besoin de telle sorte que le risque de compromission ou de perte d’ICUE soit réduit au minimum;
v)
les questions de sécurité liées à la protection des ICUE fassent l’objet d’une coordination avec les autres autorités nationales compétentes, y compris celles visées dans la présente décision; et
vi)
des réponses soient apportées aux demandes d’habilitation de sécurité appropriées, en particulier celles émanant des organes, des agences, des entités et des opérations de l’Union mis en place en vertu du titre V, chapitre 2, du TUE, ainsi que des représentants spéciaux de l’Union européenne (RSUE) et de leurs équipes qui appliquent la présente décision ou les principes y figurant.
b)
veillent à ce que leurs autorités compétentes communiquent à leur gouvernement et, par l’intermédiaire de ces derniers au Conseil, des informations sur la nature des menaces qui pèsent sur la sécurité des ICUE et des conseils sur les moyens de s’en protéger.
Article 17
Comité de sécurité
1. Un comité de sécurité est créé par la présente décision. Il examine et évalue toute question de sécurité relevant du champ d’application de la présente décision, et transmet des recommandations au Conseil, le cas échéant.
2. Le comité de sécurité est composé de représentants des ANS des États membres, un représentant de la Commission et du SEAE assistant à ses réunions. Il est présidé par le secrétaire général ou par son délégué désigné. Il se réunit sur instruction du Conseil ou à la demande du secrétaire général ou d’une ANS.
Des représentants des organes, des agences et des entités de l’Union qui appliquent la présente décision ou les principes y figurant peuvent être invités à assister à ses réunions lorsque les questions traitées les concernent.
3. Le comité de sécurité organise ses activités de manière à être en mesure de formuler des recommandations sur des aspects spécifiques de la sécurité. Il met en place une sous-division spécialisée dans les questions concernant l’assurance de l’information et d’autres sous-divisions spécialisées si nécessaire. Il établit le mandat de ces sous-divisions spécialisées et reçoit leurs rapports d’activités comprenant, le cas échéant, des recommandations, quelles qu’elles soient, destinées au Conseil.
Article 18
Remplacement de la décision précédente
1. La présente décision abroge et remplace la décision 2011/292/UE du Conseil (2).
2. Toutes les ICUE portant un marquage en application de la décision 2001/264/CE du Conseil (3) et de la décision 2011/292/UE continuent d’être protégées conformément aux dispositions pertinentes de cette décision.
Article 19
Entrée en vigueur
La présente décision entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Fait à Bruxelles, le 23 septembre 2013.