РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1308/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 17 декември 2013 година
за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 42, първа алинея и член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Сметната палата (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (3),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (4),
като имат предвид, че:
(1)
В съобщението на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите, озаглавено „Общата селскостопанска политика през 2020 г.: подготовка за бъдещите предизвикателства в областта на хранителното снабдяване, природните ресурси и териториалния баланс“, са очертани потенциални предизвикателства, цели и насоки за общата селскостопанска политика („ОСП“) след 2013 г. Като се отчита дебатът по посоченото съобщение, ОСП следва да бъде реформирана, с действие от 1 януари 2014 г. Тази реформа следва да обхване всички основни инструменти на ОСП, включително Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета (5). Предвид обхвата на реформата е целесъобразно този регламент да бъде отменен и да бъде заменен с нов регламент за общата организация на пазарите на селскостопански продукти. Реформата следва също така да хармонизира, рационализира и опрости разпоредбите, доколкото е възможно, особено онези, които обхващат повече от един селскостопански сектор, включително като осигури възможност несъществени елементи на мерките да се приемат от Комисията чрез делегирани актове.
(2)
Настоящият регламент следва да съдържа всички основни елементи на общата организация на пазарите на селскостопански продукти.
(3)
Настоящият регламент следва да се прилага за всички селскостопански продукти, изброени в приложение I към Договора за Европейския съюз („ДЕС“) и Договора за функционирането на Европейския съюз („ДФЕС“) (заедно - „Договорите“), за да се осигури съществуването на обща организация на пазара за всички тези продукти, както се изисква в член 40, параграф 1 от ДФЕС.
(4)
Следва да се уточни, че по отношение на предвидените в настоящия регламент мерки по принцип следва да се прилагат Регламент (ЕС) № 1306/2013 (6) на Европейския парламент и на Съвета и приетите в съответствие с него разпоредби. В Регламент (ЕС) № 1306/2013 се установяват по-специално разпоредби, с които се гарантира изпълнението на задълженията, предвидени в разпоредбите, отнасящи се до ОСП, включително проверки и прилагане на административни мерки и административни санкции в случай на неизпълнение, както и правила, свързани с предоставянето и освобождаването на гаранции и възстановяването на недължими плащания.
(5)
Съгласно член 43, параграф 3 от ДФЕС Съветът приема мерки за определяне на цените, налозите, помощите и количествените ограничения. За яснота, когато се прилага член 43, параграф 3 от ДФЕС, в настоящия регламент следва изрично да се посочва, че мерките ще се приемат от Съвета на посоченото правно основание.
(6)
С цел да се допълват или изменят някои несъществени елементи от настоящия регламент, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от ДФЕС. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(7)
В настоящия регламент следва да се установят известен брой определения за някои определени сектори. С цел да се отчетат характерните особености на сектора на ориза, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с изменението на определенията, отнасящи се за сектора на ориза, в степента, необходима за актуализирането им съобразно пазарните промени.
(8)
Настоящият регламент се отнася до описанията на продукти и съдържа позовавания на позиции или подпозиции от Комбинираната номенклатура. Измененията в номенклатурата на Общата митническа тарифа може да наложат последващитехнически корекции в него. С цел да се отчетат тези изменения на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с внасянето на необходимите технически корекции. В интерес на яснотата и опростеността Регламент (ЕИО) № 234/79 на Съвета (7), в който понастоящем се предвижда такова правомощие, следва да бъде отменен и правомощието да бъде включено в настоящия регламент.
(9)
Следва да бъдат определени пазарни години за зърнени култури, ориз, захар, сух фураж, семена, вино, маслиново масло и трапезни маслини, лен и коноп, плодове и зеленчуци, преработени плодове и зеленчуци, банани, мляко и млечни продукти и копринени буби, които да бъдат адаптирани, доколкото е възможно, към биологичните производствени цикли на всеки от посочените продукти.
(10)
С цел да се стабилизират пазарите и да се осигури добър жизнен стандарт на селскостопанската общност, е разработена диференцирана система за подпомагане на пазарите в различните сектори и са въведени схеми за директно подпомагане, като се вземат предвид, от една страна, различните потребности във всеки един от тези сектори и, от друга страна, взаимната зависимост между тях. Посочените мерки са под формата на публична интервенция или изплащане на помощ за частно складиране. Продължава да е необходимо запазването на мерките за подпомагане на пазарите, едновременно с тяхното рационализиране и опростяване.
(11)
Следва да бъдат установени скали на Съюза за класификация, идентифициране и представяне на кланични трупове в секторите на говеждото и телешкото месо, свинското месо и овчето и козето месо, с цел да се регистрират цените и да се прилагат интервенционните правила в тези сектори. Освен това с тези скали на Съюза се цели повишаване на прозрачността на пазара.
(12)
За по-голяма яснота и прозрачност разпоредбите за публичната интервенция следва да бъдат подчинени на обща структура, като същевременно се запази политиката, следвана във всеки отделен сектор. За тази цел е уместно да се направи разграничение между референтните прагове и интервенционните цени и да се даде определение на последните. Правейки това е от особена важност да се уточни, че само интервенционните цени за публична интервенция отговарят на прилаганите администрирани цени, посочени в първото изречение на точка 8 от приложение 3 към Споразумението на СТО за селското стопанство (т.е. подкрепа за пазарните цени). В това отношение следва да се разбира, че интервенцията на пазара може да бъде под формата на публична интервенция, както и на други видове интервенция, при които не се използват предварително установени ценови показатели.
(13)
Според целесъобразността за всеки от засегнатите сектори с оглед на практиката и опита в рамките на предишната обща организация на пазара ("ООП"), системата за публична интервенция следва да бъде на разположение през определени периоди от годината, като през тези периоди следва да бъде открита постоянно или да се открива в зависимост от пазарните цени.
(14)
Публичната интервенционна цена следва да включва фиксирана цена за определени количества от дадени продукти, а в други случаи следва да зависи от тръжна процедура, като отразява практиката и опита в рамките на предишните ООП.
(15)
В настоящия регламент следва да бъде предвидена възможността за пласиране на продукти, закупени при публична интервенция. Такива мерки следва да бъдат взети по начин, при който се избягват смущения на пазара и се осигурява равен достъп до стоките и равнопоставеност на купувачите.
(16)
Съществуващата схема за разпределяне на храна на най-нуждаещите се лица в Съюза, приета в рамките на ОСП, следва да бъде предмет на отделен регламент, приет за отразяване на целите в областта на социалното сближаване на тази схема. Независимо от това в настоящия регламент следва да се предвиди разпоредба, даваща възможност за пласирането на продуктите, държани в складове за публична интервенция, чрез предоставянето им за използване от тази схема.
(17)
За да се изпълни целта за постигане на равновесие на пазара и стабилизиране на пазарните цени, може да е необходимо да се предостави помощ за частно складиране на определени селскостопански продукти. С цел да се осигури прозрачност на пазара, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с определянето на условията, при които тя може да реши да предостави помощ за частно складиране, като се отчита ситуацията на пазара.
(18)
За да се направи необходимото продуктите, изкупени при публична интервенция или подлежащи на помощ за частно складиране, да са подходящи за дългосрочно складиране и да са в добро състояние, здрави и с подходящо пазарно качество и за да се вземат предвид характерните особености на различните сектори, с цел осигуряване на икономически ефективно извършване на публичната интервенция и частното складиране, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с определянето на изискванията и условията, на които трябва да отговарят тези продукти по отношение на тяхното качество и допустимост, в допълнение към изискванията, определени в настоящия регламент.
(19)
За да се вземат предвид характерните особености на секторите на зърнените култури и на неолющения ориз, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с определянето на критериите за качество по отношение на изкупуването и продажбите на тези продукти.
(20)
За да се осигури подходящ капацитет за складиране, както и ефективност на системата за публична интервенция от гледна точка на рентабилност, разпределение и достъп на операторите, и за да се поддържа качеството на изкупените на базата на публична интервенция продукти до тяхното пласиране в края на периода на складиране, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с изискванията, на които трябва да отговарят местата за складиране на всички продукти, които могат да бъдат предмет на публична интервенция, правилата относно складирането на продукти във и извън държавата членка, която отговаря за тях и тяхната обработка, по отношение на митата и всички други суми, предоставяни или налагани в рамките на ОСП.
(21)
С цел да се направи необходимото частното складиране да оказва желаното въздействие върху пазара, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с приложимите правила и условия, когато складираното количество е по-малко от договореното количество, условията за предоставяне на авансово плащане и условията, които се прилагат за повторно предлагане на пазара и пласиране на продуктите, включени в договори за частно складиране.
(22)
С цел да се осигури правилно функциониране на системите за публична интервенция и частно складиране, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с предвиждането на използване на тръжни процедури и определянето на допълнителни условията, на които да отговарят операторите и на задължение за тях да предоставят обезпечения.
(23)
С цел да се вземат предвид техническите промени и потребностите на секторите на говеждото и телешкото месо, свинското месо и овчето и козето месо, както и необходимостта да се стандартизира представянето на различните продукти с цел повишаване на прозрачността на пазара, регистриране на цените и прилагане на мерките за пазарна интервенция, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с адаптирането и актуализирането на скалите на Съюза за класификация на кланичните трупове в тези сектори, както и във връзка с установяването на някои допълнителни разпоредби и дерогации, свързани с това.
(24)
Следва да се насърчава консумацията на плодове и зеленчуци, както и на мляко и млечни продукти сред учениците, с цел трайно увеличаване на дела на тези продукти в хранителния режим на децата на етапа, когато се формират техните хранителни навици, като по този начин се допринася за постигане на целите на ОСП, по-специално за стабилизиране на пазарите и гарантиране на доставките, както в настоящия момент, така и в бъдеще. Следователно следва да се стимулира помощта от Съюза за финансиране или съфинансиране на предоставянето на такива продукти на децата в учебните заведения.
(25)
С цел да се осигури добро бюджетно управление на схемата на Съюза за предлагане на плодове и зеленчуци, и схемата за предлагане на мляко в училищата следва да се установят подходящи разпоредби за всяка от тях. Помощта от Съюза не следва да се използва за заместване на финансирането по съществуващи национални схеми за предлагане на плодове и зеленчуци в училищата и схеми за предлагане на мляко в училищата. В контекста на бюджетните ограничения държавите членки следва все пак да могат да заменят своето финансово участие в тези схеми с участие от частния сектор. С оглед на ефективността на схемите за предлагане на плодове и зеленчуци в училищата може да са необходими съпътстващи мерки, за които държавите членки следва да имат право да отпускат национална помощ. Държавите членки, участващи в схемите, следва да популяризират субсидиращата роля на помощта от Съюза.
(26)
С цел да се насърчи изграждането на здравословни хранителни навици у децата и да се осигури насочването на помощта към деца, които редовно посещават учебни заведения, управлявани или признати от държавите членки, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка със схемата за предлагане на плодове и зеленчуци в училищата относно допълнителните критерии, свързани с насочването на помощта, одобрението и подбора на кандидатите за помощ и изготвянето на националните или регионалните стратегии и относно съпътстващите мерки.
(27)
С цел да се осигури ефективното и целенасочено използване на фондовете на Съюза, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка със схемата за предлагане на плодове и зеленячуци в училищата относно метода за преразпределяне на помощта между държавите членки въз основа на получените заявления за помощ, разходите, които отговарят на условията за помощ от Съюза, включително възможността за определяне на общ таван за такива разходи, както и задължението на държавите членки да наблюдават и оценяват ефективността на схемите си за предлагане на плодове и зеленчуци в училищата.
(28)
С цел да се повиши осведомеността за схемата за предлагане на плодове и зеленчуци в училищата, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с изискването участващите държави членки, които прилагат схема за предлагане на плодове и зеленчуци в училищата, да популяризират субсидиращата роля на помощта на Съюза.
(29)
С цел да се вземат предвид развитието в моделите на консумация на млечни продукти, нововъведенията и промените на пазара на млечни продукти, наличността на продуктите на различните пазари на Съюза и хранителните аспекти, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка със схемата за предлагане на мляко в училищата относно: продуктите, които са допустими за схемата, националните или регионалните стратегии на държавите членки, включително съпътстващите мерки, където е приложимо, и наблюдението и оценката на схемата.
(30)
С цел да се гарантира, че помощта от Съюза се предоставя на подходящи бенефициери и заявители, и че се използва ефикасно и ефективно, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с: правилата за бенефициерите и заявителите, които отговарят на условията за помощта, изискването заявителите да се одобряват от държавите членки и използването на млечни продукти при приготвяне на храна в учебните заведения.
(31)
С цел да се гарантира, че заявителите за помощ спазват задълженията си, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с изискването за предоставяне на обезпечение, когато се извършва авансово плащане на помощта.
(32)
С цел да се насърчава популяризирането на схемата за предлагане на мляко в училищата, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с условията, които държавите членки трябва да спазват при популяризирането на участието си в тази схема и на факта, че тя се субсидира от Съюза.
(33)
С цел да се гарантира, че помощта е отразена в цената на продуктите, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с установяването на наблюдение на цените по схемата за предлагане на мляко в училищата.
(34)
Необходимо е финансиране от Съюза, за да бъдат насърчени признатите организации на производители, асоциации на организации на производители или междубраншови организации да изготвят работни програми с цел подобряване на производството и предлагането на маслиново масло и трапезни маслини. Във връзка с това настоящият регламент следва да предвиди разпределянето на подпомагането от Съюза в съответствие с приоритетите, отдадени на дейностите, които са предприети в рамките на съответните работни програми. Следва обаче да се намали съфинансирането, за да се подобри ефикасността на тези програми.
(35)
С цел да се осигури ефикасното и ефективно използване на помощта от Съюза, предоставяна на организациите на производители, асоциациите на организации на производители или междубраншовите организации в сектора на маслиновото масло и трапезните маслини и с цел подобряване на качеството на производството на маслиново масло и трапезни маслини, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка със специфичните мерки, които могат да бъдат финансирани с помощта от Съюза, и дейностите и разходите, които не могат да бъдат финасирани по този начин; с минималното разпределение на финансирането от Съюза за специфични области; с изискването за внасяне на обезпечение; и с критериите, които да бъдат взети предвид от държавите членки при подбора и одобряването на работните програми.
(36)
В настоящия регламент следва да се прави разграничение между плодове и зеленчуци, от една страна, които включват плодове и зеленчуци за пряка консумация и плодове и зеленчуци, предназначени за преработка, и преработените плодове и зеленчуци, от друга страна. Правилата относно оперативните фондове, оперативните програми и финансовата помощ от Съюза следва да се прилагатсамо за първата категория, като двата вида плодове и зеленчуци в тази категория следва да се разглеждат по подобен начин.
(37)
Производството на плодове и зеленчуци е непредвидимо, а продуктите са малотрайни. Дори ограничени излишъци могат да предизвикат значителни смущения на пазара. По тази причина следва да бъдат въведени мерки за управление на кризи и посочените мерки следва да продължат да бъдат включвани в оперативните програми.
(38)
Производството и предлагането на пазара на плодове и зеленчуци следва да бъдат изцяло съобразени с екологичните изисквания, включително техники на обработване, управление на отпадъчни материали и изхвърляне на продукти, изтеглени от пазара, особено по отношение опазване на качеството на водите, запазване на биологичното разнообразие и опазване на селските райони.
(39)
Подпомагането за учредяване на групи производители следва да се предоставя за всички сектори във всички държави членки в рамките на политиката за развитие на селските райони. Ето защо специфичното подпомагане в сектора на плодовете и зеленчуците следва да бъде прекратено.
(40)
С цел да се предостави по-голяма отговорност на организациите на производители и техните асоциации в сектора на плодовете и зеленчуците по отношение на собствените им финансови решения и да се насочат обществените средства, които са им предоставени, към изпълнение на бъдещи изисквания, е необходимо да се определят условията за използването на тези средства. Подходящо решение е съвместното финансиране на оперативни фондове, създадени от организации на производители и техните асоциации. В някои специални случаи следва да бъде разрешена допълнителна възможност за финансиране. Оперативните фондове следва да се използват единствено за финансиране на оперативни програми в сектора на плодовете и зеленчуците. С цел да се осигури контрол върху разходите на Съюза, следва да се определи горна граница на помощта, отпускана на организации на производители и техни асоциации, които създават оперативни фондове.
(41)
В региони, в които организацията на производството в сектора на плодовете и зеленчуците е слаба, следва да се разреши отпускането на допълнителни национални финансови помощи. За държави членки, които са особено изостанали по отношение на структурите, тези допълнителни помощи следва да се възстановяват от Съюза.
(42)
С цел да се осигури ефикасно, целенасочено и устойчиво подпомагане на организациите на производители и техните асоциации в сектора на плодовете и зеленчуците, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с оперативните фондове и оперативните програми, националната рамка и националната стратегия за оперативните програми по отношение на задължението да се наблюдава и оценява ефективността на националната рамка и националните стратегии; финансовата помощ от Съюза; мерките за предотвратяване и управление на кризи; и националната финансова помощ.
(43)
Важно е да се предвидят мерки за подпомагане в лозаро-винарския сектор, които да укрепят конкурентните структури. Въпреки че тези мерки следва да бъдат определени и финансирани от Съюза, на държавите членки следва да се предостави свободата да изберат подходящия набор от мерки, за да отговорят на нуждите на своите регионалниоргани, като при необходимост отчитат техните особености и ги включват в национални програми за подпомагане. Държавите членки следва да отговарят за изпълнението на тези програми.
(44)
Една от основните мерки, допустими по националните програми за подпомагане, следва да бъде популяризирането и предлагането на пазара на вината от Съюза. Подкрепата за иновациите може да увеличи пазарната реализация и конкурентоспособността на лозаро-винарските продукти на Съюза. Следва да продължи подпомагането за дейностите по преструктуриране и конверсия предвид тяхното благоприятно структурно въздействие върху лозаро-винарския сектор. Също така следва да се предостави помощ за инвестиции в лозаро-винарския сектор, насочени към подобряване на икономическите показатели на предприятията. Подпомагането на дестилацията на вторичните продукти следва да е достъпна мярка за онези държави членки, които желаят да използват подобен инструмент, за да осигурят качеството на виното, като същевременно опазват околната среда.
(45)
Предпазни инструменти като застраховане на реколтата, взаимоспомагателни фондове и събиране на реколтата на зелено, следва да бъдат допустими за подпомагане по линия на програмите за подпомагане на лозаро-винарския сектор с цел да се насърчи възприемането на отговорен подход към кризисните ситуации.
(46)
Разпоредбите относно подпомагането на лозарите чрез разпределяне на права на плащане, за които е взето решение от държавите членки, станаха окончателни, от финансовата 2015 г., съгласно член 103н от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и при условията, съдържащи се в тази разпоредба.
(47)
С целосигуряване на изпълнението на целите на програмите за подпомагане на лозаро-винарския сектор на държавите членки и ефикасното и ефективно използване на фондове на Съюза, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с: правилата относно отговорността за разходите между датата, на която Комисията е получила програмите за подпомагане и измененията на програмите за подпомагане и датата, от която те се прилагат; правилата относно съдържанието на програмите за подпомагане и разходите, административните разходи и разходите за персонал и операциите, които могат да бъдат включени в програмите на държавите членки за подпомагане, както и възможността и условията за извършване на плащания чрез посредници в случаите на подпомагане за застраховане на реколтата; правилата относно изискването за предоставяне на обезпечение, когато се извършва авансово плащане; правилата при използването на определени понятия; правилата относно фиксирането на таван за разходи по презасаждането на лозя поради съображения, свързани със здравето на човека или растенията; правилата относно избягването на двойно финансиране на проекти; правилата относно изтегляне от производителите на вторичните продукти от винопроизводството, както и изключенията от това задължение, за да се избегне допълнителната административна тежест, и правилата за доброволно сертифициране на дестилерии; и правилата, които дават възможност на държавите членки да определят условия за правилното функциониране на мерките за подкрепа.
(48)
Пчеларството се характеризира с разнообразие на производствените условия и добив, с разпръснатост и разнообразие на икономическите оператори както на етап производство, така и на етап предлагане на пазара. Освен това, предвид все по-голямото въздействие върху здравето на пчелите на определени агресори срещу кошерите, и по-специално разпространението на вароатозата в няколко държави членки през последните години и проблемите, които тази болест предизвиква при производството на пчелен мед, все още са необходими действия от страна на Съюза, тъй като вароатозата не може да бъде напълно премахната и трябва да се лекува с одобрени продукти. Предвид тези обстоятелства и с цел да се подобри производството и предлагането на пазара на пчелни продукти в Съюза, на всеки три години следва да бъдат изготвяни национални програми за този сектор с оглед подобряването на общите условия за производство и предлагане на пазара на пчелни продукти. Тези национални програми следва да бъдат частично финансирани от Съюза.
(49)
Следва да се посочат мерките, които могат да бъдат включени в програмите по пчеларство. С цел да се направи необходимото схемата за помощ от Съюза да се адаптира към последните развития и съответните мерки да са ефективни с оглед на подобряванетона общите условия за производство и предлагане на пазара на пчелни продукти, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с актуализирането на списъка с мерки чрез адаптиране на съществуващите мерки или добавяне на нови.
(50)
С цел да се осигури ефикасното и ефективно използване на фондовете на Съюза за пчеларство на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с избягването на двойно финансиране по линия на програмите на държавите членки по пчеларство и за развитие на селските райони и основата за разпределяне на финансовия принос на Съюза за всяка участваща държава членка.
(51)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (8) плащането на площ за хмел беше отделено от производството от 1 януари 2010 г. С цел да се даде възможност на организациите на производители на хмел да продължат своята дейност както преди, следва да се предвиди специална разпоредба за използване на равностойни суми в съответните държави членки за същите дейности. С цел да се гарантира, че помощите финансират целите на организациите на производителите, определени в настоящия регламент, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка със заявленията за помощи, правилата за допустимите площи с хмел и изчисляването на помощите.
(52)
Помощта от Съюза за отглеждане на копринени буби следва да бъде отделена от производството и интегрирана в системата на директните плащания съгласно подхода, възприет по отношение на помощите в другите сектори.
(53)
Помощта за обезмаслено мляко и обезмаслено мляко на прах, произведени в Съюза и предназначени за влагане във фуражи и за преработка в казеин и казеинати, се оказва неефективна като подкрепа на пазара и затова следва да бъде прекратена, заедно с правилата относно използването на казеин и казеинати при производството на сирене.
(54)
Решението за отмяна на преходната забрана за засаждане на лозя на равнището на Съюза се обосновава с постигането на основните цели на реформата от 2008 г. на организацията на пазара на вино в ЕС, и по-конкретно с премахването на трайните структурни излишъци при производството на вино и постепенното подобряване на конкурентоспособността и пазарната ориентация на лозаро-винарския сектор в Съюза. Тези положителни резултати са постигнати благодарение на същественото намаляване на засадените с лозя площи в целия Съюз, оттеглянето на по-малко конкурентоспособните производители и постепенното преустановяване на определени мерки за подпомагане на пазара, с което изчезнаха стимулите за инвестиции, които не са икономически рентабилни. Намаляването на капацитета за предлагане и подкрепата за структурните мерки и за стимулирането на износа на вино дават възможност за по-добра адаптация към намаляващото търсене на равнището на Съюза, породено от постепенния спад на консумацията в държавите членки, които са традиционни производители на вино.
(55)
Перспективите за постепенно нарастване на търсенето на световния пазар обаче са стимул за увеличаване на капацитета за предлагане, а следователно и за засаждане на нови лозя през следващото десетилетие. Въпреки че следва да се положат усилия за постигане на основната цел - увеличаване на конкурентоспособността на лозаро-винарския сектор в Съюза, за да не се губят позициите на световния пазар, прекалено рязкото увеличаване на новите лозови насаждения в отговор на прогнозираното нарастване на търсенето в световен мащаб може да доведе отново до ситуация на прекомерен капацитет за предлагане в средносрочен план с евентуални социални и екологични последици в определени райони за производство на вино. За да се осигури организирано нарастване на броя на лозовите насаждения в периода 2016-2030 г., на равнището на Съюза следва да се създаде нова система за управление на лозовите насаждения, под формата на схема за разрешаване на лозови насаждения.
(56)
В рамките на тази нова система разрешенията за лозови насаждения могат да се издават безплатно на производителите и ако не бъдат използвани в срок от три години, следва да изтичат. Това би допринесло за бързото и пряко използване на разрешенията от страна на винопроизводителите, на които са предоставени, така че да се избегне спекулацията.
(57)
Нарастването на броя на новите лозови насаждения следва да се ограничи от предпазен механизъм на равнището на Съюза, основан на задължение за държавите членки да предоставят ежегодно разрешения за нови насаждения в размер на 1 % от засадените с лозя площи, като същевременно се дава възможност за известна гъвкавост, така че да се отчетат специфичните обстоятелства в отделните държави членки. Държавите членки следва да са в състояние да решават дали да предоставят разрешения за по-малки по размер площи на национално или регионално равнище, включително на равнището, отнасящо се за площи, които отговарят на изискванията за конкретно защитено наименование за произход и защитено географско указание, въз основа на обективни и недискриминационни основания, като същевременно гарантират, че наложените ограничения са над 0 % и не са прекалено строги с оглед на преследваните цели.
(58)
За да се гарантира издаването на разрешенията по недискриминационен начин, следва да се предвидят определени критерии,и по-конкретно в случаите, когато общият брой на хектарите, предоставени чрез разрешенията, предложени от държавите членки е надхвърлен от общия брой на хектарите, поискани в заявленията, подадени от производителите.
(59)
Издаването на разрешения на производители, които изкореняват съществуващи лозови насаждения, следва да се прави автоматично при представяне на заявление и независимо от предпазния механизъм за нови насаждения, тъй като с това не се допринася за увеличаването на общия размер на засадените с лозя площи. В определени райони, които отговарят на условията за производство на вина с защитени наименования за произход или защитени географски указания, държавите членки следва да разполагат с възможността да ограничават предоставянето на подобни разрешения за презасаждане въз основа на препоръки от признати и представителни професионални организации.
(60)
Тази нова схема за разрешаване на лозови насаждения следва да не се прилага за онези държави членки, които не прилагат преходния режим на Съюза за правата на засаждане, и следва да не е задължителна за държавите членки, в които, макар и правата на засаждане да се прилагат, засадените с лозя площи са под определен праг.
(61)
Следва да се установят преходни разпоредби, за да се осигури плавен преход от предходния режим за правата на засаждане към новата схема, по-специално за да се избегне прекомерното засаждане преди стартирането на новата схема. Държавите членки следва да разполагат с известна гъвкавост при определянето на крайния срок от 31 декември 2015 г. до 31 декември 2020 г. за представяне на искания за превръщане на права за засаждане в разрешения.
(62)
С цел да се осигури хармонизираното и ефективно прилагане на новата схема за разрешаване на лозови насаждения, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с условията за освобождаване на определени лозови насаждения от прилагането на схемата, правилата относно критериите за допустимост и приоритет, добавянето на критерии за допустимост и приоритет, съвместното съществуване на лозови насаждения, на които предстои изкореняване, и новозасадени лозя, както и основанията, на които държавите членки могат да ограничават издаването на разрешения за презасаждане.
(63)
Следва да се осъществява ефективен контрол по отношение на неразрешени насаждения, за да се гарантира спазването на правилата на новата схема.
(64)
Прилагането на стандартите за предлагане на пазара на селскостопански продукти може да допринесе за подобряване на икономическите условия за производство и предлагане на пазара и на качеството на тези продукти. Затова прилагането на тези стандарти е в интерес на производителите, търговците и потребителите.
(65)
В резултат на Съобщението на Комисията относно политиката за качество на селскостопанските продукти и последвалите дебати е целесъобразно да се запазят секторните или продуктовите пазарни стандарти, за да се вземат под внимание очакванията на потребителите и да се допринесе за подобряване на икономическите условия за производство и предлагане на селскостопански продукти на пазара и на тяхното качество.
(66)
Следва да бъдат установени хоризонтални разпоредби за пазарните стандарти.
(67)
Пазарните стандарти следва да се разделят на задължителни правила за конкретни сектори или продукти и незадължителни запазени наименования, които ще се определят на секторна или продуктова основа.
(68)
По принцип за всички обхванати селскостопански продукти, които се предлагат на пазара в Съюза, следва да се прилагат пазарни стандарти.
(69)
Секторите и продуктите, за които могат да се прилагат пазарни стандарти, следва да бъдат изброени в настоящия регламент. Същевременно, с цел да се вземат предвид очакванията на потребителите и необходимостта от подобряване на качеството на селскостопанските продукти и на икономическите условия за тяхното производство и предлагане на пазара, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с внасянето на изменения в този списък при строго определени условия.
(70)
С цел да се вземат предвид очакванията на потребителите и да се подобрят икономическите условия за производство и предлагане на пазара, както и качеството на определени селскостопански продукти, както и с цел адаптация към постоянно променящите се пазарни условия, развиващите се изисквания на потребителите и промените в съответните международни стандарти, както и с цел да се избегне създаването на пречки пред продуктовите иновации, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с приемането на секторни или продуктови пазарни стандарти на всички етапи от предлагането на пазара, както и на дерогации и освобождавания от такива стандарти. Пазарните стандарти следва да отчитат, наред с другото, естествените и съществени характеристики на въпросните продукти, като по този начин се избягва внасянето на сериозни промени в обичайния състав на съответния продукт. Освен това при пазарните стандарти следва да се отчитат възможните рискове от въвеждане в заблуда на потребителите в резултат на очакванията и възприятията им. Евентуалните дерогации или освобождавания от стандартите следва да не водят до допълнителни разходи, които да се поемат единствено от земеделските стопани.
(71)
Следва да се прилагат пазарни стандарти, за да може пазарът да бъде лесно снабдяван с продукти със стандартизирано и задоволително качество, като тези стандарти следва по-специално да се отнасят до техническите определения, класификацията, представянето, маркирането и етикетирането, опаковката, производствения метод, съхраняването, складирането, транспорта, съответните административни документи, сертифицирането и сроковете, ограниченията върху употребата и пласирането.
(72)
Като се отчитат интересът на производителите да указват характеристиките на своите продукти и тяхното отглеждане, както и интересът на потребителите да получават подходяща и прозрачна информация за продуктите, следва да е възможно определянето на мястото на отглеждане и /или мястото на произход, за всеки случай поотделно на подходящото географско равнище, като същевременно се отчита спецификата на някои сектори, по-специално по отношение на преработените селскостопански продукти.
(73)
Следва да се предвидят специални правила за продуктите, внасяни от трети държави, при положение, че националните разпоредби, действащи в третите държави, оправдават дерогации от пазарните стандарти, при условие че се гарантира, че те са равностойни на стандартите, установени в законодателството на Съюза. Целесъобразно е също така да се установят правилата, свързани с прилагането на пазарните стандарти по отношение на продуктите, които се изнасят от Съюза.
(74)
Продуктите от сектора на плодовете и зеленчуците, които са предназначени за продажба на потребителите в прясно състояние, следва да бъдат предлагани на пазара единствено при положение, че са здрави, в добро състояние, с подходящо пазарно качество и е отбелязана държавата на произход. С цел да се гарантира правилното прилагане на това изискване и да се отчетат определени специфични ситуации, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка със специфичните дерогации от това изискване.
(75)
На цялата територия на Съюза следва да се прилага политика на качество, като се използва процедура за сертифициране на продуктите от сектора на хмела и се забранява предлагането на пазара на такива продукти, за които не е издаден сертификат. С цел да се гарантира правилното прилагане на това изискване и да се отчетат определени специфични ситуации, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с мерките за дерогация от това изискване, за да се спазят търговските изисквания на определени трети държави или за продукти, предназначени за специална употреба.
(76)
За определени сектори и продукти определенията, наименованията и търговските наименования са важни елементи за определяне на условията на конкуренция. Следователно е целесъобразно да се установят определения, наименования и търговски наименования за посочените сектори и/или продукти, които да се използват за предлагане на пазара в Съюза единствено на продукти, отговарящи на съответните изисквания.
(77)
С цел да се адаптират определенията и търговските наименования за някои продукти към нуждите, произтичащи от променящите се изисквания на потребителите, техническия прогрес или необходимостта от продуктови иновации, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с промените на, дерогациите или освобождаванията от определения и търговски наименования.
(78)
С цел да се гарантира, че операторите и държавите членки ясно и точно разбират определенията и търговските наименования, установени в определени сектори, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с правилата за тяхното уточняване и прилагане.
(79)
За да се отчетат специфичните особености на всеки продукт или сектор, различните етапи на предлагане на пазара, техническите условия, евентуалните значителни практически трудности, както и точността и повторяемостта на методите на анализ, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с допустимото отклонение спрямо един или повече специфични стандарти, при надвишаването на което цялата партида продукти следва да се смята за неотговаряща на стандарта.
(80)
Следва да бъдат определени някои енологични практики и ограничения за производството на вино, по-специално по отношение на купажирането и използването на определени видове гроздова мъст, гроздов сок и прясно грозде с произход от трети държави. За да се съобрази с международните стандарти, по отношение на новите енологични практики, Комисията следва да взема предвид енологичните практики, препоръчани от Международната организация по лозата и виното (OIV).
(81)
Следва да бъдат установени правила за класифициране на винените сортове лози, съгласно които държавите членки, произвеждащи повече от 50 000 хектолитра годишно,следва да продължат да отговарят за класифицирането на винените сортове лози, от които може да се произвежда вино на тяхна територия. Някои винени сортове лози следва да бъдат изключени.
(82)
Държавите членки следва да могат да запазят или да приемат някои национални правила относно нивата на качество по отношение на мазнините за мазане.
(83)
По отношение на лозаро-винарския сектор следва да се разреши на държавите членки да ограничат или да изключат използването на определени енологични практики, следва да им се разреши да запазят по-строги ограничения за вината, произвеждани на тяхна територия о и следва да разрешават експерименталното използване на неразрешени енологични практики.
(84)
С цел да се осигури правилното и прозрачно прилагане на националните правила за определени продукти и сектори по отношение на пазарните стандарти, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с установяването на условия за прилагането на такива пазарни стандарти, както и на условията за държане, разпространение и използване на продуктите, получени чрез експериментални практики.
(85)
Освен пазарните стандарти следва да се установят незадължителни наименования за качество, за да се гарантира, че на пазара не се злоупотребява с наименованията, които описват специфични особености на продукта, стопанството или преработката, както и че потребителите могат да разчитат на тях за идентифициране на различните качества на продуктите. С оглед на целите на настоящия регламент и от съображения за яснота, съществуващите незадължителни термини за качество следва да бъдат изброени в настоящия регламент.
(86)
Държавите членки следва да разполагат с възможност да установяват правила за пласирането на лозаро-винарски продукти, които не съответстват на изискванията на настоящия регламент. С цел да се гарантира правилното и прозрачното прилагане на националните правила за лозаро-винарските продукти, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с установяването на условия за използването на лозаро-винарски продукти, които не съответстват на изискванията на настоящия регламент.
(87)
С цел да се отчете положението на пазара и развитието на пазарните стандарти, както и на международните стандарти, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка със запазването на допълнително незадължително запазено наименование и определянето на условията за използването му, изменението на условията за използване на незадължително запазено наименование и заличаването на незадължително запазено наименование.
(88)
С цел да се вземат предвид особеностите на някои сектори и очакванията на потребителите, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с установяването на подробностите по изискванията за въвеждане на допълнително запазено наименование.
(89)
С цел да се направи необходимото продуктите, описани посредством незадължителни запазени наименования, да съответстват на приложимите условия за употреба, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с допълнителните правила за използване на незадължителни запазени наименования.
(90)
С цел да се отчетат характерните особености на търговията между Съюза и някои трети държави и специалният характер на определени селскостопански продукти, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с условията, при които се счита, че вносните продукти имат равностойно ниво на съответствие с изискванията на Съюза по отношение на пазарните стандарти, и които позволяват мерки за дерогация от правилата, съгласно които продуктите трябва да бъдат предлагани на пазара в Съюза само в съответствие с тези стандарти, и правилата, свързани с прилагането на пазарните стандарти по отношение на изнасяните от Съюза продукти.
(91)
Разпоредбите относно вината следва да се прилагат в светлината на международните споразумения, сключени в съответствие с ДФЕС.
(92)
В Съюза понятието за качествени вина се основава, inter alia, на характерните особености, които се приписват на географския произход на виното. Тези вина се обозначават за потребителите посредством защитени наименования за произход и защитени географски указания. С цел да се осигури прозрачна и по-съвършена рамка за претенциите за качество на съответните продукти, които се свързват с въпросните продукти, следва да се въведе система, при която заявките за наименование за произход или географско указание да се разглеждат в съответствие с подхода, възприет в рамките на хоризонталната политика на Съюза в областта на качеството на хранителните продукти, различни от виното и спиртните напитки, изложен в Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета (9).
(93)
С цел да се съхранят специфичните качествени характеристики на вината със защитено наименование за произход или защитено географско указание, на държавите членки следва да се разреши да прилагат по-строги правила.
(94)
С цел да се ползват с правна закрила в Съюза, наименованията за произход и географските указания на вината следва да бъдат признати и регистрирани на равнището на Съюза в съответствие с процедурните правила, определени от Комисията.
(95)
Следва да се даде възможност за правна закрила на наименованията за произход и географските указания на трети държави, когато те са защитени в държавата си на произход.
(96)
Процедурата за регистриране следва да позволява на всяко физическо или юридическо лице, което има законен интерес в държава членка или в трета държава, да упражнява правата си, като предяви възраженията си.
(97)
Регистрираните наименования за произход и географски указания следва да се ползват с правна закрила срещу използване, с което се извличат предимства от репутацията на продукти, които спазват изискванията. С цел да се насърчи лоялната конкуренция и да не се въвеждат в заблуждение потребителите, споменатата правна закрила следва да се разпростре и върху продукти и услуги, които не са обхванати от настоящия регламент, включително онези, които не са посочени в приложение I към Договорите.
(98)
С цел да се вземат предвид съществуващите практики за етикетиране, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с разрешаването на използването на наименованието на винен сорт лоза, което съдържа или се състои от защитено наименование за произход или защитено географско указание.
(99)
С цел да се вземат предвид характерните особености на производството в определения географски район, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с установяването на допълнителните критерии за определяне на границите на географския район и ограниченията и дерогациите, отнасящи се до производството в определения географски район.
(100)
С цел да се гарантира качеството и проследяването на продуктите, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с условията, при които спецификациите на продуктите могат да включват допълнителни изисквания.
(101)
С цел да се гарантир защитата назаконните интереси и права на производителите и операторите, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с видовете заявители, които могат да подават заявка за правна закрила на наименование за произход или географско указание; условията, които трябва да се спазват по отношение на заявката за правна закрила на наименование за произход или географско указание, контрола от страна на Комисията, процедурата за предявяване на възражения и процедурите за изменение, отмяна или преобразуване на защитени наименования за произход или защитени географски указания. Това оправомощаване следва да обхваща и условията, приложими за трансгранични заявки; условията за заявките, свързани с географски райони в трета държава; датата, от която се прилага правната закрила или изменение на тази закрила; и условията, свързани с изменение на спецификациите на продуктите.
(102)
С цел да се осигури подходящо равнище на правна закрила, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с ограниченията относно защитеното наименование.
(103)
С цел да се направи необходимото икономическите оператори и компетентните органи да не бъдат несъразмерно засегнати от прилагането на настоящия регламент по отношение на наименованията на вина, получили правна закрила преди 1 август 2009 г., или за които е била подадена заявка за правна закрила преди тази дата, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с установяването на преходниправила относно такива наименования на вина, вината, пуснати на пазара или етикетирани преди определена дата, и измененията на спецификациите на продуктите.
(104)
Някои наименования се използват традиционно в Съюза, за да предоставят на потребителите информация относно характеристиките и качеството на вината, която допълва информацията, дадена от защитените наименования за произход и географски указания. С цел да се осигури функционирането на вътрешния пазар и лоялната конкуренция, както и за да не се въвеждат в заблуждение потребителите, тези традиционни наименования следва да имат възможността да се ползват от правна закрила в Съюза.
(105)
С цел да се гарантира подходящо равнище на правна закрила, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с езика и изписването на традиционното наименование, за което се иска правна закрила.
(106)
С цел да се осигури защитата на законните права на производителите и операторите, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с видовете заявители, които могат да подават заявка за правна закрила на традиционно наименование; условията за валидност на заявка за признаване на традиционно наименование; основанията за подаване на възражение срещу предложена правна закрила на традиционно наименование; обхвата на правната закрила, в това число връзката с търговски марки, защитени традиционни наименования, защитени наименования за произход или географски указания, омоними или определени наименования на винени сортове лози; основанията за отмяна на традиционно наименование; датата на подаване на заявка или искане; както и процедурите, които трябва да се следват по отношение на заявка за правна закрила на традиционно наименование, включително контрола от страна на Комисията, процедурата за подаване на възражения и процедурите за отмяна или изменение.
(107)
За да се вземат предвид характерните особености на търговията между Съюза и някои трети държави, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с условията, при които традиционните наименования могат да се използват за продукти от трети държави, и предвиждането на дерогации във връзка с тях.
(108)
Описанието, означаването и търговското представяне на обхванатите от настоящия регламент продукти от лозаро-винарския сектор могат да имат важни последствия за пазарната им реализация. Различията между законодателствата на държавите членки относно етикетирането на продуктите от лозаро-винарския сектор могат да затруднят гладкото функциониране на вътрешния пазар. Ето защо следва да се установят правила, които да отчитат законните интереси на потребителите и на производителите. Поради тази причина е целесъобразно да бъдат предвидени правила на Съюза относно етикетирането и представянето.
(109)
С цел да се гарантира спазването на съществуващите практики на етикетиране, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с определянето на извънредните обстоятелства, при които е оправдано да не се посочат означенията „защитено наименование за произход“ или „защитено географско указание“.
(110)
С цел да се отчетат характерните особености на лозаро-винарския сектор, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с представянето и използването на данни върху етикетите, различни от предвидените в настоящия регламент; определени задължителни и незадължителни данни; и представянето.
(111)
С цел да се гарантиразащитата на законните интереси на операторите, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с временното етикетиране и представяне на вина с наименование за произход или географско указание, когато това наименование за произход или географско указание изпълнява необходимите изисквания.
(112)
С цел да се направи необходимото икономическите оператори да не бъдат засегнати, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с преходни разпоредби по отношение на вината, пуснати на пазара и етикетирани в съответствие с приложимите правила, валидни преди 1 август 2009 г.
(113)
С цел да се вземат предвид характерните особености на търговията с продукти на лозаро-винарския сектор между Съюза и някои трети държави, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с дерогациите от правилата за етикетиране и представяне по отношение на продукти, които подлежат на износ, когато това се изисква от правото на съответната трета държава.
(114)
След края на квотната система ще продължат да бъдат необходими специфични инструменти за осигуряване на справедлив баланс на права и задължения между предприятията за захар и производителите на захарно цвекло. По тази причина следва да бъдат установени стандартни разпоредби, уреждащи сключените между тях вътрешнобраншови писмени споразумения.
(115)
Реформата на режима за производство на захар от 2006 г. въведе значителни промени в сектора на захарта в Съюза. За да се даде възможност на производителите на захарно цвекло да завършат адаптирането си към новите пазарни условия и повишената пазарна насоченост на сектора, съществуващата система на квоти за захар следва да бъде удължена до премахването ѝ в края на 2016-2017 пазарна година.
(116)
С цел да се вземат предвид характерните особености на сектора на захарта, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с актуализирането на техническите определения относно сектора на захарта; актуализирането на условията за изкупуване на захарно цвекло, установени в настоящия регламент; и допълнителните правила за определяне на брутното тегло, тарата и съдържанието на захар на захарта, доставяна на предприятията, както и за пулпа от захарно цвекло.
(117)
Неотдавнашният опит доказва необходимостта от специални мерки за осигуряване на достатъчни доставки на захар за пазара на Съюза през оставащия период на квоти за захар.
(118)
За да се вземат предвид характерните особености на сектора на захарта и за да се гарантира, че са надлежно отчетени интересите на всички страни, като се има предвид необходимостта от предотвратяване на всякакви смущения на пазара, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с: условията за изкупуване и договорите за доставка; актуализирането на условията за изкупуване на захарно цвекло п, определени в настоящия регламент; и критериите, които да се прилагат от предприятията за производство на захар при разпределяне сред продавачите на цвекло на количествата цвекло, които следва да бъдат включени в предсеитбените договори за доставка.
(119)
С цел да се вземат предвид техническите промени, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с изготвянето на списък на продукти, за чието производство може да се използва индустриална захар, индустриална изоглюкоза или индустриален инулинов сироп.
(120)
С цел да се направи необходимото одобрените предприятия за производство или преработка на захар, изоглюкоза или инулинов сироп да спазват задълженията си, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с предоставянето и оттеглянето на одобрение за тези предприятия, както и критериите за налагане на административни санкции.
(121)
С цел да се вземат предвид характерните особености на сектора на захарта и да се гарантира, че интересите на всички страни са надлежно взети предвид, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка сдефинирането на наименованията за функционирането на квотната система, както и с условията, уреждащи продажбите за най-отдалечените региони.
(122)
С цел да се гарантира, че производителите са тясно свързани с решението за пренасяне на определено количество от продукцията към следващата година, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с пренасянето на захар към следващата година.
(123)
За по-добро управление на лозаро-винарския потенциал държавите членки следва да представят на Комисията опис на своя производствен потенциал въз основа на лозарския регистър. С цел да се насърчат държавите членки да представят този опис, подпомагането на преструктурирането и конверсията следва да се ограничава до онези държави членки, които са предали такъв опис.
(124)
С цел да се улесни наблюдението и контролът на производствения потенциал от страна на държавите членки, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка със съдържанието на лозарския регистър и изключенията.
(125)
С цел да се осигури задоволително ниво на проследяване на въпросните продукти, по-специално в интерес на защитата на потребителите, следва да има изискване към всички продукти на лозаро-винарския сектор, включени в обхвата на настоящия регламент, да бъдат снабдени с придружаващ документ, когато се разпространяват в рамките на Съюза.
(126)
За да се улесни транспортирането на лозаро-винарските продукти и тяхната проверка от страна на държавите членки, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с правилата: относно придружаващия документ и неговото използване; относно условията, при които придружаващ документ следва да се разглежда като удостоверяващ защитени наименования за произход или географски указания; относно задължението за водене на регистър и неговото използване; относно уточняването на това кой следва да води регистър и относно освобождаването от задължението за водене на регистър; както и относно операциите, които да бъдат включени в регистъра.
(127)
Тъй като няма законодателство на Съюза относно формалните писмени договори, държавите членки могат, съгласно националното договорно право, да вземат решение за задължителното използване на такива договори, при условие че, правейки това, се спазва правото на Съюза и по-специално се съблюдава правилното функциониране на вътрешния пазар и на общата организация на пазара. Като се има предвид разнообразието от условия в целия Съюз и в интерес на субсидиарността такова решение следва да се взема от държавите членки. Въпреки това, за да се осигурят подходящи минимални стандарти за такива договори и правилното функциониране на вътрешния пазар и на общата организация на пазара в сектора на млякото и млечните продукти, на равнището на Съюза следва да се установят някои основни условия за използването на такива договори. Всички тези основни условия следва да бъдат свободно договорени. Тъй като уставите на някои кооперации на млекопроизводители е възможно да съдържат правила с подобен ефект, те следва, с цел опростяване, да бъдат освободени от задължението да сключват договори. С цел да се повиши ефективността на тази система от договори, държавите членки следва да вземат решение дали тя да се прилага и в случаите, когато посредници събират млякото от млекопроизводителите и го доставят на преработвателите.
(128)
С цел да се осигури жизнеспособно развитие на производството и произтичащият от него добър жизнен стандарт на млекопроизводителите, следва да се подобрят техните възможности за договаряне с преработвателите, което да доведе до по-справедливо разпределение на добавената стойност по веригата на доставките. За да бъдат постигнати тези цели на ОСП, следва да се приеме разпоредба съгласно член 42 и член 43, параграф 2 от ДФЕС, която да позволи на организациите на производители, създадени от млекопроизводители, или на техните асоциации да договарят съвместно с дадено млекопреработвателно предприятие условията на договорите, включително цената, за част или за цялото количество сурово мляко на своите членове. С оглед да се поддържа ефективна конкуренция на пазара на мляко, тази възможност следва да подлежи на подходящи количествени ограничения. За да не се нарушава ефективната работа на кооперациите и за постигане на яснота, следва да се уточни, че когато членството на земеделски стопанин в кооперация включва, по отношение на цялото му производство на мляко или на част от него, задължение за доставка на сурово мляко при условия, определени в устава на кооперацията или в правилата и решенията, установени или произтичащи от този устав, тези условия не следва да са предмет на договаряне чрез организация на производителите.
(129)
Предвид значението на защитените наименования за произход и защитените географски указания, по-специално за уязвимите селски райони, и с цел да се гарантира добавената стойност и да се поддържа качеството, по-специално на сирената със защитени наименования за произход и защитени географски указания, както и с оглед на предстоящото изтичане на срока на прилагане на квотната система за мляко, държавите членки следва да могат да прилагат правила за регулиране на цялото предлагане на такива сирена, произведени в определения географски район по искане на междубраншова организация, организация на производители или група производители, съгласно определенията в Регламент (ЕС) № 1151/2012. Такова искане следва да бъде подкрепено от преобладаващото мнозинство от млекопроизводителите, съответстващи на по-голямата част от количеството мляко, използвано за това сирене, а в случая на междубраншови организации или групи, следва да бъде подкрепено от преобладаващото мнозинство от производителите на сирене, представляващи по-голямата част от производството на това сирене.
(130)
Комисията има нужда от своевременно предоставяна информация за количеството доставяно сурово мляко, за да може да следи развитието на пазара. Ето защо следва да се приеме разпоредба, която да гарантира, че първият изкупвач предоставя редовно такава информация на държавата членка, а държавата членка я съобщава на Комисията.
(131)
Организациите на производители и техните асоциации могат да играят полезна роля за концентриране на доставките, подобряване на предлагането на пазара, планирането и съобразяването на производството с търсенето, за оптимизиране на производствените разходи и стабилизиране на цените на производителите, за провеждане на научни изследвания, насърчаване на най-добрите практики и осигуряване на техническа помощ, за управление на вторичните продукти и и на инструментите за управление на риска, които са на разположение на техните членове, като по този начин допринасят за укрепване на позицията на производителите в хранителната верига.
(132)
Междубраншовите организации могат да играят важна роля за създаване на условия за диалог между участниците във веригата на доставка, както и за насърчаване на най-добрите практики и прозрачността на пазара.
(133)
Следователно съществуващите правила относно определението и признаването на организациите на производители, техните асоциации и междубраншовите организации следва да бъдат хармонизирани, рационализирани и разширени, за да се предвиди за някои сектори евентуално признаване при поискване въз основа на устав, създаден в съответствие с настоящия регламент. По-специално критериите за признаване и уставът на организациите на производители следва да гарантират, че такива структури са формирани по инициатива на производителите и се контролират в съответствие с правила, които позволяват на членуващите производители да контролират по демократичен начин своята организация и нейните решения.
(134)
Съществуващите в различните сектори разпоредби, които увеличават ефекта от организациите на производители, техните асоциации и междубраншовите организации, като позволяват на държавите членки, при известни условия, да разширят обхвата на някои правила на тези организации, така че да обхващат и нечленуващите оператори, се оказаха ефективни и следва да бъдат хармонизирани, рационализирани и разширени, така че да обхващат всички сектори.
(135)
Следва да се предвиди възможност за приемане на определени мерки за улесняване на коригирането на предлагането спрямо пазарните изисквания, което може да допринесе за стабилизиране на пазарите и за осигуряване на добър жизнен стандарт на съответната селскостопанска общност.
(136)
С цел да се насърчат действията на организациите на производители, асоциациите на организации на производители и междубраншовите организации за улесняване на коригирането на предлагането спрямо пазарните изисквания, с изключение на действията, свързани с изтегляне от пазара, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с: мерките за подобряване на качеството; за насърчаване на по-добра организация на производството, преработката и предлагането на пазара; за улесняване на отчитането на тенденциите в пазарните цени; и за даване на възможност за изготвяне на краткосрочни и дългосрочни прогнози въз основа на използваните средства за производство.
(137)
С цел да се подобри функционирането на пазара на вина, държавите членки следва да имат възможността да прилагат решения, взети от междубраншовите организации. От обхвата на подобни решения обаче следва да се изключат практики, които биха могли да доведат до нарушаване на конкуренцията.
(138)
Като се има предвид че използването на формални писмени договори в сектора на млякото е уредено от отделни разпоредби, използването на такива договори може да спомогне и за засилване отговорността на операторите в други сектори и за повишено осъзнаване на необходимостта от по-добро отчитане на сигналите на пазара, подобряване преноса на цените и адаптиране на предлагането спрямо търсенето, както и да спомогне за избягването на някои нелоялни търговски практики. Предвид липсата на законодателство на Съюза относно тези договори държавите членки могат съгласно националното договорно право да решат да въведат задължителното им използване, при условие че, правейки това, се спазва правото на Съюза и по-специално се съблюдава правилното функциониране на вътрешния пазар и на общата организация на пазара.
(139)
С цел да се осигури жизнеспособно развитие на производството и оттук - добър жизнен стандарт на производителите в секторите на говеждото и телешкото месо и на маслиновото масло, както и на производителите на определени полски култури, следва да се подобрят техните възможности за договаряне с операторите от вторичните сектори, което да доведе до по-справедливо разпределение на добавената стойност по веригата за доставка. За да се постигнат тези цели на ОСП, признатите организации на производители следва да са в състояние да договарят, в рамките на някакви количествени ограничения, условията на договорите за доставка, включително цените, за част или за цялата продукция на своите членове, при условие че тези организации преследват една или повече от целите за концентриране на предлагането, пускането на пазара на продуктите, произведени от техните членове, и оптимизиране на производствените разходи, както и при условие че преследването на тези цели води до интегриране на дейности и това интегриране има вероятност да породи значителна ефикасност, така че дейността на организацията на производителите като цяло да допринася за изпълнението на целите, посочени в член 39 от ДФЕС и при условие че организацията на производителите извършва някои специфични дейности и тези дейности са значителни по отношение на обема на съответната продукция и по отношение на цената на продукцията и предлагането на продукта на пазара.
(140)
За да се осигури добавената стойност и да се поддържа качеството, по-специално на консервираната шунка, ползваща се със защитено наименование за произход или защитено географско указание, на държавите членки следва да се разреши, при спазването на строги условия, да прилагат правила за регулиране на предлагането на такава консервирана шунка, при условие че тези правила бъдат подкрепени от преобладаващото мнозинство от производителите ѝи при необходимост - от свиневъдите в географския район, с който е свързана тази шунка.
(141)
Задължението за регистрация на всички договори за доставка на хмел, произведен в Съюза, е обременяващо и следва да бъде прекратено.
(142)
За да се гарантира, че целите и отговорностите на организациите на производителите, асоциациите на организации на производители и междубраншовите организации са ясно определени и за да се допринася за ефективността на техните действия, без да се налага ненужна административна тежест и без да се нарушава принципът на свобода на сдружаване, по-специално по отношение на нечленуващите в такива организации, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с:
правилата относноспецифичните цели, които могат, трябва или не трябва да бъдат осъществявани от тези организации и асоциации, и ако е приложимо, следва да бъдат добавени към целите, посочени в настоящия регламент; правилата на тези организации и асоциации, уставите на организациите, различни от организации на производители, специфичните условия, приложими относно уставите на организациите на производители в някои сектори, включително дерогациите, структурата, срока за членство, размера, демократичната отчетност и дейностите на тези организации и асоциации, както и произтичащите от сливанията последици; условията за признаване, оттегляне и спиране на признаването, произтичащите от тях последици, както и изискванията за предприемане на коригиращи мерки при неизпълнение на критериите за признаване;
транснационалните организации и асоциации и правилата, свързани с оказването на административна помощ в случай на транснационално сътрудничество; секторите, за които е необходимо разрешение от държавите членки и за които се прилага възлагане на външни изпълнители, както и условията за възлагане и естеството на дейностите, които могат да бъдат възлагани на външни изпълнители, и осигуряването на технически средства от организациите или асоциациите; базата за изчисляване на минималния обем или стойност на годната за предлагане на пазара продукция на организациите и асоциациите; правилата относно изчисляването на количеството сурово мляко, предмет на преговорите на дадена организация на производители, приемането на членове, които не са производители, в организациите на производители, или които не са организации на производители - в асоциациите на организации на производители;
разширяването на обхвата на някои правила на организациите спрямо нечленовете, и задължителното плащане на членски внос от нечленове, включително използването и разпределянето на такива плащания от страна на въпросните организации, и списък на по-строги производствени правила, чийто обхват може да бъде разширен, допълнителните изисквания по отношение на представителността, съответните икономически области, включително контрол от страна на Комисията на тяхното определяне, минималните периоди, през които правилата следва да са в сила преди разширяването на обхвата им, лицата или организациите, към които могат да бъдат прилагани правилата или вноските, и обстоятелствата, при които Комисията може да изисква отказване или оттегляне на разширяването на обхвата на правилата или задължителните вноски.
(143)
Контролът на търговските потоци е преди всичко въпрос на управление, който следва да се разглежда по гъвкав начин. Решението за въвеждане на лицензионни изисквания следва да се вземе, като се има предвид необходимостта от лицензии за управлението на съответните пазари, и по-специално необходимостта от контролна вноса или износа на въпросните продукти.
(144)
За да се отчетат международните задължения на Съюза и приложимите стандарти на Съюза в социалната област и в областта на околната среда и хуманното отношение към животните, необходимостта от проследяване на развитието на търговията и пазарните промени, както и на вноса и износа, необходимостта от стабилно пазарно управление и необходимостта от намаляване на административната тежест, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка със списъка на продуктите, за които се изисква представяне на лицензия за внос или износ; и случаите и положенията, в които не се изисква представяне на лицензия за внос или износ.
(145)
С цел да се осигурят допълнителни елементи за системата на лицензии, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с правилата относно: правата и задълженията, които произтичат от лицензията, нейните правни последици и случаите, в които се прилага отклонение по отношение на спазването на задължението за внос или износ на посоченото в лицензията количество, или когато произходът следва да се посочи; издаването на лицензия за внос или пускането в свободно обращение, за което се изисква представяне на документ, издаден от трета държава или организация, който да удостоверява, inter alia, произхода, автентичността и качествените характеристики на продуктите; прехвърлянето на лицензията или ограниченията на възможността за прехвърляне; допълнителните условия за лицензии за внос на коноп и принципа на административно съдействие между държавите членки с цел да се предотвратяват или решават случаи на измама или нередности; и случаите и положенията, в които се изисква или не се изисква предоставяне на гаранция, която да обезпечава, че продуктите се внасят или изнасят в срока на валидност на лицензията.
(146)
Основните елементи на приложимите за селскостопанските продукти мита, отразяващи споразуменията на СТО и двустранните споразумения, се съдържат в Общата митническа тарифа. Комисията следва да бъде оправомощена да приема мерки за подробното изчисляване на вносните мита съгласно тези основни елементи.
(147)
За определени продукти следва да се запази системата на входни цени. С цел да се осигури ефективността на тази система, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с проверяването на истинността на декларираната цена на дадена партида, като се използва фиксирана стойност при вноса, и да определя условията, при които се изисква предоставяне на гаранция.
(148)
С цел да се предотврати или да се противодейства на неблагоприятните ефекти върху пазара на Съюза, които могат да възникнат вследствие на вноса на определени селскостопански продукти, вносът на такива продукти следва да се обвърже със заплащането на допълнително мито, когато са изпълнени определени условия.
(149)
Целесъобразно е при определени условия да бъдат открити и управлявани тарифни квоти за внос, произтичащи от международни споразумения, сключени в съответствие с ДФЕС, или от други актове на Съюза. По отношение на тарифните квоти за внос приетият метод на управление следва да отчита в достатъчна степен изискванията, свързани с предлагането, на съществуващите и възникващите пазари в Съюза за производство, обработка и потребление от гледна точка на конкурентоспособността, сигурността и непрекъснатостта на доставките и необходимостта да се запази равновесието на пазара.
(150)
За да се изпълнят ангажиментите,съдържащи се в споразуменията, сключени, като част от Уругвайския кръг на многостранните търговски преговори, относно тарифните квоти за вноса на 2 000 000 тона царевица и 300 000 тона сорго в Испания и тарифните квоти за вноса на 500 000 тона царевица в Португалия, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с установяването на необходимите разпоредби за осъществяване на вноса по тарифните квоти, а също и - когато е приложимо - за публичното складиране на количествата, внесени от разплащателните агенции на съответните държави членки.
(151)
С цел да се осигури справедлив достъп до наличните количества, както и равното третиране на операторите в рамките на тарифната квота, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с: определянето на условията и изискванията за допустимост, на които трябва да отговаря операторът, за да подаде заявление в рамките на тарифната квота; определянето на правилата за прехвърляне на права между оператори, и, при необходимост, ограниченията, които се прилагат за прехвърляния в рамките на управлението на тарифната квота; обвързването на участието в тарифната квота с предоставянето на гаранция; както и предвиждането, ако е необходимо, на разпоредби относно евентуалните специфични характеристики, изисквания или ограничения, приложими към тарифната квота, които са предвидени в международното споразумение или в друг съответен акт.
(152)
Селскостопанските продукти могат в определени случаи да се ползват от специално третиране при внос в трети държави, ако продуктите отговарят на определени спецификации и/или ценови условия. Необходимо е административно сътрудничество между властите в третата държава, в която се извършва вносът, и Съюза, за да се осигури правилното прилагане на такава система. За тази цел продуктите следва да бъдат придружавани от сертификат, издаден в Съюза.
(153)
С цел да се направи необходимото изнасяните продукти да могат да се ползват от специално третиране при внос в трета държава, ако са спазени определени условия, съгласно международните споразумения, сключени от Съюза в съответствие с ДФЕС, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с изискването към компетентните органи на държавите членки, при поискване и след съответните проверки, да издават документ, удостоверяващ, че условията са спазени.
(154)
С цел да се избегнат смущения на пазара на коноп за влакна вследствие отглеждането на незаконни конопени култури, настоящият регламент следва да предвиди проверки на вноса на коноп и конопено семе, за да се гарантира, че за тези продукти се предоставят определени гаранции по отношение на съдържанието на тетрахидроканабинол в тях. Освен това вносът на конопено семе, което не е предназначено за посев, следва да продължи да бъде предмет на система за контрол, предвиждаща предоставяне на разрешения на съответните вносители.
(155)
На цялата територия на Съюза се води политика за качество по отношение на продуктите от сектора на хмела. По отношение на вносните продукти в настоящия регламент следва да се включат разпоредби, гарантиращи, че се внасят само продукти, които отговарят на равностойни минимални характеристики за качество. С цел да се сведе до минимум административната тежест, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка Със случаите, в които не следва да се прилагат задълженията, свързани с удостоверение за равностойност и етикетирането на опаковката.
(156)
Съюзът е сключил няколко споразумения с трети държави за преференциален достъп до пазара, позволяващи на тези държави да изнасят тръстикова захар в Съюза при благоприятни условия. Свързаните с това разпоредби относно оценката на нуждите на рафинериите от захар за рафиниране и - при определени условия - запазването на лицензиите за внос за специализирани потребители на значителни количества вносна сурова тръстикова захар, считани за рафинерии на пълен работен режим в Съюза, следва да се запазят за определен период. С цел да се гарантира, че внесената захар за рафиниране се рафинира съгласно тези изисквания, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с: използването на наименования за функционирането на схемите за внос; условията и изискванията за допустимост, на които трябва да отговаря операторът, за да подаде заявление за лицензия за внос, в т.ч. предоставянето на гаранция, както и с правилата за налаганите административни санкции.
(157)
Митническата система дава възможност за премахване на всички други предпазни мерки по външните граници на Съюза. При изключителни обстоятелства вътрешният пазар и митническият механизъм могат да се окажат неадекватни. В такива случаи, за да не остане пазарът на Съюза незащитен срещу смущенията, които могат да последват, Съюзът следва да може незабавно да вземе всички необходими мерки. Тези мерки следва да съответстват на международните ангажименти на Съюза.
(158)
Когато на пазара на Съюза възникнат или е възможно да възникнат смущения, е целесъобразно да се даде възможност за суспендиране на използването на режимите на активно и пасивно усъвършенстване.
(159)
Възстановяванията при износ в трети държави, предвид разликата между цените в Съюза и на световния пазар, и попадащи в границите, поставени с поетите задължения по линия на СТО, следва да бъдат запазени като мярка, която може да обхване някои продукти, за които се прилага настоящият регламент, когато условията на вътрешния пазар отговарят на тези, описаните при извънредни мерки. Субсидираният износ следва да се подчинява на ограничения по отношение на стойността и количеството и, без да се засяга прилагането на извънредните мерки, възстановяването трябва да е равно на нула.
(160)
Спазването на ограниченията по отношение на стойността следва да се гарантира в момента на определяне на възстановяванията при износ чрез мониторинг на плащанията съгласно правилата, отнасящи се до Европейския фонд за гарантиране на земеделието. Мониторингът следва да бъде улеснен чрез задължително предварително определяне на възстановяванията при износ, като се предвижда възможността, в случай на диференцирани възстановявания при износ, за промяна в посоченото местоназначение в рамките на един географски район, където се прилага единна ставка на възстановяване при износ. В случай на промяна на местоназначението следва да се изплатят възстановяванията при износ, приложими за действителното местоназначение, като горната граница на сумата да е приложима за предварително определеното местоназначение.
(161)
Спазването на количествените ограничения следва да се гарантира чрез надеждна и ефективна система за мониторинг. За тази цел отпускането на възстановяванията при износ следва да се обвърже с лицензия за износ. Възстановяванията при износ следва да се отпускат до наличните лимити, в зависимост от конкретното положение на всеки съответен продукт. Изключения от това правило следва да бъдат разрешени само за преработени продукти, които не са изброени в приложение I към Договорите и за които не важат ограниченията за обем. Следва да бъде предвидена възможност за дерогация от изискването за стриктно спазване на правилата за управление, когато не съществува вероятност износът, за който се предоставят възстановявания при износ, да надвиши определените количества.
(162)
В случай на износ на живи животни от рода на едрия рогат добитък възстановяванията при износ следва да се предоставят и изплащат само ако са спазени установените в законодателството на Съюза разпоредби относно хуманното отношение към животните, и по-специално относно защитата на животните по време на транспортиране.
(163)
С цел да се осигури правилното функциониране на системата на възстановяване при износ, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с изискването за предоставяне на гаранция, обезпечаваща изпълнението на задълженията на операторите.
(164)
С цел да се сведе до минимум административната тежест за операторите и компетентните органи, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с определяне на праговете, под които може да не се изисква спазване на задължението за издаване или представяне на лицензия за износ, за определяне на местоназначенията или операциите, за които може да бъде обосновано освобождаване от задължението за представяне на лицензия за износ, и за разрешаване в обосновани случаи лицензиите за износ да бъдат издавани впоследствие.
(165)
С цел справяне с практическите положения, в които е оправдана пълна или частична допустимост до възстановявания при износ, и с цел подпомагане на операторите да покрият потребностите в периода между представянето на заявлението и окончателното изплащане на възстановяването при износ, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с правилата за: определянето на друга дата за възстановяването; авансовото плащане на възстановявания при износ, в това число условията за представяне и освобождаване на гаранция; допълнителните доказателства, когато съществуват съмнения относно действителното местоназначение на продуктите и възможността за повторен внос на митническата територия на Съюза; местоназначенията, които се считат за износ от Съюза, и с включването в митническата територия на Съюза на местоназначения, които отговарят на условията за възстановяване при износ.
(166)
С цел да се осигури равен достъп до възстановяване при износ за износителите на продуктите, посочени в приложение I към Договорите, и на преработени продукти от тях, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с прилагането на някои правила за селскостопански продукти спрямо продуктите, изнасяни под формата на преработени продукти.
(167)
За да се гарантира, че продуктите, които се ползват от възстановяване при износ, се изнасят от митническата територия на Съюза, да се избегне тяхното връщане на тази територия, както и да се сведе до минимум административната тежест за операторите при генерирането и предоставянето на доказателства, че продуктите, ползващи се от възстановяване при износ, са пристигнали в държавата на местоназначение при диференцираните възстановявания, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с правилата относно: срока, в който трябва да бъде приключено излизането от митническата територия на Съюза, в това число времето за временно повторно влизане; обработката, на която продуктите, ползващи се от възстановяване при износ, могат да бъдат подложени през този период; доказателството за достигане до местоназначение, за да може да има право на диференцирани възстановявания; праговете на възстановявания и условията, при които износителите могат да бъдат освободени от задължението за представяне на такова доказателство; и условията за одобряване на доказателството, предоставено от независими трети страни, за достигане на местоназначението, когато се прилагат диференцирани възстановявания.
(168)
С цел да се насърчат износителите да спазват условията за хуманно отношение към животните и да се даде възможност на компетентните органи да контролират правилното предоставяне на възстановяванията при износ, когато това зависи от спазването на изискванията за хуманно отношение към животните, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка със спазването на изискванията за хуманно отношение към животните извън митническата територия на Съюза, включително използването на независими трети страни.
(169)
С цел да се вземе предвид спецификата на различните сектори, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка със специалните изисквания и условия за операторите и за продуктите, които отговарят на изискванията за възстановяване при износ, и за определяне на коефициентите за изчисляване на възстановяванията при износ, като се отчита процесът на отлежаване за определени спиртни напитки, произведени от зърнени култури.
(170)
Минималните износни цени за клубено-луковици вече не са от полза и следва да бъдат премахнати.
(171)
В съответствие с член 42 от ДФЕС разпоредбите на ДФЕС относно конкуренцията се прилагат по отношение на производството и търговията със селскостопански продукти само доколкото това е определено от законодателството на Съюза в рамките на член 43, параграф 2 от ДФЕС и в съответствие с предвидената там процедура.
(172)
С оглед на специфичните особености на селскостопанския сектор и неговата зависимост от правилното функциониране на цялата верига на предлагане на храни, включително ефективното прилагане на правилата за конкуренцията във всички свързани сектори по цялата верига на храните, която може да се отличава с висока концентрация, следва да се обърне специално внимание на правилото относно прилагането на правилата за конкуренцията, посочени в член 42 от ДФЕС. За тази цел е необходимо тясно сътрудничество между Комисията и органите по конкуренцията в държавите членки. Освен това приетите, където е уместно, насоки от Комисията са подходящ инструментза ориентиране на предприятията и другите засегнати участници.
(173)
Следва да се предвиди, че правилата относно конкуренцията, отнасящи се до споразуменията, решенията и практиките, посочени в член 101 от ДФЕС, и до злоупотребата с господстващо положение, се прилагат по отношение на производството и търговията със селскостопански продукти при условие, че тяхното прилагане не застрашава постигането на целите на ОСП.
(174)
Следва да бъде разрешен специален подход в случай на организации на земеделски стопани или организации на производители или техни асоциации, чиято цел е съвместно производство или предлагане на пазара на селскостопански продукти или използване на обща техническа база, освен ако такива съвместни действия изключват конкуренцията или застрашават постигането на целите, залегнали в член 39 от ДФЕС.
(175)
Без да се засяга регламентирането на предлагането на някои продукти, като например сирена или шунки, ползващи се със защитено наименование за произход или защитено географско указание, или вина, обхванати от специфични правила, следва да се възприеме специален подход по отношение на някои дейности на междубраншовите организации, при условие че тези дейности не водят до разделяне на пазарите, не засягат стабилното функциониране на ООП, не изкривяват или елиминират конкуренцията, не водят до фиксиране на цени или квоти и не създават дискриминация.
(176)
Правилното функциониране на вътрешния пазар би било изложено на риск от отпускането на национална помощ. Ето защо разпоредбите на ДФЕС относно държавната помощ следва, като общо правило, да се прилагат и по отношение на селскостопанските продукти. Въпреки това в определени случаи следва да се допускат изключения. В случаите, когато съществуват такива изключения, Комисията следва да е в състояние да изготви списък на съществуващи, нови или предвиждани национални помощи, да изпрати съответна информация до държавите членки и да предложи подходящи мерки.
(177)
Разпоредбите относно премията за изкореняване и някои мерки по линия на програмите за подпомагане на лозаро-винарския сектор не следва сами по себе си да изключват възможността за национални плащания за същите цели.
(178)
Поради специфичните икономически условия на производството и предлагането на пазара на месо и продукти от северен елен, Финландия и Швеция следва да продължат да предоставят национални плащания в това отношение.
(179)
Във Финландия отглеждането на захарно цвекло е обусловено от определени географски и климатични условия, които влияят неблагоприятно на сектора в допълнение към общото въздействие на реформата в сектора на захарта. Следователно на тази държава членка следва да се разреши на постоянна основа да извършва национални плащания в полза на своите производители на захарно цвекло.
(180)
Държавите членки следва да могат да извършват национални плащания за съфинансиране на мерките за пчеларството, заложени в настоящия регламент, както и за защитата на пчелните стопанства, които са повлияни неблагоприятно от структурни или природни условия, или са предмет напрограми за икономическо развитие, с изключение на национални плащания, предоставяни за производство или търговия.
(181)
Държавите членки, които участват в схемите за подобряване на достъпа до храна на децата, следва да имат възможност, в допълнение към помощта от Съюза, да отпускат национална помощ за доставянето на продукти и някои свързани с това разходи.
(182)
С цел да може да се реагира при оправдани кризисни случаи дори след края на преходния период, държавите членки следва да могат да извършват национални плащания за кризисна дестилация в рамките на цялостно бюджетно ограничение от 15 % от съответната стойност от годишния бюджет на държавата членка за националната програма за подпомагане. Преди предоставянето им тези национални плащания следва да бъдат съобщени на Комисията и да бъдат одобрени.
(183)
Държавите членки следва да могат да продължат да извършват национални плащания за черупкови плодове, както е предвидено понастоящем в член 120 от Регламент (ЕО) № 73/2009, за да се смекчат последиците от отделянето от производството на предишната схема на Съюза за подпомагане за черупковите плодове. За по-голяма яснота, тъй като посоченият регламент следва да бъде отменен, въпросните национални плащания следва да бъдат предвидени в настоящия регламент.
(184)
Следва да бъдат предвидени специални интервенционни мерки с цел да се реагира ефективно и ефикасно при опасност от смущения на пазара. Следва да се определи обхватът на тези мерки.
(185)
С цел да се реагира ефективно и ефикасно на опасности от смущения на пазара, причинени от значителни повишения или понижения на цените на вътрешния или външния пазар или от други събития и обстоятелства, които водят до значителни смущения на пазара или заплашват да причинят смущения на пазара, когато има вероятност това положение или последиците от него за пазара да продължат или да се влошат, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с мерките, необходими за справяне с такова положение на пазара, при спазване на евентуалните задължения, произтичащи от международни споразумения, и при положение че всички други мерки, които са на разположение в съответствие с настоящия регламент, се окажат недостатъчни, включително мерките за разширяване или изменение на обхвата, продължителността или други аспекти на други мерки, предвидени в рамките на настоящия регламент, или за да се предвиди възстановяване при износ или суспендиране, изцяло или частично, на прилагането на вносните мита, включително за определени количества или периоди, според нуждите.
(186)
Ограниченията на свободното обращение, произтичащи от прилагането на мерки за предотвратяване разпространението на болести по животните, могат да доведат до затруднения на пазара в една или повече държави членки. Опитът показва, че сериозните смущения на пазара, например значителен спад в потреблението или в цените, могат да се дължат на загуба на доверието на потребителите поради рискове за общественото здраве или за здравето на животните или растенията. С оглед на опита, обхватът на мерките, дължащи се на загуба на потребителско доверие, следва да бъде разширен, така че да обхване и растителните продукти.
(187)
Извънредните мерки за подкрепа на пазара на говеждо и телешко месо, мляко и млечни продукти, свинско месо, овче и козе месо, яйца и птиче месо следва да са пряко свързани с ветеринарно-санитарните мерки, приети с цел предотвратяване на разпространението на болести. Те следва да се предприемат по искане на държави членки, за да се избегнат сериозни нарушения на равновесието на пазарите.
(188)
С цел да се реагира ефективно на извънредни обстоятелства, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с разширяването на списъка на продуктите, определени в настоящия регламент, по отношение на които могат да се приемат извънредни мерки за подкрепа.
(189)
Комисията следва да бъде упълномощена да приема необходимите мерки с цел разрешаване на специфични проблеми в извънредни случаи.
(190)
Ефективната и ефикасна реакция срещу заплаха от смущения на пазара може да бъде особено важна в сектора на млякото. В извънредни случаи могат също така да възникнат специфични проблеми. Поради това е необходимо да се подчертае, че приемането от страна на Комисията на горепосочените мерки в случай на смущения на пазара, включително нарушаване на равновесието на пазара, или на мерките с цел разрешаване на специфични проблеми в извънредни случаи могат да са насочени по-специално към сектора на млякото.
(191)
За да се реагира на периоди на сериозно нарушаване на равновесието на пазара, като извънредни мерки може да са подходящи специфични категории колективни действия на частни оператори, за да се стабилизират засегнатите сектори, при точно определени гаранции, ограничения и условия. Когато подобни действия биха могли да попаднат в обхвата на член 101, параграф 1 от ДФЕС, Комисията следва да има възможността да предостави дерогация за ограничен период от време. Тези действия обаче следва да са с допълващ характер спрямо действието на равнището на Съюза в рамките на публичната интервенция и частното складиране или на предвидените в настоящия регламент извънредни мерки и следва да не засягат функционирането на вътрещния пазар.
(192)
Следва да бъде възможно от предприятията, държавите членки или третите държави да се изисква да предоставят информация за целите на прилагането на настоящия регламент, мониторинга, анализа и управлението на пазара на селскостопански продукти, гарантирането на прозрачност на пазара и правилното функциониране на мерките на ОСП, тяхната проверка, контрол, мониторинг, оценка и одит, както и за спазване на изискванията, предвидени в международни споразумения, включително изискванията за уведомяване в рамките на тези споразумения. С цел да се осигури хармонизиран, рационализиран и опростен подход, Комисията следва да бъде оправомощена да приема необходимите мерки по отношение на предоставянето на информация. В този процес тя следва да отчита потребностите от данни и полезното взаимодействие между потенциалните източници на данни.
(193)
С оглед да се осигури интегритетът на информационните системи, както и автентичността и четливостта на документите и свързаните с тях подавани данни, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с естеството и вида на подаваната информация; категориите обработвани данни и максималните срокове за тяхното съхранение; целта на тяхното обработване, особено в случай на публикуване на тези данни и предаването им на трети държави; правата за достъп до информация или до предоставените информационни системи, както и условията за публикуване на информацията.
(194)
За тези данни е приложимо правото на Съюза относно защитата на физическите лица при обработването на лични данни и относно свободното движение на тези данни, по-специално Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (10) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (11).
(195)
Беше проведена консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните и той даде становище на 14 декември 2011 г. (12).
(196)
Следва да се прехвърлят средства от резерва за кризи в селскостопанския сектор съгласно условията и процедурата, посочени в член 24 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 и точка 22 от Междуинституционалното 17 декември 2013 г. споразумение между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетните въпроси и относно доброто финансово управление (13) и следва да се уточни, че настоящият регламент е приложимият основен акт.
(197)
С цел да се осигури плавен преход от уредбата, предвидена в Регламент (ЕО) № 1234/2007, към уредбата, предвидена в настоящия регламент, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема някои актове във връзка с установяването на необходимите мерки, по-специално мерките, необходими за защита на придобитите права и оправданите правни очаквания на предприятията.
(198)
Използването на процедурата по спешност при приемането на делегирани актове съгласно този регламент следва да бъде запазено за извънредни случаи, когато това е необходимо поради наложителни причини за спешност, за да се реагира ефективно и ефикасно при опасност от смущения на пазара или при настъпване на пазарни смущения. Следва да бъде обоснован изборът на процедура по спешност и да бъдат определени случаите, в които следва да се използва процедурата по спешност.
(199)
С цел да се осигурят еднакви условия за прилагане на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (14).
(200)
За приемане на актовете за изпълнение на настоящия регламент следва да се използва процедурата по разглеждане, като се има предвид, че тези актове са свързани с ОСП, както е посочено в член 2, параграф 2, буква б), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 182/2011. За приемане на актове за изпълнение на настоящия регламент, свързани с въпроси на конкуренцията, обаче следва да се използва процедурата по консултиране, като се има предвид, че процедурата по консултиране се използва по принцип за приемане на актове за изпълнение в областта на правото на конкуренцията.
(201)
Комисията следва да приема актове за изпълнение с незабавно приложение във връзка с приемане, изменение или отмяна на предпазните мерки на Съюза, със суспендиране на използването на режима на обработка под митнически контрол или режимите на активно или пасивно усъвършенстване, и нуждата, ако това е необходимо за да се реагира незабавно на пазарната ситуация, и за разрешаване специфични проблеми при неотложна ситуация, която изисква незабавни действия, когато в надлежно обосновани случаи това са налага поради наложителни причини за спешност
(202)
По отношение на някои мерки в рамките на настоящия регламент, които изискват бързи действия или се състоят само в прилагане на общите разпоредби към специфични положения, без свобода на преценка, на Комисията следва да се предостави правомощието да приема актове за изпълнение, без да се прилага Регламент (ЕС) № 182/2011.
(203)
Комисията следва допълнително да бъде оправомощена да изпълнява определени административни или управленски задачи, които не са свързани с приемането на делегирани актове или актове за изпълнение.
(204)
В настоящия регламент следва да бъдат предвидени специални правила относно Хърватия в съответствие с Акта за присъединяване на Хърватия (15).
(205)
Съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007 няколко мерки по сектори ще изтекат в рамките на разумен срок след влизането в сила на настоящия регламент. След отмяната на Регламент (ЕО) № 1234/2007, съответните разпоредби следва да продължат да се прилагат до края на съответните схеми.
(206)
Регламент (ЕИО) № 922/72 на Съвета (16) относно предоставянето на помощ за копринени буби за 1972-1973 година на отглеждане вече не е актуален; Регламент (ЕИО) № 234/79 относно процедурата за промяна на номенклатурата на Общата митническа тарифа се заменя с настоящия регламент; Регламент (ЕО) № 1601/96 (17) на Съвета относно помощта за производителите на хмел за реколтата през 1995 г. е временна мярка, която поради естеството си вече не е актуална. Регламент (ЕО) № 1037/2001 на Съвета (18) относно разрешаване на предлагането и доставянето на някои вносни вина е заменен с разпоредбите на Споразумението между Европейската общност и Съединените американски щати за търговията с вина, прието с Решение 2006/232/ЕО на Съвета (19), и следователно не е актуален. От съображения за яснота и правна сигурност тези регламенти следва да бъдат отменени.
(207)
Някои правила в сектора на млякото и млечните продукти, по-специално тези относно договорните отношения и преговорите; регулирането на доставката на сирене със защитено наименование за произход или защитено географско указание; както и декларациите на първите изкупвачи, организациите на производителите, асоциациите на организации на производителите и междубраншовите организации, влязоха в сила неотдавна и продължават да бъдат оправдани при сегашните икономически обстоятелства, свързани с пазара на мляко и структурата на веригата за доставки. Поради това те следва да се прилагат в този сектор за достатъчно дълъг период от време (както преди, така и след премахването на квотите за мляко), за да могат да имат пълен ефект. Тези правила обаче следва да са временни по своя характер и следва да подлежат на преглед. Комисията следва да приеме доклади относно развитието на пазара на млякото, които да включват по-специално евентуални стимули за насърчаване на млекопроизводителите да сключват споразумения за съвместно производство, като първият доклад трябва да бъде представен до 30 юни 2014 г., а вторият доклад до 31 декември 2018 г.,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ЧАСТ I
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Обхват
1. С настоящия регламент се установява обща организация на пазарите на селскостопански продукти, което означава всички продукти, изброени в приложение I към Договорите, с изключение на продуктите от риболов и аквакултури, съгласно определението им в законодателните актове на Съюза за общата организация на пазарите на продуктите от риболов и аквакултури.
2. Селскостопанските продукти, определени в параграф 1, се разпределят в следните сектори, посочени в съответните части на приложение I:
a)
зърнени култури, част I
б)
ориз, част II;
в)
захар, част III;
г)
сух фураж, част IV;
д)
семена, част V;
е)
хмел, част VI;
ж)
маслиново масло и трапезни маслини, част VII;
з)
лен и коноп, част VIII;
и)
плодове и зеленчуци, част IX;
й)
преработени плодови и зеленчукови продукти, част X;
к)
банани, част XI;
л)
вино, част XII;
м)
живи дървета и други растения, луковици, корени и други подобни, рязан цвят и декоративна растителност, част ХIII;
н)
тютюн, част XIV;
о)
говеждо и телешко месо, част XV;
п)
мляко и млечни продукти, част XVI;
р)
свинско месо, част XVII;
с)
овче месо и козе месо, част XVIII;
т)
яйца, част XIX;
у)
птиче месо, част XX;
ф)
етилов алкохол от земеделски произход, част XXI;
х)
пчелни продукти, част XXII;
ц)
копринени буби, част XXIII;
ч)
други продукти, част XXIV.
Член 2
Общи разпоредби на общата селскостопанска политика (ОСП)
Регламент (ЕС) № 1306/2013 и разпоредбите, приети в съответствие с него, се прилагат по отношение на мерките, определени в настоящия регламент.
Член 3
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат отнасящите се до някои сектори определения, които се съдържат в приложение II.
2. Определенията, съдържащи се в приложение II, част II, раздел Б, се прилагатдо края на пазарна година за захар 2016/2017.
3. За целите на настоящия регламент се прилагат определенията, съдържащи се в Регламент (ЕС) № 1306/2013, Регламент (ЕС) № 1307/2013на Европейския парламент и на Съвета (20) и Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета (21) освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент.
4. За да се вземат предвид специфичните характеристики на сектора на ориза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за изменение на определенията относно сектора на ориза, посочени в част I от приложение II, в степента, необходима за актуализирането им съобразно пазарните промени.
5. За целите на настоящия регламент:
а)
„по-слабо развити региони“ означава регионите, определени като такива в член 90, параграф 2, първа алинея, буква а), от Регламент (ЕС) № 1303/2013 на Европейския парламент и на Съвета] (22).
б)
„неблагоприятно климатично събитие, което може да бъде приравнено на природно бедствие“ означава климатични условия като слана, градушка, заледяване, дъжд или суша, които унищожават над 30 % от средногодишната продукция на даден земеделски стопанин за предшестващия тригодишен период или средния обем за три години на база предшестващия петгодишен период, като се изключват най-високият и най-ниският показател.
Член 4
Корекции на номенклатурата на Общата митническа тарифа, използвана за селскостопански продукти
Когато е необходимо с оглед отчитане на измененията в Комбинираната номенклатура, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за коригиране в настоящия регламент на описанието на продуктите и препратките към позициите или подпозициите на Комбинираната номенклатура.
Член 5
Коефициенти на превръщане за ориза
Комисията може да приема актове за изпълнение относно:
а)
определянето на коефициентите на превръщане за ориза в различните стадии на преработка, разходите за преработка и стойността на вторичните продукти;
б)
приемането на всички необходими мерки относно прилагането на коефициентите на превръщане за ориза.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 6
Пазарни години
Определят се следните пазарни години:
а)
от 1 януари до 31 декември на дадена година за секторите на плодовете и зеленчуците, на преработените плодове и зеленчуци и на бананите;
б)
от 1 април до 31 март на следващата година за сектора на сухия фураж и сектора на бубарството;
в)
от 1 юли до 30 юни на следващата година за:
i)
сектора на зърнените култури;
ii)
сектора на семената;
iii)
сектора на маслиновото масло и трапезните маслини;
iv)
сектора на лена и конопа;
v)
сектора на млякото и млечните продукти;
г)
от 1 август до 31 юли на следващата година за лозаро-винарския сектор;
д)
от 1 септември до 31 август на следващата година за сектора на ориза;
е)
от 1 октомври до 30 септември на следващата година за сектора на захарта.
Член 7
Референтни прагове
1. Определят се следните референтни прагове:
а)
по отношение на сектора на зърнените култури - 101,31 EUR/тон, на етапа на продажба на едро, за стоки, доставени до склад, преди разтоварване;
б)
по отношение на неолющения ориз - 150 EUR/тон за стандартно качество, определено в точка А от приложение III, на етапа на продажба на едро, за стоки, доставени до склад, преди разтоварване;
в)
по отношение на захар със стандартно качество, определено в точка Б от приложение III, за непакетирана захар франко завод:
i)
за бяла захар: 404,4 EUR/тон;
ii)
за сурова захар: 335,2 EUR/тон;
г)
по отношение на сектора на говеждото и телешкото месо - 2 224 EUR/тон за кланични трупове на мъжки животни от рода на едрия рогат добитък от клас по конформация/залоеност R3 по скалата на Съюза за класификация на кланични трупове на едър рогат добитък на възраст осем месеца или повече, посочена в буква А от приложение IV;
д)
по отношение на сектора на млякото и млечните продукти:
i)
246,39 EUR на 100 kg - за масло;
ii)
169,80 EUR на 100 kg - за обезмаслено мляко на прах;
е)
по отношение на свинското месо - 1 509,39 EUR/тон за кланични трупове на свине със стандартно качество, определено на база тегло и съдържание на постно месо в съответствие със скалата на Съюза за класификация на кланични трупове на свине, посочена в буква Б от приложение IV, както следва:
i)
кланични трупове с тегло от 60 до по-малко от 120 kg: клас Е;
ii)
кланични трупове с тегло от 120 до 180 kg: клас R;
ж)
по отношение на сектора на маслиновото масло:
i)
1 779 EUR/тон за необработено маслиново масло „extra virgin“;
ii)
1 710 EUR/тон за необработено маслиново масло;
iii)
1 524 EUR/тон за маслиново масло за осветление с две степени на съдържание на свободни киселини, като тази сума се намалява с 36,70 EUR/тон за всяка допълнителна степен на киселинност.
2. Предвидените в параграф 1 референтни прагове са предмет на преглед от страна на Комисията, като се вземат предвид обективни критерии, а именно новостите в производството, разходите за производството (особено за суровини) и пазарните тенденции. При необходимост референтните прагове се актуализират в съответствие с обикновената законодателна процедура съобразно развитието на производството и пазарите.
ЧАСТ II
ВЪТРЕШЕН ПАЗАР
ДЯЛ I
ИНТЕРВЕНЦИЯ НА ПАЗАРА
ГЛАВА I
Публична интервенция и помощ за частно складиране
Раздел 1
Общи разпоредби относно публичната интервенция и помощта за частно складиране
Член 8
Обхват
В настоящата глава се определят правилата за интервенция на пазара по отношение на:
а)
публичната интервенция, когато продуктите се изкупуват от компетентните органи на държавите членки и се държат на склад от тях до пласирането им, и
б)
отпускането на помощ за складиране на продукти от частни оператори.
Член 9
Произход на отговарящите на условията продукти
Продуктите, които отговарят на условията за изкупуване на базата на публична интервенция или за отпускане на помощ за частно складиране, трябва да са с произход от Съюза. Освен това, ако са получени от селскостопански култури, тези култури трябва да са добити в Съюза, а ако са получени от мляко, това мляко трябва да е произведено в Съюза.
Член 10
Скали на Съюза за класификация на кланични трупове
Скалите на Съюза за класификация на кланични трупове се прилагат в съответствие с приложение IV, съответно точки А и Б в сектора на говеждото и телешкото месо по отношение на кланични трупове на едър рогат добитък на възраст осем месеца или повече и в сектора на свинското месо по отношение на кланични трупове на свине, различни от използваните за разплод.
В сектора на овчето месо и козето месо държавите членки могат да прилагат скала на Съюза за класификация на кланични трупове на овце в съответствие с правилата, определени в буква В от приложение IV.
Раздел 2
Публична интервенция
Член 11
Продукти, отговарящи на условията за публична интервенция
Публична интервенция се прилага по отношение на следните продукти при условията, установени в настоящия раздел, и при всички допълнителни изисквания и условия, които могат да бъдат определени от Комисията чрез делегирани актове в съответствие с член 19 и актове за изпълнение в съответствие с член 20:
а)
обикновена пшеница, твърда пшеница, ечемик и царевица;
б)
неолющен ориз;
в)
прясно или охладено месо от сектора на говеждото и телешкото месо, попадащо под кодове по КН 0201 10 00 и от 0201 20 20 до 0201 20 50;
г)
масло, произведено директно и изключително от пастьоризирана сметана, получена директно и изключително от краве мляко в одобрено предприятие в Съюза, с минимално тегловно съдържание на млечни мазнини 82 % и максимално тегловно съдържание на вода 16 %;
д)
обезмаслено мляко на прах от най-високо качество, произведено от краве мляко в одобрено предприятие в Съюза чрез процес на впръскване, с минимално тегловно съдържание на протеини 34,0 % от обезмасленото сухо вещество.
Член 12
Периоди на публична интервенция
Публична интервенция се прилага за:
а)
обикновена пшеница, твърда пшеница, ечемик и царевица - от 1 ноември до 31 май;
б)
неолющен ориз - от 1 април до 31 юли;
в)
говеждо и телешко месо - през цялата година;
г)
масло и обезмаслено мляко на прах - от 1 март до 30 септември.
Член 13
Откриване и закриване на публичната интервенция
1. През периодите, посочени в член 11, публичната интервенция:
а)
е открита за обикновена пшеница, масло и обезмаслено мляко на прах;
б)
може да бъде открита от Комисията, чрез актове за изпълнение, за твърда пшеница, ечемик, царевица и неолющен ориз (включително конкретни сортове или видове неолющен ориз), ако го изисква положението на пазара. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2;
в)
може да бъде открита от Комисията за сектора на говеждото и телешкото месо, чрез актове за изпълнение, приети, без да се прилага процедурата, посочена в член 229, параграф 2 или 3, ако за определен съгласно член 20, първа алинея, буква в) представителен период средната пазарна цена в дадена държава членка или регион на държава членка, регистрирана въз основа на скалата на Съюза за класификация на кланични трупове на едър рогат добитък, посочена в приложение IV, буква А е под 85 % от референтния праг, определен в член 7, параграф 1, буква г).
2. Комисията може да приема актове за изпълнение относно закриване на публичната интервенция за сектора на говеждото и телешкото месо, когато за представителен период, определен съгласно член 20, първа алинея, буква в), вече не са изпълнени условията, предвидени в параграф 1, буква в) от настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат без да се прилага процедурата, посочена в член 229, параграфи 2 или 3.
Член 14
Изкупуване на фиксирана цена или чрез тръжна процедура
Когато е открита публична интервенция съгласно член 13, параграф 1, мерките за определяне на изкупните цени за продуктите, посочени в член 11, както и, когато е приложимо, мерките за количествени ограничения, когато изкупуването се извършва на фиксирана цена, се приемат от Съвета в съответствие с член 43, параграф 3 от ДФЕС.
Член 15
Публична интервенционна цена
1. Публична инте,рвенционна цена означава:
а)
цената, на която продуктите се изкупуват при публична интервенция, когато това изкупуване става на фиксирана цена; или
б)
максималната цена, на която могат да се изкупуват продукти, отговарящи на условията за публична интервенция, когато това изкупуване става чрез тръжна процедура.
2. Мерките за определяне на равнището на публичната интервенционна цена, в т.ч. размерите на увеличенията и намаленията, се приемат от Съвета в съответствие с член 43, параграф 3 от ДФЕС
Член 16
Общи принципи за пласиране на продукти, изкупени при публична интервенция
1. Пласирането на продукти, изкупени при публична интервенция, се осъществява по такъв начин, че:
а)
да се избегнат всякакви смущения на пазара,
б)
да се осигури равен достъп до продуктите и равно третиране на купувачите, и
в)
да бъде в съответствие с ангажиментите, произтичащи от международните споразумения, сключени в съответствие с ДФЕС.
2. Продуктите, изкупени при публична интервенция, могат да бъдат пласирани чрез предоставянето им на схемата за разпределяне на храна на най-нуждаещите се лица в Съюза, установени в съответните правни актове на Съюза. В тези случаи счетоводната стойност на тези продукти е на равнището на съответната фиксирана публична интервенционна цена, посочена в член 14, параграф 2 от настоящия регламент.
3. Всяка година Комисията оповестява публично данни за условията, при които закупените при публична интервенция продукти са били продадени през предходната година.
Раздел 3
Помощ за частно складиране
Член 17
Продукти, отговарящи на условията
Помощ за частно складиране може да се отпуска за следните продукти, при спазване на условията, определени в настоящия раздел, и на всички допълнителни изисквания и условия, които се приемат от Комисията чрез делегирани актове в съответствие с член 18, параграф 1, член 19 и чрез актове за изпълнение в съответствие с член 18, параграф2, или член 20:
а)
бяла захар;
б)
маслиново масло;
в)
ленени влакна;
г)
прясно или охладено месо от едър рогат добитък на възраст осем месеца или повече;
д)
масло, произведено от сметана, получена директно и изключително от краве мляко;
е)
сирене;
ж)
обезмаслено мляко на прах, произведено от краве мляко;
з)
свинско месо;
и)
овче и козе месо.
Буква е) от първа алинея се ограничава до сирена със защитено наименование за произход или със защитено географско указание съгласно Регламент (ЕС) № 1151/2012, които се държат на склад по-дълго от периода на зреене, определен в продуктовата спецификация на съответния продукт, посочена в член 7 от същия регламент, и/или период на зреене, който допринася за повишаване на стойността на сиренето.
Член 18
Условия за отпускане на помощ
1. Когато е необходимо, за да се осигури прозрачност на пазара, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за определяне на условията, при които тя може да реши да предостави помощ за частно складиране на продуктите, изброени в член 16, като отчита:
а)
средните пазарни цени, регистрирани в Съюза и референтните прагове и производствените разходи за съответните продукти; и/или
б)
необходимостта да се реагира своевременно на особено трудна пазарна ситуация или икономически събития със значително негативно влияние върху маржовете в сектора.
2. Комисията може да приеме актове за изпълнение относно:
а)
предоставяне на помощ за частно складиране на продуктите, изброени в член 17, като отчита условията, посочени в параграф 1 от настоящия член.
б)
ограничаване на предоставянето на помощ за частно складиране.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
3. Мерките за определяне на размера на предвидената в член 17 помощ за частно складиране се приемат от Съвета в съответствие с член 43, параграф 3 от ДФЕС.
Раздел 4
Общи разпоредби относно публична интервенция и помощ за частно складиране
Член 19
Делегирани правомощия
1. За да се направи необходимото продуктите, изкупени при публична интервенция или подлежащи на помощ за частно складиране, да са подходящи за дългосрочно складиране и да са в добро състояние, здрави и с подходящо пазарно качество и за да се вземат предвид специфичните характеристики на различните сектори, с цел осигуряване на икономически ефективно извършване на публичната интервенция и частното складиране, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за определяне на изискванията и условията, на които трябва да отговарят тези продукти, в допълнение към изискванията, определени в настоящия регламент. Тези изисквания и условия имат за цел да гарантират по отношение на изкупените и складирани продукти:
а)
тяхното качество от гледна точка на параметрите за качество, групите качество, класовете качество, категориите продуктови характеристики и възраст;
б)
съответствието им с условията от гледна точка на количествата, пакетирането, включително етикетирането, съхранението, предходните договори за складиране, одобряването на предприятията и етапа на обработка на продуктите, за които се отнасят публичната интервенционна цена и помощта за частно складиране.
2. За да се вземат предвид специфичните характеристики на секторите на зърнените култури и на неолющения ориз, Комисията [17 декември 2013 г.] се оправомощава да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за определяне на критериите за качество по отношение на изкупуването и продажбите на обикновена пшеница, твърда пшеница, ечемик, царевица и неолющен ориз.
3. За да се осигури подходящ капацитет за складиране, както и ефективността на системата за публична интервенция от гледна точка на рентабилност, разпределение и достъп на операторите и за да се поддържа качеството на изкупените при публична интервенция продукти до тяхното пласиране в края на периода на складиране, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за определяне на:
а)
изискванията, които трябва да бъдат изпълнени по отношение на местата за складиране за всички продукти, обект на публична интервенция;
б)
правилата относно складирането на продукти във и извън държавата членка, която отговаря за тях и за обработката на тези продукти по отношение на митата и всички други суми, предоставяни или събирани в рамките на ОСП.
4. За да се осигури желаният ефект върху пазара от помощта за частно складиране, Комисията се оправомощава да приема в съответствие с член 227 делегирани актове за определяне на:
а)
правилата и условията, приложими в случаи, когато складираното количество е по-малко от договореното количество;
б)
условията за предоставяне на авансово плащане на такава помощ;
в)
условията, при които може да се реши продуктите, включени в договори за частно складиране, да могат да бъдат повторно предложени на пазара или пласирани.
5. За да се осигури правилното функциониране на публичната интервенция и на системите за частно складиране, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227:
а)
предвиждащи използването на тръжни процедури, които да гарантират равен достъп до стоките и равно третиране на операторите;
б)
за определяне на допълнителните условия, на които да отговарят операторите, за да се улеснят ефективното управление и контрол на системата за държавите членки и операторите;
в)
за установяване на изискване за операторите да предоставят гаранция, обезпечаваща изпълнението на задълженията им.
6. За да се вземат предвид техническите промени и потребностите на секторите, посочени в член 10, както и необходимостта да се стандартизира представянето на различните продукти с цел подобряване на прозрачността на пазара, регистриране на цените и прилагане на мерките за пазарна интервенция, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227:
а)
за адаптиране и актуализиране на разпоредбите на приложение IV относно скалите на Съюза за класификация, идентифициране и представяне на кланични трупове;
б)
за установяване на допълнителни разпоредби, свързани с класифицирането,включително чрез квалифицирани класификатори, с категоризирането, в това число техники за автоматизирано категоризиране, с идентифицирането, претеглянето и маркирането на кланични трупове, с изчисляването на средните цени в Съюза и с коефициентите на претегляне, използвани в изчислението на тези цени;
в)
за определяне на дерогации в сектора на говеждото и телешкото месо от разпоредбите и на специални дерогации, които да могат да се предоставят от държавите членки на кланици, където се колят малък брой животни от рода на едрия рогат добитък, и допълнителни разпоредби за съответните продукти, в това число разпоредби, отнасящи се до класовете по конформация и залоеност, и, в сектора на овчето месо, допълнителни разпоредби по отношение на теглото, цвета на месото и залоеността, и критерии за класификацията на агнета с ниско тегло;
г)
за даване на разрешение на държавите членки да не прилагат скалата за категоризиране на кланични трупове на свине и разрешение да използват допълнителни критерии за оценка, освен теглото и оцененото съдържание на постно месо, или за постановяване на дерогации от тази скала.
Член 20
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на мерките, необходими за еднакво прилагане на настоящата глава. Тези мерки могат да се отнасят по-специално до следното:
а)
разходите, които да се заплащат от операторите, когато доставените за публична интервенция продукти не отговарят на минималните изисквания за качество;
б)
определяне на минимален складов капацитет на местата за интервенционно складиране;
в)
представителните периоди, пазарите и пазарните цени, необходими за прилагане на настоящата глава;
г)
доставката на продуктите, които се изкупуват при публична интервенция, транспортните разходи, които се поемат от оферента, приемането на продуктите от разплащателните агенции и плащането;
д)
различните операции, свързани с процеса на обезкостяване за сектора на говеждото и телешкото месо;
е)
практическите ред и условия за пакетиране, предлагане на пазара и етикетиране на продуктите;
ж)
процедурите за одобряване на предприятията, които произвеждат масло и обезмаслено мляко на прах, за целите на настоящата глава;
з)
всяко разрешение за складиране извън територията на държавата членка, в която са изкупени и складирани продуктите;
и)
продажбата или реализацията на продуктите, изкупени при публична интервенция, по-специално по отношение на продажните цени, условията за изваждане от склад, последващото използване или местоназначението на освободените продукти, включително процедурите във връзка с продуктите, предоставени за използване по схема, посочена в член 16, параграф 2, в това число прехвърлянията между държавите членки;
й)
по отношение на изкупените при публичната интервенция продукти - разпоредбите, свързани с възможността държавите членки, на тяхна собствена отговорност, да продават останали на склад малки количества или количества, които не могат вече да бъдат преопаковани или, които са с влошено качество;
к)
по отношение на частното складиране - сключването и съдържанието на договорите между компетентния орган на държавата членка и заявителите;
л)
поставянето и държането на продукти под режим на частно складиране и изваждането им от склад;
м)
продължителността на периода на частно складиране и разпоредбите, съгласно които такива периоди, след като веднъж са определени в договорите, могат да бъдат съкратени или удължени;
н)
процедурите, които да се следват при изкупуване на фиксирана цена, включително процедурите за предоставяне на гаранция и нейния размер, или при отпускане на предварително определена помощ за частно складиране;
о)
използването на тръжни процедури, както за публична интервенция, така и за частно складиране, по-специално във връзка с:
i)
подаването на оферти или тръжни предложения и минималното количество за едно заявление или тръжно предложение;
ii)
процедурите за предоставяне на гаранция и нейния размер; и
iii)
подбора на оферти, с който да се осигури даване на предпочитание на онези от тях, които са най-благоприятни за Съюза, като същевременно се оставя възможност да не следва задължително възлагане на поръчка.
п)
прилагането на скалите на Съюза за класификация на кланични трупове на говеда, свине и овце;
р)
различно представяне на кланични трупове и половинки кланични трупове от посоченото в буква А.IV от приложение IV, с цел установяване на пазарните цени;
с)
коефициентите за корекция, които да се прилагат от държавите членки и да се използват за различно представяне на кланичните трупове на говеда и овце, в случай че не се използва референтното представяне;
т)
практическите ред и условия за маркирането на класифицираните кланични трупове и за изчисляване от Комисията на среднопретеглената цена в Съюза за кланични трупове на говеда, свине и овце;
у)
разрешението на държавите членки, по отношение на свине, заклани на тяхна територия, да предвидят различно представяне на кланични трупове от свине спрямо определеното в приложение IV, буква Б.III, ако е изпълнено едно от следните условия:
i)
утвърдената на тяхна територия търговска практика се различава от стандартното представяне, определено в буква Б.III, първа алинея от приложение IV;
ii)
обусловено е от техническите изисквания;
iii)
кланичните трупове са одрани равномерно.
ф)
разпоредбите за преглед на място на прилагането на класификацията на кланичните трупове в държавите членки от комитет на Съюза, съставен от експерти от Комисията и експерти, назначени от държавите членки, за да се гарантира точност и надеждност на класификацията на кланичните трупове. В тези разпоредби се предвиждат разходите, произтичащи от дейността по прегледа, да се поемат от Съюза.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 21
Други изпълнителни правомощия
Комисията приема актовете за изпълнение за даване на разрешение на държавите членки за агнета с тегло на кланичния труп по-малко от 13 kg чрез дерогация от приложение IV, буква В.III да използват следните критерии за класификация:
а)
тегло на кланичния труп;
б)
цвят на месото;
в)
степен на залоеност.
Тези актове за изпълнение се приемат без да прилага процедурата, посочена в член 229, параграф 2 или 3.
ГЛАВА II
Схеми за помощ
Раздел 1
Схеми за подобряване на достъпа до храна
Член 22
Целева група
Схемите за помощ, предназначени за подобряване на разпространението на селскостопански продукти и за подобряване на хранителните навици на децата са насочени към децата, които посещават редовно детски ясли, градини, или учебни заведения за начално или средно образование, които се администрират или са признати от компетентните органи на държавите членки.
Подраздел 1
Схемаза предлагане на плодове и зеленчуци в училищата
Член 23
Помощ за доставка на плодове и зеленчуци, преработени плодове и зеленчуци и бананови продукти на децата
1. Помощ от Съюза се отпуска за:
а)
предоставяне на децата в образователните заведения, посочени в член 22, на продукти от секторите на плодовете и зеленчуците, на преработените плодове и зеленчуци и на бананите; и
б)
някои свързани с това разходи за логистика и разпределяне, оборудване, популяризиране, наблюдение, оценка и съпътстващи мерки.
2. Държавите членки, които желаят да участват в схемата, предварително разработват на национално или на регионално равнище стратегия за нейното прилагане. Те предвиждат също така съпътстващите мерки, необходими за осигуряване на ефективността на схемата, които могат да включват информация за мерките за обучение относно здравословното хранене, местните хранителни вериги и борбата с разхищението на храни,.
3. При изготвяне на стратегиите си държавите членки съставят списък на продукти от секторите на плодовете и зеленчуците, на преработените плодове и зеленчуци и на бананите, които отговарят на условията на съответните схеми. Този списък не включва продуктите, които са изброени в приложение V.
В надлежно обосновани случаи обаче, когато една държава членка желае да гарантира широк асортимент по схемата или иска да направи своята схема по-привлекателна, тя може да предвиди в стратегията си допускането на такива продукти, при положение че бъдат добавени само ограничени количества от посочените в това приложение вещества.
Държавите членки гарантират, че компетентните им органи в областта на здравеопазването одобряват списъка на продуктите, които са допустими по тяхната схема.
Държавите членки избират своите продукти въз основа на обективни критерии, които могат да включват съображения за опазване на здравето и околната среда, сезонност, разнообразие или наличие на продукция, като се дава приоритет на продуктите с произход от Съюза, доколкото това е практически осъществимо, и по-специално на местни покупки, местни пазари, късите вериги на доставки или ползите за околната среда.
4. Мерките за определяне на помощта от Съюза, посочена в параграф 1, се приемат от Съвета в съответствие с член 43, параграф 3 от ДФЕС.
5. Помощта от Съюза, посочена в параграф 1, се отпуска на всяка държава членка по обективни критерии, основани на дела на деца на възраст от шест до десет години.
Участващите в схемата държави членки кандидатстват ежегодно за помощ от Съюза въз основа на тяхната стратегия, посочена в параграф 2.
Мерките за определяне на минималния размер на помощта от Съюза за всяка държава членка, участваща в схемата, и за индикативното и окончателното разпределяне на помощта по държави членки се приемат от Съвета в съответствие с член 43, параграф 3 от ДФЕС.
6. Помощта от Съюза, предвидена в параграф 1, не се използва за заместване на финансирането на съществуващи национални схеми за предлагане на плодове и зеленчуци, преработени плодове и зеленчуци и банани в училищата или други схеми за предлагане в училищата, които включват такива продукти.
Въпреки това, ако дадена държава членка вече е създала схема, която би отговаряла на условията за помощ от Съюза съгласно настоящия член, и възнамерява да я разшири или да подобри нейната ефективност, в това число по отношение на целевата група на схемата, нейната продължителност или отговарящите на условията продукти, може да се отпусне помощ от Съюза, при условие че се спазват границите, определени в съответствие с член 43, параграф 3 от ДФЕС, във връзка със съотношението на помощта от Съюза към цялостното национално участие. В този случай държавата членка посочва в стратегията си за прилагане как възнамерява да разшири схемата си или да подобри нейната ефективност.
7. Държавите членки могат в допълнение към помощта от Съюза да отпускат национална помощ в съответствие с член 217.
8. Схемата на Съюза за предлагане на плодове и зеленчуци в училищата не засяга никоя отделна национална схема за предлагане на плодове и зеленчуци в училищата, която е съвместима с правото на Съюза.
9. Съюзът може също така да финансира по член 6 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, мерки за информиране, наблюдение и оценка, свързани със схемата за предлагане на плодове и зеленчуци в училищата, включително мерки за повишаване на обществената осведоменост за нея и свързаните с това мерки за изграждане на мрежи.
10. Участващите държави членки оповестяват публично на местата за разпространение на храна своето участие в схемата за подпомагане и факта, че тя се субсидира от Съюза.
Член 24
Делегирани правомощия
1. С цел да се насърчи изграждането на здравословни хранителни навици у децата и да се осигури насочването на помощта към децата от целевата група, посочен в член 22, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 във връзка с правилата относно:
а)
допълнителните критерии, свързани с насочването на помощта от държавите членки;
б)
одобряването и подбора на кандидатите за помощ от държавите членки;
в)
изготвянето на националните или регионалните стратегии и относно съпътстващите мерки.
2. За да се осигури ефикасното и целенасочено използване на фондовете на Съюза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно:
а)
метода за преразпределяне на индикативното разпределение на помощта, посочено в член 23, параграф 5, между държавите членки въз основа на получените заявления за помощ;
б)
разходите в стратегиите на държавите членки, които отговарят на условията за помощ от Съюза и възможността за определяне на общ таван за специфичните разходи;
в)
задължението на държавите членки да наблюдават и оценяват ефективността на схемите си за предлагане на плодове и зеленчуци в училищата.
3. За да се разшири осведомеността за схемата, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227, изискващи от държавите членки, които прилагат схема за предлагане на плодове и зеленчуци в училищата, да популяризират субсидиращата роля на помощта от Съюза.
Член 25
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на мерките, необходими за прилагането на настоящия подраздел, включително:
а)
информацията, която да съдържат стратегиите на държавите членки;
б)
заявленията за помощ и плащанията;
в)
методите за популяризиране на схемата и мерките за изграждане на мрежи в това отношение;
г)
подаването, формата и съдържанието на докладите за мониторинг и за оценка от държавите членки, участващи в схемата на Съюза за предлагане на плодове и зеленчуци в училищата.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Подраздел 2
Схема за предлагане на мляко в училищата
Член 26
Помощ за доставка на мляко и млечни продукти на децата
1. Съюзът отпуска помощ за доставка на учениците в учебните заведения, посочени в член 22 на определени млечни и преработени млечни продукти, попадащи под кодове по КН 0401, 0403, 0404 90 и 0406 или код по КН 2202 90.
2. От 1 август 2015 г. държавите членки, които желаят да участват в схемата, трябва да имат предварителна стратегия за нейното прилагане на национално или на регионално равнище. Те предвиждат също така съпътстващите мерки, които могат да включват информация за мерките за обучение относно здравословното хранене, местните хранителни вериги и борбата с разхищението на храни, необходими за осигуряване на ефективността на програмата.
3. При изготвянето на стратегиите си държавите членки съставят списък на млеката и млечните продукти, които са допустими по тяхните схеми в съответствие с правилата, приети от Комисията съгласно член 27.
4. С изключение на безплатното раздаване на храна на деца в учебни заведения, помощта от Съюза, посочена в параграф 1, не се използва за заместване на финансиране на съществуващи национални схеми за предлагане на мляко и млечни продукти в училищата или други схеми за предлагане на продукти в училищата, които включват мляко или млечни продукти. Въпреки това, ако държава членка вече е създала схема, която би отговаряла на условията за помощ от Съюза съгласно настоящия член, и възнамерява да я разшири или да подобри нейната ефективност, в това число по отношение на целевата група на схемата, нейната продължителност или допустимите продукти, помощ от Съюза може да се отпуска. В този случай държавата членка посочва в стратегията си за прилагане как възнамерява да разшири схемата си или да подобри нейната ефективност.
5. Държавите членки могат в допълнение към помощта от Съюза да отпускат национална помощ в съответствие с член 217.
6. Схемата на Съюза за предлагане на мляко и млечни продукти в училищата не засяга никоя отделна национална схема за насърчаване на консумацията на мляко и млечни продукти в училищата, която е съвместима със законодателството на Съюза.
7. Мерките за определяне на помощта от Съюза за всички категории мляко и млечни продукти и на максималното количество, допустимо за получаване на помощ от Съюза, предвидена в параграф 1, се приемат от Съвета в съответствие с член 43, параграф 3 от ДФЕС.
8. Участващите държави членки оповестяват публично на местата за разпространение на храна своето участие в схемата за подпомагане и факта, че тя се субсидира от Съюза.
Член 27
Делегирани правомощия
1. За да се отчете развитието в тенденциите за консумация на млечни продукти, иновациите и новостите на пазара на млечни продукти, наличието на продукти на различните пазари на Съюза, и хранителните аспекти, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227, в които да се определят:
а)
продуктите, които са допустими за схемата в съответствие с разпоредбите, определени в член 26, параграф 1, и като се вземат предвид хранителните аспекти;
б)
разработването на националните или регионални стратегии от държавите членки, в това число съпътстващите мерки; както и
в)
мерките, необходими за наблюдението и оценката.
2. За да се осигури ефикасното и ефективно използване на помощта на Съюза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно:
а)
правилата за допустимост за подпомагане на бенефициерите и заявителите,;
б)
изискването заявителите да се одобряват от държавите членки;
в)
използването на млечни продукти, за които се получава подпомагане, при приготвянето на храна в учебните заведения.
3. За да се гарантира, че заявителите за помощ спазват задълженията си, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно изискването за предоставяне на гаранция, когато се извършва авансово плащане на помощта.
4. За да се разшири осведомеността за схемата за помощ, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227, в които се уточняват условията, при които държавите членки могат да популяризират участието си в схемата за помощ и факта, че тя се субсидира от Съюза.
5. За да се гарантира, че помощта намира оражение в цената, на която продуктите се предоставят в рамките на схемата, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за определяне на правила за въвеждане на наблюдение на цените в рамките на схемата.
Член 28
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на мерките, необходими за прилагането на настоящия раздел, включително относно:
а)
процедурите за осигуряване на спазването на максималното количество, допустимо за отпускане на помощ;
б)
процедурите за определяне и размера на гаранцията, която се предоставя, когато се извършва авансово плащане;
в)
информацията, която се предоставя на държавите членки за одобрение на заявителите, заявленията за помощ и плащанията;
г)
методите за популяризиране на схемата;
д)
управлението на наблюдението на цените съгласно член 27, параграф 5.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Раздел 2
Помощ в сектор маслиново масло и трапезни маслини
Член 29
Програми за подпомагане на сектора на маслиновото масло и на трапезните маслини
1. Съюзът финансира тригодишна работна програма, която да бъде изготвена от организациите на производителите, признати по силата на член 152, асоциациите на организациите на производителите, признати по силата на член 156 или междубраншовите организации, признати по силата на член 157 в една или няколко от следните области:
a)
наблюдение и управление на пазара в сектора на маслиновото масло и трапезните маслини;
б)
подобряване на въздействието върху околната среда при отглеждане на маслини;
в)
подобряване на конкурентоспособността на отглеждането на маслини чрез модернизация;
г)
подобряване на производственото качество на маслиновото масло и трапезните маслини;
д)
системата за проследяване, сертифицирането и запазването на качеството на маслиновото масло и трапезните маслини, по-специално контрола на качеството на маслиновите масла, продавани на крайните потребители, под ръководството на националните администрации;
е)
разпространяване на информация относно мерките, осъществявани от организациите на производители, асоциациите на организациите на производителите или междубраншовите организации с цел подобряване на качеството на маслиновото масло и на трапезните маслини.
2. Финансирането от Съюза на работните програми, посочени в параграф 1, е:
а)
11 098 000 EUR годишно за Гърция;
б)
576 000 EUR годишно за Франция; и
в)
35 991 000 EUR годишно за Италия.
3. Максималното финансиране от Съюза за работните програми по параграф 1 е равно на сумите, които държавите членки са удържали. Максималното финансиране на допустимите разходи е:
а)
75 % за дейности в областите, посочени в параграф 1, букви а), б) и в);
б)
75 % за инвестиции в дълготрайни активи и 50 % за други дейности в областта, посочена в параграф 1, буква г);
в)
75 % за работните програми, провеждани в най-малко три трети държави или държави членки непроизводителки от признати организации, посочени в параграф 1 от най-малко две държави членки производителки в областите, посочени в параграф 1, букви д) и е), и 50 % за другите дейности в тези области.
Държавите членки осигуряват допълнително финансиране в размер до 50 % от разходите, които не се покриват от финансирането от Съюза.
Член 30
Делегирани правомощия
За да се осигури ефикасното и ефективно използване на помощта от Съюза, предвидена в член 29, и за да се подобри качеството на производството на маслиново масло и трапезни маслини, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно:
а)
специфичните мерки във връзка с посочените в член 29, параграф 1 области, които могат да бъдат финансирани чрез помощта от Съюза и дейностите и разходите, които не могат да бъдат финансирани;
б)
минималното разпределяне от държавите членки на финансирането от Съюза за конкретни области;
в)
изискването за предоставяне на гаранция, когато заявлението за одобряване на дадена работна програма е подадено и когато се извършва авансово плащане на помощта;
г)
критериите, които да бъдат взети предвид от държавите членки при подбора и одобряването на работните програми.
Член 31
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на необходимите за прилагане на настоящия раздел мерки относно:
а)
изпълнението на работните програми и измененията на тези програми;
б)
изплащането на помощ, включително авансовото плащане на помощ;
в)
процедурите за определяне и размера на гаранцията, която да бъде предоставена, когато заявлението за одобряване на дадена работна програма е подадено и когато се извършва авансово плащане на помощ.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Раздел 3
Помощ в сектора на плодовете и зеленчуците
Член 32
Оперативни фондове
1. Организациите на производители в сектора на плодовете и зеленчуците и/или техните асоциации могат да създадат оперативен фонд. Фондът се финансира от:
а)
финансови вноски от:
i)
членове на организация на производители и/или на самата организация на производители; или
ii)
асоциации на организации на производители чрез членовете на тези асоциации;
б)
финансова помощ от Съюза, която може да бъде предоставена на организациите на производители или на техните асоциации, когато тези асоциации представляват, управляват и прилагат оперативна програма или частична оперативна програма, в съответствие с условията, които се приемат от Комисията чрез делегираните актове съгласно член 37 и актове за изпълнение съгласно член 38.
2. Оперативните фондове се използват само за финансиране на оперативни програми, представени на държавите членки и одобрени от тях.
Член 33
Оперативни програми
1. Оперативните програми в сектора на плодовете и зеленчуците имат продължителност най-малко три години и най-много пет години. Те си поставят поне две от целите, посочени в член 152, параграф 1, буква в), или две от следните цели:
а)
планиране на производството, включително прогнозиране и наблюдение на производството и консумацията;
б)
подобряване на качеството на продуктите, независимо дали са в пресен или преработен вид;
в)
увеличаване на търговската стойност на продуктите;
г)
популяризиране на продуктите, независимо дали са в пресен или преработен вид;
д)
екологични мерки, особено такива, свързани с водата, и методи на производство, с които се опазва околната среда, включително биологично земеделие;
е)
предотвратяване и управление на кризи.
Оперативните програми се представят на държавите членки за тяхното одобрение.
2. Асоциациите на организациите на производителите могат също така да представят цялостна или частична оперативна програма, състояща се от мерки, които са определени, но не са реализирани от членуващите в тях организации в рамките на техните оперативни програми. Заоперативните програми на асоциациите на организациите на производителите важат същите правила, както за оперативните програми на организациите на производителите и те се разглеждат с оперативните програми на членуващите в асоциацията организации.
За тази цел държавите членки гарантират, че:
а)
мерките по оперативните програми на асоциация на организации на производители са изцяло финансирани от вноските на организациите, членуващи в асоциацията, и че средствата са взети от оперативните фондове на тези членуващи организации;
б)
мерките и съответното финансово участие са определени в оперативната програма на всяка от членуващите организации;
в)
няма двойно финансиране.
3. Предотвратяването и управлението на кризи, посочено в параграф 1, първа алинея, буква е), е свързано с избягване на кризи и справяне с кризите на пазарите на плодове и зеленчуци и във връзка с това включва:
а)
инвестиции за по-ефективно управление на количествата, пуснати на пазара;
б)
мерки за обучение и обмен на най-добри практики;
в)
насърчаване и комуникация, независимо дали е с превантивна цел или във времена на криза;
г)
подкрепа за административните разходи по създаване на взаимоспомагателни фондове;
д)
презасаждане на овощни градини, когато това е необходимо поради задължително изкореняване по съображения, свързани със здравето на човека или растенията, по инструкции на компетентния орган на държавата членка;
е)
изтегляне от пазара;
ж)
събиране на реколтата на зелено или небране на реколтата;
з)
застраховане на реколтата.
Подпомагането на застраховането на реколтата съдейства за запазване на доходите на производителите, когато има загуби вследствие на природни бедствия, неблагоприятни климатични условия, болести или нашествия от вредители.
В застрахователните договори се поставя условие бенефициерите да предприемат необходимите превантивни мерки спрямо рисковете.
Предотвратяването и управлението на кризи, включително изплащането на главници и лихви, както е посочено в пета алинея, не съставляват повече от една трета от разходите по оперативната програма.
За да финансират мерките за предотвратяване и управление на кризи, организациите на производители могат да теглят заеми при търговски условия. В този случай изплащането на главниците и лихвите по тези заеми може да представлява част от оперативната програма и по този начин може да отговаря на условията за финансова помощ от Съюза по член 34. Всяко конкретно действие по предотвратяването и управлението на кризи може да се финансира с такива заеми или директно или по двата начина.
4. За целите на настоящия раздел:
а)
„събиране на реколтата на зелено“ означава прибирането на цялата реколта от неузрели, негодни за предлагане на пазара продукти в дадена площ, които са били увредени преди събирането на реколтата на зелено поради климатични причини, болест или друго;
б)
„небране на реколтата“ означава прекратяване на текущия цикъл на производство на съответната площ, когато продуктът е добре развит и има добро, солидно и подходящо за продажба качество. Унищожаването на продуктите поради климатични събития или болест обаче не се счита за небране на реколтата.“
5. Държавите членки правят необходимото:
а)
оперативните програми да включват две или повече екологични действия, или
б)
поне 10 % от разходите по оперативните програми да покриват екологични действия.
При екологичните действия се спазват изискванията за плащане за агроекология и климат, предвидени в член 28, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1305/2013.
Когато поне 80 % от производителите, които са членове на организация на производители, са поели едно или повече идентични агроекологични и климатични задължения, предвидени в член 28, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1305/2013, тогава всяко от тези задължения се счита за екологично действие, съгласно посоченото в първа алинея, буква а) от настоящия параграф.
Подкрепата за екологичните действия, посочени в първа алинея от настоящия параграф, покрива допълнителните разходи и пропуснатите приходи в резултат на това действие.
6. Държавите членки правят необходимото инвестициите, които увеличават натиска върху околната среда, да се разрешават само в случаите, когато съществуват ефективни предпазни средства за защита на околната среда от този натиск.
Член 34
Финансова помощ от Съюза
1. Финансовата помощ от Съюза е равна на размера на реално платените вноски, посочени в член 32, параграф 1, буква а), и е ограничена до 50 % от реално извършените разходи.
2. Финансовата помощ от Съюза е ограничена до 4,1 % от стойността на предлаганата на пазара продукция от всяка организация на производители или от асоциация на такива организации.
Същевременно при организациите на производителите този процент може да бъде увеличен до 4,6 % от стойността на предлаганата на пазара продукция, при условие че количеството, което превишава тези 4,1 % от стойността на предлаганата на пазара продукция, се използва единствено за мерки за предотвратяване и управление на кризи.
По отношение на асоциациите на организации на производители, този процент може да бъде увеличен до 4,7 % от стойността на предлаганата на пазара продукция, при условие че количеството, надвишаващо 4,1 % от стойността на предлаганата на пазара продукция, се използва единствено за мерки за предотвратяване и управление на кризи, прилагани от тази асоциация на организации на производители от името на нейните членове.
3. По искане на организация на производители предвиденото в параграф 1 ограничение от 50 % се увеличава на 60 % за оперативна програма или за част от оперативна програма, когато е изпълнено поне едно от следните условия:
а)
представена е от няколко организации на производители в Съюза, работещи в различни държави членки по транснационални схеми;
б)
представена е от една или повече организации на производители, участващи в схеми, управлявани на междубраншова основа;
в)
обхваща единствено специално подпомагане на производството на биологични продукти, включени в обхвата на Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета (23);
г)
представлява първата програма, представена от призната организация на производители, която е резултат от сливане на две признати организации на производители;
д)
представлява първата програма, представена от призната асоциация на организации на производители;
е)
представена е от организации на производители в държави членки, в които организациите на производители предлагат на пазара по-малко от 20 % от продукцията на плодове и зеленчуци;
ж)
представена е от организация на производители в някой от най-отдалечените региони, посочени в член 349 от ДФЕС.
4. Предвиденото в параграф 1 ограничение от 50 % се увеличава на 100 % в случаите на изтегляне на плодове и зеленчуци от пазара, които не надхвърлят 5 % от обема на предлаганата на пазара продукция на всяка организация на производители и които след изтеглянето са реализирани чрез:
а)
безвъзмездно разпределяне сред благотворителни организации и фондации, одобрени за целта от държавите членки, с цел да бъдат използвани в дейността им за подпомагане на лица, чието право на обществена помощ е признато по националното законодателство, по-специално по причина на това, че не разполагат с необходимите средства за прехрана; или
б)
безвъзмездно разпределяне в някое от следните: институциите за изпълнение на наказанията, училища, заведенията, посочени в член 22, детски лагери, болници и старчески домове, посочени от държавите членки, които предприемат всички необходими мерки, за да гарантират, че така разпределените количества са допълнителни спрямо нормално закупуваните от тези заведения.
Член 35
Национална финансова помощ
1. В регионите на държавите членки, където степента на организираност на производителите в сектора на плодовете и зеленчуците е особено ниска, Комисията може да приеме актове за изпълнение за даване на разрешение държавите членки да изплащат на организациите на производители, при надлежно обосновано искане от тяхна страна, национална финансова помощ, равна на максимум 80 % от вноските, посочени в член 32, параграф 1, буква а). Тази помощ е в допълнение към оперативния фонд.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
2. В региони на държавите членки, където организациите на производители, асоциациите на организации на производители и групите производители, посочени в член 27 от Регламент (ЕС) № 1305/2013, предлагат на пазара по-малко от 15 % от стойността на продукцията от плодове и зеленчуци в тези региони, когато продукцията на плодове и зеленчуци представлява най-малко 15 % от общата селскостопанска продукция в тези региони, националната финансова помощ, посочена в параграф 1 от настоящия член, може да бъде възстановена от Съюза по искане на съответната държава членка.
Комисията приема актове за изпълнение отноносно това възстановяване. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 36
Национална рамка и национална стратегия за оперативните програми
1. Държавите членки създават национална рамка, съдържаща общите условия, свързани с екологичните действия, посочени в член 33, параграф 5. В тази рамка се предвижда по-конкретно такива действия да отговарят на съответните изисквания на Регламент (ЕС) № 1305/2013, и по-специално на изискванията, посочени в член 3 от него.
Държавите членки представят предложената от тях рамка на Комисията, която чрез актове за изпълнение, приети, без да се прилага процедурата, посочена в член 229, параграфи 2 или 3, в тримесечен срок от представянето на предложената рамка може да поиска изменения, ако счете, че предложението няма да допринесе за постигане на целите, предвидени в член 191 от ДФЕС и в Седмата програма на Съюза за действие в областта на околната среда. При инвестиции в отделни стопанства, подпомагани от оперативни програми, също се спазват тези цели.
2. Всяка държава членка изготвя национална стратегия за устойчиви оперативни програми за пазара на плодове и зеленчуци. Тази стратегия включва:
а)
анализ на положението по отношение на силните и слабите страни и потенциала за развитие;
б)
обосноваване на избраните приоритети;
в)
цели на оперативните програми и инструменти и показатели за резултатите;
г)
оценка на оперативните програми;
д)
задължения за отчитане на организациите на производители.
Националната стратегия включва също така националната рамка, посочена в параграф 1.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат за държавите членки, които нямат признати организации на производители.
Член 37
Делегирани правомощия
За да се осигури ефикасно, целенасочено и устойчиво подпомагане на организациите на производители и техните асоциации в сектора на плодовете и зеленчуците, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за установяване на правила относно:
а)
оперативните фондове и оперативните програми по отношение на:
i)
прогнозните суми, решенията на организациите на производители и техните асоциации относно вноските и използването на оперативните фондове;
ii)
мерките, действията, разходите и административните разходи и разходите за персонал, които да се включат или изключат по оперативните програми, изменението им и допълнителните изисквания, които се определят от държавите членки;
iii)
избягването на двойно финансиране от оперативните програми и програмите за развитие на селските райони;
iv)
оперативните програми на асоциациите на организации на производители;
v)
специфичните правила, приложими в случаите, когато асоциации на организации на производителите управляват, прилагат, изпълняват и представят изцяло или частично оперативни програми;
vi)
задължението да се използват общи показатели за целите на наблюдението и оценката на оперативните програми;
б)
националната рамка и националната стратегия за оперативните програми по отношение на задължението да се наблюдава и оценява ефективността на националните рамки и националните стратегии;
в)
финансовата помощ от Съюза по отношение на:
i)
основата за изчисляване на финансовата помощ от Съюза и стойността на предлаганата на пазара продукция, посочена в член 34, параграф 2;
ii)
приложимите референтни периоди за изчисляване на помощта;
iii)
разпоредбата за авансово плащане и изискването за предоставяне на гаранция, когато се извършва авансово плащане на помощ;
iv)
специалните правила, които се прилагат за финансирането на оперативни програми на асоциации на организации на производители и по-конкретно тези, които се отнасят до прилагането на ограниченията, предвидени в член 34, параграф 2;
г)
мерките за предотвратяване и управление на кризи по отношение на:
i)
възможността държавите членки да не прилагат една или повече от мерките за предотвратяване и управление на кризи;
ii)
условията, които се отнасят за член 33, параграф 3, първа алинея, букви а), б) и в);
iii)
разрешените местоназначения за изтеглени продукти, за които решение вземат държавите членки;
iv)
максималното равнище на подпомагане при изтегляне от пазара;
v)
изискването за предварително уведомяване в случай на изтегляне от пазара;
vi)
основата за изчисляване на обема на предлаганата на пазара продукция за безвъзмездно разпределяне съгласно член 34, параграф 4 и определянето на максималния обем на предлаганата на пазара продукция в случай на изтегляне;
vii)
изискването за поставяне на емблемата на Съюза върху опаковките на продуктите, предназначени за безвъзмездно разпределяне;
viii)
условията за получателите на изтеглени от пазара продукти;
ix)
условията за използването на термините за целите на настоящия раздел;
x)
условията, които да се приемат от държавите членки във връзка със събирането на реколтата на зелено и небрането на реколтата;
xi)
застраховането на реколтата;
xii)
взаимоспомагателните фондове и
xiii)
условията, свързани с презасаждането на овощни градини поради съображения, свързани със здравето на човека или растенията, в съответствие с член 33, параграф 3, първа алинея, буква д), и с фиксирането на таван на разходите за него;
д)
националната финансова помощ по отношение на:
i)
степента на организираност на производителите;
ii)
изискването за предоставяне на гаранция, когато се извършва авансово плащане;
iii)
максималния дял на възстановяване от страна на Съюза на националната финансова помощ.
Член 38
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на мерки относно:
а)
управлението на оперативните фондове;
б)
информацията, която да се съдържа в оперативните програми, националните рамки и националните стратегии, посочени в член 36, подаването на оперативните програми на държавите членки, времевите ограничения, придружаващите документи и одобряването от държавите членки;
в)
изпълнението на оперативните програми от организациите на производители и асоциациите на организации на производители;
г)
подаването, формата и съдържанието на докладите за наблюдение и оценка на националните стратегии и оперативните програми;
д)
заявленията за помощ и изплащанията на помощ, в това число авансовите и частичните плащания на помощ;
е)
практическите ред и условия за поставяне на емблемата на Съюза върху опаковките на продуктите, предназначени за безвъзмездно разпределяне;
ж)
спазването на пазарните стандарти в случай на изтегляне на продукти;
з)
разходите за транспорт, сортиране и опаковане в случай на безвъзмездно разпределяне;
и)
мерките за насърчаване, информиране и обучение в случай на предотвратяване и управление на кризи;
й)
изпълнението на операции по изтегляне от пазара, събиране на реколтата на зелено, небране на реколтата и мерки за застраховане на реколтата;
к)
заявяваването, разрешаването, плащането и възстановяването на националната финансова помощ;
л)
процедурите за определяне и размера на гаранцията, която се предоставя, когато се извършва авансово плащане.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Раздел 4
Програми за подпомагане в лозаро-винарския сектор
Подраздел 1
Общи разпоредби и допустими мерки
Член 39
Обхват
В настоящия раздел се определят правилата, уреждащи предоставянето на средства от Съюза на държавите членки и използването на тези средства от държавите членки в рамките на петгодишни национални програми за подпомагане („програми за подпомагане“) с цел финансиране на специални мерки за подпомагане в подкрепа на лозаро-винарския сектор.
Член 40
Съвместимост и съгласуваност
1. Програмите за подпомагане трябва да са съвместими с правото на Съюза и да са съгласувани с дейностите, политиките и приоритетите на Съюза.
2. Държавите членки отговарят за програмите за подпомагане и гарантират те да са вътрешно последователни, както и да саизготвени и да се прилагат по обективен начин, като се отчита икономическото положение на съответните производители и необходимостта от избягване на неоправдано неравно третиране на производителите.
3. Не се предоставя подпомагане за:
а)
научноизследователски проекти и мерки за подпомагане на научноизследователски проекти, различни от посочените в член 45, параграф 2, букви г) и д);
б)
мерки, които са включени в програмите на държавите членки за развитие на селските райони съгласно Регламент (ЕС) № 1305/2013.
Член 41
Представяне на програми за подпомагане
1. Всяка посочена в приложение VI държава членка производителка представя на Комисията проект на петгодишна програма за подпомагане, включваща поне една от допустимите мерки, предвидени в член 38.
2. Мерките за подпомагане в рамките на проектите на програми за подпомагане се изготвят на географското равнище, което държавата членка счита за най-подходящо. Държавите членки се консултират с компетентните органи и организации на подходящото териториално равнище относно проекта на програма за подпомагане преди представянето й на Комисията.
3. Всяка държава членка представя само един проект за програма за подпомагане, който може да отчита определени регионални особености.
4. Програмите за подпомагане стават приложими три месеца след представянето на проекта на програма за подпомагане на Комисията.
Комисията може обаче да приема актове за изпълнение, 229с които се установява, че представения проект напрограма за подпомагане не отговаря на правилата, изложени в настоящия раздел, и се информира за това държавата членка. В този случай държавата членка представя на Комисията преразгледан проект на програма за подпомагане. Преразгледаната програма за подпомагане става приложима два месеца след представянето на преразгледания проект на програма за подпомагане, освен ако не бъде установена продължаваща несъвместимост, в който случай се прилага настоящата алинея.
Тези актове за изпълнение се приемат без да се прилага процедурата, посочена в член 229, параграфи 2 или 3,
5. Параграф 4 се прилага mutatis mutandis за промени в приложимите програми за подпомагане, представени от държавите членки.
Член 42
Съдържание на програмите за подпомагане
Тези мерки съдържат най-малко следните елементи:
а)
подробно описание на предложените мерки, както и на техните количествени цели;
б)
резултатите от проведените консултации;
в)
оценка за очакваното въздействие в технически, икономически, екологичен и социален план;
г)
график за прилагане на мерките;
д)
обща таблица за финансиране, представяща средствата, които ще се използват, и тяхното индикативно разпределение за отделните мерки в съответствие с установените в приложение VI бюджетни ограничения;
е)
критериите и количествените показатели, които да се използват при наблюдението и оценката, както и предприетите мерки за осигуряване на правилното и ефективно прилагане на програмите за подпомагане; и
ж)
посочване на компетентните органи и на структурите, които отговарят за изпълнението на програмата за подпомагане.
Член 43
Допустими мерки
Програмите за подпомагане могат да включват само една или повече от следните мерки:
а)
популяризиране в съответствие с член 45;
б)
преструктуриране и конверсия на лозя в съответствие с член 46;
в)
събиране на реколтата на зелено в съответствие с член 47;
г)
взаимоспомагателни фондове в съответствие с член 48;
д)
застраховане на реколтата в съответствие с член 49;
е)
инвестиции в съответствие с член 50;
ж)
иновации в лозаро-винарския сектор в съответствие с член 51;
з)
дестилация на вторични продукти в съответствие с член 52.
Член 44
Общи правила относно програмите за подпомагане
1. Наличните финансови средства на Съюза се разпределят в рамките на бюджетните ограничения, предвидени в приложение IVI.
2. Подпомагане от Съюза се предоставя само за допустимите разходи, извършени след представяне на съответния проект на програмиза подпомагане.
3. Държавите членки не участват в покриването на разходите за мерките, финансирани от Съюза по програмите за подпомагане.
Подраздел 2
Специални мерки за подпомагане
Член 45
Популяризиране
1. Подпомагането съгласно настоящия член обхваща мерки за информиране или популяризиране на вината на Съюза:
а)
в държавите членки, с оглед информиране на потребителите за отговорната консумация на вино и за системите на Съюза, обхващащи наименованията за произход и географските указания; или
б)
в трети държави, с оглед повишаване на тяхната конкурентоспособност.
2. Мерките по параграф 1, буква б) се прилагат за вината със защитено наименование за произход или защитено географско указание или за вината с означение на винения сорт лоза и се изразяват единствено в един или повече елементи от следното:
а)
връзки с обществеността, мерки за популяризиране или реклама, които по-специално изтъкват високите стандарти при продуктите от Съюза, най-вече от гледна точка на качеството, безопасността на храните или околната среда;
б)
участие в мероприятия, панаири или изложения с международна значимост;
в)
информационни кампании, по-специално относно системите на Съюза, отнасящи се до наименованията за произход, географските указания и биологичното производство;
г)
проучвания на нови пазари, необходими за разширяване на пазарните възможности;
д)
проучвания с цел оценка на резултатите от мерките за популяризиране и информиране.
3. Делът, с който Съюзът участва в мерките за информиране или популяризиране, посочени в параграф 1, не надвишава 50 % от допустимите разходи.
Член 46
Преструктуриране и конверсия на лозя
1. Целта на мерките за преструктуриране и конверсия на лозя е да се повиши конкурентоспособността на винопроизводителите.
2. Преструктурирането и конверсията на лозята се подпомага, ако държавите членки представят опис на своя производствен потенциал в съответствие с член 102, параграф 3.
3. Подпомагането за преструктурирането и конверсията на лозя, което би могло да допринесе и за подобряване на системите за устойчиво производство и "екологичния отпечатък" на лозаро-винарския сектор, може да обхваща само една или повече от следните дейности:
а)
конверсия на сортовете, включително чрез присаждане;
б)
промяна на местонахождението на лозята;
в)
презасаждане на лозя, когато това е необходимо поради задължително изкореняване поради съображения, свързани със здравето на човека или растенията, по инструкции на компетентния орган на държавата членка;
г)
подобряване на техниките за управление на лозята, по-специално чрез внедряване на усъвършенствани системи за устойчиво производство.
Подпомагането не обхваща обичайното обновяване на лозя, т.е. презасаждане на същия винен сорт върху същия парцел и при същия метод на отглеждане, когато лозята са приключили естествения си жизнен цикъл.
Държавите членки могат да установят допълнителни спецификации, особено по отношение на възрастта на обновяваните лозя.
4. Подпомагането на преструктурирането и конверсията на лозя, включително подобряването на техниките за управление на лозя, може да се осъществява единствено под следните форми:
а)
обезщетяване на производителите за загуба на доход вследствие на прилагането на мярката;
б)
помощ за покриване на разходите по преструктуриране и конверсия.
5. Посоченото в параграф 4, буква а) обезщетяване на производителите за загуба на доход може да покрие до 100 % от съответните загуби и да приеме една от следните форми:
а)
независимо от разпоредбите на част II, дял I, глава III, раздел IVa, подраздел II от Регламент (ЕО) № 1234/2007 за определяне на преходния режим за правата на засаждане - разрешение за едновременно отглеждане на стари и нови лозови насаждения до края на преходния режим за максимален период, който не надвишава три години;
б)
парично обезщетение.
6. Участието на Съюза в покриването на действителните разходи за преструктуриране и конверсия на лозя не надвишава 50 % от тези разходи. В по-слабо развитите региони участието на Съюза в покриването на разходите за преструктуриране и конверсия не надвишава 75 %.
Член 47
Събиране на реколтата на зелено
1. За целите на настоящия член „събиране на реколтата на зелено“ означава пълното унищожаване или отстраняване на гроздовете, докато все още не са узрели, като по този начин добивът от съответната площ се намалява до нула.
Оставянето на гроздето с търговско качество върху насажденията в края на нормалния производствен цикъл (небране) не се счита за събиране на реколта на зелено.
2. Подпомагането на събирането на реколтата на зелено допринася за възстановяване на равновесието между търсенето и предлагането на пазара на вино в Съюза с оглед предотвратяването на пазарни кризи.
3. Подпомагането за събиране на реколтата на зелено може да се предоставя като обезщетение под формата на плащане с фиксиран размер за хектар, който се определя от съответната държава членка. Това плащане не надвишава 50 % от сумата на преките разходи за унищожаване или отстраняване на гроздовете и от загубата на приходи, произтичаща от унищожаването или отстраняването.
4. Заинтересованите държави членки въвеждат система, почиваща на обективни критерии, за да гарантират, че мярката за събиране на реколтата на зелено не води до обезщетения за отделни винопроизводители над тавана, определен в параграф 3.
Член 48
Взаимоспомагателни фондове
1. Подпомагането на създаването на взаимоспомагателни фондове представлява помощ за онези производители, които желаят да се застраховат срещу колебанията на пазара.
2. Подпомагането на създаването на взаимоспомагателни фондове може да се предостави под формата на временна и постепенно намаляваща помощ за покриване на административните разходи на тези фондове.
Член 49
Застраховане на реколтата
1. Подпомагането на застраховането на реколтата съдейства за запазване на доходите на производителите, когато има загуби вследствие на природни бедствия, неблагоприятни климатични условия, болести или нашествия от вредители.
В застрахователните договори се поставя условие бенефициерите да предприемат необходимите превантивни мерки спрямо рисковете.
2. Подпомагането за застраховане на реколтата може да се предоставя под формата на финансово участие на Съюза, което не надвишава:
а)
80 % от разходите за застрахователни премии, заплатени от производителите за застраховане срещу загуби, причинени от неблагоприятни климатични условия, които могат да бъдат приравнени към природни бедствия;
б)
50 % от разходите за застрахователни премии, заплатени от производителите за застраховане:
i)
срещу загубите, посочени в буква а) и срещу други загуби, причинени от неблагоприятни климатични условия;
ii)
срещу загуби, причинени от животни, болести по растенията или нашествия от вредители.
3. Подпомагане за застраховане на реколтата може да се предоставя, ако съответните застрахователни плащания не обезщетяват производителите в размер, по-висок от 100 % от претърпяната загуба на доход, като се отчитат всички обезщетения, които производителите може да са получили по други схеми за подпомагане, свързани със застрахования риск.
4. Подпомагането за застраховане на реколтата не трябва да нарушава конкуренцията на застрахователния пазар.
Член 50
Инвестиции
1. Може да се предоставя подпомагане за инвестиране в материални или нематериални активи под формата на съоръжения за преработка и инфраструктура на лозаро-винарския сектор, както и структури и средства за предлагане на пазара. Тези инвестиции са предназначени за подобряване на общите резултати на предприятието и адаптирането му към изискванията на пазара, както и за повишаване на неговата конкурентоспособност и засягат производството или предлагането на пазара на лозаро-винарските продукти, посочени в приложение VII, част II, включително с оглед на повече икономии на енергия, повишаване на глобалната енергийна ефективност и устойчивостта на процесите.
2. Подпомагането по параграф 1 в неговия максимален размер:
а)
се прилага само за микро-, малки и средни предприятия по смисъла на Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията (24);
б)
може освен това да се прилага за всички предприятия за най-отдалечените региони, посочени в член 349 от ДФЕС и за малките острови в Егейско море съгласно определението в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 229/2013 на Европейския парламент и на Съвета (25).
За предприятия, които не са включени в обхвата на дял I, член 2, параграф 1 от приложението към Препоръка 2003/361/ЕО, с по-малко от 750 служители или с оборот, по-малък от 200 млн. евро, максималният интензитет на помощта се съкращава наполовина.
Подпомагане не се предоставя на предприятия в затруднение по смисъла на Насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (26).
3. Разходите, които отговарят на условията за финансиране, изключват недопустимите разходи, посочени в член 69, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1303/2013.
4. Към участието на Съюза се прилагат следните максимални размери на помощта по отношение на допустимите инвестиционни разходи:
а)
50 % в по-слабо развитите региони;
б)
40 % в райони, различни от по-слабо развитите региони;
в)
75 % в най-отдалечените региони, посочени в член 349 от ДФЕС;
г)
65 % на малките острови в Егейско море съгласно определението в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 229/2013.
5. Член 71 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 се прилага mutatis mutandis за подпомагането, посочено в параграф 1 от настоящия член.
Член 51
Иновации в лозаро-винарския сектор
Може да се предоставя подпомагане за инвестиране в материални или нематериални активи, целящи разработването на нови продукти, процеси и технологии, свързани с продуктите, посочени в приложение VII, част II. Подпомагането е насочено към увеличаване на пазарната реализация и конкурентоспособността на лозаро-винарските продукти на Съюза и може да включва елемент на трансфер на знания. Максималният размер на помощта относно участието на Съюза в подпомагането, предвидено в този член е същия като този, посочен в член 50, параграф 4.
Член 52
Дестилация на вторични продукти
1. Може да се предоставя подпомагане за доброволната или задължителната дестилация на вторични продукти от производството на вино, извършена съгласно условията, посочени в приложение VIII, част II, раздел Г.
Размерът на помощта се определя на обемен процент и на хектолитър произведен алкохол. Не се изплаща помощ за алкохолния обем, съдържащ се в подлежащите на дестилиране вторични продукти, който надвишава 10 % по отношение на алкохолния обем, съдържащ се в произведеното вино.
2. Това подпомагане се заплаща на дестилерии, които преработват вторични продукти от винопроизводството, доставени за производството на суров алкохол с алкохолно съдържание най-малко 92 % на обем.
Държавите членки могат да предвидят предоставянето на гаранция от страна на бенефициера да бъде предварително условие за предоставянето на подкрепа.
3. Максимално приложимите равнища на помощта се основават на разходите за събиране и преработка и се определят от Комисията чрез актове за изпълнение съгласно член 54.
4. Съответната помощ включва обща сума, която да компенсира за разходите за събиране на вторични продукти от винопроизводството. Сумата се прехвърля от дестилатора на производителя, когато съответните разходи се поемат от последния.
5. Алкохолът, получен от посочената в параграф 1 дестилация, за която е предоставено подпомагане, се използва изключително за промишлени или енергийни цели, за да се избегне нарушаване на конкуренцията.
Подраздел 3
Процедурни разпоредби
Член 53
Делегирани правомощия
За да се осигури изпълнението на целите на програмите на държавите членки за подпомагане в лозаро-винарския сектор и ефикасното и ефективно използване на фондовете на Съюза, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за установяване на правила:
а)
правила относно отговорността за разходите между датата на получаване от Комисията на програмите за подпомагане и измененията на програмите за подпомагане и датата, от която се прилагат;
б)
правила относно съдържанието на програмите за подпомагане и разходите, административните разходи и разходите за персонал и дейностите, които могат да бъдат включени в програмите за подпомагане на държавите членки и възможността и условията за извършване на плащания чрез посредници, в случаите на подкрепа за застраховането на реколтата, предвидена в член 49;
в)
правила относно изискването за предоставяне на гаранция, когато се извършва авансово плащане;
г)
правила относно условията за използването на термини за целите на настоящия раздел;
д)
правила относно определянето на таван на разходите за презасаждане на овощни градини поради съображения, свързани със здравето на човека или растенията, в съответствие с член 46, параграф 3, първа алинея, буква в);
е)
правила относно избягването на двойно финансиране по линия на:
i)
различните дейности в програмата на дадена държава членка за подкрепа на лозаро-винарството и
ii)
програмата на дадена държава членка за подкрепа на лозаро-винарството и програмите ѝ за развитие на селските райони или за популяризиране;
ж)
правила, съгласно които производителите трябва да изтеглят вторичните продукти от винопроизводството и относно изключенията от това задължение, за да се избегне допълнителната административна тежест, и правила за доброволното сертифициране на дестилерии;
з)
правила, които позволяват на държавите членки да определят условия за правилното функциониране на мерките за подкрепа в програмите си.
Член 54
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
Комисията може да приема актове за изпълнение за установяване на мерки относно:
а)
представянето на програми за подпомагане, съответното финансово планиране и преразглеждането на програмите за подпомагане;
б)
процедурите за кандидатстване, подбор и плащане;
в)
подаването, формата и съдържанието на докладите и оценките на програмите за подпомагане на държавите членки;
г)
определянето от държавите членки на размера на помощта за събиране на реколтата на зелено и за дестилация на вторичните продукти;
д)
финансовото управление и разпоредбите във връзка с прилагането на мерките за подкрепа от държавите членки;
е)
процедурите за определяне и размера на гаранцията, която се предоставя, когато се извършва авансово плащане.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Раздел 5
Помощ в сектора на пчеларството
Член 55
Национални програми и финансиране
1. С цел подобряване на общите условия за производство и предлагане на пазара на пчелни продукти държавите членки могат да изготвят национални програми за сектора на пчеларството за период от три години („програми за пчеларството“). Тези програми се разработват в сътрудничество с представителните пчеларски организации.
2. Участието на Съюза във финансирането на програмите за пчеларството се равнява на 50 % от разходите, които се поемат от държавите членки по тези програми съгласно разпоредбите на член 57, параграф 1, буква в).
3. За да отговарят на условията да се ползват от участието на Съюза, предвидено в параграф 2, държавите членки извършват проучване на производствената и пазарната структура в сектора на пчеларството на своята територия.
4. Следните мерки могат да бъдат включени в програмите за пчеларството:
а)
техническа помощ за пчелари и организации на пчелари;
б)
борба срещу агресорите и болестите в кошера, особено срещу вароатозата;
в)
рационализиране на подвижното пчеларство;
г)
мерки за подпомагане на лабораториите за анализ на пчелните продукти с цел да се помогне на пчеларите да продават своите продукти и да увеличат тяхната стойност;
д)
мерки за подпомагане на подновяването на пчелните кошери в Съюза;
е)
сътрудничество със специализирани органи за осъществяването на приложни изследователски програми в областта на пчеларството и пчелните продукти;
ж)
наблюдение на пазара;
з)
подобряване на качеството на продуктите за по-добро използване на техния потенциал на пазара.
Член 56
Делегирани правомощия
1. За да се осигури ефективното и ефикасно използване на фондовете на Съюза за пчеларство, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно:
а)
избягването на двойно финансиране по линия на програмите за пчеларството и програмите за развитие на селските райони на държавите членки;
б)
основата за разпределяне на финансовия принос на Съюза за всяка участваща държава членка въз основа, inter alia, на общия брой на пчелните кошери в Съюза.
2. С цел да се направи необходимото схемата за помощ от Съюза да се адаптира към последните новости и съответните мерки да са ефективни за подобрението на общите условия за производство на пчелни продукти и търговия с тях, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 с оглед да се актуализира списъкът на мерките по член 55, параграф 4, които могат да се включат в програмите за пчеларството на държавите членки, като се добавят други мерки или като въпросните мерки се адаптират без да бъде заличена някоя от тях. Това актуализиране на списъка от мерки не засяга националните програми, приети преди влизането в сила на делегирания акт.
Член 57
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
Комисията може да приема актове за изпълнение за установяване на необходимите за прилагане на настоящия раздел мерки относно:
а)
съдържанието на националните програми и проведените от държавите членки проучвания на производствената и пазарната структура в сектора на пчеларството на всяка от тях;
б)
процедурата за преразпределяне на неизползваните средства;
в)
одобряването на програмите за пчеларството, представени от държавите членки, в това число разпределянето на финансовия принос на Съюза за всяка участваща държава членка и максималния размер на финансиране от държавитечленки.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Раздел 6
Помощ в сектора на хмела
Член 58
Помощ за организациите на производители
1. Съюзът предоставя помощ за организации на производители в сектора на хмела, признати по член 152, за да финансира постигането на целите, посочени в член 152, параграф 1, буква в), подточки i), ii) и iii).
2. Финансирането от Съюза за помощта за организациите на производители, предвидено в параграф 1, е в размер на 2 277 000 EUR годишно за Германия.
Член 59
Делегирани правомощия
С цел да се гарантира, че с помощта по член 58 се финансира постигането на целите, посочени в член 152, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно:
а)
заявленията за помощ, включително правила относно крайните срокове и придружаващите документи;
б)
правила относно допустимите площи с хмел и изчисляването на сумите, подлежащи на изплащане на всяка организация на производители.
Член 60
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
Комисията може да приема актове за изпълнение за установяване на мерките, необходими за прилагането на разпоредбите на настоящия раздел във връзка с изплащането на помощ.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2,
ГЛАВА III
Схема за разрешаване на лозови насаждения
Член 61
Срок на действие
Установената в настоящата глава схема за разрешаване на лозови насаждения се прилага от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2030 г., като Комисията извършва междинен преглед, за да оцени функционирането на схемата, и по целесъобразност представя предложения.
Раздел 1
Управление на схемата за разрешаване на лозови насаждения
Член 62
Разрешения
1. Винените сортове лозя, класифицирани в съответствие с член 81, параграф 2, могат да се засаждат или презасаждат само ако е издадено разрешение в съответствие с членове 64, 66 и 68 съгласно условията, установени в настоящата глава.
2. Държавите членки издават разрешението по параграф 1 за конкретна площ в хектари след подаването на заявление от страна на производителите, като се спазват обективни и недискриминационни критерии за допустимост. Разрешението се издава без да се начислява такса на производителите.
3. Разрешенията по параграф 1 са валидни за срок от три години, считано от датата на издаването им. Когато даден производител не е използвал даденото му разрешение през срока на валидност, той подлежи на административни санкции, съгласно определеното в член 89, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
4. Настоящата глава не се прилага за засаждането и презасаждането на площи, предназначени за експериментални цели или за лозов посадъчен материал, за площите, чието вино или лозаро-винарски продукти са предназначени единствено за консумация в домакинството на винопроизводителяили за площи, които ще бъдат засадени с нови лози в резултат на отчуждаване на имоти в обществен интерес в съответствие с националнотоправо.
Член 63
Предпазен механизъм за новите насаждения
1. Всяка година държавите членки дават разрешения за нови насаждения в размер, съответстващ на 1 % от общата площ на територията им, която е била засадена с лози към 31 юли предходната година.
2. Държавите членки могат:
а)
да прилагат на национално равнище по-нисък процент от предвидения в параграф 1;
б)
да ограничат издаването на разрешения на регионално равнище само за определени площи, които отговарят на изискванията за производство на вина със защитено наименование за произход, за площи, които отговарят на изискванията за производството на вина със защитено географско указание, или за площи без географско указание.
3. Евентуалните ограничения, посочени в параграф 2, които допринасят за организираното нарастване на броя на лозовите насаждения, се фиксират в размер над 0 % и се обосновават с един или няколко от следните доводи:
а)
необходимостта да се избегне доказан риск от прекомерно предлагане на лозаро-винарски продукти предвид пазарните перспективи за тези продукти, като ограниченията не трябва да надхвърлят необходимото за постигане на тази цел;
б)
необходимостта да се избегне доказан риск от значително обезценяване на определено защитено наименование за произход или защитено географско указание.
4. Държавите членки публикуват решенията, приети съгласно параграф 2, и надлежно ги обосновават. Държавите членки уведомяват незабавно Комисията за тези решения и обосновката им.
Член 64
Издаване на разрешения за нови лозови насаждения
1. Ако общият размер на площите, за които са подадени допустими заявления за дадена година, не надвишава обявената от държавата членка площ, всички такива заявления се одобряват.
За целите на настоящия член държавите членки могат да прилагат един или няколко от следните обективни и недискриминационни критерии за допустимост:
а)
заявителят да притежава земеделска площ, не по-малка от площта, за която иска разрешение;
б)
заявителят да притежава адекватни професионални умения и компетентност;
в)
заявлението да не представлява значителен риск от злоупотреба с репутацията на определено защитено наименование за произход, което условие се приема за изпълнено по подразбиране, освен в случаите, когато публичните органи са доказали наличието на такъв риск;
г)
при надлежна обосновка - един или няколко от критериите, изброени в параграф 2, при условие че се прилагат по обективен и недискриминационен начин.
2. Ако общият размер на площите, за които са подадени допустими заявления по параграф 1, за дадена година надвишава обявената от държавата членка площ, разрешенията се издават при пропорционално разпределение на хектарите между всички заявители въз основа на площта, за която са поискали разрешение. Това издаване на разрешения може освен това частично или изцяло да отговаря на един или няколко от следните обективни и недискриминационни критерии:
а)
производители, които засаждат лозови насаждения за първи път и ръководят стопанството (нови участници);
б)
площи, чиито лозови насаждения допринасят за опазването на околната среда;
в)
площи, които ще бъдат засадени с нови лози в рамките на проекти за комасация на земята;
г)
площи, изложени на природни или други специфични неблагоприятни условия;
д)
устойчивост на проекти за развитие или презасаждане въз основа на икономическа оценка;
е)
площи, които ще бъдат засадени с нови лозови насаждения и допринасят за повишаване на конкурентоспособността на ниво стопанство и в регионален план;
ж)
проекти с потенциал за подобряване на качеството на продуктите с географски указания;
з)
площи, които ще бъдат засадени с нови лози в рамките на увеличаване на мащаба на малки и средни стопанства.
3. Държавите членки обявяват публично критериите по параграфи 1 и 2, които прилагат, и незабавно ги съобщават на Комисията.
Член 65
Роля на професионалните организации
При прилагането на член 63, параграф 2 държавите членки могат да вземат предвид препоръките, предоставени от признати професионални организации, действащи в лозаро-винарския сектор, посочени в членове 152, 156 и 157, от заинтересовани групи производители, посочени в член 95, или от други видове професионални организации, признати от законодателството на съответната държава членка, при условие че тези препоръки се предшестват от споразумениесключено между съответните представителни страни в референтния географски район.
Препоръките се правят за период, не по-дълъг от три години.
Член 66
Презасаждане
1. Държавите членки издават автоматично разрешение на производителите, които изкореняват лозовите насаждения от дадена площ след 1 януари 2016 г. и представят заявление. Разрешението е за размер, равностоен на нетната реколта от тази площ. Обхванатите от такива разрешения площи не се вземат предвид при прилагането на член 63.
2. Държавите членки могат да издават разрешения съгласно параграф 1 на производители, които се ангажират да изкоренят лозовите насаждения от дадена площ, ако това изкореняване се извърши най-късно до края на третата година, считано от датата, на която са засадени новите лозови насаждения.
3. Разрешението по параграф 1 се използва в същото стопанство, в което е извършено изкореняването. В площите, които отговарят на условията за производство на вина със защитени наименования за произход или защитени географски указания, държавите членки могат въз основа на препоръка от професионална организация съгласно член 65 да ограничат презасаждането до лози, които отговарят на същата спецификация за защитено наименование за произход или защитено географско указание като изкоренената площ.
4. Настоящият член не се прилага при изкореняване на неразрешени насаждения.
Член 67
Правило de minimis
1. Установената в настоящата глава схема за разрешаване на лозови насаждания не се прилага за държавите членки, в които преходният режим за правата на засаждане, предвиден в част II, дял I, глава III, раздел IVа, подраздел II от Регламент (ЕО) № 1234/2007, не се е прилагал към 31 декември 2007 г.
2. Държавите членки, за които посоченият в параграф 1 режим се е прилагал към 31 декември 2007 г., и които понастоящем имат засадена с лозя площ, по-малка от 10 000 хектара, могат да решат да не прилагат установената в настоящата глава схема за разрешаване на лозовите насаждения.
Член 68
Преходни разпоредби
1. Правата на засаждане, предоставени на производителите в съответствие с член 85з, член 85и или член 85к от Регламент (ЕО) № 1234/2007 преди 31 декември 2015 г., които не са използвани от тези производители и все още са валидни към тази дата, могат да бъдат превърнати в разрешения по настоящата глава, считано от 1 януари 2016 г.
Това превръщане се извършва, когато производителите представят искане преди 31 декември 2015 г. Държавите членки могат да решат да разрешат на производителите да представят такива искания за превръщане на правата в разрешения до 31 декември 2020 г.
2. Разрешенията, издадени съгласно параграф 1, имат същия срок на валидност като правата на засаждане, посочени в параграф 1. Ако не бъдат използвани, срокът на валидност на тези разрешения изтича най-късно на 31 декември 2018 г., или най-късно на 31 декември 2023 г., когато държавите членки са взели решението, посочено в параграф 1, втора алинея.
3. Площите от обхвата на разрешенията, издадени съгласно параграф 1, не се вземат предвид при прилагането на член 63.
Член 69
Делегирани правомощия
на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно:
а)
условията за прилагане на изключението, посочено в член 62, параграф 4;
б)
правилата за критериите, посочени в член 64, параграфи 1 и 2;
в)
добавянето на критерии към изброените в член 64, параграфи 1 и 2;
г)
съвместното съществуване на лозови насаждения, които производителят се е ангажирал да изкорени, с новозасадени лози съгласно член 66, параграф 2;
д)
основанията за решенията на държавите членки по член 66, параграф 3.
Член 70
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
Комисията може да приема актове за изпълнение за установяване на необходимите мерки във връзка със:
а)
процедурите за издаване на разрешения;
б)
документацията, която да водят държавите членки, иуведомленията, които да бъдат изпращани на Комисията.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Раздел 2
Контрол на схемата за разрешаване на лозови насаждения
Член 71
Неразрешени насаждения
1. Производителите изкореняват за своя сметка площите, засадени с лозя без разрешение.
2. Ако производителите не извършат изкореняването в срок от четири месеца от датата, на която са били уведомени за нарушението, държавите членки правят необходимото изкореняването на неразрешените насаждения да се извърши в срок от две години след изтичането на четиримесечния срок. Направените разходи се заплащат от съответните производители.
3. Държавите членки съобщават на Комисията до 1 март всяка година общия размер на площите, за които е установено, че са засадени с лозя без разрешение след 1 януари 2016 г., както и размера на площите, изкоренени в съответствие с параграфи 1 и 2.
4. Когато даден производител не е изпълнил задълженията по параграф 1 от настоящия член, той подлежи на санкции, които се определят в съответствие с член 64 от Регламент (ЕС) № 1306/2013.
5. Площите, засадени с лозя без разрешение, не получават подпомагане от национални мерки или мерки на Съюза.
Член 72
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
Комисията може да приема актове за изпълнение за установяване на необходимите мерки за доуточняване на изискванията запредоставяне на информация, които държавите членки трябва да спазват, включително евентуално намаляване на бюджетните ограничения, предвидени в приложение IVI, в случай на неизпълнение.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
ДЯЛ II
ПРАВИЛА ОТНОСНО ПРЕДЛАГАНЕТО НА ПАЗАРА И ОРГАНИЗАЦИИТЕ НА ПРОИЗВОДИТЕЛИ
ГЛАВА I
Правила за предлагане на пазара
Раздел 1
Пазарни стандарти
Подраздел 1
Уводни разпоредби
Член 73
Обхват
Без да се засягат каквито и да е други разпоредби, приложими за селскостопанските продукти, както и разпоредбите, приети във ветеринарния и фитосанитарния сектор и в сектора на храните, за да се осигури съответствието на продуктите с хигиенните и здравни стандарти, както и със стандартите за защита на здравето на животните, растенията и човека, в настоящия раздел се определят правилата относно пазарните стандарти, Тези правила са разделени на задължителни правила и незадължителни запазени наименования за селскостопански продукти.
Подраздел 2
Секторни или продуктови пазарни стандарти
Член 74
Общ принцип
Продуктите, за които са установени секторни или продуктови пазарни стандарти в съответствие с настоящия раздел, могат да бъдат предлагани на пазара в Съюза само ако съответстват на тези стандарти.
Член 75
Установяване и съдържание
1. Пазарните стандарти могат да се прилагат за един или повече от следните сектори и продукти:
а)
маслиново масло и трапезни маслини;
б)
плодове и зеленчуци;
в)
преработени плодови и зеленчукови продукти;
г)
банани;
д)
живи растения;
е)
яйца;
ж)
птиче месо;
з)
мазнини за мазане, предназначени за консумация от човека;
и)
хмел.
2. За да се вземат предвид очакванията на потребителите и за да се подобряват икономическите условия за производство и предлагане на пазара, както и качеството на селскостопанските продукти, обхванати от параграфи 1 и 4 на настоящия член, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 по отношение на секторни или продуктови пазарни стандарти, на всички етапи от предлагането на пазара, както и дерогации и освобождавания от тези стандарти с цел адаптиране към постоянно променящите се пазарни условия, към развиващите се изисквания на потребителите и към промените в съответните международни стандарти, както и за да се избегне създаването на пречки пред продуктовите иновации.
3. Без да се засяга член 26 от Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета (27), пазарните стандарти, посочени в параграф 1, могат да включват едно или повече от следното, което да бъде определено на секторна или продуктова основа в зависимост от характеристиките на всеки сектор, необходимостта от регулиране на пускането на пазара и условията, посочени в параграф 5 от настоящия член:
а)
техническите определения, наименованията и търговските наименования за сектори, различни от посочените в член 78;
б)
критериите за класификация като категоризиране, тегло, оразмеряване, възраст и категория;
в)
видът, сорта растения или породата животни или търговския вид;
г)
представянето, свързаното със задължителните пазарни стандарти етикетиране, опаковането, правилата, които да се прилагат по отношение на пакетиращите центрове, маркирането, годината на реколтата и използването на специални наименования, без да се засягат разпоредбите на членове 92-123;
д)
критерии като външен вид, консистенция, форма, характеристики на продукта и съдържание на вода в проценти;
е)
специфични вещества, използвани при производството, или компоненти или съставки, включително тяхното количествено съдържание, чистота и идентификация;
ж)
вида на отглеждане и производствения метод, включително енологичните практики, и усъвършенстваните системи за устойчиво производство;
з)
купажирането на гроздова мъст и вина, включително определенията за него, смесването и ограниченията за него;
и)
честотата на събиране, доставка, консервиране и обработка, методът и температурата на съхраняване, складирането и транспорта;
й)
мястото на отглеждане и/или произход с изключение на птичето месо и мазнините за мазане;
к)
ограниченията по отношение на използването на някои вещества и практики;
л)
специфичната употреба;
м)
условията, на които се подчиняват пласирането, държането, разпространението и използването на продукти, които не съответстват на пазарните стандарти, приети съгласно параграф 1, или на определенията, наименованията и търговските наименования, посочени в член 78, както и отстраняване на вторичните продукти.
4. В допълнение към параграф 1 пазарните стандарти могат да се прилагат за лозаро-винарския сектор. Букви е), ж), з), к) и м) от параграф 3 се прилагат в посочения сектор.
5. Секторните или продуктови пазарни стандарти, приети съгласно параграф 1 от настоящия член, се установяват, без да се засягат членове 84-88 и приложение IX, и в тях се отчитат:
а)
специфичните характеристики на съответния продукт;
б)
необходимостта да се осигурят условия за улесняване на пускането на продуктите на пазара;
в)
интересът на производителите да предоставят информация за характеристиките на своите продукти и тяхното отглеждане и интересът на потребителите да получават подходяща и прозрачна информация за продуктите, включително за мястото на отглеждане, което да се определя за всеки случай поотделно на подходящото географско равнище, след извършването на оценка на въздействието в частност на разходите и административната тежест върху операторите и ползите за производителите и крайния потребител;
г)
наличните методи за определяне на физичните, химичните и органолептичните характеристики на продуктите;
д)
препоръките за стандарти, приети от международни органи;
е)
необходимостта да се запазят естествените и съществени характеристики на продуктите и да не се извършват сериозни промени в състава на съответния продукт.
6. За да се вземат предвид очакванията на потребителите и необходимостта от подобряване на качеството и икономическите условия за производство и предлагане на пазара на селскостопанските продукти, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за промени на секторите, изброени в параграф 1. Тези делегирани актове са стриктно ограничени до доказани нужди, произтичащи от променящите се изисквания на потребителите, техническия прогрес или необходимостта от продуктови иновации, и са предмет на доклад на Комисията до Европейския парламент и до Съвета, в който се оценяват по-специално нуждите на потребителите, разходите и административната тежест по отношение на операторите, включително въздействието върху вътрешния пазар и международната търговия и ползите за производителите и за крайния потребител.
Член 76
Допълнителни изисквания за предлагане на пазара на продукти в сектора на плодовете и зеленчуците
1. В допълнение, когато е уместно за посочените в член 75 приложими пазарни стандарти, продуктите от сектора на плодовете и зеленчуците, които са предназначени за продажба в прясно състояние на потребителите, могат да бъдат предлагани на пазара само ако са здрави, в добро състояние и с подходящо пазарно качество и ако е посочена държавата на произход.
2. Пазарните стандарти, посочени в параграф 1, както и всички пазарни стандарти, приложими за сектора на плодовете и зеленчуците, предвидени в съответствие с настоящия подраздел, се прилагат на всеки един от етапите на предлагане на пазара, в това число вноса и износа, и могат да обхващат качеството, категоризирането, теглото, размера, опаковането, амбалажа, съхранението, транспорта, представянето и предлагането на пазара.
3. Притежателят на продукти от сектора на плодовете и зеленчуците, обхванати от пазарните стандарти, не може да излага тези продукти, да ги предлага за продажба или да ги доставя или предлага на пазара в рамките на Съюза по начин, различен от съответстващия на тези стандарти начин, и има отговорност да осигури съответствие с тези стандарти.
4. С цел да се гарантира правилното прилагане на изискванията, предвидени в параграф 1 от настоящия член, и за да се отчетат някои специфични ситуации, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно специалните дерогации от настоящия член, които са необходими с оглед на правилното му прилагане.
Член 77
Сертифициране на хмел
1. В допълнение към приложимите пазарни стандарти и където е уместно, продуктите от сектора на хмела, добити или приготвени на територията на Съюза, подлежат на процедура по сертифициране съгласно настоящия член.
2. Сертификати могат да се издават само за продукти, които притежават минималните характеристики за качество, съответстващо на конкретната фаза на предлагане на пазара. Когато се касае за хмел на прах, хмел на прах с повишено съдържание на лупулин, екстракти от хмел и смесени продукти от хмел, сертификатът може да бъде издаден, само ако алфа-киселинното съдържание на тези продукти е не по-ниско от това на хмела, от който са приготвени.
3. В сертификата се посочва най-малко следната информация:
а)
мястото (местата) на производство на хмела;
б)
годината (годините) на реколтата; и
в)
сорта или сортовете.
4. Продукти от сектора на хмела могат да се предлагат на пазара или да се изнасят, само ако за тях е издаден сертификат в съответствие с настоящия член.
За внесени продукти от сектора на хмела удостоверението, предвидено в член 190, параграф 2, се счита за еквивалентно на сертификат.
5. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за определяне на мерки, дерогиращи от параграф 4 на настоящия член:
а)
за да удовлетворят търговските изисквания на определени трети страни; или
б)
за продукти, предназначени за специална употреба.
Мерките, посочени в първа алинея:
i)
не засягат нормалното предлагане на пазара на продукти, за които е издаден сертификат; и
ii)
се придружават от гаранции, предназначени да предотвратят евентуално объркване с тези продукти.
Член 78
Определения, наименования и търговски наименования за някои сектори и продукти
1. В допълнение към приложимите пазарни стандарти и където е уместно, определенията, наименованията и търговските наименования, предвидени в приложение VII, се прилагат за следните сектори или продукти:
а)
говеждо и телешко месо;
б)
вино;
в)
мляко и млечни продукти, предназначени за консумация от човека;
г)
птиче месо
д)
яйца;
е)
мазнини за мазане, предназначени за консумация от човека; както и
ж)
маслиново масло и трапезни маслини;
2. Определенията, наименованията или търговските наименования, предвидени в приложение VII, могат да се използват в Съюза единствено за предлагането на пазара на продукт, който отговаря на съответните изисквания, посочени в това приложение.
3. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно измененията, дерогациите или изключенията от определенията и търговските наименования, предвидени в приложение VII. Тези делегирани актове са стриктно ограничени до доказани нужди, произтичащи от променящите се изисквания на потребителите, техническия прогрес или необходимостта от продуктови иновации.
4. С цел да се гарантира, че операторите и държавите членки ясно и точно разбират определенията и търговските наименования, предвидени в приложение VII, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно правилата за тяхното уточняване и прилагане.
5. За да бъдат взети предвид очакванията на потребителите и развитието на пазара на млечни продукти, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227, да определи млечните продукти по отношение на които трябва да се посочват животинските видове, от които произхожда млякото, в случай че са различни от едър рогат добитък, и да установи необходимите правила.
Член 79
Допустимо отклонение
1. За да се отчетат специфичният характер на всеки продукт или сектор, различните етапи на предлагане на пазара, техническите условия и евентуалните значителни практически трудности, както и точността и повторяемостта на методите на анализ, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно допустимото отклонение спрямо един или повече специфични стандарти, извън което цялата партида продукти се смята за неотговаряща на въпросния стандарт.
2. При приемането на актовете, посочени в параграф 1, Комисията отчита необходимостта да не се променят характеристиките, присъщи на продукта, и да се избягва понижаването на качеството му.
Член 80
Енологични практики и методи на анализ
1. За производство и съхраняване в Съюза на продуктите, изброени в приложение VII, част II, се използват само енологичните практики, разрешени в съответствие с приложение VIII и предвидени в член 75, параграф 3, буква ж) и член 83, параграфи 2 и 3.
Първа алинея не се прилага по отношение на:
а)
гроздов сок и концентриран гроздов сок; и
б)
гроздова мъст и концентрирана гроздова мъст, предназначена за приготвяне на гроздов сок.
Разрешените енологични практики се използват единствено за осигуряване на правилната винификация, правилното съхраняване или правилното пречистване на продукта.
Продуктите, изброени в приложение VII, част II, се произвеждат в Съюза в съответствие с правилата, установени в приложение VIII.
2. Продуктите, изброени в приложение VII, част II, не се предлагат на пазара в Съюза, ако:
а)
са приготвени чрез използване на неразрешени в Съюза енологични практики;
б)
са приготвени чрез използване на неразрешени национални енологични практики; или
в)
не съответстват на правилата, установени в приложение VIII.
Лозаро-винарските продукти, които са негодни за предлагане на пазара в съответствие с първа алинея, се унищожават. Чрез дерогация от това правило, държавите членки могат да разрешат използването на някои от тези продукти, чиито характеристики определят те самите, от дестилерии или предприятия за производство на оцет или за индустриални цели, при условие че това разрешение не се превръща в стимул за производство на лозаро-винарски продукти чрез неразрешени енологични практики.
3. Когато дава разрешение за използване на енологичните практики за вина, посочени в член 75, параграф 3, буква ж), Комисията:
а)
взема под внимание енологичните практики и методите на анализ, препоръчани и публикувани от OIV, както и резултатите от експерименталното използване на все още неразрешени енологични практики;
б)
взема под внимание въпроса за защитата на човешкото здраве;
в)
взема под внимание възможните рискове от въвеждане в заблуда на потребителите поради техните добре установени възприятия за продукта и съответстващите на това очаквания, като отчита наличието и възможностите за използване на информационни средства с цел изключване на подобни рискове;
г)
следи за запазването на естествените и съществените характеристики на виното и за това в състава на съответния продукт да не бъдат извършвани значими промени;
д)
осигурява приемливо минимално равнище на грижи за околната среда;
е)
спазва общите правила относно енологичните практики и правилата, установени в приложение VIII.
4. За да се гарантира правилното третиране на лозаро-винарските продукти, които са негодни за предлагане на пазара, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно правила за националните процедури, посочени в параграф 2, втора алинея от настоящия член, и дерогациите от тях, относно изтеглянето или унищожаването на лозаро-винарски продукти, които не съответстват на изискванията.
5. Когато е необходимо, Комисията приема актове за изпълнение за определяне на методите, посочени в член 75, параграф 5, буква г), за продуктите, изброени в приложение VII, част II. Посочените методи се основават на всички подходящи методи, препоръчани и публикувани от Международната организация по лозата и виното (OIV), освен ако те биха били неефективни или неподходящи с оглед на преследваната от Съюза цел. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
До приемането на тези актове за изпълнение се използват методите и правилата, разрешени от съответната държава членка.
Член 81
Винени сортове лози
1. Продуктите, изброени в приложение VII, част II и произведени в Съюза, се произвеждат от винени сортове лози, които могат да бъдат класифицирани в съответствие с параграф 2 от настоящия член.
2. При спазване на параграф 3 държавите членки изготвят класификация на винените сортове лози, които могат да се засаждат, презасаждат или присаждат на тяхна територия за целите на винопроизводството.
Държавите членки могат да класифицират единствено винените сортове лози, които отговарят на следните условия:
а)
въпросният сорт принадлежи към вида Vitis vinifera или произхожда от кръстоска на вида Vitis vinifera и други видове от рода Vitis;
б)
сортът не е един от следните: Noah, Othello, Isabelle, Jacquez, Clinton и Herbemont.
При заличаване на винен сорт лоза от класификацията по първа алинея изкореняването му се извършва в срок до 15 години от заличаването.
3. Държавите членки, чието винопроизводство не надвишава 50 000 хектолитра за винарска година, изчислено на база средно производство за петте последни винарски години, се освобождават от предвиденото в параграф 2, първа алинея задължение за класификация.
Въпреки това и в тези държави членки може да се засаждат, презасаждат и присаждат за целите на винопроизводството само винените сортове лози, които отговарят на изискванията на параграф 2, втора алинея.
4. Чрез дерогация от параграф 2, първа и трета алинея и параграф 3, втора алинея държавите членки разрешават засаждане, презасаждане или присаждане на следните винени сортове лози за научни изследвания и експериментална дейност:
а)
винени сортове лози, които не са класифицирани, в случая на държави членки, различни от посочените в параграф 3;
б)
винени сортове лози, които не отговарят на изискванията по параграф 2, втора алинея, в случая на посочените в параграф 3 държави членки.
5. Площи, засадени с винени сортове лози, с цел винопроизводство, в нарушение на разпоредбите на параграфи 2, 3 и 4, подлежат на изкореняване.
Въпреки това няма задължение за изкореняване на тези площи, когато продукцията е предназначена единствено за консумация в домакинствата на винопроизводителите.
Член 82
Специфична употреба на вината, които не отговарят на категориите, изброени в приложение VII, част II
С изключение на бутилирано вино, за което има доказателства, че бутилирането е извършено преди 1 септември 1971 г., виното, произведено от винени сортове лози, които са включени в класификациите, изготвени в съответствие с член 81, параграф 2, първа алинея, но не отговарят на нито една от категориите, посочени в приложение VII, част II, се използва единствено за консумация от домакинствата на отделните винопроизводители, за производство на винен оцет или за дестилация.
Член 83
Национални правила за някои продукти и сектори
1. Независимо от посоченото в член 75, параграф 2, държавите членки могат да приемат или запазят национални правила, които постановяват различни нива на качество за мазнините за мазане. Тези правила трябва да позволяват нивата на качество да бъдат оценявани на основание на критерии, които са свързани по-специално с използваните суровини, органолептичните характеристики на продуктите и тяхната физическа и микробиологична стабилност.
Държавите членки, които използват предвидената в първа алинея възможност, правят необходимото продуктите на други държави членки, които отговарят на постановените с въпросните национални правила критерии, да могат по недискриминационен начин да използват наименования, които указват, че тези критерии са били спазени.
2. Държавите членки могат да ограничат или забранят използването на определени енологични практики и да предвидят по-строги правила за вина, които са разрешени съгласно правото на Съюза и които са произведени на тяхна територия, с цел по-добро запазване на основните характеристики на вината със защитено наименование за произход или защитено географско указание и на пенливите вина и ликьорните вина.
3. Държавите членки могат да разрешат експерименталното използване на неразрешени енологични практики.
4. За да се осигури правилното и прозрачно прилагане на настоящия член, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за определяне на условията за прилагане на параграфи 1, 2 и 3 от настоящия член, както и условията за държане, разпространяване и използване на продуктите, получени чрез експерименталните практики, посочени в параграф 3 от настоящия член.
5. Държавите членки могат да приемат или да запазят допълнителни национални разпоредби за продуктите, обхванати от пазарен стандарт на Съюза, при условие че тези разпоредби са в съответствие с правото на Съюза, и по-специално с принципа на свободно движение на стоки, и при спазване на Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (28).
Подраздел 3
Незадължителни запазени наименования
Член 84
Общи разпоредби
Създава се схема за незадължителни запазени секторни или продуктови наименования, за да бъдат улеснени производителите на селскостопански продукти с характеристики или специфика, носещи добавена стойност, при предоставянето на информация за тези характеристики или специфика в рамките на вътрешния пазар, и по-специално за подкрепа и допълване на конкретните пазарни стандарти.
Настоящият подраздел не се прилага за лозаро-винарските продукти, посочени в член 92, параграф 1.
Член 85
Съществуващи незадължителни запазени наименования
1. Списък на незадължителните запазени наименования, включени в схемата на20 декември 2013 г., е поместен в приложение IX, а условията за тяхното използване се определят в съответствие с член 86, буква а).
2. Незадължителните запазени наименования, посочени в параграф 1 от настоящия член, остават в сила до изменението им, освен ако не бъдат заличени в съответствие с член 86.
Член 86
Запазване, изменение и отмяна на незадължителни запазени наименования
За да се вземат предвид очакванията на потребителите, развитието на научно-техническите познания, ситуацията на пазара и промените в пазарните стандарти и в международните стандарти, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227:
а)
за запазване на допълнително незадължително запазено наименование, като определи условията за използването му,
б)
за изменение на условията за използване на незадължително запазено наименование, или
в)
за отмяна на незадължително запазено наименование.
Член 87
Допълнителни незадължителни запазени наименования
1. Едно наименование отговаря на условията за допълнително незадължително запазено наименование, само ако изпълнява всяко от следните изисквания:
а)
наименованието се отнася до характеристика на продукта или до спецификата на селскостопанското производство или преработката му и се отнася до сектор или продукт;
б)
използването на наименованието дава възможност за предоставяне на по-ясна информация за добавената стойност на продукта чрез характерните особентости или спецификата на селскостопанското му производство или преработка;
в)
при пускането на продукта на пазара характеристиката или спецификата на продукта, посочени в точка а), могат да се разпознаят от потребителите в няколко държави членки;
г)
условията и използването на наименованието са в съответствие с Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (29) или Регламент (ЕС) № 1169/2011.
При въвеждането на допълнително незадължително запазено наименование Комисията взема предвид съответните международни стандарти и съществуващите запазени наименования за обхванатите продукти или сектори.
2. За да се вземат предвид характеристиките на определени сектори, както и очакванията на потребителите, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за определяне на подробностите относно изискванията за въвеждането на допълнителни запазени наименования, посочени в параграф 1 от настоящия член.
Член 88
Ограничения за използването на незадължителни запазени наименования
1. Незадължително запазено наименование може да се използва единствено за описание на продукти, които отговарят на приложимите условия за употреба.
2. Държавите членки приемат подходящи мерки, за да гарантират, че етикетирането на продуктите не води до объркване с незадължителни запазени наименования.
3. За да се направи необходимото продуктите, описани посредством незадължителни запазени наименования, да съответстват на приложимите условия за употреба, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за определяне на допълнителни правила за използване на незадължителни запазени наименования.
Подраздел 4
Пазарни стандарти във връзка с вноса и износа
Член 89
Общи разпоредби
За да се вземат предвид характерните особености на търговията между Съюза и някои трети държави, както и специалният характер на определени селскостопански продукти, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно:
а)
условията, при които се счита, че вносните продукти имат равностойно ниво на съответствие с пазарните стандарти на Съюза, и условията, при които се разрешава дерогация от член 74; и
б)
правилата, отнасящи се до прилагането на пазарните стандарти по отношение на изнасяните от Съюза продукти.
Член 90
Специални разпоредби за вноса на вино
1. Освен ако не е предвидено друго в международните споразумения, сключени в съответствие с ДФЕС, за внасяните в Съюза продукти, попадащи под кодове по КН 2009 61, 2009 69 и 2204, се прилагат разпоредбите относно наименованията за произход и географските указания и етикетирането на вина, определени в раздел 2 на настоящата глава и в определенията, наименованията и търговските наименования, посочени в член 78 от настоящия регламент.
2. Освен ако не е предвидено друго в международните споразумения, сключени в съответствие с ДФЕС, продуктите, посочени в параграф 1 от настоящия член, се произвеждат в съответствие с енологичните практики, разрешени от Съюза в съответствие с настоящия регламент или преди предоставянето на разрешение по член 80, параграф 3 - в съответствие с енологичните практики, препоръчани и публикувани от OIV.
3. За вноса на продуктите, посочени в параграф 1, е необходимо да бъде представен:
а)
сертификат, че са спазени условията по параграфи 1 и 2, изготвен от компетентен орган, включен в списък, който да бъде оповестен публично от Комисията, в държавата на произход на продукта;
б)
доклад за извършен анализ, изготвен от орган или отдел, определен от държавата на произход на продукта, ако продуктът е предназначен за пряка консумация от човека.
Подраздел 5
Общи разпоредби
Член 91
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
Комисията може да приема актове за изпълнение:
а)
за изготвяне на списъка на млякото и млечните продукти, посочени в приложение VII, част III, точка 5, втора алинея, и мазнините за мазане, посочени в приложение VII, част VII, шеста алинея, буква а), въз основа на индикативните списъци на продукти, считани от държавите членки за съответстващи на посочените разпоредби на тяхната територия, които списъци се изпращат от държавите членки на Комисията;
б)
за определяне на правила за прилагане на секторните или продуктовите пазарни стандарти;
в)
за определяне на правила за установяване дали продуктите са преминали през обработки, противоречащи на разрешените енологични практики;
г)
за определяне на правила за методите на анализ за определяне на характеристиките на продуктите;
д)
за определяне на правила за определяне на равнището на допустимо отклонение;
е)
за определяне на за прилагане на мерките, посочени в член 89;
ж)
за определяне на правилата за идентифициране или регистрация на производителя и/или промишлените съоръжения, в които е приготвен или преработен продуктът, за процедурите по сертифициране и за търговските документи, придружаващите документи и регистрите, които да се водят.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Раздел 2
Наименования за произход, географски указания и традиционни наименования в лозаро-винарския сектор
Подраздел 1
Уводни разпоредби
Член 92
Обхват
1. Правилата относно наименованията за произход, географските указания и традиционните наименования, предвидени в настоящия раздел, се прилагат за продуктите, посочени в приложение VIII, част II, точки 1, 3-6, 8, 9, 11, 15 и 16.
2. Посочените в параграф 1 правила се основават на:
а)
защита на законните интереси на потребителите и производителите;
б)
осигуряване на правилното функциониране на вътрешния пазар за съответните продукти; и
в)
насърчаване на производството на качествени продукти, посочени в настоящия раздел, като се допускат и национални мерки, свързани с политиката по качеството.
Подраздел 2
Наименования за произход и географски указания
Член 93
Определения
1. За целите на настоящия раздел се прилагат следните определения:
а)
„наименование за произход“ означава наименование на район, определена местност или, в изключителни и надлежно обосновани случаи, наименование на държава, което се използва за описание на продукт, посочен в член 92, параграф 1, за който са изпълнени следните изисквания:
i)
качеството и характеристиките на продукта се дължат основно или изключително на специфична географска среда с присъщите ѝ природни и човешки фактори;
ii)
гроздето, от което се произвежда продуктът, произхожда изключително от този географски район;
iii)
производството се извършва в този географски район; и
iv)
продуктът е получен от сортове лози от вида Vitis vinifera;
б)
„географско указание“ означава указание, отнасящо се за район, определена местност или, в изключителни и надлежно обосновани случаи, държава, което се използва за описание на продукт, посочен в член 92, параграф 1, за който са изпълнени следните изисквания:
i)
притежава специфично качество, известност или други характеристики, присъщи на този географски произход;
ii)
най-малко 85 % от гроздето, използвано за неговото производство, произхожда изключително от този географски район;
iii)
производството се извършва в този географски район; и
iv)
получен е от сортове лози, принадлежащи към вида Vitis vinifera или произхождащи от кръстоска на вида Vitis vinifera и други видове от рода Vitis.
2. Някои традиционно използвани наименования представляват наименование за произход, когато:
а)
обозначават дадено вино;
б)
препращат към географско наименование;
в)
изпълняват изискванията, посочени в параграф 1, буква а), подточки i)-iv); и
г)
за тях е приложена процедурата за предоставяне на правна закрила на наименования за произход и на географски указания, предвидена в настоящия подраздел.
3. Наименованията за произход и географските указания, включително свързаните с географски райони в трети държави, могат да се ползват с правназакрила в рамките на Съюза в съответствие с установените в настоящия подраздел правила.
4. Производството, посочено в параграф 1, буква а), подточка iii), обхваща всички дейности от гроздобера до приключването на процеса на винопроизводство, с изключение на следпроизводствените процеси.
5. За целите на прилагането на параграф 1, буква б), подточка ii) делът на гроздето в размер на максимум 15 %, което може да е с произход извън определения географски район, произхожда от държавата членка или от третата държава, в която се намира определеният район.
Член 94
Заявки за предоставяне на правна закрила
1. Заявките за предоставяне на правна закрила на означения като наименования за произход или географски указания включват техническо досие, което съдържа:
а)
наименованието, за което се иска правна закрила;
б)
името и адреса на заявителя;
в)
спецификация на продукта, посочена в параграф 2; и
г)
единен документ, съдържащ обобщение на спецификацията на продукта, посочена в параграф 2.
2. Спецификацията на продукта дава възможност на заинтересованите страни да проверят дали са спазени съответните условия на производство, с които се свързва наименованието за произход или географското указание.
Спецификацията на продукта включва най-малко:
а)
наименованието, за което се иска правна закрила;
б)
описание на виното иливината:
i)
по отношение на вина с наименование за произход -основните аналитични и органолептични характеристики;
ii)
по отношение на вина с географско указание -основните аналитични характеристики, както и оценка или посочване на техните органолептични характеристики;
в)
където е приложимо - специфичните енологични практики, използвани за производството на виното или вината, както и съответните ограничения върху производствотоим;
г)
очертаването на границите на съответния географски район;
д)
максималния добив от хектар;
е)
посочване на винения сорт или сортовете лозя, от които е (са) получено(и) виното или вината;
ж)
данни, потвърждаващи връзката, посочена в член 70, параграф 1, буква а), подточка i) или съответно в член 93, параграф 1, буква б), подточка i);
з)
приложими изисквания, установени в законодателството на Съюза или в националното законодателство или, когато това е предвидено от държавите членки, от организация, която управлява защитеното наименование за произход или защитеното географско указание, като се отчита обстоятелството, че тези изисквания трябва да са обективни, недискриминационни и съвместими правото на Съюза;
и)
наименованието и адреса на органите или структурите, които проверяват спазването на разпоредбите за спецификация на продукта, заедно с описание на техните задачи.
3. Когато заявката за предоставяне на правна закрила засяга географски район в трета държава, тя съдържа, освен елементите, предвидени в параграфи 1 и 2, и доказателство, че съответното наименование е защитено в неговата държава на произход.
Член 95
Заявители
1. Всяка заинтересована група производители или, в изключителни и надлежно обосновани случаи, отделен производител, може да подаде заявка за предоставяне на правна закрила на наименование за произход или географско указание. В заявката могат да участват и други заинтересовани лица.
2. Производителите могат да подават заявки за предоставяне на правна закрила само за произвежданите от тях вина.
3. Може да се подаде обща заявка в случаите на наименование, обозначаващо граничен географски район, или на традиционно наименование, свързано с граничен географски район.
Член 96
Предварителна национална процедура
1. Заявките за предоставяне на правна закрила на наименование за произход или географско указание на вина с произход от Съюза преминават предварителна национална процедура.
2. Заявката за предоставяне на правна закрила се подава в държавата членка, от чиято територия произхожда наименованието за произход или географското указание.
3. Държавата членка, в която е подадена заявката за предоставяне на правна закрила, я разглежда, за да установи дали тя отговаря на установените в настоящия подраздел условия.
Посочената държава членка провежда национална процедура, която осигурява подходящо публикуване на заявката и предвижда срок от не по-малко от два месеца от датата на публикуване, в който всяко физическо или юридическо лице, имащо законен интерес и пребиваващо или установено на нейна територия, може да възрази срещу предложената правна закрила, като представи на държавата членка надлежно обосновано изложение.
4. В случай че държавата членка, която разглежда заявката, прецени, че наименованието за произход или географското указание не отговаря на условията, установени в настоящия подраздел, или е несъвместимо със законодателството на Съюза, държавата членка отхвърля заявката.
5. Ако държавата членка, която разглежда заявката, прецени, че са изпълнени изискванията, тя провежда национална процедура, която осигурява подходящо публикуване на спецификацията на продукта най-малко в интернет и препраща заявката на Комисията.
Член 97
Контрол от страна на Комисията
1. Комисията публично оповестява датата, на която е подадена заявката за предоставяне на правна закрила на наименование за произход или географско указание.
2. Комисията проверява дали заявките за предоставяне на правна закрила по член 94 отговарят на условията, установени в настоящия подраздел.
3. В случай че Комисията прецени, че са изпълнени установените в настоящия подраздел условия, тя приема актове за изпълнение относно публикуването в Официален вестник на Европейския съюз на единния документ, посочен в член 94, параграф 1, буква г), и на препратката към публикацията на спецификацията на продукта, направена в хода на предварителната национална процедура. Тези актове за изпълнение се приемат без да се прилага процедурата, посочена в член 229, параграфи 2 или 3.
4. Когато Комисията прецени, че не са изпълнени установените в настоящия подраздел условия, тя приема актове за изпълнение за отхвърляне на заявката.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 98
Процедура за предявяване на възражения
В срок от два месеца от датата на публикуване на единния документ, посочен в член 94, параграф 1, буква г), всяка държава членка или трета държава, или всяко физическо или юридическо лице, имащо законен интерес и е пребиваващо или установено в държава членка, различна от поискалата правна закрила, или в трета държава, може да възрази срещу предвижданата закрила, като подаде до Комисията надлежно обосновано изложение относно условията за предоставяне на закрила, установени в настоящия подраздел.
В случай на физически или юридически лица, пребиваващи или установени в трети държави, това искане се подава директно или чрез органите на съответната трета държава в рамките на двумесечния срок, посочен в първа алинея.
Член 99
Решение по заявката за предоставяне на правна закрила
Въз основа на информацията, с която Комисията разполага след приключване на посочената в член 98 процедура по предявяване на възражения, чрез Комисията приема актове за изпълнение, с които или се предоставя правна закрила на наименованието за произход или географското указание, което отговаря на установените в настоящия подраздел условия и е съвместимо с правото на Съюза, или се отхърля заявката, ако тези условия не са изпълнени.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 100
Омоними
1. Наименование, за което е подадена заявка и което изцяло или частично е омоним на наименование, което вече е регистрирано съгласно настоящия регламент, се регистрира при надлежно спазване на местната и традиционната употреба и отчитане на възможния риск от объркване.
Омонимно наименование, което въвежда в заблуждение потребителя, като му внушава, че продуктите идват от друга територия, не се регистрира, дори ако наименованието е точно по отношение на действителната територия, район или място на произход на тези продукти.
Регистрирано омонимно наименование може да се използва само ако съществува достатъчна разлика в практиката между омонима, регистриран впоследствие, и вече регистрираното наименование, като се вземат предвид необходимостта от равно третиране на заинтересованите производители и необходимостта потребителите да не се въвеждат в заблуждение.
2. Параграф 1 се прилага mutatis mutandis, ако наименование, за което е подадена заявка, е изцяло или частично омоним на географско указание, което е защитено съгласно националното правото на държавите членки.
3. Когато наименованието на винен сорт лоза съдържа или се състои от защитено наименование за произход или защитено географско указание, това наименование не се използва за целите на етикетирането на селскостопански продукти.
За да се вземат предвид съществуващите практики на етикетиране, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227, определящи изключенията от това правило.
4. Правната закрила на наименованията за произход и географските указания за продуктите, обхванати от член 93 от настоящия регламент, не засяга защитените географски указания, приложими към спиртните напитки, определени в член 2 от Регламент (ЕО) № 110/2008 на Европейския парламент и на Съвета (30).
Член 101
Допълнителни основания за отказ на правна закрила
1. Наименование, което е станало родово, не може да се ползва с правна закрила като наименование за произход или географско указание.
За целите на настоящия раздел „наименование, което е станало родово“ означава наименование на вино, което въпреки че е свързано с местността или района, където този продукт първоначално е бил произвеждан или се е предлагал на пазара, се е превърнало в традиционно наименование на вино в Съюза.
За да се установи дали едно наименование е станало родово, се вземат предвид факторите от значение за него, и по-специално:
а)
съществуващото положение в Съюза, по-специално в сферите на потребление;
б)
приложимото законодателство на Съюза или национално правзо.
2. Дадено наименование не може да се ползва с правназакрила като наименование за произход или географско указание, когато в светлината на репутацията и известността на търговската марка тази закрила може да въведе потребителите в заблуждение по отношение на истинската идентичност на виното.
Член 102
Връзка с търговските марки
1. Регистрацията на търговска марка, която съдържа или се състои от защитено наименование за произход или защитено географско указание, което не отговаря на спецификацията на съответния продукт, или чието използване попада в обхвата на член 103, параграф 2, и която е свързана с продукт, попадащ в една от изброените в приложение VII, част II категории:
а)
се отказва, ако заявката за регистрация на търговската марка е подадена след датата за внасяне в Комисията на заявката за предоставяне на правна закрила на наименованието за произход или географското указание и впоследствие наименованието за произход или географското указание е получило правна закрила, или
б)
се обявява за недействителна
2. Без да се засяга член 101, параграф 2, търговска марка, посочена в параграф 1 от настоящия член, за която има подадена заявка, която е регистрирана или се е наложила чрез добросъвестна практика, ако такава възможност е предвидена в съответното право, на територията на Европейския съюз, или преди датата на предоставяне на правна закрила на наименованието за произход или на географското указание в държавата на произход, или преди 1 януари 1996 г., може да продължи да се използва и да се подновява независимо от правната закрила на наименованието за произход или на географското указание, при условие че не са налице основания за недействителност или отмяна на търговската марка съгласно Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (31) или съгласно Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета (32).
В подобни случаи се разрешава използването на наименованието за произход или на географското указание успоредно със съответните търговски марки.
Член 103
Правна закрила
1. Защитено наименование за произход и защитено географско указание може да се използва от всеки оператор, предлагащ на пазара вино, което е било произведено в съответствие със съответната спецификация на продукта.
2. Защитено наименование за произход и защитено географско указание, както и виното, използващо това защитено наименование в съответствие със спецификацията на продукта, се ползват с правназакрила срещу:
а)
всяка пряка или непряка търговска употреба на това защитено наименование:
i)
от сходни продукти, за които не е спазена спецификацията на продукта на защитеното наименование; или
ii)
доколкото при такава употреба се експлоатира репутацията на наименованието за произход или географското указание;
б)
всякаква злоупотреба, имитация или позоваване, дори ако е посочен истинският произход на продукта или услугата или ако защитеното наименование е преведено, транскрибирано, транслитерирано или придружено от израз като „стил“, „тип“, „метод“, „както е произведено в“, „имитация“, „с аромат на“, „като“ или друг подобен израз;
в)
всяко друго невярно или въвеждащо в заблуждение означение на мястото, откъдето идва продуктът, произхода, естеството или основни свойства на продукта, върху вътрешната или външната опаковка, рекламни материали или документи, свързани със съответния лозаро-винарски продукт, както и опаковането на продукта в контейнер по начин, който може да създаде невярна представа за неговия произход;
г)
всяка друга практика, която би могла да въведе в заблуждение потребителите относно истинския произход на продукта.
3. Защитените наименования за произход и защитените географски указания не стават родови в Съюза по смисъла на член 101, параграф 1.
Член 104
Регистър
Комисията създава и поддържа електронен регистър на защитените наименования за произход и защитените географски указания на вина, до който се предоставя публичен достъп. Наименованията за произход и географските указания, отнасящи се до продукти от трети държави, които са защитени в Съюза съгласно международно споразумение, по което Съюзът е договаряща страна, могат да бъдат вписани в регистъра. Освен ако не са изрично посочени в споменатото споразумение като защитени наименования за произход по смисъла на настоящия регламент, такива наименования се вписват в регистъра като защитени географски указания.
Член 105
Изменение на спецификациите на продуктите
Заявител, който отговаря на условията, определени в член 95, може да подаде заявка за одобрение на изменение на спецификацията на продукт със защитено наименование за произход или на защитено географско указание, по-специално с оглед отчитане развитието на научно-техническите знания или с оглед преразглеждане на границите на географския район, посочен в член 94, параграф 2, втора алинея, буква г). В заявката се описват исканите изменения и се излагат основанията за тях.
Член 106
Отмяна
Комисията може по своя инициатива или въз основа на надлежно обосновано искане от държава членка, от трета държава или от физическо или юридическо лице, имащо законен интерес, да приеме актове за изпълнение за отмяна на правна закрила на наименование за произход или географско указание, ако спазването на съответната продуктова спецификация вече не е гарантирано.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 107
Съществуващи защитени наименования на вина
1. Наименования на вина, които са посочени в членове 51 и 54 от Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета (33) и член 28 от Регламент (ЕО) № 753/2002 на Комисията (34), се ползват автоматично с правназакрила по настоящия регламент. Комисията ги вписва в регистъра, предвиден в член 104 от настоящия регламент.
2. Чрез актове за изпълнение, приети, без прилагане на процедурата, посочена в член 229, параграф 2 или параграф 3 от настоящия регламент, Комисията извършва съответните формалности по заличаването на такива наименования на вина, за които се прилага член 118т, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, от регистъра, предвиден в член 104 от настоящия регламент.
3. Член 106 не се прилага по отношение на съществуващите защитени наименования на вина, посочени в параграф 1 от настоящия член.
До 31 декември 2014 г. Комисията може по своя собствена инициатива да приема актове за изпълнение за отмяна на правната закрила на съществуващите защитени наименования на вина, посочени в параграф 1 от настоящия член, ако те не отговарят на условията, предвидени в член 93.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
4. За Хърватия наименованията на вината, публикувани в Официален вестник на Европейския съюз (35), са защитени по силата на настоящия регламент, при положение че процедурата на оспорване има благоприятен изход. Комисията ги вписва в регистъра, предвиден в член 104.
Член 108
Такси
Държавите членки могат да начисляват такси за покриване на разходите си, включително на разходите, свързани с разглеждането на заявките за предоставяне на правна закрила, декларациите за възражение, заявките за изменение и исканията за отмяна съгласно настоящия подраздел.
Член 109
Делегирани правомощия
1. За да се вземат предвид характерните особености на производството в определения географски район, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за определяне на:
а)
допълнителните критерии за определяне на границите на географския район, и
б)
ограниченията и дерогациите по отношение на производството в определения географски район.
2. За да се осигури качеството и проследяването на продуктите, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за определяне на условията, при които спецификациите на продуктите могат да включват допълнителни изисквания.
3. За да се гарантира правната закрила на законните права и интереси на производителите и операторите, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227, определящи:
а)
видовете заявители, които могат да подават заявка за правна закрила на наименование за произход или географско указание;
б)
условията, които трябва да се спазват по отношение на заявката за правна закрила на наименование за произход или географско указание, контрола от страна на Комисията, процедурата за предявяване на възражения и процедурите за изменение, отмяна или преобразуване на защитени наименования за произход или защитени географски указания;
в)
условията, приложими за трансгранични заявки;
г)
условията за заявки по отношение на географски райони в трета държава;
д)
датата, от която се прилага правната закрила или изменението на правната закрила;
е)
условията, свързани с изменение на спецификациите на продуктите.
4. За да се осигури адекватно равнище на правна закрила, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно ограниченията във връзка със защитеното наименование.
5. За да се направи необходимото икономическите оператори и компетентните органи да не бъдат несъразмерно засегнати от прилагането на настоящия подраздел по отношение на наименованията на вина, получили правна закрила преди 1 август 2009 г. или за които заявката за предоставяне на правна закрила е подадена преди тази дата, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227, установяващи преходни разпоредби за:
а)
наименованията на вина, признати от държавите членки като наименования за произход или географски указания най-късно до 1 август 2009 г., и наименованията на вина, за които заявката за предоставяне на правна закрила е подадена преди тази дата;
б)
вината, пуснати на пазара или етикетирани преди определена дата; и
в)
изменението на спецификациите на продуктите.
Член 110
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
1. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на необходимите мерки относно:
а)
информацията, която да бъде посочена в спецификацията на продукта по отношение на връзката между географския район и крайния продукт;
б)
предоставянето на публичен достъп до решенията относно правната закрила или отхвърлянето ѝ;
в)
създаването и поддържането на регистъра, посочен в член 104;
г)
преобразуването на защитено наименование за произход в защитено географско указание;
д)
подаването на трансгранични заявки.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
2. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на необходимите мерки относно процедурата за разглеждане на заявките за правна закрила или за одобрение на изменението на наименование за произход или на географско указание, както и процедурата за предявяване на възражение, за отмяна или преобразуване и за предоставяне на информация, свързана със съществуващите защитени наименования на вина, по-специално по отношение на:
а)
образци на документи и формат за предаване;
б)
срокове;
в)
подробна информация относно фактите, доказателствата и подкрепящите документи, които да бъдат представени в подкрепа на заявката или искането.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 111
Други изпълнителни правомощия
Когато дадено възражение бъде сметнато за недопустимо, Комисията приема актза изпълнениеза отхвърляне на възражението като недопустимо. Тези актове за изпълнение се приемат без да се прилага процедурата, посочена в член 229, параграф 2 или параграф 3.
Подраздел 3
Традиционни наименования
Член 112
Определение
„Традиционно наименование“ означава наименование, което е традиционно използвано в държава членка за продуктите, посочени в член 92, параграф 1, за да обозначи:
а)
че продуктът има защитено наименование за произход или защитено географско указание съгласно правото на Съюза или националното право; или
б)
начина на производство или стареене или качеството, цвета, типа местност или конкретно събитие, свързано с историята на продукта със защитено наименование за произход или защитено географско указание.
Член 113
Правна закрила
1. Защитено традиционно наименование може да се използва единствено за продукт, произведен в съответствие с определението, предвидено в член 112, параграф 1.
Традиционните наименования са защитени срещу неправомерно използване.
2. Традиционните наименования са защитени само на езика и за категориите лозаро-винарски продукти, предявени в заявлението, срещу:
а)
всяка злоупотреба, включително когато защитеното наименование е придружено от израз като „стил“, „тип“, „метод“, „както се произвежда в“, „имитация“, „с аромат на“, „като“ или друг подобен израз;
б)
всяко друго невярно или въвеждащо в заблуждение означение на естеството, характеристиките или основните свойства на продукта, поставено върху вътрешната или външната опаковка, рекламни материали или документи, свързани с него;
в)
всяка друга практика, която би могла да въведе в заблуждение потребителите, по-специално да създаде впечатлението, че виното отговаря на условията за защитеното традиционно наименование.
3. Традиционните наименования не стават родови в Съюза.
Член 114
Делегирани правомощия
1. За да се осигури адекватно равнище на правна закрила, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно езика и изписването на традиционното наименование, за което се иска правна закрила.
2. За да се гарантира правната закрила на законните права и интереси на производителите или операторите, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227, определящи:
а)
видовете заявители, които могат да подават заявка за правна закрила на традиционно наименование;
б)
условията за валидност на заявка за признаване на традиционно наименование;
в)
основанията за подаване на възражение срещу предложено признаване на традиционно наименование;
г)
обхвата на правната закрила, връзката с търговски марки, защитени традиционни наименования, защитени наименования за произход или географски указания, омоними или определени наименования на винени сортове лози;
д)
основанията за отмяна на традиционно наименование;
е)
датата на подаване на заявка или искане за възражение или отмяна;
ж)
процедурите, които трябва да се спазват по отношение на заявката за правна закрила на традиционно наименование, включително контрола от страна на Комисията, процедурата за предявяване на възражения и процедурите за отмяна и изменение.
3. За да се вземат предвид характерните особености на търговията между Съюза и някои трети държави, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227, определящи условията, при които традиционните наименования могат да се използват за продукти от трети държави, и предвиждащи дерогации от член 112 и член 113, параграф 2.
Член 115
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
1. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на необходимите мерки относно процедурата за преглед на заявките за правна закрила или за одобрение на изменението на традиционно наименование, както и процедурата за искания за възражение или отмяна, по-специално по отношение на:
а)
образци на документи и формат за предаване;
б)
срокове;
в)
подробна информация относно фактите, доказателствата и подкрепящите документи, които се представят в подкрепа на заявката или искането;
г)
подробни правила относно предоставянето на публичен достъп до защитените традиционни наименования.
2. Комисията приема актове за изпълнение за приемане или отхвърляне на заявката за правна закрила на традиционно наименование или искането за изменение на защитено наименование или за отмяна на правната закрила на традиционно наименование.
3. Комисията приема актове за изпълнение, уреждащи правната закрила на традиционни наименования, по отношение на които е била приета заявка за правна закрила, по-специално като ги класифицира в съответствие с член 112 и като публикува определение и/или условията за използване.
4. Актовете за изпълнение, посочени в параграфи 1, 2 и 3 от настоящия член, се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 116
Други изпълнителни правомощия
Когато дадено възражение се счита за недопустимо, Комисията приема акт за изпълнение, с който се отхвърля възражението като недопустимо. Този акт за изпълнение се приема без да се прилага процедурата, посочена в член 229, параграф 2 или параграф 3.
Раздел 3
Етикетиране и представяне в лозаро-винарския сектор
Член 117
Определение
За целите на настоящия раздел:
а)
„етикетиране“ означава всякакви думи, означения, търговски марки, маркови имена, картинни изображения или символи, поставени върху всякакъв вид опаковка, документ, картичка, етикет, обръч или лента, придружаващи или посочващи даден продукт;
б)
„представяне“ означава всяка информация, предоставена на потребителите чрез опаковката на съответния продукт, включително формата и вида на бутилките.
Член 118
Условия за прилагането на хоризонталните правила
Освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго, при етикетирането и представянето се прилагат, Директива 89/396/ЕИО на Съвета (36), Директива 2000/13/ЕО, Директива 2007/45/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (37) Директива 2008/95/ЕО и Регламент (ЕС) № 1169/2011.
Етикетирането на продуктите, посочени в приложение VII, част II, точки 1-11, 13, 15 и 16, не може да бъде допълвано с данни, различни от предвидените в настоящия регламент, освен ако тези данни отговарят на изискванията на Директива 2000/13/ЕО и Регламент (ЕС) № 1169/2011.
Член 119
Задължителни данни
1. Етикетирането и представянето на продуктите, посочени в приложение VII, част II, точки 1-11, 13, 15 и 16, които се предлагат на пазара в Съюза или са предназначени за износ, съдържат следните задължителни данни:
а)
обозначение на категорията лозаро-винарски продукт в съответствие с приложение VII, част II;
б)
за вина със защитено наименование за произход или защитено географско указание:
i)
означението „защитено наименование за произход“ или „защитено географско указание“; и
ii)
името на защитеното наименование за произход или на защитеното географско указание;
в)
действителното алкохолно съдържание по обем;
г)
обозначение на мястото на произход на виното;
д)
обозначение на бутилиращото предприятие или - за пенливото вино, газираното пенливо вино, качественото пенливо вино или качественото ароматизирано пенливо вино - наименованието на производителя или търговеца;
е)
посочване на вносителя при вина от внос; и
ж)
при пенливо вино, газирано пенливо вино, качествено пенливо вино или качествено ароматизирано пенливо вино - посочване на съдържанието на захар.
2. Чрез дерогация от параграф 1, буква а), за вина, чиито етикети включват името на защитено наименование за произход или на защитено географско указание, може да не се посочва категорията лозаро-винарски продукт.
3. Чрез дерогация от параграф 1, буква б), означенията „защитено наименование за произход“ или „защитено географско указание“ може да не се посочват в следните случаи:
а)
когато, в съответствие със спецификацията на продукта, посочена в член 94, параграф 2, на етикета е изписано традиционно наименование в съответствие с член 112, буква а);
б)
в изключителни и надлежно обосновани случаи, които подлежат на определяне от Комисията чрез делегирани актове, приети в съответствие с член 227, за да се осигури съответствие със съществуващите практики за етикетиране.
Член 120
Незадължителни данни
1. Етикетирането и представянето на продуктите, посочени в приложение VII, част II, точки 1-11, 13, 15 и 16, могат по-специално да съдържат следните незадължителни данни:
а)
годината на реколтата;
б)
наименованието на един или няколко винени сортове лози;
в)
за вина, различни от посочените в член 119, параграф 1, буква ж) - посочване на съдържанието на захар;
г)
за вина със защитено наименование за произход или защитено географско указание - традиционни наименования в съответствие с член 112, буква б);
д)
символа на Съюза, указващ защитеното наименование за произход или защитеното географско указание;
е)
наименования, свързани с определени производствени методи;
ж)
за вина със защитено наименование за произход или защитено географско указание - наименованието на друга географска единица, която е по-малка или по-голяма от определения район, даващ наименованието за произход или географското указание.
2. Без да се засяга член 100, параграф 3, по отношение на използването на посочените в параграф 1, букви а) и б) от настоящия член данни за вина, които не притежават защитено наименование за произход или защитено географско указание:
а)
държавите членки въвеждат законови, подзаконови или административни разпоредби с оглед осигуряването на процедури за сертифициране, одобрение и проверка, така че да се гарантира верността на съответната информация;
б)
въз основа на недискриминационни и обективни критерии и при отчитане на изискването за лоялна конкуренция, държавите членки могат - по отношение на вината, произведени от винени сортове лози на тяхна територия - да съставят списъци на изключени винени сортове лози за вина, особено ако:
i)
съществува риск от заблуждаване на потребителите по отношение на истинския произход на виното, дължащ се на факта, че виненият сорт лоза е неразделна част от съществуващо защитено наименование за произход или защитено географско указание;
ii)
проверките не биха били рентабилни от гледна точка на разходите, тъй като съответният винен сорт лозя представлява много малка част от лозята на държавата членка;
в)
смесването на вина от различни държави членки не води до посочване на етикета на винения сорт лоза, освен ако съответните държави членки не дадат съгласие за противното и не осигурят възможност за провеждането на съответните процедури по сертифициране, одобрение и проверка.
Член 121
Езици
1. Когато са представени с думи, задължителните и незадължителните данни съгласно членове 119 и 120 фигурират на един или повече от официалните езици на Съюза.
2. Независимо от параграф 1 наименованието на защитеното наименование за произход или защитеното географско указание или традиционно наименование съгласно член 112, буква б) фигурира на етикета на езика или езиците, за които се прилага правната закрила. Наименованието може да фигурира и на един или повече от официалните езици на Съюза, в случай че защитеното наименование за произход или защитеното географско указание или специфичното национално обозначение са изписани на азбука, различна от латиницата.
Член 122
Делегирани правомощия
1. За да се вземат предвид специфичните характеристики на лозаро-винарския сектор, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 във връзка с правилата и ограниченията относно:
а)
представянето и използването на данни върху етикетите, различни от предвидените в настоящия раздел;
б)
задължителните данни относно:
i)
наименованията, които да се използват за формулиране на задължителните данни, и условията за тяхното използване;
ii)
наименованията, които се отнасят до стопанство, и условията за тяхното използване;
iii)
разпоредбите, които разрешават на държавите членки производители да въвеждат допълнителни правила, свързани със задължителните данни;
iv)
разпоредбите, които разрешават допълнителни дерогации, освен посочените в член 119, параграф 2, що се отнася до непосочването на категорията лозаро-винарски продукт; и
v)
разпоредбите относно използването на езици;
в)
незадължителните данни относно:
i)
наименованията, които да се използват за формулиране на незадължителните данни, и условията за тяхното използване;
ii)
разпоредбите, които разрешават на държавите членки производители да въвеждат допълнителни правила, свързани с незадължителните данни;
г)
представянето по отношение на:
i)
условията за използване на някои форми на бутилки, както и списък на някои специфични форми на бутилки;
ii)
условията за използване на бутилки и тапи от типа за „пенливо вино“;
iii)
разпоредбите, които разрешават на държавите членки производители да въвеждат допълнителни правила, свързани с представянето;
iv)
разпоредбите относно използването на езици.
2. За да се осигури правната закрила на законните интереси на операторите, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно правилата за временното етикетиране и представяне на вина с наименование за произход или географско указание, когато това наименование за произход или географско указание изпълнява необходимите изисквания.
3. За да се направи необходимото икономическите оператори да не бъдат засегнати, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно преходни разпоредби за вината, пуснати на пазара и етикетирани в съответствие с приложимите правила, валидни преди 1 август 2009 г.
4. За да се вземат предвид характерните особености на търговията между Съюза и някои трети държави, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно дерогации от настоящия раздел по отношение на продукти, които предстои да бъдат изнесени, когато това се изисква от правото на съответната трета държава.
Член 123
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на необходимите мерки относно процедурите и техническите критерии, приложими за настоящия раздел, включително необходимите мерки за процедурите по сертифициране, одобрение и проверка, приложими за вина без защитено наименование или произход, или защитено географско указание. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
ГЛАВА II
Специфични разпоредби за отделни сектори
Раздел 1
Захар
Член 124
Срок на действие
С изключение на член 125 и на член 126, настоящият раздел се прилага до края на пазарната 2016/2017 година.
Подраздел 1
Специфични мерки
Член 125
Споразумения в сектора на захарта
1. Условията за покупка на захарно цвекло и захарна тръстика, включително предсеитбените договори за доставка, се уреждат от писмени вътрешнобраншови споразумения, сключени, от една страна, между производителите на захарно цвекло и захарна тръстика в Съюза или от тяхно име организациите, в които членуват, и, от друга страна, предприятията за производство на захар в Съюза или от тяхно име организациите, в които членуват.
2. Предприятията в сектора на захарта уведомяват компетентните органи на държавата членка, в която произвеждат захар, за вътрешнобраншовите споразумения, описани в приложение II, част II, раздел А, точка 6.
3. От 1 октомври 2017 г. вътрешнобраншовите споразумения съответстват на условията за изкупуване, определени в приложение X.
4. С оглед отчитане на характерните особености на сектора на захарта и развитието на сектора през периода след приключването на производствените квоти, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно:
а)
актуализиране на условията, посочени в приложение II, част II, раздел А;
б)
актуализиране на условията за изкупуване на захарно цвекло, определени в приложение X;
в)
установяване на допълнителни правила за определянето на брутното тегло, тарата и съдържанието на захар на захарното цвекло, доставяно на предприятията, и за резенките от цвекло.
5. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на мерките, необходими за прилагането на настоящия член, включително по отношение на процедурите, уведомленията и административната помощ във връзка с вътрешнобраншови споразумения с участието на повече от една държава членка. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2,
Член 126
Отчитане на цените на пазара на захар
Комисията може да приеме актове за изпълнение за създаване на информационна система за цените на пазара на захар, включително инструмент за публикуване на ценовите равнища за този пазар. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Системата, посочена в първа алинея, се основава на информация, предоставена от предприятията, произвеждащи бяла захар, или от други оператори, участващи в търговията със захар. Тази информация се разглежда като поверителна.
Комисията гарантира, че конкретните цени или имената на отделните икономически оператори не се публикуват.
Подраздел 2
Изисквания, приложими към сектора на захарта през периода, посочен в член 124
Член 127
Договори за доставка
1. В допълнение към изискванията, предвидени в член 125, параграф 1, вътрешнобраншовите споразумения съответстват на условията за изкупуване, определени в приложение XI.
2. При договорите за доставка се прави разграничение в зависимост от това, дали количествата захар, които ще бъдат произведени от захарното цвекло, представляват:
а)
захар в рамките на квотата; или
б)
захар извън квотата.
3. Всяко предприятие за производство на захар предоставя на държавата членка, в която произвежда захар, следната информация:
а)
количествата цвекло, посочени в параграф 2, буква а), за които е сключило предсеитбени договори за доставка, и съдържанието на захар, на което са основани тези договори;
б)
съответния прогнозен добив.
Държавите членки могат да изискат допълнителна информация.
4. Предприятията за производство на захар, които не са подписали предсеитбени договори за доставка на минималната цена за цвекло в рамките на квотата, посочена в член 135, за количеството цвекло, равняващо се на отпуснатата им квота за захар, коригирана, при необходимост, съгласно коефициента за превантивно изтегляне, определен съгласно член 130, параграф 2, първа алинея, се задължават да заплатят най-малко минималната цена за цвекло в рамките на квотата за цялото количество захарно цвекло, което преработват в захар.
5. При одобрение от съответната държава членка вътрешнобраншовите споразумения могат да дерогират от параграфи 2, 3 и 4.
6. Ако не съществуват вътрешнобраншови споразумения, съответната държава членка предприема необходимите стъпки, съобразени с настоящия регламент, за да защити интересите на заинтересованите страни.
Член 128
Производствена такса
1. Върху квотите за захар, изоглюкоза и инулинов сироп, с които разполагат предприятията за производство на захар, изоглюкоза или инулинов сироп, се налага производствена такса, както е посочено в член 136, параграф 2.
2. Мерките за определяне на производствената такса върху квотите за захар, квотите за изоглюкоза и квотите за инулинов сироп и, посочени в параграф 1, се приемат от Съвета в съответствие с член 43, параграф 3 от ДФЕС.
Член 129
Възстановяване при производство
1. Възстановяване при производството може да се предостави на продуктите от сектора на захарта, изброени в приложение I, част III, букви б)-д), ако излишъкът от захар или вносна захар, излишъкът от изоглюкоза или излишъкът от инулинов сироп не се предлага на цена, съответстваща на световната цена за производството на продуктите, посочени в член 140, параграф 2, втора алинея, букви б) и в).
2. Мерките за определяне на възстановяването при производство, посочено в параграф 1, се приемат от Съвета в съответствие с член 43, параграф 3 от ДФЕС.
Член 130
Изтегляне на захар
1. За да се избегнат ситуации на срив на цените на вътрешния пазар и да се предотвратят ситуации на свръхпроизводство, определени на базата на прогнозния баланс на снабдяване, и като се имат предвид задълженията на Съюза по силата на сключените в съответствие с ДФЕС международни споразумения, Комисията може да приема актове за изпълнение за изтегляне от пазара, за определена пазарна година, на произведените в рамките на квоти количества захар или изоглюкоза, които превишават прага, изчислен в съответствие с параграф 2.
2. Прагът на изтегляне, посочен в параграф 1, се изчислява за всяко предприятие, разполагащо с квота, чрез умножаване на квотата му с коефициент. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на този коефициент за определена пазарна година най-късно до 28 февруари на предходната пазарна година, въз основа на прогнозните пазарни тенденции.
Въз основа на актуализираните пазарни тенденции, Комисията може, до 31 октомври през съответната пазарна година, да приема актове за изпълнение за коригиране или ако не е бил определен коефициент съгласно първата алинея, за определяне на коефициент.
3. Всяко предприятие, което разполага с квота, до началото на следващата пазарна година складира на свои разноски произведената в рамките на квотата захар, която надвишава прага, изчислен в съответствие с параграф 2. Количествата захар, изоглюкоза или инулинов сироп, изтеглени през дадена пазарна година, се считат за първите количества, произведени в рамките на квотата за следващата пазарна година.
Чрез дерогация от първа алинея, като взема предвид прогнозните тенденции на пазара на захарта, Комисията може да приема актове за изпълнение, предвиждащи за текущата, следващата или и двете пазарни години, цялото количество изтеглена захар, изоглюкоза или инулинов сироп или част от него да се счита за:
а)
излишък от захар, изоглюкоза или инулинов сироп, в наличност за преработка в индустриална захар, индустриална изоглюкоза или индустриален инулинов сироп; или
б)
временно производство в рамките на квота, част от което може да бъде запазено за износ при спазване на поетите от Съюза задължения по силата на международни споразумения, сключени съгласно ДФЕС.
4. Ако снабдяването със захар в Съюза не е адекватно, Комисията може да приема актове за изпълнение за разрешаване във връзка с определено количество от изтеглената захар, изоглюкоза или инулинов сироп да бъде продадено на пазара на Съюза преди края на периода на изтегляне.
5. Когато изтеглената захар се счита за първото количество захар, произведено през следващата пазарна година, на производителите на захарно цвекло се заплаща минималната цена за същата пазарна година, посочена в член 135.
Когато изтеглената захар се превръща в промишлена захар или се изнася съгласно параграф 3, втора алинея, букви а) или б) от настоящия член, изискванията по член 135 относно минималната цена не се прилагат.
Когато изтеглената захар се продава на пазара на Съюза преди края на периода на изтегляне съгласно параграф 4 от настоящия член, на производителите на цвекло се заплаща минималната цена за текущата пазарна година.
6. Актовете за изпълнение по силата на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 131
Временен механизъм за управление на пазара
1. През периода, посочен в член 124, Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на мерките, необходими за осигуряване на достатъчни доставки на захар за пазара на Съюза. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Тези мерки могат да коригират, по отношение на необходимото количество и периода от време, размера на митото върху вносната сурова захар.
В контекста на временния механизъм за управление на пазара мерките за определяне на такса за свръхпроизводство се предприемат от Съвета в съответствие с член 43, параграф 3 от ДФЕС.
2. Комисията приема актове за изпълнение за определяне на подходящото количество захар извън квотата и вносна сурова захар, което може да бъде пуснато на пазара на Съюза. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 132
Делегирани правомощия
С цел да се вземат предвид характерните особености на сектора на захарта и да се гарантира надлежното отчитане на интересите на всички страни, и предвид необходимостта да се избегнат всякакви смущения на пазара, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно:
а)
условията за изкупуване и договорите за доставка, посочени в член 127;
б)
актуализиране на условията за изкупуване на захарно цвекло, посочени в приложение XI;
в)
критериите, които да се прилагат от предприятията за производство на захар при разпределяне сред продавачите на цвекло на количествата цвекло, които следва да бъдат включени в предсеитбените договори за доставка, както се посочва в член 127, параграф 3.
Член 133
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
Чрез Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на мерките, необходими за прилагане на настоящия подраздел относно процедурите, съдържанието и техническите критерии.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Подраздел 3
Система за регулиране на производството
Член 134
Квоти в сектора на захарта
1. По отношение на захарта, изоглюкозата и инулиновия сироп се прилага квотна система.
2. По отношение на квотната система, посочена в параграф 1 от настоящия член, ако даден производител превиши съответната квота и не използва излишните количества, както е предвидено в член 139, за тези количества се дължи такса за свръхпроизводство, при условията, определени в членове 139-142.
Член 135
Минимална цена на захарно цвекло
Минималната цена за захарно цвекло в рамките на квотата се определя от Съвета в съответствие с член 43, параграф 3 от ДФЕС.
Член 136
Разпределение на квотите
1. Квотите за производството на захар, изоглюкоза и инулинов сироп на национално или регионално равнище са определени в приложение XII.
2. Държавите членки разпределят квота на всяко предприятие за производство на захар, изоглюкоза или инулинов сироп, което е установено на тяхна територия и е одобрено в съответствие с член 137.
За всяко предприятие отпуснатата квота е равна на квотата, отпусната на предприятието за пазарната 2010/2011 година съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
3. Когато дадена квота се разпределя на предприятие за производство на захар, което разполага с повече от една производствена единица, държавите членки приемат мерките, които считат за необходими, за да бъдат надлежно отчетени интересите на производителите на захарно цвекло и тръстика.
Член 137
Одобрени предприятия
1. При поискване държавите членки одобряват предприятия за производство на захар, изоглюкоза или инулинов сироп или предприятия, преработващи тези продукти в някой от продуктите, които са включени в списъка, посочен в член 140, параграф 2, при условие че съответното предприятие:
а)
докаже капацитета си за професионално производство;
б)
се съгласи да предоставя всякаква информация и да бъде обект на контрол съгласно настоящия регламент;
в)
не подлежи на спиране или оттегляне на одобрението.
2. Одобрените предприятия предоставят на държавата членка, на чиято територия се събира реколтата от цвекло и тръстика или се извършва рафинирането, следната информация:
а)
количествата цвекло или тръстика, за които е сключен договор за доставка, както и съответните прогнозни добиви на цвекло или тръстика, както и на захар на хектар;
б)
данни относно планираните и действителните доставки на захарно цвекло, захарна тръстика и нерафинирана захар и относно производството на захар и отчетите за складова наличност на захар;
в)
продадените количества бяла захар и съответните цени и условия.
Член 138
Преразпределяне на национални квоти и намаляване на квоти
1. Всяка държава членка може да намали с до 10 % квотата за захар или изоглюкоза, която е разпределена на дадено предприятие, установено на нейна територия. Държавите членки извършват това, като прилагат обективни и недискриминационни критерии.
2. Държавите членки могат да прехвърлят квоти между предприятията в съответствие с правилата, установени в приложение XIII, и отчитайки интересите на всяка от заинтересованите страни, и по-специално на производителите на захарно цвекло и захарна тръстика.
3. Намалените количества съгласно параграфи 1 и 2 се разпределят от въпросната държава членка между едно или повече предприятия на нейна територия, независимо дали тези предприятия вече разполагат с определена квота.
Член 139
Производство извън рамките на квотата
1. Захарта, изоглюкозата или инулиновият сироп, произведени през дадена пазарна година в превишение на квотата по член 136, могат да бъдат:
а)
използвани за преработка на определени продукти, посочени в член 140;
б)
пренесени към производствената квота за следващата пазарна година в съответствие с член 141;
в)
използвани за специфичния режим на снабдяване за най-отдалечените региони в съответствие с глава III от Регламент (ЕС) № 228/2013 на Европейския парламент и на Съвета (38);
г)
изнесени в рамките на количествени ограничения, които се определят от Комисията чрез актове за изпълнение, при зачитане на задълженията по силата на международните споразумения, сключени в съответствие с ДФЕС; или
д)
пуснати на вътрешния пазар в съответствие с механизма, посочен в член 131, с цел привеждане на предлагането в съответствие с търсенето на базата на прогнозния баланс на снабдяване.
Мерките, посочени в първа алинея, буква д) от настоящия член, се изпълняват преди активиране на мерките за предотвратяване на смущения на пазара, посочени в член 219, параграф 1.
Останалите количества подлежат на облагане с таксата за свръхпроизводство, посочена в член 142.
2. Актовете за изпълнение по силата на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 140
Индустриална захар
1. Индустриалната захар, индустриалната изоглюкоза или индустриалният инулинов сироп се запазват за производството на един от продуктите, посочени в параграф 2, когато:
а)
са предмет на договор за доставка, сключен преди края на пазарната година между производител и потребител, когато и двамата са получили одобрение по член 137; и
б)
са били доставени на потребителя най-късно до 30 ноември на следващата пазарна година.
2. С цел да се вземат предвид техническите промени, Комисията се оправомощава да приеме делегирани актове в съответствие с член 227 за изготвяне на списък на продукти, за чието производство може да се използва индустриална захар, индустриална изоглюкоза или индустриален инулинов сироп.
Този списък включва по-конкретно:
а)
биоетанол, алкохол, ром, жива закваска и количества сироп за мазане, както и тези, които ще бъдат преработени в „Rinse appelstroop“;
б)
определени промишлени продукти без съдържание на захар, но при производството на които се използва захар, изоглюкоза или инулинов сироп;
в)
определени продукти на химическата или фармацевтичната промишленост, които съдържат захар, изоглюкоза или инулинов сироп.
Член 141
Пренасяне на излишъци от захар
1. Всяко предприятие може да реши да пренесе към следващата пазарна година цялото или част от производството си, превишаващо отпусната му квота за захар, за изоглюкоза или за инулинов сироп, което да бъде смятано за част от производството през следващата пазарна година. Без да се засягат разпоредбите на параграф 3, подобно решение е неотменимо.
2. Предприятията, които вземат решението, посочено в параграф 1:
а)
информират за него съответната държава членка преди дата, която се определя от същата държава членка:
i)
между 1 февруари и 31 август на текущата пазарна година за пренесените количества тръстикова захар;
ii)
между 1 февруари и 31 август на текущата пазарна година за другите пренесени количества захар от цвекло, изоглюкоза или инулинов сироп;
б)
се задължават да държат на склад тези количества на свои разноски до края на текущата пазарна година.
3. Ако реалното производство на дадено предприятие през въпросната пазарна година е било по-малко от прогнозното количество, изчислено при вземането на решението по параграф 1, пренесеното количество може да бъде коригирано с обратно действие най-късно до 31 октомври на следващата пазарна година.
4. Пренесените количества се смятат за първите произведени количества в рамките на квотата за следващата пазарна година.
5. Захарта, складирана в съответствие с настоящия член по време на дадена пазарна година, не може да бъде подложена на други мерки за складиране, предвидени в член 16 или член 130.
Член 142
Такса за свръхпроизводство
1. Такса за свръхпроизводство се начислява върху количествата:
а)
излишък от захар, изоглюкоза и инулинов сироп, произведени през която и да е пазарна година, с изключение на количествата, пренесени към производствената квота за следващата пазарна година и държани на склад съгласно член 141, или количествата по член 139, параграф 1, първа алинея, букви в), г) и д);
б)
индустриална захар, индустриална изоглюкоза и индустриален инулинов сироп, за които до дадена дата, която следва да бъде определена от Комисията чрез актове за изпълнение, не е представено доказателство, че са преработени в един от продуктите по член 140, параграф 2;
в)
захар, изоглюкоза и инулинов сироп, изтеглени от пазара в съответствие с член 130 и за които не са изпълнени задълженията по член 130, параграф 3.
Актовете за изпълнение съгласно първа алинея, буква б) се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
2. Мерките за определяне на таксата за свръхпроизводство, посочена в параграф 1, се приемат от Съвета в съответствие с член 43, параграф 3 от ДФЕС.
Член 143
Делегирани правомощия
1. За да се гарантира, че предприятията, посочени в член 137, изпълняват своите задължения, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за определяне на правилата относно предоставянето и оттеглянето на одобрение за тези предприятия, както и на критериите за налагането на административни санкции.
2. За да се вземат предвид характерните особености на сектора на захарта и да се гарантира, че интересите на всички страни са надлежно взети предвид, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно значението на наименованията във връзка с функционирането на квотната система, както и за определяне на условията, уреждащи продажбите за най-отдалечените региони.
3. За да се гарантира, че производителите са тясно свързани с решението за пренасяне на определено количество от продукцията към следващата година, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за определяне на правила относно пренасянето на захар към следващата година.
Член 144
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
По отношение на предприятията, посочени в член 137, Комисията може да приема актове за изпълнение за установяване на правила относно:
а)
заявленията за одобрение, подавани от предприятията, документацията, която да се води от одобрените предприятия, и информацията, която да се предоставя от одобрените предприятия;
б)
системата за проверки, които да бъдат извършвани от държавите членки по отношение на одобрените предприятия;
в)
съобщенията от държавите членки, от една страна, и Комисията и одобрените предприятия, от друга страна;
г)
доставката на суровини до предприятията, в това число договори за доставка и известия за доставка;
д)
равностойността, свързана със захарта, посочена в член 139, параграф 1, първа алинея, буква а);
е)
специфичния режим на снабдяване за най-отдалечените региони;
ж)
износа, посочен в член 139, параграф 1, първа алинея, буква г);
з)
сътрудничеството между държавите членки с цел да се гарантира извършване на ефективни проверки;
i)
изменението на датите, посочени в член 141 за определени пазарни години;
й)
установяването на количеството на излишъка, съобщенията и плащането на таксата за свръхпроизводство, посочена в член 142;
к)
приемането на списък с рафинерии на пълен работен режим по смисъла на приложение II, част II, раздел Б, точка 6.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Раздел 2
Вино
Член 145
Лозарски регистър и опис на производствения потенциал
1. Държавите членки поддържат лозарски регистър, който съдържа актуализирана информация за производствения потенциал. Считаноот 1 януари 2016 г. това задължение се прилага само ако държавите членки прилагат схемата за разрешения за лозови насаждения, посочена в Дял 1, глава III или национална програма за подпомагане.
2. До 31 декември 2015 г. държавите членки, в които общата площ, засадена с винени сортове лози, които могат да бъдат класифицирани в съответствие с член 81, параграф 2, не надхвърля 500 хектара, нямат задължението по параграф 1 от настоящия член.
3. Въз основа на лозарския регистър държавите членки, които предвиждат преструктуриране и конверсия на лозя в своите програми за подпомагане в съответствие с член 46, най-късно до 1 март всяка година изпращат на Комисията актуализиран опис на своя производствен потенциал. Считано от 1 януари 2016 г. изискванията относно предоставянето на информация на Комисията за лозарските райони се определят от Комисията чрез актове за изпълнение. Тези актове за изпълнение се приемат всъответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
4. За да се улесни наблюдението и проверката на производствения потенциал от страна на държавите членки, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 по отношение на правилата относно съдържанието на лозарския регистър и изключенията от тях.
Член 146
Компетентни национални органи, отговарящи за лозаро-винарския сектор
1. Без да се засягат другите разпоредби на настоящия регламент относно определянето на компетентните национални органи, държавите членки определят един или повече органи, които отговарят за осигуряването на спазването на правилата на Съюза в лозаро-винарския сектор. По-специално държавите членки определят лабораториите, имащи право да провеждат официални анализи в лозаро-винарския сектор. Определените лаборатории трябва да отговарят на общите критерии за работа на изпитващи лаборатории, определени в ISO/IEC 17025.
2. Държавите членки уведомяват Комисията за наименованията и адресите на посочените в параграф 1 органи и лаборатории. Комисията прави тази информация обществено достояние и я актуализира периодично.
Член 147
Придружаващи документи и регистър
1. Продуктите от лозаро-винарския сектор се пускат в обращение в Съюза с официално проверен придружаващ документ.
2. Физическите или юридическите лица, или групи такива лица, които оперират с продукти от лозаро-винарския сектор поради естеството на извършваната от тях търговия, по-специално производители, лица, които извършват бутилиране, преработватели и търговци, водят входящи и изходящи регистри за тези продукти.
3. За да се улесни транспортирането на лозаро-винарските продукти и тяхната проверка от страна на държавите членки, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно:
а)
правилата за придружаващия документ и неговото използване;
б)
условията, при които за придружаващ документ да се счита, че удостоверява защитени наименования за произход или географски указания;
в)
задължението за водене и използване на регистър;
г)
лицето, задължено да води регистър и освобождаването от това задължение;
д)
операциите, които да бъдат включени в регистъра.
4. Комисията може да приема актове за изпълнение за установяване на:
а)
правилата относно състава на регистрите, продуктите, които да бъдат включени в него, сроковете за извършване на вписвания в регистрите и приключването на регистрите;
б)
мерки, изискващи държавите членки да определят максималните приемливи проценти за загуби;
в)
общите и преходните разпоредби за водене на регистри;
г)
правилата, определящи за какъв период да се съхраняват придружаващите документи и регистрите.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Раздел 3
Мляко и млечни продукти
Член 148
Договорни отношения в сектора на млякото и млечните продукти
1. Когато дадена държава членка реши, че всяка доставка на сурово мляко на нейна територия от земеделски стопанин на преработвател на сурово мляко трябва да е предмет на писмен договор между страните, и/или реши, че първите изкупвачи трябва да направят писмена оферта за сключване на договор за доставката на сурово мляко от земеделските стопани, този договор и/или тази оферта за сключване на договор отговарят на предвидените в параграф 2 условия.
Когато дадена държава членка реши, че за доставка на сурово мляко от земеделски стопанин на преработвател на сурово мляко трябва да се сключи писмен договор между страните, тя решава и кой етап или етапи от доставката се уреждат в такъв договор, ако доставката на сурово мляко се извършва посредством един или повече изкупвачи.
За целите на настоящия член „изкупвач“ означава предприятие, което превозва сурово мляко от земеделски стопанин или друг изкупвач до преработвател на сурово мляко или друг изкупвач, като на всеки етап има прехвърляне на собствеността върху суровото мляко.
2. Договорът и/или офертата за сключване на договор, посочен в параграф 1:
а)
се изготвят преди доставката,
б)
се изготвят в писмена форма; и
в)
включват по-специално следните елементи:
i)
цената на доставеното мляко, която:
-
е непроменлива и определена в договора и/или
-
се изчислява въз основа на комбинация от различни фактори, посочени в договора, които може да включват пазарни показатели, отразяващи промените в пазарните условия, доставеното количество и качеството или състава на доставеното сурово мляко,
ii)
обема сурово мляко, който може и/или трябва да бъде доставен, и графика за тези доставки,
iii)
срока на договора, което може да включва срочен или безсрочен договор с клаузи за прекратяване,
iv)
подробности относно сроковете и реда на плащане,
v)
правила за събирането или доставянето на суровото мляко, и
vi)
правилата, приложими в случай на непреодолима сила.
3. Чрез дерогация от параграф 1 не се изисква договор и/или оферта за сключване на договор за доставка на сурово мляко от земеделски стопанин на кооперация, в която той членува, ако уставът на тази кооперация или правилата и решенията, установени в този устав или произтичащи от него, съдържат разпоредби с действие, сходно с действието на разпоредбите, предвидени в параграф 2, букви а), б) и в).
4. Всички елементи на договорите за доставка на сурово мляко, сключени от земеделски стопани, изкупвачи или преработватели на сурово мляко, включително елементите, посочени в параграф 2, буква в) се договарят свободно между страните.
Независимо от разпоредбите на първата алинея поотделно или заедно се прилагат следните условия:
а)
когато дадена държава членка реши писмените договори за доставка на сурово мляко да бъдат задължителни в съответствие с параграф 1, тя може да определи минимален срок, който да е приложим единствено към писмените договори между земеделския стопанин и първия изкупвач на сурово мляко; този минимален срок е с продължителност най-малко шест месеца и не нарушава правилното функциониране на вътрешния пазар;
б)
когато държава членка реши, че първият изкупвач на сурово мляко трябва да направи писмена оферта за сключване на договор на земеделски стопанин в съответствие с параграф 1, тя може да предвиди, че офертата трябва да включва минималния срок на договора, определен от националното законодателство за тази цел; този минимален срок е с продължителност най-малко шест месеца и не нарушава правилното функциониране на вътрешния пазар.
Втората алинея не засяга правото на отказ на земеделския стопанин от прилагането на подобен минимален срок, при условие че отказът е в писмена форма. В такъв случай страните са свободни да договорят всички елементи на договора, включително елементите, посочени в параграф 2, буква в).
5. Държавите членки, които използват възможностите, посочени в настоящия член, уведомяват Комисията за начина на тяхното прилагане.
6. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на мерките, необходими за еднаквото прилагане на параграф 2, букви а) и б) и параграф 3 от настоящия член, както и мерките във връзка с уведомленията, изпращани от държавите членки в съответствие с настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 149
Договаряне в сектора на млякото и млечните продукти
1. Организация на производителите в сектора на млякото и млечните продукти, призната по силата на член 152, параграф 3, може да договаря от името на земеделски стопани, които са нейни членове, за цялата или част от общата им продукция, договори за доставка на сурово мляко от земеделски стопанин на преработвател на сурово мляко или на изкупвач по смисъла на член 148, параграф 1, трета алинея.
2. Преговорите от страна на организацията на производителите могат да се водят:
a)
независимо дали собствеността върху суровото мляко преминава от земеделските стопани към организацията на производителите;
б)
независимо дали договорената цена е една и съща за общата продукция на някои или на всички членуващи земеделски стопани;
в)
при условие че за определена организация на производители, е изпълнено всяко едно от следните условия:
i)
количеството на суровото мляко, което е предмет на подобни преговори, не надхвърля 3,5 % от общото производство на Съюза,
ii)
количеството на суровото мляко, което е предмет на подобни преговори и е произведено в дадена държава членка, не надхвърля 33 % от общата национална продукция в тази държава членка, и
iii)
количеството на суровото мляко, което е предмет на подобни преговори и е доставено в дадена държава членка, не надхвърля 33 % от общата национална продукция в тази държава членка,
г)
при условие че заинтересованите земеделски стопани не членуват в друга организация на производители, която също води преговори за такива договори от тяхно име, държавите членки обаче могат да направят дерогация от това условие в надлежно обосновани случаи,когато земеделските стопани притежават две отделни производствени единици, разположени в различни географски области;
д)
при условие че суровото мляко не е предмет на задължение за доставка, произтичащо от членството на земеделския стопанин в кооперация, в съответствие с условията, предвидени в устава на кооперацията, или с правилата и решенията, установени съгласно този устав или произтичащи от него; и
(е)
при условие че организацията на производителите уведоми компетентните органи на държавата членка или държавите членки, на чиято територия извършва дейност, за количеството сурово мляко, което е предмет на преговорите.
3. Независимо от условията, предвидени в параграф 2, буква в), подточки ii) и iii), дадена организация на производителите може да води преговори съгласно параграф 1, при условие че по отношение на тази организация на производителите количеството сурово мляко, предмет на преговорите, което се произвежда или доставя в държава членка с обща годишна продукция на сурово мляко под 500 000 тона, не надхвърля 45 % от общата национална продукция на тази държава членка.
4. За целите на настоящия член позоваванията на организации на производители включват асоциациите на такива организации на производители.
5. За целите на прилагането на параграф 2, буква в) и параграф 3 Комисията публикува по начин, който прецени за подходящ, информация за количествата сурово мляко, произведено в Съюза и в държавите членки, като използва най-актуалната налична информация.
6. Чрез дерогация от параграф 2, буква в) и параграф 3, дори когато определените в тях прагове не са превишени, органът за защита на конкуренцията, посочен във втората алинея от настоящия параграф, може да реши в конкретен случай, че конкретна организация на производителите следва да поднови определени преговори или изобщо не следва да води преговори, ако той сметне това за необходимо за запазване на конкуренцията или за предотвратяване на сериозни щети за МСП на преработватели на сурово мляко на територията, за която е компетентен.
При преговори, включващи повече от една държава членка, посоченото в първа алинея решение се взема от Комисията, без да се прилага процедурата, посочена в член 229, параграфи 2 или 3. Във всички други случаи това решение се взема от националния орган за защита на конкуренцията на държавата членка, за която се отнасят преговорите.
Решенията съгласно настоящия параграф се прилагат не по-рано от датата, на която са съобщени на съответните предприятия.
7. За целите на настоящия член:
а)
„национален орган за защита на конкуренцията“ означава органът, посочен в член 5 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета (39);
б)
„МСП“ означава микро-, малки и средни предприятия по смисъла на Препоръка 2003/361/ЕО.
8. Държавата членка, в която се провеждат преговорите в съответствие с настоящия член, уведомява Комисията за прилагането на параграф 2, буква е) и параграф 6.
Член 150
Регулиране на предлагането на сирене със защитено наименование за произход или защитено географско указание
1. По искане от страна на организация на производителите, призната съгласно член 152, параграф 2, междубраншова организация, призната съгласно член 157, параграф 3, или група от оператори, посочена в член 3, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, държавите членки могат да определят за ограничен период от време задължителни правила за регулирането на предлагането на сирене със защитено наименование за произход или със защитено географско указание съгласно член 5, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 1151/2012.
2. Правилата, посочени в параграф 1 от настоящия член са предмет на предварително споразумение между заинтересованите страни в географския район, посочен в член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1151/2012. Подобно споразумение се сключва между най-малко две трети от млекопроизводителите или техните представители, съответстващи на две трети от суровото мляко, използвано за производството на сиренето, посочено в параграф 1 от настоящия член и, когато е уместно, най-малко две трети от производителите на това сирене, представляващи най-малко две трети от производството на това сирене в географския район, посочен в член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1151/2012.
3. За целите на параграф 1 за сирене със защитено географско указание географският район на произход на суровото мляко, посочен в спецификацията на продукта за сиренето, е същият като географският район, посочен в член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1151/2012, във връзка с това сирене.
4. Правилата, посочени в параграф 1:
а)
се отнасят единствено до регулирането на предлагането на съответния продукт и имат за цел предлагането да се приведе в съответствие с търсенето на това сирене;
б)
пораждат действие единствено за съответния продукт;
в)
могат да бъдат направени задължителни за период не по-дълъг от три години и след този период могат да бъдат подновявани след ново искане, както е посочено в параграф 1;
г)
не ощетяват търговията на продукти, различни от включените в тези правила;
д)
не засягат сделките след първоначалното предлагане на съответното сирене на пазара;
е)
не позволяват фиксиране на цените, включително когато цените са установени като насока или препоръка;
ж)
не водят до липса на прекомерно голяма част от съответния продукт, която иначе би била налична;
з)
не водят до дискриминация, не представляват пречка пред новите участници на пазара и не засягат неблагоприятно дребните производители;
и)
спомагат за поддържането на качеството и/или развитието на съответния продукт;
й)
не засягат член 149.
5. Правилата, посочени в параграф 1, се публикуват в официално издание на съответната държава членка.
6. Държавите членки извършват проверки, за да следят за спазването на условията, предвидени в параграф 4, и когато компетентните национални органи установят, че тези условия не са спазени, отменят правилата, посочени в параграф 1.
7. Държавите членки уведомяват незабавно Комисията за правилата, посочени в параграф 1, които са приели. Комисията информира държавите членки за всяко уведомление за подобни правила.
8. Комисията може по всяко време да приеме актове за изпълнение, с които да изиска от определена държава членка да отмени приетите от нея правила съгласно параграф 1, в случай че Комисията установи, че въпросните правила не съответстват на условията, установени в параграф 4, възпрепятстват или нарушават конкуренцията в значителна част от вътрешния пазар или застрашават свободната търговия или постигането на целите на член 39 ДФЕС. Тези актове за изпълнение се приемат, без да се прилага процедурата по член 229, параграф 2 или член 229, параграф 3 от настоящия регламент.
Член 151
Задължителни декларации в сектора на млякото и млечните продукти
Считано от 1 април 2015 г. първите изкупвачи на сурово мляко декларират пред компетентния национален орган доставяните им количества сурово мляко всеки месец.
За целите на настоящия член и на член 148 „първи изкупвач“ означава предприятие или група, която купува мляко от производители с цел:
а)
да го събира, пакетира, съхранява, охлажда или преработва, включително съгласно договор;
б)
да го продава на едно или повече предприятия, обработващи или преработващи мляко или други млечни продукти.
Държавите членки уведомяват Комисията за количеството сурово мляко, посочено в първа алинея.
Комисията може да приеме актове за изпълнение за определяне на правилата относно съдържанието, формата и сроковете на тези декларации, както и на мерките, свързани с уведомленията, изпращани от държавите членки на Комисията в съответствие с настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
ГЛАВА III
Организации и асоциации на производители и междубраншови организации
Раздел 1
Определение и признаване
Член 152
Организации на производители
1. Държавите членки могат, при поискване, да признаваторганизации на производители, които:
а)
са създадени и контролирани в съответствие с член 153, параграф 2, буква в) от производители в конкретен сектор, посочен в член 1, параграф 2;
б)
са учредени по инициатива на производителите;
в)
имат конкретна цел, която може да включва поне една от следните цели:
i)
вземане на мерки продукцията да е планирана и приспособена към търсенето, по-специално по отношение на качеството и количеството;
ii)
концентриране на предлагането и пускане на пазара на продуктите, произведени от членовете им, включително чрез директно предлагане на пазара;
iii)
оптимизиране на производствените разходи и на възвръщаемостта на инвестициите за постигане на стандартите в областта на околната среда и хуманното отношение към животните и стабилизиране на цените на производителите;
iv)
провеждане на научни изследвания и разработване на инициативи относно устойчивите производствени методи, иновативните практики, икономическата конкурентоспособност и развитието на пазарите;
(v)
насърчаване и осигуряване на техническа помощ за използването на екологосъобразни практики за отглеждане, производствени техники и стабилни практики и методи за хуманно отношение към животните;
(vi)
насърчаване и предоставяне на техническа помощ за използването на производствени стандарти, подобряване на качеството на продуктите и разработване на продукти със защитено наименование за произход, със защитено географско указание или с национални означения за качество;
vii)
управление на вторичните продукти и на отпадъците, по-специално с цел опазване на качеството на водата, почвите и ландшафта и запазване или насърчаване на биологичното разнообразие;
viii)
допринасяне за устойчивото използване на природните ресурси и за смекчаване на последиците от изменението на климата;
(ix)
развиване на инициативи в сферата на популяризирането и предлагането на пазара;
(x)
управление на взаимоспомагателните фондове, посочени в оперативните програми в сектора на плодовете и зеленчуците, посочени в член 31, параграф 2 от настоящия регламент и член 36 от Регламент (ЕС) № 1305/2013;
(xi)
предоставяне на необходимата техническа помощ за използването на фючърсните пазари и системите за застраховане.
2 Организации на производителите, признати съгласно параграф 1 могат да продължат да бъдат признавани, ако участват в предлагането на пазара на продукти, попадащи в обхвата на код по КН ex 2208, различни от посочените в приложение I към Договорите, при условие че делът на тези продукти не надвишава 49 % от общата стойност на предлаганите на пазара продукти от съответната организация на производителите и че тези продукти не се подпомагат от Съюза. За организациите на производителите в сектора на плодовете и зеленчуците тези продукти не се отчитат при изчисляването на стойността на предлаганата на пазара продукция за целите на член 34, параграф 2.
3. Чрез дерогация от параграф 1 държавите членки признават организации на производителите, състоящи се от производители в сектора на млякото и млечните продукти, които:
a)
са учредени по инициатива на производителите;
б)
имат конкретна цел, която може да включва една или повече от следните цели:
i)
осигуряване на планирането и приспособяването на продукцията към търсенето, по-специално по отношение на качеството и количеството;
ii)
концентриране на предлагането и предлагане на пазара на продуктите на членовете ѝ;
iii)
оптимизиране на производствените разходи и стабилизиране на цените на производителите
Член 153
Устав на организациите на производители
1. Уставът на организацията на производители изисква от производителите, които са нейни членове, по-специално:
а)
да прилагат приетите от организацията на производителите правила, свързани с отчитането на продукцията, производството, предлагането на пазара и опазването на околната среда;
б)
да бъдат членове само на една организация на производители за всеки конкретен продукт на стопанството; държавите членки обаче могат да направят дерогация от това условие в надлежно обосновани случаи, когато членуващите в организацията производители притежават две отделни производствени единици, разположени в различни географски области;
в)
да предоставят информацията, искана от организацията на производителите за статистически цели.
2. Уставът на организацията на производителите предвижда също така:
а)
процедури за определяне, приемане и изменение на правилата, посочени в параграф 1, буква а);
б)
налагането на задължение на членовете за финансови вноски, необходими за финансиране на организацията на производителите;
в)
правила, които позволяват на членуващите производители да контролират по демократичен начин своята организация и нейните решения;
г)
санкции за нарушаване на задълженията, залегнали в устава, по-специално за неплащане на финансови вноски, или за нарушаване на правилата, приети от организацията на производителите;
д)
правила за приемане на нови членове, и по-специално минимален срок на членство, който не може да бъде по-кратък от една година;
е)
счетоводни и бюджетни правила, необходими за работата на организацията.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат за организаците на производители в сектора на млякото и млечните продукти.
Член 154
Признаване на организации на производители
1. За да бъде призната от държава членка, организацията на производителите, кандидатстваща за такова признаване е юридическо лице или ясно обособена част от юридическо лице, което:
a)
отговаря на изискванията, определени в член 152, параграф 1, букви а), б) и в);
б)
отговаря на определените от съответната държава членка условия за минимален брой членове и/или минимален обем или стойност на предлаганата на пазара продукция в областта, в която извършва дейност,;
в)
представя достатъчно доказателства за правилно изпълнение на своята дейност по отношение на сроковете, ефективността, предоставянето на човешка, материална и техническа подкрепа за своите членове, както и по отношение на концентрацията на предлагането, когато е уместно;
г)
има устав, който е съобразен с букви а), б) и в) от настоящия параграф.
2. Държавите членки могат да решат, че организациите на производители, които са признати преди 1 януари 2014 г. въз основа на националното законодателство и които отговарят на условията, определени в параграф 1 от настоящия член, се считат за признати като организации на производители по смисъла на член 152.
3. Организациите на производители, които са признати преди 1 януари 2014 г. въз основа на националното законодателство и които не отговарят на условията, определени в параграф 1, могат да продължат дейността си в съответствие с националното законодателство до 1 януари 2015 г.
4. Държавите членки:
а)
решават дали да признаят дадена организация на производителите в срок от четири месеца от подаването на заявление, придружено от всички съответни подкрепящи доказателства; това заявление се подава в държавата членка, в която се намира седалището на организацията;
б)
извършват проверки с определена от самите тях периодичност, за да установят дали признатите организации на производители спазват разпоредбите на настоящата глава;
в)
при неспазване или нередности при прилагането на предвидените в настоящата глава мерки, налагат на тези организации и асоциации определените от тях приложими санкции и, при необходимост, решават дали признаването да бъде оттеглено;
г)
информират Комисията до 31 март ежегодно за всяко решение за признаване, за отказ за признаване или за оттегляне на признаване, взето през предходната календарна година.
Член 155
Възлагане на дейности на външни изпълнители
Държавите членки могат да позволяват на призната организация на производители или на призната асоциация на организации на производители в определените от Комисията сектори съгласно член 173, параграф 1, буква е) да възлага свои дейности, различни от производството, на външни изпълнители, включително на свои дъщерни дружества, ако въпросната организация на производители или асоциация на организации на производители носи отговорността за гарантиране на извършването на възложената дейност и цялостния контрол на управлението и надзора на търговските ангажименти, свързани с осъществяването на дейността.
Член 156
Асоциации на организации на производители
1. Държавите членки могат да признават, при поискване, асоциациите на организации на производители в конкретен сектор, посочен в член 1, параграф 2, които са учредени по инициатива на признати организации на производители.
При спазване на правилата, приети съгласно член 173, асоциациите на организациите на производители могат да осъществяват която и да е от дейностите или функциите на организациите на производители.
2. Чрез дерогация от параграф 1, държавите членки могат при поискване да признаят дадена асоциация на организации на производителите в сектора на млякото и млечните продукти, ако съответната държава членка счете, че тази асоциация е в състояние да извършва ефективно някоя от дейностите на призната организация на производителите и да изпълнява условията, предвидени в член 161, параграф 1.
Член 157
Междубраншови организации
1. Държавите членки могат при поискване да признават междубраншовите организации в конкретен сектор, посочен в член 1, параграф 2, които:
a)
се състоят от представители на икономическите дейности, свързани с производството и с поне един от следните етапи на веригата на доставка: преработката или търговията, в това число разпространението, на продукти в един или повече сектори;
б)
са учредени по инициатива на всички или някои от организациите или асоциациите, от които се състоят;
в)
имат специфична цел, която отчита интересите на членовете им и на потребителите и която може да включва по-специално една от следните цели:
i)
повишаване на осведомеността и на прозрачността на производството и на пазара, включително чрез публикуването на обобщени статистически данни за производствените разходи, за цените, включително при целесъобразност ценовите показатели, количествата и продължителността на предварително сключените договори и чрез предоставяне на анализи за потенциалното бъдещо развитие на пазара на регионално, национално или международно равнище;
ii)
прогнозиране на производствения потенциал и регистриране на публичните цени на пазара;
iii)
подкрепа за по-добро координиране на начина на пускане на продуктите на пазара, по-специално чрез научни изследвания и проучвания на пазара;
iv)
проучване на потенциалните пазари за износ;
v)
без да се засягат членове 148 и 168, изготвяне на стандартни договори, съобразени с правилата на Съюза за продажбата на селскостопански продукти на купувачи и/или за доставката на преработени продукти на дистрибутори и търговци на дребно, като се отчита нуждата от постигане на справедливи конкурентни условия и избягване на нарушения на пазарите;
vi)
по-пълно използване на потенциала на продуктите, в това число на равнището на пазарната реализация, и развиване на инициативи за засилване на икономическата конкурентоспособност и иновациите;
vii)
предоставяне на необходимата информация и извършване на необходимите научни изследвания за иновации, рационализиране, подобряване и адаптиране на производството и по целесъобразност на преработката и предлагането на пазара, за получаването на продукти, които съответстват в по-голяма степен на пазарните изисквания и на вкусовете и очакванията на потребителите, по-специално по отношение на качеството на продуктите, включително характерните особености на продуктите със защитено наименование за произход или защитено географско указание, и опазването на околната среда;
viii)
търсене на начини за ограничаване на използването на ветеринарно-санитарни продукти или продукти за растителна защита, за по-добро управление на други вложени продукти, за гарантиране на качеството на продуктите и опазването на почвите и водите, за повишаване на безопасността на храните, по-специално чрез проследяване на произхода на продуктите, и подобряване на здравето и хуманното отношение към животните;
ix)
разработване на методи и инструменти за подобряване на качеството на продуктите на всички етапи от производството и по целесъобразност на преработката и предлагането на пазара;
x)
предприемане на всякакви действия с оглед на защитата, опазването и насърчаването на биологичното земеделие и наименованията за произход, означенията за качество и географските указания;
xi)
насърчаване и извършване на научни изследвания по отношение на интегрираното и устойчиво производство или на други екологично чисти производствени методи;
xii)
насърчаване на здравословната и отговорна консумация на продукти на вътрешния пазар и/или информиране за вредите, свързани с опасни модели на консумация;
xiii)
насърчаване на консумацията и/или предоставяне на информация относно продуктите на вътрешния и външния пазар;
xiv)
допринасяне за управлението на вторичните продукти и намаляването и управлението на отпадъците.
2. В надлежно обосновани случаи държавите членки могат да решат, въз основа на обективни и недискриминационни критерии, да изпълнят условието по член 158, параграф 1, буква в) чрез ограничаване на броя на междубраншовите организации на регионално или национално равнище, ако тази възможност е предвидена в действащите национални правила преди 1 януари 2014 г. и когато това не нарушава правилното функциониране на вътрешния пазар.
3. Чрез дерогация от параграф 1, по отношение на сектора на млякото и млечните продукти държавите членки могат да признават междубраншови организации, които:
а)
официално са отправили искане да бъдат признати и са съставени от представители на икономически дейности, свързани с производството на сурово мляко и с поне един от следните етапи на веригата на доставка: преработката или търговията, в това число разпространението, на продукти от сектора на млякото и млечните продукти;
б)
са създадени по инициатива на всички или някои от представителите, посочени в буква а);
в)
като вземат предвид интересите на своите членове и на потребителите, извършват в един или повече региони на Съюза една или повече от следните дейности:
i)
повишаване на знанията и на прозрачността на производството и на пазара, включително чрез публикуването на статистически данни за цените, количествата и сроковете на сключените предходни договори за доставка на сурово мляко и чрез осигуряването на анализи на потенциалното бъдещо развитие на пазара на регионално, национално и международно равнище;
ii)
съдействие за по-добро координиране на пускането на пазара на продукти от сектора на млякото и млечните продукти, по-специално посредством научни изследвания и пазарни проучвания;
iii)
насърчаване на потреблението и предоставяне на информация относно млякото и млечните продукти на вътрешния и външния пазар;
iv)
проучване на потенциалните пазари за износ;
v)
изготвяне, в съответствие с правилата на Съюза, на типови образци на договори за продажбата на сурово мляко на изкупвачите или доставянето на преработени продукти на дистрибуторите и търговците на дребно, като отчитат нуждата от постигане на справедливи конкурентни условия и избягване на нарушения на пазара;
vi)
предоставяне на информация и провеждане на проучвания, необходими за ориентиране на производството към продукти, които са по-добре съобразени с пазарните изисквания и с вкусовете и очакванията на потребителите, най-вече по отношение на качеството на продуктите и опазването на околната среда;
vii)
поддържане и развитие на производствения потенциал на сектора на млякото и млечните продукти, inter alia, чрез насърчаване на иновациите и оказване на подкрепа за програмите за приложна научноизследователска и развойна дейност с оглед на използването на целия потенциал на млякото и млечните продукти, по-специално с цел създаване на продукти с добавена стойност, които са по-привлекателни за потребителите;
viii)
търсене на начини за ограничаване на използването на ветеринарно-санитарни продукти, подобряване на управлението на други вложени продукти и подобряване на безопасността на храните и на здравето на животните;
ix)
разработване на методи и инструменти за подобряване на качеството на продуктите на всички етапи от производството и предлагането на пазара;
x)
използване на потенциала на биологичното земеделие, опазване и насърчаване на този тип земеделие, както и на производството на продукти с наименования за произход, означения за качество и географски указания; и
xi)
насърчаване на интегрираното производство или други екологосъобразни производствени методи.
Член 158
Признаване на междубраншови организации
1. Държавите членки могат да признават междубраншовите организации, които кандидатстват за такова признаване, при условие че те:
а)
изпълняват изискванията, определени в член 157;
б)
извършват дейността си в един или повече региони на съответната територия;
в)
представляват значителен дял от икономическите дейности, посочени в член 157, параграф 1, буква а);
г)
самите те не участват пряко в производство, преработка или търговия, с изключение на случаите, предвидени в член 162.
2. Държавите членки могат да решат, че междубраншовите организации, признати преди 1 януари 2014 г. въз основа на националното законодателство и които отговарят на условията, посочени в параграф 1 от настоящия член, се считат за признати междубраншови организации по смисъла на член 157.
3. Междубраншовите организации, които са признати преди 1 януари 2014 г. въз основа на националното законодателство и които не отговарят на условията, определени в параграф 1 от настоящия член, могат да продължат дейността си в съответствие с националното законодателство до 1 януари 2015 г.
4. Държавите членки могат да признават междубраншови организации във всички сектори, съществуващи преди 1 януари 2014 г., независимо дали са били признати по тяхно искане или създадени със законодателен акт, дори ако не отговарят на условието, определено в член 157, параграф 1, буква б) или в член 157, параграф 3, буква б).
5. Когато признават междубраншова организация съгласно параграф 1 или параграф 2, държавите членки:
а)
решават дали да признаят дадена организация в срок от четири месеца от подаването на заявление, придружено от всички съответни подкрепящи документи; това заявление се подава в държавата членка, в която се намира седалището на организацията;
б)
извършват проверки с определена от тях периодичност, за да установят дали признатите междубраншови организации спазват условията за тяхното признаване;
в)
при неспазване или нередности при изпълнението на предвидените в настоящия регламент мерки налагат на тези организации съответните определени от тях приложими санкции и, при необходимост, решават дали признаването да бъде оттеглено;
г)
оттеглят признаването, ако изискванията и условията за признаване, посочени в настоящия член, вече не се спазват;
д)
информират Комисията до 31 март ежегодно за всяко решение за признаване, за отказ за признаване или за оттегляне на признаване, взето през предходната календарна година.
Раздел 2
Допълнителни разпоредби за отделни сектори
Член 159
Задължително признаване
Чрез дерогация от членове 152-158 държавите членки признават, при поискване:
а)
организации на производители в:
i)
сектора на плодовете и зеленчуците - по отношение на един или повече продукти от този сектор, и/или по отношение на продуктите, предназначени единствено за преработка,
ii)
сектора на маслиновото масло и трапезните маслини,
iii)
сектора на бубарството,
iv)
сектора на хмела,
б)
междубраншовите организации в сектора на маслиновото масло и трапезните маслини и в сектора на тютюна.
Член 160
Организации на производителите в сектора на плодовете и зеленчуците
В сектора на плодовете и зеленчуците организациите на производителите преследват поне една от целите, посочени в член 152, параграф 1, буква в), подточки i), ii) и iii).
Уставът на организацията на производителите в сектора на плодовете и зеленчуците изисква от производителите, които са нейни членове, да предлагат на пазара цялата си съответна продукция посредством организацията на производителите.
Счита се, че организациите на производителите и асоциациите на организации на производителите в сектора на плодовете и зеленчуците действат от името на членовете си и за тяхна сметка по отношение на икономическите въпроси в рамките на правомощията си.
Член 161
Признаване на организациите на производителите в сектора на млякото и млечните продукти
1. Държавите членки признават за организации на производителите в сектора на млякото и млечните продукти всички юридически лица или ясно обособени части от юридически лица, които кандидатстват за такова признаване, при условие че:
а)
изпълняват изискванията, предвидени в член 152, параграф 3;
б)
отговарят на определените от съответната държава членка условия за минимален брой членове и/или минимален обем на на предлаганата на пазара продукция в областта, в която извършват дейност;
в)
има достатъчно доказателства, че могат да извършват нормално своята дейност както по отношение на сроковете, така и на ефективността и концентрацията на доставките;
г)
имат устави, които са съобразени с букви а), б) и в) от настоящия параграф.
2. Държавите членки могат да решат, че организациите на производителите, които са признати преди 2 април 2012 г. въз основа на националното законодателство и които отговарят на условията, определени в параграф 1 от настоящия член, се считат за признати като организации на производители по смисъла на член 152, параграф 3.
3. Държавите членки:
а)
решават дали да признаят дадена организация на производителите в срок от четири месеца от подаването на заявление, придружено от всички съответни подкрепящи доказателства. това заявление се подава в държавата членка, в която се намира седалището на организацията;
б)
извършват проверки с определена от тях периодичност, за да установят дали признатите организации на производителите и асоциациите на организации на производителите спазват разпоредбите на настоящата глава;
в)
при неспазване или нередности при изпълнението на предвидените в настоящата глава мерки налагат на тези организации и асоциации съответните определени от тях приложими санкции и, при необходимост, решават дали признаването да бъде оттеглено;
г)
информират Комисията до 31 март ежегодно за всяко решение за признаване, за отказ за признаване или за оттегляне на признаване, взето през предходната календарна година.
Член 162
Междубраншови организации в сектора на маслиновото масло и трапезните маслини и сектора на тютюна
За междубраншовите организации в сектора на маслиновото масло и трапезните маслини и сектора на тютюна специфичната цел, посочена в член 157, параграф 1, буква в), може също така да включва поне една от следните цели:
а)
концентриране и координиране на доставките и предлагането на пазара на продуктите на техните членове;
б)
приспособяване едновременно на производството и преработвателната дейност към изискванията на пазара и подобряване на продуктите;
в)
насърчаване на рационализацията и подобряването на производството и преработвателната дейност.
Член 163
Признаване на междубраншови организации в сектора на млякото и млечните продукти
1. Държавите членки могат да признават междубраншови организации в сектора на млякото и млечните продукти, при условие че тези организации:
а)
изпълняват изискванията, определени в член 157, параграф 3;
б)
извършват дейността си в един или повече региони на съответната територия;
в)
представляват значителен дял от икономическите дейности, посочени в член 157, параграф 3, буква а);
г)
самите те не участват пряко в производството, преработката или търговията с продукти от сектора на млякото и млечните продукти.
2. Държавите членки могат да решат, че междубраншовите организации, които са признати преди 2 април 2012 г. въз основа на националното законодателство и които отговарят на условията, предвидени в параграф 1, се считат за признати като междубраншови организации съгласно член 157, параграф 3.
3. Когато използват възможността за признаване на междубраншова организация в съответствие с параграф 1 или 2, държавите членки:
а)
решават дали да признаят дадена междубраншова организация в срок от четири месеца от подаването на заявление, придружено от всички съответни подкрепящи доказателства;това заявление се подава в държавата членка, в която се намира седалището на организацията;
б)
извършват проверки с определена от тях периодичност, за да установят дали признатите междубраншови организации спазват условията за тяхното признаване;
в)
при неспазване или нередности при изпълнението на предвидените в настоящия регламент мерки налагат на тези организации съответните определени от тях приложими санкции и, при необходимост, решават дали признаването да бъде оттеглено;
г)
оттеглят признаване, когато:
i)
вече не са изпълнени изискванията и условията за признаване, предвидени в настоящия член;
ii)
междубраншовата организация участва в някое от споразуменията, решенията и съгласуваните практики, посочени в член 210, параграф 4; с оттеглянето на признаването не се засягат другите санкции, които се налагат съгласно националното право;
iii)
междубраншовата организация не спазва задължението за уведомяване, посочено в член 210, параграф 2, първа алинея, буква а);
д)
информират Комисията ежегодно до 31 март за всяко решение за признаване, за отказ за признаване или за оттегляне на признаване, взето през предходната календарна година.
Раздел 3
Разширяване на обхвата на правилата и задължителни вноски
Член 164
Разширяване на обхвата на правилата
1. В случаите, когато призната организация на производители, призната асоциация на организации на производители или призната междубраншова организация, действаща в определена икономическа област или области на държава членка, се счита за представителна по отношение на производството, търговията или преработката на даден продукт, съответната държава членка може, по искане на тази организация, да направи някои от споразуменията, решенията или съгласуваните практики, договорени в рамките на същата организация, задължителни за ограничен период за другите оператори, които действат във въпросната икономическа област или области, независимо дали са физически лица или групи, които не членуват в организацията или асоциацията.
2. За целите на настоящия раздел „икономическа област“ означава географска зона, съставена от граничещи или съседни производствени райони, в които условията за производство и търговия са еднородни.
3. Дадена организация или асоциация се считат за представителни, когато в съответната икономическа област или области на дадена държава членка:
а)
представляват като дял от обема на продукцията, на търговията или на преработката на съответния продукт или продукти:
i)
поне 60 % - за организациите на производители в сектора на плодовете и зеленчуците, или
ii)
поне две трети - в останалите случаи, и
б)
представляват над 50 % от съответните производители - за организациите на производители.
При междубраншови организации обаче, когато определянето на дела от обема на продукцията или на търговията, или на преработката на съответния продукт или продукти поражда практически затруднения, държавата членка може да определи национални разпоредби за определяне на конкретното равнище на представителност, посочено в първата алинея, буква а), подточка ii) от настоящата алинея.
Когато искането за разширяване на обхвата на правилата спрямо други оператори обхваща повече от една икономическа област, организацията или асоциацията представят доказателства за наличие на определеното в първа алинея минимално равнище на представителност за всеки един от браншовете, които обхващат, във всяка от съответните икономически области.
4. Правилата, за които може да се иска предвиденото в параграф 1 разширяване на обхвата спрямо други оператори, имат една от следните цели:
а)
предоставяне на информация за производството и пазарите;
б)
по-строги правила за производство от тези на Съюза или от националните правила;
в)
изготвянето на стандартни договори, съобразени с правилата на Съюза;
г)
предлагане на пазара;
д)
опазване на околната среда;
е)
мерки за насърчаване и използване на потенциала на продуктите;
ж)
мерки за защита на биологичното земеделие, както и на наименованията за произход, означенията за качество и географските указания;
з)
изследвания за добавяне на стойност към продуктите, по-специално чрез нови приложения, които не представляват заплаха за общественото здраве;
и)
проучвания за подобряване на качеството на продуктите;
й)
изследвания, по-специално върху методите на отглеждане, които позволяват намалена употреба на продукти за растителна защита или ветеринарно-санитарни продукти и гарантират опазване на почвата и опазване или подобряване на околната среда;
к)
определянето на минимални качества и определяне на минимални стандарти за пакетиране и представяне;
л)
използването на сертифицирани семена и контрол на качеството на продукта;
м)
здравето на животните и на растенията или безопасността на храните;
н)
управление на вторичните продукти.
Посочените правила не трябва да са във вреда на други оператори в съответната държава членка или в Съюза и не трябва да водят до последиците, изброени в член 210, параграф 4 или да са несъвместими с правото на Съюза или действащите национални правила по какъвто и да е друг начин.
5. Разширяването на обхвата на посочените в параграф 1 правила трябва да бъде доведено до знанието на операторите чрез публикуването им без съкращения в официално издание на съответната държава членка.
6. Държавите членки уведомяват Комисията за всяко решение, взето по силата на настоящия член.
Член 165
Финансови вноски за нечленуващи
Когато обхватът на правилата на призната организация на производители, призната асоциация на организации на производители или призната междубраншова организация се разширява съгласно член 164 и дейностите, за които се отнасят споменатите правила, са от общ икономически интерес на икономическите оператори, чиито дейности са свързани със съответните продукти, държавата членка, която е извършила признаването, може, след консултация със съответните заинтересовани лица, да вземе решение отделните икономически оператори или групите, които не членуват в организацията, но се ползват от въпросните дейности, да плащат на организацията пълния размер или част от финансовите вноски, плащани от членовете ѝ, доколкото тези вноски са предназначени за покриване на разходи, извършени пряко в резултат от упражняването на въпросните дейности.
Раздел 4
Коригиране на предлагането
Член 166
Мерки за улесняване на корекциите в предлагането спрямо пазарните изисквания
С цел насърчаване на действията, извършвани от организациите, посочени в членове 152-163, за улесняване на корекциите на предлагането спрямо пазарните изисквания, с изключение на действията, свързани с изтегляне от пазара, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 по отношение на мерки в секторите, изброени в член 1, параграф 2:
а)
за подобряване на качеството;
б)
за насърчаване на по-добра организация на производството, преработката и предлагането на пазара;
в)
за улесняване на отчитането на тенденциите в пазарните цени;
г)
за даване на възможност за изготвяне на краткосрочни и дългосрочни прогнози въз основа на използваните средства за производство.
Член 167
Правила за предлагане на пазара с цел подобряване и стабилизиране на функционирането на общия пазар на вина
1. С цел да се подобри и стабилизира функционирането на общия пазар на вина, включително на грозде, гроздова мъст и вината, от които те са произведени, държавите членки производителки могат да определят правила за предлагане на пазара с оглед регулиране на предлагането, по-специално чрез решения, взети от междубраншовите организации, признати съгласно членове 157 и 158.
Тези правила трябва да са съразмерни на преследваната цел и не трябва:
а)
да са свързани с каквато и да било операция след първото предлагане на пазара на съответния продукт;
б)
да позволяват фиксиране на цените, включително когато цените са установени като насока или препоръка;
в)
да водят до липса на значително количество от реколтата, което иначе би било налично;
г)
да създават възможност за отказ да бъдат издадени на национално равнище и на равнището на Съюза сертификати, необходими за движението и предлагането на пазара на вина, когато предлагането на пазара е в съответствие с тези правила.
2. Правилата, посочени в параграф 1, се довеждат до знанието на операторите като се публикуват без съкращения в официално издание на съответната държава членка.
3. Държавите членки уведомяват Комисията за всяко решение, взето по силата на настоящия член.
Раздел 5
Системи за договаряне
Член 168
Договорни отношения
1. Без да се засяга член 148 относно сектора на млякото и млечните продукти и член 125 относно сектора на захарта, ако дадена държава членка реши по отношение на селскостопански продукти, произлизащи от сектор, посочен в член 1, параграф 2, различен от сектора на млякото и млечните продукти и сектора на захарта,:
а)
че всяка доставка на нейна територия на посочените продукти от производител на преработвател или на дистрибутор трябва да се сключи писмен договор между страните;и/или
б)
че първите прекупвачи трябва да направят оферта в писмена форма за договор за доставката на нейна територия на посочените селскостопански продукти от производителите,
такъв договор или оферта съответно трябва да отговарят на условията, посочени в параграфи 4 и 6 от настоящия член.
2. Ако дадена държава членка реши, че за доставките на предвидените в настоящия член продукти от производител на преработвател трябва да се сключи писмен договор между страните, тя също решава за кой етап или етапи от доставката се сключва този договор, ако доставката на съответните продукти се извършва посредством един или повече посредници.
Държавите членки гарантират, че разпоредбите, които приемат в съответствие с настоящия член не нарушават правилното функциониране на вътрешния пазар.
3. В случая, описан в параграф 2, държавите членки могат да установят механизъм за посредничество, с цел да се обхванат случаите, при които няма взаимно съгласие за сключването на такъв договор, като по този начин се гарантира равнопоставеността в договорните отношения.
4. Договорите или офертите за договори, посочени в параграф 1:
а)
се изготвят преди доставката;
б)
се изготвят в писмена форма; и
в)
включват по-специално следните елементи:
i)
цената на доставката, която:
-
е непроменлива и определена в договора и/или
-
се изчислява въз основа на комбинация от различни фактори, посочени в договора, които могат да включват пазарни показатели, отразяващи промените в пазарните условия, доставеното количество и качеството или състава на доставените селскостопански продукти,
ii)
количеството и качеството на съответните продукти, които могат или трябва да бъдат доставени, и графика на тези доставки,
iii)
срока на договора, което може да бъде срочен или безсрочен договор с клаузи за прекратяване,
iv)
подробности относно сроковете и реда на плащане,
(v)
правилата за изкупуване или доставка на селскостопанските продукти, и
vi)
правилата, приложими в случай на непреодолима сила.
5. Чрез дерогация от параграф 1 не се изисква договор или оферта за договор, ако продуктите се доставят от производител на прекупвач, който е под формата на кооператив, в който членува съответният производител, и чийто устав или правилата и решенията, установени или възникващи според този устав, съдържат разпоредби с равностоен ефект като този, посочен в параграф 4, букви a), б) и в).
6. Всички елементи на договорите за доставка на селскостопански продукти, сключени от производители, прекупвачи, преработватели или дистрибутори, включително елементите, посочени в параграф 4, буква в), се договарят свободно между страните.
Независимо от разпоредбите на първа алинея се прилагаедно от следните условия или и двете заедно:
а)
когато държава членка реши писмените договори за доставка на селскостопански продукти да бъдат задължителни в съответствие с параграф 1, тя може да установи минимален срок на действие, който да се прилага единствено към писмените договори между производител и първия прекупвач на селскостопанските продукти. Този минимален срок трябва да е с продължителност от най-малко шест месеца и не трябва да нарушава правилното функциониране на вътрешния пазар;
б)
когато държава членка реши, че първият прекупвач на селскостопански продукти трябва да направи писмена оферта за договор на производителя в съответствие с параграф 1, тя може да предвиди офертата да включва минимален срок на действие на договора, определен от националното законодателство за тази цел. Този минимален срок трябва да е с продълъжителност от най-малко шест месеца и не трябва да нарушава правилното функциониране на вътрешния пазар.
Втора алинея не засяга правото на производителя да откаже прилагането на подобен минимален срок, при условие че отказът е в писмена форма. В такъв случай страните са свободни да договарят всички елементи на договора, включително елементите, посочени в параграф 4, буква в).
7. Държавите членки, които използват посочените в настоящия член възможности, гарантират, че приетите разпоредби не нарушават функционирането на вътрешния пазар.
Държавите членки уведомяват Комисията за начина, по който прилагат всяка мярка, въведена по силата на настоящия член.
8. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на мерките, необходими за еднаквото прилагане на параграф 4, букви а) и б) и параграф 5 от настоящия член, и мерките във връзка с уведомленията, изпращани от държавите членки в съответствие с настоящия член.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 169
Договаряне в сектора на маслиновото масло
1. Организация на производителите в сектора на маслиновото масло, призната по силата на член 152, параграф 1, която преследва една или повече от целите за концентриране на предлагането, пускането на пазара на продуктите, произведени от нейните членове, и оптимизиране на производствените разходи, може да води преговори от името на своите членове за сключване на договори за доставка на маслиново масло по отношение на цялата или част от общата продукция на техните членове.
Организация на производителите изпълнява целите, посочени в настоящия параграф, при условие че преследването на тези цели води до интегриране на дейности и това интегриране има вероятност да породи значителна ефикасност, така че цялостната дейност на организацията на производителите да допринася за изпълнението на целите, посочени в член 39 от ДФЕС.
Това може да се постигне при следните условия:
а)
организацията на производителите извършва най-малко една от следните дейности:
i)
съвместно разпространение, включително съвместна платформа за продажба или съвместно транспортиране;
ii)
съвместно пакетиране, етикетиране или популяризиране;
iii)
съвместна организация и контрол на качеството;
iv)
съвместно използване на инсталации или съоръжения за съхранение;
v)
съвместна преработка;
vi)
съвместно управление на отпадъците, пряко произтичащи от производството на маслиново масло;
vii)
съвместно снабдяване със суровини;
б)
тези дейности са значителни по отношение на обема на съответното маслиново масло, както и по отношение на производствените разходи и пускането на продукта на пазара.
2. Преговорите от страна на признатата организация на производителите могат да се водят:
а)
независимо дали собствеността върху въпросното маслиновото масло преминава от производителите към организацията на производителите;
б)
независимо дали договорената цена е една и съща за общата продукция на някои или на всички членове;
в)
при условие че за определена организация на производителите количеството маслиново масло, което е предмет на тези преговори и е произведено в дадена държава членка, не надхвърля 20 % от съответния пазар; за целите на изчислението на количеството на продукцията на маслиново масло, посочено в параграф 1, буква в), се прави разграничение между маслиновото масло за консумация от човека и маслиновото масло за друга употреба.
г)
при условие че за количеството маслиново масло, което е предмет на тези преговори, организацията на производителите концентрира доставката и пуска продукцията на членовете си на пазара;
д)
при условие че заинтересованите производители не членуват в друга организация на производители, която също води преговори за такива договори от тяхно име;
е)
при условие че въпросното маслиново масло не е предмет на задължение за доставка, произтичащо от членството на производителя в кооперация, която не членува в съответната организация на производители, в съответствие с условията, предвидени в устава на кооперацията, или с правилата и решенията, установени съгласно този устав или произтичащи от него; и
ж)
при условие че организацията на производителите уведоми компетентните органи на държавата членка, в която извършва дейност, за количеството маслиново масло, което е предмет на преговорите.
3. За целите на настоящия член позоваванията на организации на производители включват и асоциациите на такива организации на производители, признати съгласно член 156, параграф 1.
4. За целите на прилагането на параграф 2, буква в) Комисията публикува по начин, който смята за подходящ, количествата произведено маслиново масло в държавите членки.
5. Чрез дерогация от параграф 2, буква в), дори когато определения в него прагов не е превишен, органът за защита на конкуренцията, посочен във втората алинея от настоящия параграф, може да реши в конкретен случай, че дадена организация на производителите следва да поднови определени преговори или изобщо не следва да води преговори, ако той сметне това за необходимо за защита на конкуренцията или ако установи че е застрашено постигането на целите, залегнали в член 39 от ДФЕС.
При преговори, включващи повече от една държава членка, посоченото в първа алинея решение се взема от Комисията, без да се прилага процедурата, посочена в член 229, параграфи 2 или 3. В други случаи това решение се взема от националния орган за защита на конкуренцията на държавата членка, за която се отнасят преговорите.
Решенията съгласно настоящия параграф се прилагат не по-рано от датата, на която са съобщени на съответните предприятия.
За целите на настоящия член се прилагаопределението за „национален орган за защита на конкуренцията“ в член 149, параграф 7, буква а).
6. Държавата членка, в която се провеждат преговорите в съответствие с настоящия член, уведомява Комисията за прилагането на параграф 2, буква ж) и параграф 5.
Член 170
Договаряне в сектора на говеждото и телешкото месо
1. Организация на производителите в сектора на говеждото и телешкото месо, призната по силата на член 152, параграф 1, която преследва една или повече цели за концентриране на предлагането, пускането на пазара на продуктите, произведени от нейните членове, и оптимизиране на производствените разходи, може да води преговори от името на своите членове по отношение на цялата или част от общата продукция на техните членове за сключване на договори за доставка на живи говеда за клане от вида Bos taurus, попадащи в обхвата на кодове CN ex 0102 29 21, ex 0102 29 41, ex 0102 29 51, ex 0102 29 61, или ex 0102 29 91:
а)
на възраст под 12 месеца; и
б)
на възраст 12 месеца и повече.
Организация на производителите изпълнява целите, посочени в настоящия параграф, при условие че преследването на тези цели води до интегриране на дейности и това интегриране има вероятност да породи значителна ефикасност, така че дейностите на организацията на производителите цялостно допринасят за изпълнението на целите, посочени в член 39 от ДФЕС.
Това може да се постигне при следните условия:
а)
организацията на производителите извършва най-малко една от следните дейности:
i)
съвместно разпространение, включително съвместна платформа за продажба или съвместно транспортиране;
ii)
съвместно популяризиране;
iii)
съвместна организация и контрол на качеството;
iv)
съвместно използване на инсталации или съоръжения за съхранение;
v)
съвместно управление на отпадъците, пряко произтичащи от отглеждането на живи говеда;
vi)
съвместно снабдяване със суровини;
б)
тези дейности са значителни по отношение на количеството на съответното говеждо и телешко месо, както и по отношение на производствените разходи и пускането на продукцията на пазара.
2. Преговорите от страна на признатата организация на производителите могат да се водят:
а)
независимо дали собствеността преминава от селскостопанските производители към организацията на производителите;
б)
независимо дали договорената цена е една и съща за общата продукция на някои или на всички членове;
в)
при условие че за определена организация на производители количеството говеждо и телешко месо, което е предмет на тези преговори и е произведено в дадена държава членка, не надхвърля 15 % от общата национална продукция на всеки продукт, посочен в параграф 1, първа алинея, букви а) и б), в тази държава членка, изразена в еквивалент кланично тегло;
г)
при условие че за количеството говеждо и телешко месо, което е предмет на тези преговори, организацията на производителите концентрира доставката и пуска продукцията на членовете си на пазара;
д)
при условие че заинтересованите производители не членуват в друга организация на производители, която също води преговори за такива договори от тяхно име;
е)
при условие че въпросният продукт не е предмет на задължение за доставка, произтичащо от членството на производителя в кооперация, която не членува в съответната организация на производители, в съответствие с условията, предвидени в устава на кооперацията, или с правилата и решенията, установени съгласно този устав или произтичащи от него; и
ж)
при условие че организацията на производителите уведоми компетентните органи на държавата членка, в която извършва дейност, за количеството говеждо и телешко месо, което е предмет на преговорите.
3. За целите на настоящия член позоваванията на организации на производители включват и асоциациите на такива организации на производители, признати съгласно член 156, параграф 1.
4. За целите на прилагането на параграф 2, буква в) Комисията публикува по начин, който смята за подходящ, количествата произведено говеждо и телешко месо в държавите членки, изразени в в еквивалент кланично тегло.
5. Чрез дерогация от параграф 2, буква в) дори когато определените в тях прагове не са превишени, органът за защита на конкуренцията, посочен във втората алинея от настоящия параграф, може да реши в конкретен случай, че конкретна организация на производителите следва да поднови определени преговори или изобщо не следва да води преговори, ако той сметне това за необходимо за защита на конкуренцията или ако установи, че продуктът, за който се водят преговорите, е част от отделен пазар поради специфичните си характеристики или предназначението си и че тези колективни преговори биха обхванали над 15 % от националната продукция по отношение на този пазар, или ако установи, че е застрашено постигането на целите, залегнали в член 39 от ДФЕС.
При преговори, включващи повече от една държава членка, посоченото в първа алинея решение се взема от Комисията, без да се прилага процедурата, посочена в член 229, параграфи 2 или 3. В други случаи това решение се взема от националния орган за защита на конкуренцията на държавата членка, за която се отнасят преговорите.
Решенията съгласно настоящия параграф се прилагат не по-рано от датата, на която са съобщени на съответните предприятия.
За целите на настоящия член се прилага определението за „национален орган за защита на конкуренцията“ в член 149, параграф 7, буква а).
6. Държавата членка, в която се провеждат преговорите в съответствие с настоящия член, уведомява Комисията за прилагането на параграф 2, буква ж) и параграф 5.
Член 171
Договаряне относно определени полски култури
1. Организация на производителите, призната по силата на член 152, параграф 1, която преследва една или повече цели за концентриране на предлагането, пускането на пазара на продуктите, произведени от нейните членове, и оптимизиране на производствените разходи, може да води преговори от името на своите членове по отношение на цялата или част от общата продукция на техните членове за сключване на договори за доставка на един или повече от следните продукти, които не са предназначени за посев, и за ечемик, който не е предназначен за малцуване:
a)
мека пшеница под код по КН ex 1001 99 00;
б)
ечемик под код по КН ex 1003 90 00;
в)
царевица под код по КН ex 1005 90 00;
г)
ръж под код по КН ex 1002 90 00;
д)
твърда пшеница под код по КН ex 1001 19 00;
е)
овес под код по КН ex 1004 90 00;
ж)
тритикале под код по КН ex 1008 60 00;
з)
рапично семе под код по КН ex 1205;
и)
слънчогледово семе под код по КН ex 1206 00;
й)
соя под код по КН ex 1201 90 00;
к)
полски фасул под код по КН ex 0708 и ex 0713;
л)
фуражен грах под код по КН ex 0708 и ex 0713.
Организация на производителите изпълнява целите, посочени в настоящия параграф, при условие че преследването на тези цели води до интегриране на дейности и това интегриране има вероятност да породи значителна ефикасност, така че цялостната дейност на организацията на производителите допринася за изпълнението на целите, посочени в член 39 от ДФЕС.
Това може да се постигне при следните условия:
а)
организацията на производителите извършва най-малко една от следните дейности:
i)
съвместно разпространение, включително съвместна платформа за продажба или съвместно транспортиране;
ii)
съвместно популяризиране;
iii)
съвместна организация и контрол на качеството;
iv)
съвместно използване на инсталации или съоръжения за съхранение;
v)
съвместно снабдяване със суровини;
б)
тези дейности са значителни по отношение на количеството на съответния продукт, както и по отношение на производствените разходи и пускането на продукта на пазара.
2. Преговорите от страна на признатата организация на производителите могат да се водят:
а)
независимо дали собствеността преминава от селскостопанските производители към организацията на производителите;
б)
независимо дали договорената цена е една и съща за общата продукция на някои или на всички членове;
в)
при условие че за всеки продукт, посочен в параграф 1, и за определена организация на производители количеството продукция, за което се водят тези преговори и което е произведено в дадена държава членка, не надхвърля 15 % от общата национална продукция за този продукт в съответната държава членка;
г)
при условие че за количеството продукти, което е предмет на тези преговори, организацията на производителите концентрира доставката и пуска продукцията на членовете си на пазара;
д)
при условие че заинтересованите производители не членуват в друга организация на производители, която също води преговори за такива договори от тяхно име;
е)
при условие че въпросният продукт не е предмет на задължение за доставка, произтичащо от членството на производителя в кооперация, която не членува в съответната организация на производители, в съответствие с условията, предвидени в устава на кооперацията, или с правилата и решенията, установени съгласно този устав или произтичащи от него; и
ж)
при условие че организацията на производителите уведоми компетентните органи на държавата членка, в която извършва дейност, за количеството на всеки продукт, което е предмет на преговорите.
3. За целите на настоящия член позоваванията на организации на производители включват и асоциациите на такива организации на производители, признати съгласно член 156, параграф 1.
4. За целите на прилагането на параграф 2, буква в) Комисията публикува количествата на посочените в параграф 1 продукти, произведени в държавите членки, по начин, който смята за подходящ.
5. Чрез дерогация от параграф 2, буква в) дори когато определените в тях прагове не са превишени, органът за защита на конкуренцията, посочен във втората алинея от настоящия параграф, може да реши в конкретен случай, че конкретна организация на производителите следва да поднови определени преговори или изобщо не следва да води преговори, ако той сметне това за необходимо за защита на конкуренцията или ако установи, че продуктът, за който се водят преговорите, е част от отделен пазар поради специфичните си характеристики или предназначението си и че тези колективни преговори биха обхванали над 15 % от националната продукция по отношение на този пазар, или ако установи, че е застрашено постигането на целите, залегнали в член 39 от ДФЕС.
При преговори, включващи повече от една държава членка, посоченото в първата алинея решение се взема от Комисията, без да се прилага процедурата, посочена в член 229, параграфи 2 или 3. В други случаи това решение се взема от националния орган за защита на конкуренцията на държавата членка, за която се отнасят преговорите.
Решенията съгласно настоящия параграф се прилагат не по-рано от датата, на която са съобщени на съответните предприятия.
За целите на настоящия член се прилага определението за „национален орган за защита на конкуренцията“, предвидено в член 149, параграф 7, буква а).
6. Държавата членка, в която се провеждат преговорите в съответствие с настоящия член, уведомява Комисията за прилагането на параграф 2, буква ж) и параграф 5.
Член 172
Регулиране на предлагането на шунка със защитено наименование за произход или защитено географско указание
1. По искане на организация на производителите, призната съгласно член 152, параграф 1 от настоящия регламент, междубраншова организация, призната съгласно член 157, параграф 1 от настоящия регламент, или група от оператори, посочена в член 3, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, държавите членки могат да определят за ограничен период от време задължителни правила за регулирането на предлагането на шунка със защитено наименование за произход или със защитено географско указание съгласно член 5, параграфи 1, и 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012.
2. Правилата, посочени в параграф 1 от настоящия член са предмет на предварително споразумение между заинтересованите страни в географския район, посочен в член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1151/2012. Подобно споразумение се сключва, след консултация със свиневъдите в географския район, между най-малко две трети от преработвателите на тази шунка, които представляват поне две трети от производството на тази шунка в географския район, посочен в член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1151/2012, и, ако държавата членка смята за целесъобразно, поне две трети от свиневъдите в географския район, посочен в член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1151/2012.
3. Правилата, посочени в параграф 1:
а)
се отнасят единствено до регулирането на предлагането на съответния продукт и/или със суровините за него и имат за цел предлагането да се приведе в съответствие с търсенето на тази шунка;
б)
пораждат действие единствено за съответния продукт;
в)
могат да бъдат направени задължителни за период не по-дълъг от три години и след този период могат да бъдат подновявани след ново искане, както е посочено в параграф 1;
г)
не ощетяват търговията на продукти, различни от включените в тези правила;
д)
не засягат сделките след първоначалното предлагане на съответната шунка на пазара;
е)
не позволяват фиксиране на цените, включително когато цените са установени като насока или препоръка;
ж)
не водят до липса на прекомерно голяма част от съответния продукт, която иначе би била налична;
з)
не водят до дискриминация, не представляват пречка пред новите участници на пазара и не засягат неблагоприятно дребните производители;
и)
спомагат за поддържането на качеството и/или развитието на съответния продукт.
4. Правилата, посочени в параграф 1, се публикуват в официално издание на съответната държава членка.
5. Държавите членки извършват проверки, за да гарантират спазването на условията, предвидени в параграф 3, и когато компетентните национални органи установят, че тези условия не са спазени, те отменят правилата, посочени в параграф 1.
6. Държавите членки уведомяват незабавно Комисията за правилата, посочени в параграф 1, които са приели. Комисията информира държавите членки за всяко уведомление за подобни правила.
7. Комисията може по всяко време да приеме актове за изпълнение, с които да изиска от определена държава членка да отмени приетите от нея правила съгласно параграф 1, в случай че Комисията установи, че въпросните правила не съответстват на условията, установени в параграф 4, възпрепятстват или нарушават конкуренцията в значителна част от вътрешния пазар или застрашават свободната търговия или постигането на целите на член 39 от ДФЕС. Тези актове за изпълнение се приемат, без да се прилага процедурата по член 229, параграф 2 или член 229, параграф 3 от настоящия регламент.
Раздел 6
Процедурни правила
Член 173
Делегирани правомощия
1. С цел да се гарантира ясно определяне на целите и отговорностите на организациите на производители, асоциациите на организации на производители и междубраншовите организации, така че да се допринася за ефективността на действията на такива организации и сдружения, без това да доведе до излишна административна тежест и без да се накърнява принципът на свободата на сдружаване, по-специално спрямо нечленуващите в такива организации, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 по отношение на организациите на производители, асоциациите на организации на производители и междубраншовите организации от един или повече сектори, посочени в член 1, параграф 2, или за конкретни продукти от тези сектори по следните въпроси:
a)
специфичните цели, които могат, трябва или не трябва да бъдат осъществявани от тези организации и асоциации; и ако е приложимо, в допълнение към целите, определени в членове 152-163;
б)
правилата на тези организации и асоциации, уставите на организациите, различни от организациите на производители, специфичните условия, приложими относно уставите на организациите на производители в някои сектори, включително дерогациите от задължението членовете да предлагат на пазара цялата си съответна продукция посредством организацията на производители, посочено в член 160,втора алинея, структурата, срока за членство, размера, отчетността и дейностите на тези организации и асоциации, произтичащите от признаването последици, оттеглянето на признаването, както и сливанията;
в)
условията за признаване, оттегляне и спиране на признаването, произтичащите от признаването, оттеглянето и спирането на признаването последици, както и изискванията към такива организации и асоциации да предприемат коригиращи мерки при неизпълнение на критериите за признаване;
г)
транснационалните организации и асоциации, включително правилата, посочени в букви а), б) и в) от настоящия параграф;
д)
правилата относно установяването и условията за оказване на административна помощ от съответните компетентни органи в случай на транснационално сътрудничество;
е)
секторите, за които се прилага член 161, условията за възлагане на дейности на външни изпълнители, естеството на дейностите, които могат да бъдат възлагани на външни изпълнители, както и осигуряването на технически средства от организациите или асоциациите;
ж)
базата за изчисляване на минималния обем или стойност на предлаганата на пазара продукция на организациите и асоциациите;
з)
приемането на членове, които не са производители, при организации на производители, и които не са организации на производители, при асоциациите на организации на производители;
и)
разширяването на обхвата на някои от предвидените в член 164 правила на организациите, така че да включат и нечленуващи, и посоченото в член 165 задължително плащане на финансови вноски от нечленуващи, включително използването и разпределянето на тези плащания от организациите, както и списък на по-строгите производствени правила, чийто обхват може да бъде разширен съгласно член 164, параграф 4, първа алинея, буква б), като същевременно се осигурява прозрачност и отчетност на тези организации пред нечленуващите и не се допуска по-благоприятно третиране на членовете на такива организации спрямо нечленуващите, по-специално по отношение на използването на задължителните финансови вноски;
й)
допълнителните изисквания по отношение на представителността на посочените в член 164 организации, съответните икономически области, включително контрола от страна на Комисията на тяхното определяне, минималните периоди, през които правилата са в сила преди разширяване на обхвата им, лицата или организациите, към които могат да бъдат прилагани правилата или вноските, и обстоятелствата, при които Комисията може да изисква отказване или оттегляне на разширяването на обхвата на правилата или на задължителните вноски.
2. Чрез дерогация от параграф 1, за да се осигури ясното определяне на целите и отговорностите на организациите на производителите, асоциациите на организациите на производителите и междубраншовите организации в сектора на млякото и млечните продукти, така че да се допринася за ефективността на действията на подобни организации без да се налага ненужна тежест, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за определяне на:
а)
условията за признаване на транснационални организации на производители и транснационални асоциации на организации на производители;
б)
правилата относно установяването и условията за оказване на административна помощ от съответните компетентни органи на организациите на производители, включително асоциациите на организации на производители, в случай на транснационално сътрудничество;
в)
допълнителните правила относно изчисляването на количеството сурово мляко, предмет на преговорите, посочени в член 149, параграф 2, буква в) и член 149, параграф 3;
г)
правила относно разширяването на обхвата на някои от предвидените в член 164 правила на организациите, така че да включат и нечленуващи, и посоченото в член 165 задължително плащане на финансови вноски от нечленуващи.
Член 174
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
1. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на мерките, необходими за прилагане на настоящата глава, по-специално:
а)
мерките за изпълнението на условията за признаване на организациите на производители и на междубраншовите организации, предвидени в членове 154 и 158;
б)
процедурите в случай на сливане на организации на производители;
в)
процедурите, които да се определят от държавите членки по отношение на минималния размер и минималния срок за членство;
г)
процедурите по отношение на разширяването на обхвата на правилата и финансовите вноски, посочени в членове 164 и 165, по-специално прилагането на понятието „икономическа област“, посочено в член 164, параграф 2;
д)
процедурите, свързани с административната помощ;
е)
процедурите, свързани с възлагане на дейности на външни изпълнители;
ж)
процедурите и техническите условия, свързани с прилагане на мерките, посочени в член 166.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
2. Чрез дерогация от параграф 1, по отношение на сектора на млякото и млечните продукти Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на подробните правила, необходими за:
а)
изпълнението на предвидените в членове 161 и 163 условия за признаване на организации на производителите и техни асоциации и на междубраншови организации;
б)
уведомленията, посочени в член 149, параграф 2), буква е);
в)
уведомленията, които да бъдат изпратени от държавите членки до Комисията в съответствие с член 161, параграф 3, буква г), член 163, параграф 3, буква д), член 149, параграф 8 и член 150, параграф 7;
г)
процедурите във връзка с оказването на административна помощ в случай на транснационално сътрудничество.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 175
Други изпълнителни правомощия
Комисията може чрез актове за изпълнение да приема отделни решения относно:
а)
признаването на организации, извършващи дейности в повече от една държава членка, съгласно правилата, приети по член 174, параграф 1, буква г);
в)
повдигането на възражение или оттеглянето на признаването на междубраншова организация от държава членка;
г)
списъка на икономически области, за които държавите членки са изпратили уведомление, съгласно правилата, приети по член 174, параграф 1, буква з) и член 174, параграф 2, буква г);
д)
изискването държава членка да откаже или отмени разширяването на обхвата на правилата или финансовите вноски от нечленуващи, за които дадена държава членка е взела решение.
Тези актове за изпълнение се приемат без прилагане на процедурата, посочена в член 229, параграф 2 или 3,
ЧАСТ III
ТЪРГОВИЯ С ТРЕТИ ДЪРЖАВИ
ГЛАВА I
Лицензии за внос и износ
Член 176
Общи правила
1. Без да се засягат случаите, в които се изискват лицензии за внос или износ в съответствие с настоящия регламент, вносът, който да бъде пуснат в свободно обращение в Съюза, или износът от Съюза на един или повече продукти от следните сектори могат да се обвържат с представяне на лицензия:
а)
зърнени култури;
б)
ориз;
в)
захар;
г)
семена;
д)
маслиново масло и трапезни маслини, по отношение на продуктите, попадащи под кодове по КН 1509, 1510 00, 0709 92 90, 0711 20 90, 2306 90 19, 1522 00 31 и 1522 00 39;
е)
лен и коноп, доколкото това се отнася за конопа;
ж)
плодове и зеленчуци;
з)
преработени плодове и зеленчуци;
и)
банани;
й)
вино;
к)
живи растения;
л)
говеждо и телешко месо;
м)
мляко и млечни продукти;
н)
свинско месо;
о)
овче и козе месо;
п)
яйца;
р)
птиче месо;
с)
етилов алкохол от земеделски произход.
2. Лицензиите се издават от държавите членки на всеки заявител, независимо от мястото му на установяване в Съюза, освен ако не е предвидено друго в акт, приет в съответствие с член 43, параграф 2 от ДФЕС, и без да се засяга прилагането на членове 177, 178 и 179 от настоящия регламент.
3. Лицензиите са валидни в целия Съюз.
Член 177
Делегирани правомощия
1. С оглед отчитане на международните задължения на Съюза и приложимите стандарти на Съюза в социалната област и в областта на околната среда и хуманното отношение към животните, необходимостта от контрол върху развитието на търговията и пазарните промени, вноса и износа на продукти, необходимостта от добро управление на пазара и необходимостта от намаляване на административната тежест, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227, в които се определят:
а)
списъкът на продуктите от секторите, посочени в член 176, параграф 1, за които се изисква представяне на лицензия за внос или износ;
б)
случаите и положенията, при които не се изисква представяне на лицензия за внос или износ, като се отчитат митническият статут на съответните продукти, търговските договорености, които трябва да се спазват, целите на операциите, правният статут на заявителя и съответните количества.
2. С оглед осигуряване на допълнителни елементи на системата на лицензии, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227, в които се посочват правилата относно:
а)
правата и задълженията, които произтичат от лицензията, нейните правни последици и случаите, в които се прилага толеранс по отношение на спазването на задължението за внос или износ на посоченото в лицензията количество, или когато произходът следва да се посочи в лицензията;
б)
издаването на лицензия за внос или пускането в свободно обращение, за което се изисква представяне на документ, издаден от трета държава или организация, който да удостоверява inter alia произхода, автентичността и качествените характеристики на продуктите;
в)
прехвърлянето на лицензията или ограниченията за нейното прехвърляне;
г)
допълнителните условия за лицензии за внос на коноп в съответствие с член 189 и принципът на административно съдействие между държавите членки с цел да се предотвратят или решат случаи на измама или нередности;
д)
случаите и положенията, при които се изисква или не се изисква предоставяне на гаранция, която да обезпечи осъществяване на вноса или износа на продуктите в срока на валидност на лицензията.
Член 178
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на мерките, необходими за прилагане на настоящата глава, включително правилата относно:
а)
вида и съдържанието на лицензията;
б)
подаването на заявления и издаването на лицензии и тяхното използване;
в)
срока на валидност на лицензията
г)
процедурите за предоставяне на гаранция и нейния размер.
д)
доказателствата за изпълнение на изискванията за ползване на лицензиите;
е)
равнището на допустимия толеранс по отношение на спазването на задължението за внос или износ на посоченото в лицензията количество;
ж)
издаването на заместващи лицензии и дубликати на лицензии;
з)
използването на лицензиите от страна на държавите членки и обмена на информация, необходима за управление на системата, включително процедурите, свързани със специалното административно съдействие между държавите членки.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 179
Други изпълнителни правомощия
Комисията може да приема актове за изпълнение:
а)
за ограничаване на количествата, за които могат да се издават лицензии;
б)
за отказване на количества, за които са подадени заявления; и
в)
за спиране подаването на заявления с оглед управлението на пазара в случаите, когато са заявени големи количества.
Тези актове за изпълнение се приемат без прилагане на процедурата, посочена в член 229, параграф 2 или 3,
ГЛАВА II
Вносни мита
Член 180
Прилагане на международни споразумения и някои други актове
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на мерки за изпълнение на изискванията, залегнали в международни споразумения, сключени в съответствие с ДФЕС, или във всякакъв друг приложим акт, приет съгласно член 43, параграф 2 или член 207 от ДФЕС или Общата митническа тарифа по отношение на изчисляването на вносните мита за селскостопански продукти. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 181
Система на входни цени за някои продукти от секторите на плодовете и зеленчуците, преработените плодове и зеленчуци и лозаро-винарския сектор
1. За целите на прилагането на митническата ставка по Общата митническа тарифа по отношение на продуктите от секторите на плодовете и зеленчуците и преработените плодове и зеленчуци и по отношение на гроздовия сок и гроздовата мъст, входната цена на дадена партида е равна на нейната митническа стойност, изчислена в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (40) (Митническия кодекс) и Регламент (ЕО) № 2454/93 на Комисията (41).
2. За да се гарантира ефикасността на системата, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 с цел да се гарантира, че достоверността на декларираната входна цена на съответна партида се проверява като се използва фиксирана стойност при вноса, както и да се определят условията, при които се изисква предоставяне на гаранция.
3. Комисията приема актове за изпълнение за установяване на правила за изчисляване на фиксираната стойност при вноса, посочена в параграф 2. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 182
Допълнителни вносни мита
1. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне не продуктите от секторите на зърнените култури, ориза, захарта, плодовете и зеленчуците, преработените плодове и зеленчуци, говеждото и телешкото месо, млякото и млечните продукти, свинското месо, овчето месо и козето месо, яйцата, птичето месо и бананите, както и на гроздовия сок и гроздовата мъст, за които се прилага допълнително вносно мито, когато при вноса подлежат на митническата ставка, определена в Общата митническа тарифа, за да се предотвратят или да се противодейства на неблагоприятните последици за пазара на Съюза, които могат да възникнат в резултат на този внос, ако:
а)
вносът е извършен на цена под равнището, което Съюзът е обявил пред СТО („прагова цена“); или
б)
обемът на вноса в дадена година превишава определено равнище („критичен обем“).
Критичният обем се основава на възможностите за достъп до пазара, определени като внос в процентно изражение спрямо съответното вътрешно потребление през предходните три години.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
2. Допълнителни вносни мита не се налагат, когато е малко вероятно вносът да предизвика смущения на пазара на Съюза или когато последиците от тях ще бъдат несъразмерни спрямо поставената цел.
3. За целите на параграф 1, първа алинея, буква а) вносните цени се определят въз основа на вносни цени CIF за въпросната пратка. Вносните цени CIF се сверяват с представителните цени за дадения продукт на световния пазар или на пазара на Съюза за внос на този продукт.
4. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на мерките, необходими за прилагане на настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 183
Други изпълнителни правомощия
Комисията може да приема актове за изпълнение:
а)
за определяне на равнището на приложимото вносно мито в съответствие с правилата, съдържащи се в международно споразумение, сключено в съответствие с ДФЕС, в Общата митническа тарифа и актовете за изпълнение, посочени в член 180;
б)
за определяне на представителните цени и критичните обеми за целите на прилагането на допълнителни вносни мита в рамките на правилата, приети съгласно член 182, параграф 1.
Тези актове за изпълнение се приемат без прилагане на процедурата, посочена в член 229, параграф 2 или 3,
ГЛАВА III
Управление на тарифни квоти и специално третиране на вноса от трети държави
Член 184
Тарифни квоти
1. Тарифните квоти за внос на селскостопански продукти, които да бъдат пуснати в свободно обращение в Съюза или в част от него, или тарифните квоти за внос на селскостопански продукти на Съюза в трети държави, които трябва да бъдат частично или изцяло управлявани от Съюза, произтичащи от международни споразумения, сключени в съответствие с ДФЕС или всеки друг акт, приет в съответствие с член 43, параграф 2 или член 207 от ДФЕС, се откриват и/или управляват от Комисията чрез делегирани актове съгласно член 186 от настоящия регламент и актове за изпълнение съгласно членове 187 и 188 от настоящия регламент.
2. Тарифните квоти се управляват така, че да не се допусне никаква дискриминация между заинтересованите оператори, като се прилага един от следните методи или съчетание от тях, или друг подходящ метод:
а)
метод, основан на хронологичния ред на подаване на заявленията (принципът „пръв пристигнал, пръв обслужен“);
б)
метод на пропорционално разпределение на заявените количества след подаване на заявленията (използване на „метода на едновременно разглеждане“);
в)
метод, основан на отчитане на традиционни търговски модели (използване на „метода традиционни/новопристигнали“).
3. Приетият метод на управление:
а)
по отношение на тарифните квоти за внос - отчита в достатъчна степен потребностите от предлагане на съществуващите и възникващите пазари в Съюза за производство, обработка и потребление от гледна точка на конкурентоспособността, сигурността и непрекъснатостта на доставките и необходимостта да се запази равновесието на тези пазари, и
б)
по отношение на тарифните квоти за износ - позволява пълното използване на възможностите, предоставени в рамките на въпросната квота.
Член 185
Специални тарифни квоти
С цел привеждането в действие на тарифната квота за внос в Испания на 2 000 000 тона царевица и 300 000 тона сорго и тарифната квота за внос в Португалия на 500 000 тона царевица на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 227 за определяне на необходимите разпоредби за осъществяване на вноса по тарифните квоти и, когато е приложимо, за публичното складиране на количествата, внесени от разплащателните агенции на съответните държави членки, и за тяхното пласиране на пазарите на тези държави членки.
Член 186
Делегирани правомощия
1. С оглед да се осигури справедлив достъп за наличните количества и равното третиране на операторите в рамките на тарифната квота, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227:
а)
за определяне на условията и изискванията за допустимост, на които трябва да отговаря операторът, за да подаде заявление в рамките на тарифната квота; въпросните разпоредби могат да изискват минимален опит в търговията с трети държави и приравнени територии или в преработвателна дейност, изразен като минимално количество и период от време в даден пазарен сектор; тези разпоредби могат да включват специални правила, които да съответстват на нуждите и практиките, които са в сила в даден сектор, и на установените практики в преработвателните отрасли и техните потребности;
б)
за определяне на правилата за прехвърляне на права между оператори, и, при необходимост, ограниченията на такова прехвърляне в рамките на управлението на тарифната квота;
в)
за обвързване на участието в тарифната квота с предоставянето на гаранция;
г)
за определяне при необходимост на разпоредби относно характерните особености, изисквания или ограничения, приложими към тарифната квота съгласно международно споразумение или друг акт, посочени в член 184, параграф 1.
2. С оглед да се гарантира, че изнасяните продукти могат да се ползват от специално третиране при внос в трета държава при определени условия, съгласно международни споразумения, сключени от Съюза в съответствие с ДФЕС, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 от настоящия регламент относно правилата, изискващи компетентните органи на държавите членки да издават, при поискване и след съответните проверки, документ, удостоверяващ, че са спазени изискванията за продукти, които, ако бъдат изнесени, могат да се ползват от специално третиране при внос в трета държава, при положение че са спазени определени условия.
Член 187
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на:
а)
годишните тарифни квоти, при необходимост подходящо разпределени през годината, и метода на управление, който да бъде използван;
б)
процедурите за прилагане на специалните разпоредби, определени в споразумението или акта за приемане на режима на внос или износ, по-специално относно:
i)
гаранциите във връзка с естеството, мястото, от което пристига, и произхода на продукта;
ii)
признаването на документа, използван за проверка на гаранциите, посочени в подточка i);
iii)
представянето на документ, издаден от държавата износител;
iv)
местоназначението и използването на продуктите;
в)
срока на валидност на лицензиите или на разрешенията;
г)
процедурите за предоставяне на гаранцията и нейния размер;
д)
използването на лицензиите и при необходимост - специфични мерки по отношение по-специално на условията, при които се подават заявления за внос и се предоставят разрешения в рамките на тарифната квота;
е)
процедурите и техническите критерии за прилагането на член 185.
ж)
необходимите мерки относно съдържанието, формата, издаването и употребата на документа, посочен в член 186, параграф 2;
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 188
Други изпълнителни правомощия
1. Комисията приема актове за изпълнение относно управлението на процеса, чрез които се гарантира, че не се надвишават наличните количества в рамките на тарифната квота, по-специално като се определя коефициент на разпределение за всяко заявление, когато наличните количества бъдат достигнати, като се отхвърлят чакащите заявления и при необходимост се преустановява подаването на заявления.
2. Комисията може да приема актове за изпълнение относно преразпределение на неизползваните количества.
3. Актовете за изпълнение, посочени в настоящия член се приемат без прилагане на процедурата, посочена в член 229, параграф 2 или 3.
ГЛАВА IV
Специални разпоредби за вноса на определени продукти
Член 189
Внос на коноп
1. Изброените по-долу продукти могат да бъдат внасяни в Съюза само ако са спазени следните условия:
а)
необработеният коноп под код по КН 5302 10 00 отговаря на условията, посочени в член 32, параграф 6 и член 35, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013
б)
сортовите семена от коноп, предназначени за посев, под код по КН ex 1207 99 20, са придружени от доказателства, че съдържанието на тетрахидроканабинол на съответния сорт не превишава определеното в съответствие с член 32, параграф 3 и член 35, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1307/2013;
в)
конопеното семе, различно от семена за посев, под код по КН 1207 99 91, се внася единствено от вносители, лицензирани от държавата членка, за да се гарантира, че това семе не е предназначено за посев.
2. Настоящият член се прилага, без да се засягат по-ограничаващи правила, приети от държавите членки в съответствие с ДФЕС, и задълженията, произтичащи от Споразумението за селското стопанство на СТО.
Член 190
Внос на хмел
1. Внос на продукти от сектора на хмела от трети държави може да се извършва единствено ако стандартите им за качество са най-малко равностойни на тези, приети за същите продукти, отглеждани в Съюза или произвеждани от такива продукти.
2. Приема се, че продуктите отговарят на стандарта, посочен в параграф 1, ако са придружени от декларация, издадена от органите в страната на произход и призната за равностойна на сертификата, посочен в член 77.
По отношение на хмела на прах, хмела на прах с повишено съдържание на лупулин, екстрактите от хмел и смесените продукти от хмел, удостоверението може да бъде признато за равностойно на сертификата само ако алфа-киселинното съдържание на тези продукти не е по-ниско от това на хмела, от който са получени.
3. С цел да се сведе до минимум административната тежест, Комисията има правомощия да приема делегирани актове, съобразно член 227, с които определя условията, при които не се прилагат задълженията, свързани с удостоверение за еквивалентност и етикетирането на опаковката.
4. Комисията приема актове за изпълнение за определяне на мерките, необходими за прилагането на настоящия член, в това число правила относно признаването на удостоверения за еквивалентност и за проверка на вноса на хмел. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 191
Дерогации по отношение на вносни продукти и специална гаранция в лозаро-винарския сектор
Дерогации от приложение VIII, част II, раздел Б, точка 5 или раздел В по отношение на вносни продукти могат да се приемат в съответствие с член 43, параграф 2 от ДФЕС, съгласно международните задължения на Съюза.
В случай на дерогации от приложение VIII, част II, раздел Б, точка 5, при допускането за свободно обращение вносителите депозират гаранция за тези продукти пред посочените митнически органи. Гаранцията се освобождава при представяне от вносителя на доказателство, прието от митническите органи на държавата членка, в която продуктите се допускат за свободно обращение, че:
а)
продуктите не са се ползвали от дерогациите или,
б)
ако са се ползвали от дерогациите, продуктите не са били обект на винификация, или ако са били - получените продукти са етикетирани по съответния начин.
Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне правила за гарантиране на еднаквото прилагане на настоящия член, включително по отношение на размера на гаранцията и подходящото етикетиране. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 192
Внос на сурова захар за рафиниране
1. До края на 2016-2017 пазарна година за рафинериите на пълен работен ден се определя изключителен капацитет за внос от 2 500 000 тона на пазарна година, изразени в бяла захар.
2. Единственото работещо предприятие за преработка на захарно цвекло през 2005 г. в Португалия се счита за рафинерия на пълен работен ден.
3. Лицензиите за внос на захар за рафиниране се издават само на рафинерии на пълен работен ден, при условие че въпросните количества не превишават количествата, посочени в параграф 1. Лицензиите могат да бъдат прехвърляни само между рафинерии на пълен работен ден и срокът им на валидност изтича в края на пазарната година, за която са издадени.
Настоящият параграф се прилага за първите три месеца от всяка пазарна година.
4. Предвид необходимостта да се гарантира, че захарта, внесена за рафиниране в съответствие с настоящия член се рафинира, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за определяне на:
а)
условията за функционирането на схемите за внос, посочени в параграф 1;
б)
условията и изискванията за допустимост, които даден оператор трябва да изпълни, преди да представи заявление за лицензия за внос, в това число предоставянето на гаранция;
в)
правилата относно приложимите административни санкции.
5. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на необходимите правила относно доказателствата и документите, които трябва да бъдат представени по отношение на изискванията и задълженията, приложими към вносителите, по-специално към рафинериите на пълен работен ден. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 193
Суспендиране на прилагането на вносни мита в сектора на захарта
С цел да се гарантира снабдяването, необходимо за производството на продуктите, посочени в член 140, параграф 2, Комисията може, до края на пазарната 2016-2017 година, да приема актове за изпълнение за суспендиране изцяло или частично на прилагането на вносните мита за определени количества на следните продукти:
а)
захар под код по КН 1701;
б)
изоглюкоза под кодове по КН 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10 и 1702 90 30.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
ГЛАВА V
Предпазни мерки и активно усъвършенстване
Член 194
Предпазни мерки
1. Комисията предприема предпазни мерки срещу вноса в Съюза при спазване на параграф 3 от настоящия член в съответствие с регламенти (ЕО) № 260/2009 (42) и (ЕО) № 625/2009 (43) на Съвета.
2. Освен ако не е предвидено друго в друг акт на Европейския парламент и на Съвета и друг акт на Съвета, предпазните мерки срещу внос в Съюза, предвидени в международни споразумения, сключени в съответствие с ДФЕС, се предприемат от Комисията в съответствие с параграф 3 от настоящия член.
3. Комисията може да предприеме актове за изпълнение за установяване на мерките, посочени в параграфи 1 и 2 от настоящия член, по искане на държава членка или по своя инициатива. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Когато Комисията получи искане от държава членка, тя взема решение по него чрез актове за изпълнение в срок от пет работни дни след получаване на искането. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Когато са налице надлежно обосновани наложителни причини за спешност, Комисията приема незабавно приложими актове за изпълнение в съответствие с процедурата, посочена в член 229, параграф 3.
Приетите мерки се съобщават на държавите членки и пораждат незабавно действие.
4. Комисията може приема актове за изпълнение за отмяна или изменение на предпазните мерки на Съюза, приети в съответствие с параграф 3 от настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Когато са налице надлежно обосновани наложителни причини за спешност, Комисията приема незабавно приложими актове за изпълнение в съответствие с процедурата, посочена в член 229, параграф 3.
Член 195
Суспендиране на режимите обработка под митнически контрол и активно усъвършенстване
Когато на пазара на Съюза възникнат или е възможно да възникнат смущения, произтичащи от режим обработка под митнически контрол или режим активно усъвършенстване, Комисията може да приеме актове за изпълнение за суспендиране - по искане на държава членка или по своя инициатива, изцяло или частично - използването на режимите обработка под митнически контрол или активно усъвършенстване за продуктите от секторите на зърнените култури, ориза, захарта, маслиновото масло и трапезните маслини, плодовете и зеленчуците, преработените плодове и зеленчуци, виното, говеждото и телешкото месо, млякото и млечните продукти, свинското месо, овчето и козето месо, яйцата, птичето месо и етиловия алкохол от земеделски произход. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Когато Комисията получи искане от държава членка, тя взема решение по него чрез актове за изпълнение в срок от пет работни дни след получаване на искането. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Когато са налице надлежно обосновани наложителни причини за спешност, Комисията приема незабавно приложими актове за изпълнение в съответствие с процедурата, посочена в член 229, параграф 3.
Приетите мерки се съобщават на държавите членки и пораждат незабавно действие.
ГЛАВА VI
Възстановяване при износ
Член 196
Обхват
1. В степента, необходима, за да се даде възможност за износ на базата на котировки или цени на световния пазар, когато условията на вътрешния пазар са такива, като описаните вчлен 219, параграф 1 или член 221, и в рамките на ограниченията, произтичащи от международни споразумения, сключени в съответствие с ДФЕС, разликата между тези котировки или цени и цените в Съюза може да бъде покрита чрез възстановяване при износ за:
а)
продуктите от следните сектори, предназначени за износ без по-нататъшна преработка:
i)
зърнени култури;
ii)
ориз;
iii)
захар, по отношение на продуктите, изброени в приложение I, част III, букви б)-г) и ж);
iv)
говеждо и телешко месо;
v)
мляко и млечни продукти;
vi)
свинско месо;
vii)
яйца;
viii)
птиче месо;
б)
продуктите, изброени в буква а), подточки i)-iii), v) и vii) от настоящия параграф, предназначени за износ под формата на преработени стоки в съответствие с Регламент (ЕО) № 1216/2009 на Съвета (44) и под формата на продуктите, съдържащи захар, изброени в приложение I, част Х, буква б) от настоящия регламент.
2. Възстановяванията при износ за продуктите, изнасяни под формата на преработени стоки, не надвишават възстановяванията, приложими за същите продукти, изнасяни без по-нататъшна преработка.
3. Без да се засяга прилагането на член 219, параграф 1 и член 221, възстановяването за продуктите, посочени в параграф 1 от настоящия член, е 0 евро.
Член 197
Разпределение на възстановяванията при износ
Методът на разпределение за количествата, които могат да бъдат изнесени с възстановяване при износ, е този, който:
а)
е най-подходящ с оглед естеството на продукта и положението на съответния пазар и позволява да се използват най-ефикасно наличните ресурси, като се отчитат ефикасността и структурата на износа от Съюза и тяхното въздействие върху равновесието на пазара, без да се създава дискриминация между съответните оператори, и по-специално между големи и малки оператори;
б)
създава най-малко административни затруднения за операторите, като се вземат предвид административните изисквания.
Член 198
Определяне на размера на възстановяванията при износ
1. Едни и същи възстановявания при износ се прилагат за едни същи продукти в целия Съюз. Те могат да варират според местоназначението, особено когато това е необходимо поради състоянието на световния пазар, специфичните изисквания на някои пазари или задълженията, произтичащи от международни споразумения, сключени в съответствие с ДФЕС.
2. Мерките за определяне на размера на възстановяванията се приемат от Съвета в съответствие с член 43, параграф 3 от ДФЕС.
Член 199
Предоставяне на възстановявания при износ
1. Възстановяванията за продуктите, изброени в член 196, параграф 1, буква а), изнасяни като такива без по-нататъшна преработка, се предоставят единствено след подаване на заявление и представяне на лицензия за износ.
2. Възстановяването, приложимо за продуктите, изброени в член 196, параграф 1, буква а), е възстановяването, приложимо в деня на подаване на заявлението за лицензия, или възстановяването, произтичащо от съответната тръжна процедура, а при диференцирани възстановявания - възстановяването, приложимо в същия ден:
а)
за местоназначението, посочено в лицензията, или
б)
за действителното местоназначение, ако то се различава от посоченото в лицензията, като в този случай приложимата сума не надвишава сумата, приложима за посоченото в лицензията местоназначение.
3. Възстановяването се изплаща при представяне на доказателства, че:
а)
продуктите са напуснали митническата територия на Съюза в съответствие с режима на износ, посочен в член 161 от Митническия кодекс;
б)
при диференцирано възстановяване, продуктите са били внесени в посоченото в лицензията местоназначение или друго местоназначение, за което е било определено възстановяване, без да се засяга параграф 2, буква б).
Член 200
Възстановявания при износ на живи животни в сектора на говеждото и телешкото месо
По отношение на продуктите от сектора на говеждото и телешкото месо предоставянето и изплащането на възстановявания при износ на живи животни се извършва единствено при спазване на изискванията, установени в правото на Съюза във връзка с хуманното отношение към животните, и по-специално на тези за защитата на животните по време на транспортиране.
Член 201
Лимити при износ
Количествените ограничения, произтичащи от международните споразумения, сключени в съответствие с ДФЕС, се спазват на основата на лицензии за износ, издавани за референтните периоди, които се прилагат за съответните продукти.
По отношение на спазването на задълженията, произтичащи от Споразумението за селското стопанство на СТО, приключването на референтния период не засяга действителността на лицензиите за износ.
Член 202
Делегирани правомощия
1. За да се осигури правилното функциониране на системата на възстановяване при износ, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за установяване на изискване за предоставяне на гаранция, обезпечаваща изпълнението на задълженията на операторите.
2. С оглед да се сведе до минимум административната тежест за операторите и органите, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227, в които се определят прагове, под които може да не се изисква спазване на задължението за издаване или представяне на лицензия за износ, определят се местоназначенията или операциите, за които може да бъде оправдано освобождаване от задължението за представяне на лицензия за износ, и се разрешава в ситуации, когато това е оправдано, лицензиите за износ да бъдат издавани впоследствие.
3. С оглед да се намери решение на практически ситуации, които дават основание за пълно или частично възстановяване при износ, и да се подпомогнат операторите да покрият периода между подаване на заявлението и окончателното изплащане на възстановяването при износ, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно правилата за:
а)
определяне на друга дата за възстановяването;
б)
авансово плащане на възстановявания при износ, в това число условията за представяне и освобождаване на гаранция;
в)
допълнителни доказателства, когато има съмнения относно действителното местоназначение на продуктите и възможността за повторен внос в митническата територия на Съюза;
г)
местоназначенията, които се считат за износ от Съюза, и включването в митническата територия на Съюза на местоназначения, които отговарят на условията за възстановяване при износ.
4. С оглед да се осигури равен достъп до възстановяване при износ за износителите на продуктите, посочени в приложение I на Договорите, и на обработените продукти от тях, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227, относно прилагането на член 199, параграфи 1 и 2 за посочените в член 196, параграф 1, буква б) продукти.
5. С оглед да се гарантира, че продуктите, които се ползват от възстановявания при износ, се изнасят от митническата територия на Съюза, и да се избегне тяхното връщане на тази територия, както и за да се сведе до минимум административната тежест за операторите при генерирането и предоставянето на доказателства, че продуктите, ползващи се от възстановяване при износ, са пристигнали в държавата на местоназначение при диференцираните възстановявания, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за правила, отнасящи се до:
а)
срока, в който трябва да бъде приключено излизането от митническата територия на Съюза, в това число времето за временно повторно влизане;
б)
обработката, на която продуктите, ползващи се от възстановяване при износ, могат да бъдат подложени през този период;
в)
доказателството за достигане до местоназначение, за да може да има право на диференцирани възстановявания;
г)
праговете на възстановявания и условията, при които износителите могат да бъдат освободени от задължението за представяне на такова доказателство;
д)
условията за одобряване на доказателството, представено от независими трети страни, за достигане на местоназначението, когато се прилагат диференцирани възстановявания.
6. За да се насърчат износителите да спазват условията за хуманно отношение към животните и да се даде възможност на компетентните органи да контролират правилното предоставяне на възстановяванията при износ, когато това зависи от спазването на изискванията за хуманно отношение към животните, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно спазването на изискванията за хуманно отношение към животните извън митническата територия на Съюза, включително използването на независими трети страни.
7. С оглед да се вземат предвид характерните особености на различните сектори, на Комисията се предоставя правомощието за приемане на делегирани актове в съответствие с член 227, за установяване на специални изисквания и условия за операторите и за продуктите, които отговарят на изискванията за възстановяване при износ, и за определяне на коефициенти за изчисляване на възстановяванията при износ, като отчита процеса на отлежаване за определени спиртни напитки, произведени от зърнени култури.
Член 203
Изпълнителни правомощия в съответствие с процедурата по разглеждане
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на мерките, необходими за прилагане на настоящата глава, по-специално относно:
а)
преразпределянето на разрешените за износ количества, които не са били разпределени или оползотворени;
б)
метода за преизчисляване на заплащането на възстановяването при износ, когато продуктовият код или местоназначението, посочени в лицензията, не отговарят на действителния продукт или местоназначение;
в)
продуктите, посочени в член 196, параграф 1, буква б);
г)
процедурите за предоставяне на гаранция и нейния размер;
д)
прилагането на мерките, приети в съответствие с член 202, параграф 4.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 204
Други изпълнителни правомощия
Комисията може да приема актове за изпълнение:
а)
за установяване на подходящи мерки за предотвратяване на злоупотребата с предвидения в член 199, параграф 2 гъвкав подход, по-специално по отношение на процедурата за повторно подаване на заявления;
б)
за установяване на необходимите мерки за спазване на количествените ограничения, предвидени в член 201, в т.ч. прекъсването или ограничаването на издаването на лицензии за износ, когато тези ограничения са или могат да бъдат превишени;
в)
за определяне на коефициенти, които се прилагат за възстановяване при износ в съответствие с правилата, приети съгласно член 202, параграф 7.
Тези актове за изпълнение се приемат без прилагане на процедурата, посочена в член 229, параграф 2 или 3,
ГЛАВА VII
Пасивно усъвършенстване
Член 205
Суспендиране на режим пасивно усъвършенстване
Когато на пазара на Съюза възникнат или е възможно да възникнат смущения, произтичащи от режим пасивно усъвършенстване, Комисията може да приема актове за изпълнение за суспендиране - по искане на държава членка или по своя инициатива, изцяло или частично - използването на режим пасивно усъвършенстване за продуктите от секторите на зърнените култури, ориза, плодовете и зеленчуците, преработените плодове и зеленчуци, виното, говеждото и телешкото месо, свинското месо, овчето и козето месо и птичето месо. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Когато Комисията получи искане от държава членка, тя взема решение по него чрез актове за изпълнение в срок от пет работни дни след получаване на искането. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Когато са налице надлежно обосновани наложителни причини за спешност, Комисията приема незабавно приложими актове за изпълнение в съответствие с процедурата, посочена в член 229, параграф 3.
Приетите мерки се съобщават на държавите членки и пораждат незабавно действие.
ЧАСТ IV
ПРАВИЛА ЗА КОНКУРЕНЦИЯ
ГЛАВА I
Правила, приложими по отношение на предприятията
Член 206
Насоки на Комисията за прилагане на правилата за конкуренция към селското стопанство
Освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго и в съответствие с член 42 от ДФЕС, членове 101-106 от ДФЕС и разпоредбите за тяхното прилагане се прилагат, при спазване на членове 207-210 от настоящия регламент, към всички споразумения, решения и практики, посочени в член 101, параграф 1 и член 102 от ДФЕС, които се отнасят до производството или търговията със селскостопански продукти.
За да се гарантират функционирането на вътрешния пазар и еднаквото прилагане на правилата за конкуренция на Съюза, Комисията и компетентните органи на държавите членки прилагат правилата за конкуренция на Съюза в тясно сътрудничество.
Освен това Комисията по целесъобразност публикува насоки, с които да подпомогне националните компетентни органи, както и предприятията.
Член 207
Съответен пазар
Определението за съответен пазар позволява да се установи и определи периметърът, в който се осъществява конкуренцията между предприятията и който обхваща две кумулативни измерения:
а)
съответен продуктов пазар: за целите на настоящата глава, под „продуктов пазар“ се разбира пазарът, обхващащ всички продукти, които се приемат за взаимозаменяеми или заменими от потребителя поради техните характеристики, цената им и употребата, за която са предназначени;
б)
съответен географски пазар: за целите на настоящата глава, под „географски пазар“ се разбира пазарът, обхващащ територията, на която съответните предприятия са включени в предлагането на съответни продукти, на която условията на конкуренция са достатъчно хомогенни и която може да бъде разграничена от съседните географски области именно защото условията на конкуренция в тази територия чувствително се различават.
Член 208
Господстващо положение
За целите на настоящата глава, под „господстващо положение“ се разбира ситуацията, при която дадено предприятие се намира в положение на икономическо надмощие, което му дава възможност да възпрепятства поддържането на действителна конкуренция на съответния пазар, като му позволява да бъде независимо в значителна степен спрямо неговите конкуренти, неговите клиенти и в крайна сметка спрямо потребителите.
Член 209
Изключения за целите на ОСП и земеделските стопани и техните асоциации
1. Член 101, параграф 1 от ДФЕС не се прилага по отношение на споразуменията, решенията и практиките, посочени в член 206 от настоящия регламент, които са необходими за постигане на целите, определени в член 39 от ДФЕС.
Член 101, параграф 1 от ДФЕС не се прилага за споразуменията, решенията и съгласуваните практики на земеделските стопани, асоциациите на земеделските стопани или асоциациите на такива асоциации или организациите на производителите, признати съгласно член 152 от настоящия регламент, или асоциациите на организации на производителите, признати съгласно член 156 от настоящия регламент, които се отнасят до производството или продажбата на селскостопански продукти или използването на общи съоръжения за съхранение, обработка или преработка на селскостопански продукти, освен ако по този начин се застрашава постигането на целите, залегнали в член 39 от ДФЕС.
Настоящият параграф не се прилага за споразуменията, решенията и съгласуваните практики, които пораждат задължението за налагане на идентични цени или чрез които се изключва конкуренцията.
2. Споразуменията, решенията и съгласуваните практики, изпълняващи условията по параграф 1 от настоящия член, не се забраняват, нито се изисква предварително решение за тази цел.
При всяко производство на национално равнище или на равнището на Съюза във връзка с прилагането на член 101 от ДФЕС тежестта на доказване на нарушение на член 101, параграф 1 от ДФЕС се носи от страната или органа, който твърди, че е налице нарушение. Страната, която иска да се ползва от предвидените в параграф 1 от настоящия член освобождавания, носи тежестта на доказване, че условията по този параграф са изпълнени.
Член 210
Споразумения и съгласувани практики на признати междубраншови организации
1. Член 101, параграф 1 от ДФЕС не се прилага за споразуменията, решенията и съгласуваните практики на междубраншови организации, признати съгласно член 157, параграф 1 от настоящия регламент, с предмет осъществяване на дейностите, изброени в член 157, параграф 1, буква в) и за сектора на млякото и млечните продукти - в член 157, параграф 3, буква в) от настоящия регламент, а за сектора на маслиновото масло и трапезните маслини и сектора на тютюна - в член 162 от настоящия регламент.
2. Параграф 1 се прилага при условие че:
а)
Комисията е уведомена за споразуменията, решенията и съгласуваните практики, посочени в него; и
б)
в срок от два месеца след получаване на цялата изискана информация Комисията не е установила, че тези споразумения, решения или съгласувани практики са несъвместими с правилата на Съюза.
Когато Комисията установи, че споразуменията, решенията и съгласуваните практики, посочени в параграф 1са несъвместими с правилата на Съюза, тя излага констатациите си, без да прилага процедурата по член 229, параграф 2 или 3.
3. Споразуменията, решенията и съгласуваните практики, посочени в параграф 1, не могат да бъдат въведени в действие преди изтичане на двумесечния срок, посочен в параграф 2, първа алинея, буква б).
4. Споразуменията, решенията и съгласуваните практики се обявяват при всички случаи за несъвместими с правилата на Съюза, ако:
а)
могат да доведат до разделяне под каквато и да е форма на пазарите в рамките на Съюза;
б)
могат да засегнат правилното функциониране на организацията на пазара;
в)
могат да предизвикат нарушения на конкуренцията, които не са от съществено значение за постигане на целите на ОСП, които преследват с дейността си междубраншовите организации;
г)
включват определяне на цени или определяне на квоти;
д)
могат да породят дискриминация или да премахнат конкуренцията по отношение на значителен дял от съответните продукти.
5. Ако след изтичане на двумесечния срок, посочен в параграф 2, първа алинея, буква б), Комисията установи, че не са изпълнени условията за прилагане на параграф 1, тя, без да прилага процедурата, посочена в член 229, параграф 2 или 3, взема решение, по силата на което към въпросното споразумение, решение или съгласувана практика се прилага член 101, параграф 1 от ДФЕС.
Това решение на Комисията не се прилага преди датата, на която съответната междубраншова организация е била уведомена за него, освен ако тази междубраншова организация е предоставила невярна информация или е злоупотребила с освобождаването, предвидено в параграф 1.
6. При многогодишни споразумения уведомяването за първата година е валидно и за следващите години на споразумението. В този случай обаче Комисията може, по собствена инициатива или по искане на друга държава членка, да издаде по всяко време констатация за несъвместимост.
7. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на мерките, необходими за еднаквото прилагане на настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
ГЛАВА II
Правила за държавна помощ
Член 211
Прилагане на членове 107-109 от ДФЕС
1. Членове 107-109 от ДФЕС се прилагат за производството и търговията със селскостопански продукти.
2. Чрез дерогация от параграф 1, членове 107-109 от ДФЕС не се прилагат за плащанията, извършени от държавите членки по силата на и съгласно едно от следните условия:
а)
мерките, предвидени в настоящия регламент, които се финансират изцяло или частично от Съюза;
б)
членове 213-218 от настоящия регламент.
Член 212
Национални плащания, свързани с програмите за подпомагане в лозаро-винарския сектор
Чрез дерогация от член 44, параграф 3, държавите членки могат да предоставят национални плащания в съответствие с правилата на Съюза относно държавната помощ за мерките по членове 45, 49 и 50.
Максималният размер на помощта, определен в съответните правила на Съюза относно държавната помощ, се прилага по отношение на общото публично финансиране, което включва както средства от Съюза, така и национални средства.
Член 213
Национални плащания за северни елени във Финландия и Швеция
При условиеза получаване на разрешение от Комисията, прието без да се прилага процедурата, посочена в член 229, параграф 2 или 3, Финландия и Швеция могат да извършват национални плащания за производство и предлагане на пазара на месо от северен елен и продукти от северен елен (кодове по КН ex 0208 и ex 0210), при положение че те не водят до увеличаване на традиционните равнища на производство.
Член 214
Национални плащания за сектора на захарта във Финландия
Финландия може да извършва национални плащания в полза на производителите на захарно цвекло в размер до 350 EUR на хектар за една пазарна година.
Член 215
Национални плащания за пчеларството
Държавите членки могат да извършват национални плащания за защита на пчелните стопанства, които са повлияни неблагоприятно от структурни или природни условия, или в рамките на програми за икономическо развитие, с изключение на тези, предоставяни за производство или търговия.
Член 216
Национални плащания за дестилация на вино в кризисни случаи
1. Държавите членки могат да извършват национални плащания в полза на винопроизводителите за доброволна или задължителна дестилация на вино при обосновани кризисни случаи.
Тези плащания трябва да са съразмерни и да дават възможност за справяне с кризата.
Общият размер на наличните средствата за такива плащания в определена държава членка за определена година не надхвърля 15 % от общо наличните средства за всяка държава членка за същата година, определени в приложение VI.
2. Държавите членки, които желаят да се възползват от възможността за посочените в параграф 1 национални плащания, изпращат надлежно обосновано уведомление до Комисията. Без да прилага процедурата, посочена в член 229, параграф 2 или 3, Комисията решава дали мярката се одобрява и дали плащанията могат да бъдат извършени.
3. Алкохолът, получен от посочената в параграф 1 дестилация, се използва изключително за промишлени или енергийни цели, така че да се избегне нарушаване на конкуренцията.
4. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на мерките, необходими за прилагането на настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 217
Национални плащания за разпределяне на продукти за децата
В допълнение към помощта от Съюза, предвидена в членове 23 и 26, държавите членки могат да извършват национални плащания за доставка на продукти за децата в учебните заведения или за свързаните с това разходи, посочени в член 23, параграф 1.
Държавите членки могат да финансират тези плащания посредством такса за съответния сектор или чрез всякакъв друг вид участие от страна на частния сектор.
В допълнение към помощта от Съюза, предвидена в член 23, държавите членки могат да извършват национални плащания за финансиране на съпътстващите мерки, които са необходими за гарантиране на ефективността на схемата на Съюза за доставка на плодове и зеленчуци, преработени плодове и зеленчуци и бананови продукти, съгласно посоченото в член 23, параграф 2.
Член 218
Национални плащания за черупкови плодове
1. Държавите членки могат да извършват национални плащания в размер до 120,75 EUR на хектар годишно в полза на земеделските стопани, които произвеждат следните продукти:
а)
бадеми с код по КН 0802 11 и 0802 12;
б)
лешници или цариградски лешници с код по КН 0802 21 и 0802 22;
в)
орехи с код по КН 0802 31 00 и 0802 32 00;
г)
шам фъстък с код по КН 0802 51 00 и 0802 52 00;
д)
рожкови с код по КН 1212 92 00.
2. Националните плащания, посочени в параграф 1, могат да се изплащат единствено за максимална площ от:
Държава членка
Максимална площ (ha)
Белгия
100
България
11 984
Германия
1 500
Гърция
41 100
Испания
568 200
Франция
17 300
Италия
130 100
Кипър
5 100
Люксембург
100
Унгария
2 900
Нидерландия
100
Полша
4 200
Португалия
41 300
Румъния
1 645
Словения
300
Словакия
3 100
Обединеното кралство
100
3. Държавите членки могат да обвържат предоставянето на националните плащания, посочени в параграф 1, с условието земеделските стопани да са членове на организация на производителите, призната съгласно член 152.
ЧАСТ V
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА I
Извънредни мерки
Раздел 1
Смущения на пазара
Член 219
Мерки срещу смущения на пазара
1. За да се реагира ефективно и ефикасно на заплахата от смущения на пазара, предизвикани от значителни повишения или спадове в цените на вътрешните или външните пазари или от други събития и обстоятелства, предизвикващи значителни смущения или заплаха от смущения на пазара, когато съществува вероятност съответната ситуация или въздействието ѝ върху пазара да продължи или да се влоши, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227, с които да въвежда необходимите мерки за справяне със съответната пазарна ситуация, като спазва всички задължения, произтичащи от международните споразумения, сключени в съответствие с ДФЕС, и при условие че всички други мерки, посочени в настоящия регламент, се окажат недостатъчни.
Когато в случаите на заплаха от смущения на пазара, посочени в първа алинея от настоящия параграф, наложителни причини заспешност го изискват, процедурата, предвидена в член 228, се прилага за делегираните актове, приети съгласно първа алинея от настоящия параграф.
Тези наложителни причини за спешност могат да включват необходимостта да се предприемат незабавни действия за справяне или предотвратяване на смущенията на пазара, когато заплахите от смущения на пазара се появяват толкова бързо или неочаквано, че са необходими незабавни действия с цел ефективно и ефикасно справяне с положението, или когато действията биха попречили на тези заплахи от смущения на пазара да се осъществят, да продължат или да се превърнат в по-тежки или продължителни смущения, или когато отлагането на незабавните действия би довело до настъпване или утежняване на смущенията или до разширяване на обхвата на мерките, които ще бъдат необходими по-късно за преодоляване на заплахата или смущението или биха били в ущърб на производствените или пазарните условия.
Тези мерки могат, в нужната степен и за периода от време, необходим за преодоляване на смущенията на пазара или на заплахата от тях, да разширяват или изменят обхвата, продължителността или други аспекти на други мерки, предвидени съгласно настоящия регламент, да предвиждат възстановявания при износа или да суспендират изцяло или частично прилагането на вносните мита, включително за определени количества или периоди, съобразно необходимостта.
2. Мерките, посочени в параграф 1, не се прилагат за продуктите, изброени в приложение I, част XXIV, раздел 2.
Чрез делегирани актове, приети в съответствие с процедурата по спешност, посочена в член 228, Комисията обаче може да вземе решение, че мерките по параграф 1 се прилагат за един или повече от продуктите, изброени в приложение I, част XXIV, раздел 2.
3. Комисията може да приема актове за изпълнение за определяне на необходимите процедурни правила и технически критерии за прилагането на мерките, посочени в параграф 1 от настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Раздел 2
Мерки за подпомагане на пазара, свързани с болести по животните и загуба на потребителско доверие поради рискове за общественото здраве, здравето на животните или на растенията
Член 220
Мерки, свързани с болести по животните и загуба на потребителско доверие поради рискове за общественото здраве, здравето на животните или на растенията
1. Комисията може да приема актове за изпълнение за предприемане на извънредни мерки за подпомагане на засегнатия пазар, за да се отчетат:
а)
ограниченията върху търговията в рамките на Съюза и с трети държави, които могат да възникнат в резултат от прилагането на мерки за борба с разпространението на болести по животните, и
б)
сериозните смущения на пазара, за които се счита, че произтичат пряко от загубата на потребителско доверие поради рискове за общественото здраве, здравето на животните или на растенията и риск от болести.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
2. Мерките, предвидени в параграф 1, се прилагат за който и да било от следните сектори:
а)
говеждо и телешко месо;
б)
мляко и млечни продукти;
в)
свинско месо;
г)
овче и козе месо;
д)
яйца;
е)
птиче месо.
Предвидените в параграф 1, първа алинея, буква б) мерки, свързани със загуба на потребителско доверие поради рискове за общественото здраве или здравето на растенията, се прилагат и за всички други селскостопански продукти, с изключение на изброените в приложение I, част XXIV, раздел 2.
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове, в съответствие с процедурата по спешност, предвидена в член 228, зада разшири списъка на продуктите, посочени в първите две алинеи от настоящия параграф.
3. Мерките, предвидени в параграф 1, се предприемат по искане на съответната държава членка.
4. Мерките, предвидени в параграф 1, първа алинея, буква а), могат да бъдат предприети само ако съответната държава членка е въвела ветеринарно-санитарни мерки за бързо справяне с болестта и само доколкото и докато е строго необходимо да бъде подпомогнат съответният пазар.
5. Съюзът предоставя частично финансиране, равно на 50 % от разходите на държавите членки по мерките, предвидени в параграф 1.
По отношение на секторите на говеждото и телешкото месо, млякото и млечните продукти, свинското месо и овчето и козето месо обаче Съюзът предоставя частично финансиране в размер на 60 % от тези разходи при борба с разпространението на шап.
6. Държавите членки гарантират, че когато производителите имат дял в разходите, поети от държавите членки, това не води до нарушаване на конкуренцията между производителите в различните държави членки.
Раздел 3
Специфични проблеми
Член 221
Мерки за разрешаване на специфични проблеми
1. Комисията приема актове за изпълнение за предприемане на необходими и обосновани спешни мерки за разрешаване на специфични проблеми. Тези мерки могат да дерогират от разпоредбите на настоящия регламент само в строго необходимата степен и за строго необходимия срок. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
2. За решаване на специфични проблеми и при надлежно обосновани наложителни причини за спешност, при ситуации, които могат да предизвикат бързо влошаване на производствените и пазарните условия и които би било трудно да се овладеят, ако се забави приемането на мерки, Комисията приема незабавно приложими актове за изпълнение в съответствие с процедурата, посочена в член 229, параграф 3.
3. Комисията приема мерки по силата на параграф 1 или параграф 2 единствено ако е невъзможно да се приемат изискваните спешни мерки в съответствие с член 219 или член 220.
4. Мерките, приети по силата на параграф 1 или параграф 2, остават в сила за срок, който не превишава дванадесет месеца. Ако след изтичането на този срок конкретните проблеми, които водят до приемането на тези мерки, продължават да съществуват, Комисията може, с цел да постигне трайно решение, да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно проблемитеили да представя подходящи законодателни предложения.
5. Комисията информира Европейския парламент и Съвета за всяка мярка, приета по силата на параграф 1 или параграф 2, в срок от два работни дни след нейното приемане.
Раздел 4
Споразумения и решения в период на сериозен дисбаланс на пазарите
Член 222
Прилагане на член 101, параграф 1 от ДФЕС
1. В периоди на сериозен дисбаланс на пазарите Комисията може да приема актове за изпълнение, така че член 101, параграф 1 от ДФЕС да не се прилага към споразуменията и решенията на признатите организации на производители, на техните асоциации и на признатите междубраншови организации в който и да е от секторите, посочени в член 1, параграф 2 от настоящия регламент, при условие че тези споразумения и решения не нарушават правилното функциониране на вътрешния пазар, тясно насочени са към стабилизирането на засегнатия сектор и попадат в една или повече от следните категории:
а)
изтегляне от пазара или безвъзмездно разпределяне на техните продукти;
б)
обработка и преработка;
в)
складиране от частни оператори;
г)
съвместни мерки за популяризиране;
д)
споразумения относно изискванията за качество;
е)
съвместно закупуване на суровини, необходими за борба с разпространението на вредители и болести по животните и растенията в Съюза, или на суровини, необходими за справяне с последиците от природни бедствия в Съюза;
ж)
временно планиране на производството, при което се отчита специфичното естество на производствения цикъл.
Комисията посочва вактове за изпълнение материалноправния и географския обхват на тази дерогация и, при спазване на параграф 3, периода, в който се прилага дерогацията.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
2. Параграф 1 се прилага единствено ако Комисията вече е приела една от мерките, посочени в настоящата глава, в случай че продуктите са били изкупени на базата на публична интервенция или ако е била предоставена помощ за частно складиране, посочена в част II, дял I, глава I.
3. Споразуменията и решенията, посочени в параграф 1, са валидни само за период от максимум шест месеца.
При все това, Комисията може да приема актове за изпълнение, с които разрешава такива споразумения и решения за допълнителен период от максимум шест месеца. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
ГЛАВА II
Предоставяне на информация и докладване
Член 223
Изисквания за предоставянето на информация
1. За целите на прилагането на настоящия регламент, мониторинга, анализа и управлението на пазара на селскостопански продукти, гарантирането на прозрачност на пазара, правилното функциониране на мерките на ОСП, тяхната проверка, контрол, мониторинг, оценка и одит, и спазването на изискванията, съдържащи се в международни споразумения, сключени в съответствие с ДФЕС, включително изискванията за уведомяване в рамките на тези споразумения, Комисията може да приема, в съответствие с процедурата, посочена в параграф 2, необходимите мерки относно информацията, която следва да предоставят предприятията, държавите членки и третите държави. В тази си дейност Комисията взема предвид нуждите от данни и синергиите между евентуалните източници на данни.
Получената информация може да се предава или предоставя на международни организации, на компетентните органи на трети държави и може да бъде оповестявана публично, при спазване на условията за защита на личните данни и законния интерес на предприятията от опазване на търговските им тайни, включително цените.
2. С оглед да се осигури интегритетът на информационните системи и автентичността и четливостта на документите и свързаните с тях подавани данни, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 за определяне на:
а)
естеството и вида на информацията, подлежаща на съобщаване;
б)
категориите обработвани данни, максималните срокове за тяхното съхранение, както и целта на тяхното обработване, особено в случай на публикуване на тези данни и предаването им на трети държави;
в)
правата за достъп до информация или до предоставените информационни системи;
г)
условията за публикуване на информацията.
3. Комисията приема актове за изпълнение за определяне на мерките, необходими за прилагане на настоящия член, включително:
а)
методите на уведомяване;
б)
правилата относно информацията, подлежаща на съобщаване;
в)
реда и условията за управление на информацията, която следва да се съобщава, както и за съдържанието, формата, периодичността, честотата и крайните срокове на уведомленията;
г)
реда и условията за предаване или предоставяне на информация и документи на държавите членки, международните организации, компетентните органи в трети държави или на обществеността, при спазване на условията за защита на личните данни и законния интерес на предприятията от опазване на търговските им тайни.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 229, параграф 2.
Член 224
Обработване и защита на личните данни
1. Държавите членки и Комисията събират лични данни за целите, посочени в член 223, параграф 1, и не обработват тези данни по начин, несъвместим с тези цели.
2. Когато лични данни се обработват за целите на мониторинга и оценката съгласно член 223, параграф 1, те се анонимизират и се обработват единствено в обобщен вид.
3. Личните данни се обработват в съответствие с Директива 95/46/ЕО и Регламент (ЕО) № 45/2001. По-конкретно такива данни не се съхраняват във вид, който да позволява идентифицирането на субектите на данни, за период, по-дълъг от необходимото за целите, за които са събрани или за които са подложени на допълнителна обработка, като се имат предвид минималните срокове за съхранение на данни, предвидени в приложимото национално законодателство и законодателство на Съюза.
4. Държавите членки информират субектите на данни, че личните им данни може да бъдат обработвани от национални органи и органи на Съюза в съответствие с параграф 1 и че във връзка с това те могат да се ползват от правата, предвидени съответно в Директива 95/46/ЕО и в Регламент (ЕО) № 45/2001.
Член 225
Задължение за докладване на Комисията
Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета:
а)
на всеки три години, като първият път е до 21 декември 2016 г. относно изпълнението на мерките във връзка със сектора на пчеларството, както е посочено в членове 55, 56 и 57, включително относно най-актуалното развитие при системите за идентификация на пчелните кошери;
б)
до 30 юни 2014 г. и до 31 декември 2018 г. относно развитието на пазарната ситуация в сектора на млякото и млечните продукти, и по-специално относно действието на членове 148-151, член 152, параграф 3 и член 157, параграф 3 и, в които се оценяват по-специално последиците за млекопроизводителите и производството на мляко в регионите в неблагоприятно положение във връзка с общата цел за запазване на производството в тези региони и се отразяват потенциалните стимули за насърчаване на земеделските стопани да сключват споразумения за съвместно производство, както и всички подходящи предложения.
в)
до 31 декември 2014 г. относно възможността за разширяване на обхвата на училищните схеми, така че да включват маслиново масло и трапезни маслини;
г)
до 31 декември 2017 г. относно прилагането на правилата за конкуренция по отношение на селскостопанския сектор във всички държави членки, по-специално относно действието на членове 209 и 210 и на членове 169, 170 и 171 в засегнатите сектори.
ГЛАВА III
Резерв за кризи в селскостопанския сектор
Член 226
Използване на резерва
Средствата, прехвърлени от резерва за кризи в селскостопанския сектор съгласно условията и процедурата, посочени в член 25 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 и параграф 22 от Междуинституционалното споразумение между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление, се предоставят за мерките, по отношение на които се прилага настоящият регламент, за годината или годините, за които е необходимо допълнително подпомагане, и които се изпълняват при обстоятелства извън обичайното пазарно развитие.
По-специално се прехвърлят средства за всички разходи по:
а)
членове 8-21;
б)
членове 196-204, и
в)
членове 219, 220 и 221 от настоящия регламент.
ЧАСТ VI
ДЕЛЕГИРАНЕ НА ПРАВОМОЩИЯ, ИЗПЪЛНИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ, ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА I
Делегиране на правомощия и изпълнителни разпоредби
Член 227
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в настоящия регламент, се предоставя на Комисията за срок от седем години, считано от. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на седемгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в настоящия регламент, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно настоящия регламент, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца от нотифицирането на акта Европейския парламент и на Съвета, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 228
Процедура по спешност
1. Делегирани актове, приети съгласно настоящия член, влизат в сила незабавно и се прилагат, докато не бъде представено възражение в съответствие с параграф 2. В нотификацията относно делегирания акт до Европейския парламент и Съвета, приет съгласно настоящия член, се посочват причините за използането на процедурата по спешност.
2. Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегиран акт, приет съгласно настоящия член, в съответствие с процедурата, посочена в член 227, параграф 5. В такъв случай Комисията отменя акта незабавно след нотифицирането на решението на Европейския парламент или на Съвета, с което се представят възражения.
Член 229
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет, наречен Комитет за общата организация на селскостопанските пазари. Този Комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
При актовете, посочени в член 80, параграф 5, член 91, букви в) и г), член 97, параграф 4, член 99, член 106 и член 107, параграф 3, когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта за акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 8 от Регламент (ЕС) № 182/2011 във връзка с член 5 от него.
ГЛАВА II
Преходни и заключителни разпоредби
Член 230
Отмяна
1. Регламент (ЕО) № 1234/2007 се отменя.
Въпреки това продължават да се прилагат следните разпоредби на Регламент (ЕО) № 1234/2007:
а)
по отношение на системата за ограничаване на производството на мляко: част II, дял I, глава III, раздел III, член 55, член 85 и приложения IX и X - до 31 март 2015 г.;
б)
по отношение на лозаро-винарския сектор:
i)
членове 85a-85д по отношение на площите, посочени в член 85a, параграф 2, които все още не са изкоренени, и по отношение на площите, посочени в член 85б, параграф 1, които не са узаконени - до тяхното изкореняване или узаконяване и член 188а, параграфи 1 и 2;
ii)
преходният режим за правата на засаждане, предвиден в част II, дял I, глава III, раздел IVa, подраздел II - до 31 декември 2015 г.;
iii)
Член 118м, параграф 5 - до изчерпване на складовите количества от вина с наименование „Mlado vino portugizac“ на 1 юли 2013 г.;
iv)
Член 118т, параграф 5 -до 1 юни 2017 г.;
в)
член 113а, параграф 4, член 114, член 115, член 116, член 117, параграфи 1-4 и член 121, буква д), подточка iv), както и приложение XIV, част Б, точка I, подточки 2 и 3 и точка III, подточка 1 и част В, както и приложение XV, част II, подточки 1, 3, 5 и 6, и част IV, подточка 2, за целите на прилагането на тези членове - до датата на прилагане на съответните пазарни правила, които ще бъдат установени по силата на делегираните актове, предвидени в член 75, параграф 2, член 76, параграф 4, член 78, параграф 3 и 4 член 79, параграф 1, член 80, параграф 4, член 83, параграф 4, член 86, член 87, параграф 2, член 88, параграф 3 и член 89 от настоящия регламент;
г)
член 133a, параграф 1 и член 140a - до 30 септември 2014 г.;
д)
член 182, параграф 3, първа и втора алинея - до края на 2013-2014 пазарна година за захарта на 30 септември 2014 г.;
е)
член 182, параграф 4 - до 31 декември 2017 г.;
ж)
член 182, параграф 7 - до 31 март 2014 г.
з)
приложение XV, част III, точка 3, буква б) - до 31 декември 2015 г.
и)
приложение XX - до датата на влизане в сила на законодателен акт за замяна на Регламент (ЕО) № 1216/2009 и Регламент (ЕО) № 614/2009 на Съвета (45)
2. Позоваванията на Регламент (ЕО) № 1234/2007 се считат за позовавания на настоящия регламент и на Регламент (ЕС) № 1306/2013и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение XIV към настоящия регламент.
3. Регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1601/96 и (ЕО) № 1037/2001 на Съвета се отменят.
Член 231
Преходни правила
1. За да се осигури плавният преход от разпоредбите, предвидени в Регламент (ЕО) № 1234/2007, към разпоредбите на настоящия регламент, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 227 относно необходимите мерки за защита на придобитите права и законните очаквания на предприятията.
2. Всички многогодишни програми, приети преди 1 януари 2014 г., продължават да се уреждат от съответните разпоредби на Регламент (ЕО) № 1234/2007 след влизането в сила на настоящия регламент до изтичането на срока им на действие.
Член 232
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г.
Въпреки това:
а)
член 181 се прилага от 1 октомври 2014 г.;
б)
приложение VII, част VII, точка II, параграф 3 се прилага от 1 януари 2016 г.;
2. Членове 148 - 151, член 152, параграф 3, член 156, параграф 2, член 157, параграф 3, членове 161 и 163, член 173, параграф 2 и член 174, параграф 2 се прилагат до 30 юни 2020 г.
3. Членове 127-144 и членове 192 и 193 се прилагат до края на 2016-2017 пазарна година за захарта на 30 септември 2017 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2013 година.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 1308/2013,
annettu 17 päivänä joulukuuta 2013,
maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 992/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 42 artiklan ensimmäisen alakohdan ja 43 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen, kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon (1),
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (3),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (4),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Komission Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle antamassa tiedonannossa "Yhteinen maatalouspolitiikka vuoteen 2020: Ruoka, luonnonvarat ja alueiden käyttö - miten hallita tulevat haasteet?" vahvistetaan vuoden 2013 jälkeisen yhteisen maatalouspolitiikan, jäljempänä 'YMP', mahdolliset haasteet, tavoitteet ja suuntaviivat. Tästä tiedonannosta käydyn keskustelun perusteella YMP olisi uudistettava ja uudistuksen olisi tultava voimaan 1 päivästä tammikuuta 2014. Uudistuksen olisi katettava kaikki YMP:n keskeiset välineet, mukaan lukien neuvoston asetus (EY) N:o 1234/2007 (5). Uudistuksen laajuuden vuoksi on aiheellista kumota mainittu asetus ja korvata se uudella maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä annetulla asetuksella. Uudistuksessa olisi myös mahdollisuuksien mukaan yhdenmukaistettava, virtaviivaistettava ja yksinkertaistettava säännöksiä, erityisesti niitä, jotka koskevat useampaa kuin yhtä maataloussektoria, muun muassa varmistamalla, että komissio voi hyväksyä toimenpiteiden muita kuin keskeisiä osia delegoitujen säädösten avulla.
(2)
Tämän asetuksen olisi sisällettävä kaikki maataloustuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn keskeiset osat.
(3)
Tätä asetusta olisi sovellettava kaikkiin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä yhdessä "perussopimukset", liitteessä I lueteltuihin maataloustuotteisiin, jotta varmistetaan yhteisen markkinajärjestelyn voimassaolo kaikkien tällaisten tuotteiden osalta, kuten Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 40 artiklan 1 kohdassa edellytetään.
(4)
Olisi täsmennettävä, että tässä asetuksessa säädettyihin toimenpiteisiin olisi periaatteessa sovellettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) N:o 1306/2013 (6) ja sen nojalla annettuja säännöksiä. Asetuksessa (EU) N:o 1306/2013 annetaan erityisesti säännökset, joilla taataan yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevissa säännöksissä vahvistettujen velvollisuuksien noudattaminen, tarkastukset mukaan lukien, ja jollei velvollisuuksia ole noudatettu, hallinnollisten toimenpiteiden ja seuraamusten soveltaminen, sekä vakuuksien asettamiseen ja vapauttamiseen liittyvät säännöt ja aiheettomasti suoritettujen maksujen takaisinperintä.
(5)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaan neuvosto hyväksyy hintojen, maksujen, tukien ja määrällisten rajoitusten vahvistamiseen liittyvät toimenpiteet. Sovellettaessa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 3 kohtaa tässä asetuksessa olisi selkeyden vuoksi mainittava erikseen, että neuvosto hyväksyy toimenpiteet kyseisen oikeusperustan nojalla.
(6)
Tiettyjen tämän asetuksen muiden kuin olennaisten osien täydentämistä ja muuttamista varten komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(7)
Tiettyjä aloja koskevat tietyt määritelmät olisi vahvistettava tässä asetuksessa. Riisialan erityispiirteiden huomioon ottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat riisialaa koskevien määritelmien muuttamista siinä määrin kuin se on tarpeen määritelmien saattamiseksi ajan tasalle markkinakehityksen pohjalta.
(8)
Tässä asetuksessa viitataan yhdistetyn nimikkeistön tuotteiden kuvaukseen ja se sisältää viittauksia nimikkeisiin ja alanimikkeisiin. Yhteisen tullitariffin nimikkeistöön tehtävät muutokset voivat edellyttää teknisiä mukautuksia tähän asetukseen. Tällaisten muutosten huomioon ottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tarvittavien teknisten mukautusten tekemistä. Neuvoston asetus (ETY) N:o 234/79 (7), jossa tällä hetkellä säädetään tällaisesta toimivallasta, olisi selkeyden ja yksinkertaisuuden vuoksi kumottava, ja kyseinen toimivalta olisi sisällytettävä tähän asetukseen.
(9)
Viljalle, riisille, sokerille, kuivatulle rehulle, siemenille, viinille, oliiviöljylle ja syötäväksi tarkoitetuille oliiveille, pellavalle ja hampulle, hedelmille ja vihanneksille, hedelmä- ja vihannesjalosteille, banaaneille, maidolle ja maitotuotteille sekä silkkiäistoukille olisi vahvistettava markkinointivuodet, jotka olisi mahdollisuuksien mukaan mukautettava kunkin mainitun tuotteen biologisiin tuotantosykleihin.
(10)
Markkinoiden vakauttamiseksi ja maatalousväestön kohtuullisen elintason varmistamiseksi eri aloja varten on kehitetty erilaisia markkinatukijärjestelmiä ja otettu käyttöön suoran tuen järjestelmiä ottaen huomioon toisaalta kunkin alan erilaiset tarpeet ja toisaalta eri alojen riippuvuus toisistaan. Tällaisia toimenpiteitä ovat julkiset interventiot tai yksityisestä varastoinnista maksettavat tuet. Markkinatukitoimenpiteet on edelleen tarpeen säilyttää, mutta niitä olisi virtaviivaistettava ja yksinkertaistettava.
(11)
On syytä vahvistaa unionin asteikot ruhojen luokittelua, tunnistamista ja tarjontamuotoa varten naudanliha-, sianliha- sekä lampaan- ja vuohenliha-aloilla hintojen seurantaan ja interventiojärjestelyjen soveltamiseen kyseisillä aloilla. Lisäksi unionin asteikot edistävät markkinoiden avoimuuden parantamista koskevan tavoitteen saavuttamista.
(12)
Selkeyden ja avoimuuden vuoksi julkista interventiota koskeville säännöksille olisi luotava yhteinen rakenne säilyttäen samalla kullakin alalla noudatettava politiikka. Tästä syystä on aiheellista tehdä ero viitekynnysten ja interventiohintojen välillä ja määritellä viimeksi mainitut. Tässä yhteydessä on erityisen tärkeää täsmentää, että ainoastaan julkista interventiota koskevat interventiohinnat vastaavat WTO:n maataloussopimuksen liitteessä 3 olevan 8 kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettuja sovellettuja säänneltyjä hintoja (markkinahintaero tuki). Tässä yhteydessä olisi ymmärrettävä, että markkinainterventiot voivat olla julkisia interventioita tai muita interventioita, joissa ei käytetä ennakolta vahvistettuja hintatietoja.
(13)
Käytännön ja edellisistä yhteisistä markkinajärjestelyistä saadun kokemuksen perusteella julkisen interventiojärjestelmän olisi oltava kunkin asianomaisen alan tarpeiden mukaan käytettävissä tiettyinä aikoina vuodesta, ja sen olisi kyseisinä aikoina oltava pysyvästi avoinna tai se olisi avattava markkinahinnoista riippuen.
(14)
Julkisen interventiohinnan olisi muodostuttava eräiden tuotteiden tiettyjen määrien osalta kiinteästä hinnasta ja muissa tapauksissa määräydyttävä tarjouskilpailun mukaan ottaen huomioon käytäntö ja edellisistä yhteisistä markkinajärjestelyistä saadut kokemukset.
(15)
Tässä asetuksessa olisi säädettävä mahdollisuudesta myydä julkisessa interventiossa ostetut tuotteet. Tällaiset toimenpiteet olisi hyväksyttävä siten, että vältetään markkinahäiriöt ja varmistetaan tavaroiden tasapuolinen saanti ja ostajien tasapuolinen kohtelu.
(16)
Nykyisestä YMP:n yhteydessä hyväksytystä unionin vähävaraisimmille henkilöille suunnatusta elintarvikkeiden jakeluohjelmasta olisi annettava erillinen asetus ohjelman sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteiden ilmentämiseksi. Tässä asetuksessa olisi kuitenkin säädettävä julkisessa interventiossa olevien tuotteiden poistamisesta asettamalla ne käytettäviksi kyseisessä ohjelmassa.
(17)
Saavuttaakseen markkinoiden tasapainottamista ja markkinahintojen vakauttamista koskevan tavoitteen saattaa olla tarpeen myöntää yksityisen varastoinnin tukea tietyille maataloustuotteille. Markkinoiden avoimuudesta huolehtimiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat niiden edellytysten vahvistamista, joiden täyttyessä se voi päättää myöntää yksityisen varastoinnin tukea ottaen huomioon markkinatilanteen.
(18)
Sen varmistamiseksi, että julkisessa interventiossa ostettavat tai yksityisen varastoinnin tuen piiriin kuuluvat tuotteet soveltuvat pitkän aikavälin varastointiin ja ovat laadultaan aitoja, virheettömiä ja myyntikelpoisia, sekä eri alojen erityisominaisuuksien ottamiseksi huomioon tavoitteena varmistaa julkisen intervention ja yksityisen varastoinnin kustannustehokas toiminta, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä vaatimuksista ja edellytyksistä, jotka kyseisten tuotteiden on laatunsa ja tukikelpoisuutensa osalta täytettävä tässä asetuksessa säädettyjen vaatimusten lisäksi.
(19)
Viljan ja paddy- eli raakariisialojen erityispiirteiden ottamiseksi huomioon komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä laatuvaatimusten vahvistamiseksi kyseisten tuotteiden ostoa ja myyntiä varten.
(20)
Jotta varmistetaan asianmukainen varastointikapasiteetti ja julkisen interventiojärjestelmän tehokkuus kustannustehokkuuden, jakelun ja toimijoiden pääsyn osalta ja jotta pidetään huoli julkisessa interventiossa ostettavien varastointijakson lopussa poistettavien tuotteiden laadusta, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat vaatimuksia, jotka julkisen intervention alaisten kaikkien tuotteiden varastointipaikkojen on täytettävä, sääntöjä, jotka liittyvät tuotteiden varastointiin niistä ja niiden käsittelystä vastuussa olevassa jäsenvaltiossa tai sen ulkopuolella tullien ja minkä tahansa YMP:n mukaisesti myönnettävän tai kannettavan määrän suhteen.
(21)
Jotta varmistetaan, että yksityisellä varastoinnilla saadaan toivottu markkinavaikutus, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat sääntöjä ja edellytyksiä, joita sovelletaan silloin, kun varastoitu määrä on sopimuksen alaista määrää pienempi, edellytyksiä ennakon myöntämiselle ja edellytyksiä, joita sovelletaan yksityisten varastointisopimusten kattamien tuotteiden saattamiseen uudelleen markkinoille tai poistamiseen markkinoilta.
(22)
Julkisen intervention ja yksityisen varastoinnin järjestelmien moitteettoman toiminnan varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla säädetään tarjouskilpailumenettelyjen käytöstä ja vahvistetaan lisäedellytyksiä, jotka toimijoiden on täytettävä, ja toimijoita koskeva velvoite asettaa vakuus.
(23)
Jotta otetaan huomioon tekninen kehitys ja naudanliha-, sianliha- ja lampaan- ja vuohenliha-alojen tarpeet sekä tarve yhtenäistää eri tuotteiden tarjontamuodot markkinoiden avoimuuden ja hintojen seurannan parantamiseksi sekä markkinoiden interventiotoimenpiteiden soveltamiseksi, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla mukautetaan ja päivitetään ruhojen luokittelua koskevia unionin asteikkoja kyseisillä aloilla, ja joilla vahvistetaan eräitä niihin liittyviä muita säännöksiä ja poikkeuksia.
(24)
Olisi kannustettava hedelmien ja vihannesten sekä maidon ja maitotuotteiden kulutusta koululaisten keskuudessa, jotta lisätään kyseisten tuotteiden osuutta lasten ruokavaliossa pysyvästi vaiheessa, jossa heidän ruokailutottumuksensa muotoutuvat, ja edistetään siten osaltaan YMP:n tavoitteiden saavuttamista, joita ovat erityisesti markkinoiden vakauttaminen sekä elintarvikkeiden nykyisen ja tulevan saatavuuden varmistaminen. Sen vuoksi olisi edistettävä unionin tukea, jolla rahoitetaan tai osarahoitetaan tällaisten tuotteiden toimittamista oppilaitoksissa oleville lapsille.
(25)
Unionin kouluhedelmä- ja kouluvihannes- sekä koulumaitojärjestelmien moitteettoman budjettihallinnon varmistamiseksi kullekin järjestelmälle olisi vahvistettava aiheelliset säännökset. Unionin tukea ei pitäisi käyttää korvaamaan olemassa olevien kansallisten kouluhedelmä- ja kouluvihannesjärjestelmien sekä koulumaitojärjestelmien rahoitusta. Talousarviorajoitusten vuoksi jäsenvaltioiden olisi kuitenkin voitava korvata oma rahoitusosuutensa näissä järjestelmissä yksityiseltä sektorilta saatavilla rahoitusosuuksilla. Kouluhedelmä- ja kouluvihannesjärjestelmien tehostamiseksi saatetaan tarvita liitännäistoimenpiteitä, joihin jäsenvaltioiden olisi voitava myöntää kansallista tukea. Järjestelmiin osallistuvien jäsenvaltioiden olisi tiedotettava unionin tuesta järjestelmälle.
(26)
Lasten terveellisten ruokailutottumusten edistämiseksi ja sen varmistamiseksi, että tuki kohdistetaan jäsenvaltioiden valvomissa tai hyväksymissä oppilaitoksissa säännöllisesti oleviin lapsiin, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia kouluhedelmä- ja kouluvihannesjärjestelmään liittyviä delegoituja säädöksiä, jotka koskevat lisäperusteita tuen kohdistamiselle, tuen hakijoiden hyväksymistä ja valintaa sekä kansallisten tai alueellisten strategioiden laadintaa sekä liitännäistoimenpiteitä.
(27)
Unionin varojen tehokkaan ja kohdennetun käytön varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia kouluhedelmä- ja kouluvihannesjärjestelmään liittyviä delegoituja säädöksiä, jotka koskevat menetelmää, jolla tuki jaetaan uudelleen jäsenvaltioiden kesken vastaanotettujen tukihakemusten perusteella, kustannuksia, joihin voidaan myöntää unionin tukea, mukaan luettuna mahdollisuus vahvistaa tällaisille kustannuksille enimmäismäärä, ja jäsenvaltioiden velvoitetta seurata ja arvioida kouluhedelmä- ja kouluvihannesjärjestelmiensä toimivuutta.
(28)
Kouluhedelmä- ja kouluvihannesjärjestelmää koskevan tietoisuuden edistämiseksi olisi siirrettävä komissiolle valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat kouluhedelmä- ja kouluvihannesjärjestelmää soveltavien jäsenvaltioiden velvollisuutta tiedottaa unionin tuesta järjestelmälle.
(29)
Jotta voitaisiin ottaa huomioon maitotuotteiden kulutustottumusten kehitys, maitotuotteiden markkinoiden innovaatiot ja kehitys, tuotteiden saatavuus unionin eri markkinoilla sekä ravitsemukselliset näkökohdat, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia koulumaitojärjestelmään liittyviä delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tuotteita, joille voidaan myöntää tukea järjestelmästä, jäsenvaltioiden kansallisia tai alueellisia strategioita, tarvittaessa liitännäistoimenpiteet mukaan lukien, ja seurantaa ja arviointia.
(30)
Jotta varmistetaan, että soveltuvat tuensaajat ja hakijat ovat oikeutettuja unioni tukeen ja että sitä käytetään tehokkaasti ja vaikuttavasti, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tukikelpoisiin tuensaajiin ja hakijoihin sovellettavia sääntöjä, vaatimusta, että hakijoiden on oltava jäsenvaltioiden hyväksymiä, ja maitotuotteiden käyttöä aterioiden valmistuksessa kouluissa.
(31)
Sen varmistamiseksi, että tuen hakijat noudattavat velvollisuuksiaan, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä toimenpiteistä, jotka koskevat velvollisuutta asettaa vakuus, jos tuesta maksetaan ennakko.
(32)
Koulumaitojärjestelmästä tiedottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat edellytyksiä, joiden mukaan jäsenvaltioiden on määrä julkistaa mainittuun järjestelmään osallistumisensa ja tiedottaa unionin antamasta tuesta.
(33)
Jotta varmistetaan tuen heijastuminen tuotteiden hintaan, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat koulumaitojärjestelmän mukaisen hintaseurannan käyttöönottoa.
(34)
Unionin rahoitusta tarvitaan hyväksyttyjen tuottajaorganisaatioiden, tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymien ja toimialakohtaisten organisaatioiden kannustamiseksi laatimaan toimintaohjelmia, joiden tarkoituksena on parantaa oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien tuotantoa ja kaupan pitämistä. Sen vuoksi tässä asetuksessa olisi säädettävä unionin tuesta, jota myönnetään kyseisissä toimintaohjelmissa toteutettaville toimille annetun ensisijaisuuden mukaan. Yhteisrahoitusta olisi kuitenkin vähennettävä ohjelmien tehokkuuden parantamiseksi.
(35)
Jotta voidaan varmistaa oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien tuottajaorganisaatioille, tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymille ja toimialakohtaisille organisaatioille myönnetyn unionin tuen tehokas ja vaikuttava käyttö sekä oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien tuotannon laadun parantamiseksi, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat erityisiä toimenpiteitä, joita voidaan rahoittaa unionin tuella, sekä toimia ja kustannuksia, joita ei voida rahoittaa, erityisiä aloja koskevan unionin rahoituksen jakautumisen vähimmäistasoa, velvoitetta asettaa vakuus, sekä perusteita, jotka jäsenvaltioiden on otettava huomioon toimintaohjelmien valinnassa ja hyväksymisessä.
(36)
Tässä asetuksessa olisi tehtävä ero toisaalta tuoreena kaupan pidettävien hedelmien ja vihannesten sekä jalostukseen tarkoitettujen hedelmien ja vihannesten, ja toisaalta hedelmä- ja vihannesjalosteiden välillä. Toimintarahastoja, toimintaohjelmia ja unionin taloudellista tukea koskevia sääntöjä olisi sovellettava ainoastaan ensiksi mainittuun ryhmään ja molempiin tämän ryhmän hedelmien ja vihannesten tyyppeihin olisi sovellettava yhtäläistä kohtelua.
(37)
Hedelmien ja vihannesten tuotanto on vaikeasti ennakoitavaa, ja tuotteet ovat helposti pilaantuvia. Vähäisetkin ylijäämät voivat häiritä markkinoita merkittävästi. Sen vuoksi olisi otettava käyttöön kriisinhallintatoimenpiteitä, jotka olisi jatkossakin sisällytettävä toimintaohjelmiin.
(38)
Hedelmien ja vihannesten tuotannossa ja kaupan pitämisessä olisi otettava täysimääräisesti huomioon ympäristönäkökohdat, muun muassa viljelymenetelmät, jätemateriaalista huolehtiminen ja markkinoilta poistettujen tuotteiden hävittäminen, erityisesti veden laadun suojelun, biologisen monimuotoisuuden säilyttämisen ja maisemanhoidon yhteydessä.
(39)
Kaikissa jäsenvaltioissa olisi myönnettävä tukea tuottajaryhmien perustamiseen kaikilla aloilla osana maaseudun kehittämispolitiikkaa. Sen vuoksi hedelmä- ja vihannesalan erityistuki olisi lakkautettava.
(40)
Jotta hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaatioilla ja niiden liitoilla olisi suurempi vastuu tekemistään taloudellisista päätöksistä ja jotta niille myönnettyjä julkisia varoja suunnattaisiin tulevaisuutta ajatellen, olisi vahvistettava kyseisten varojen käyttöedellytykset. Tuottajaorganisaatioiden ja niiden yhteenliittymien perustamien toimintarahastojen rahoitus on syytä toteuttaa yhteisrahoituksena. Rahoituksen kohteita olisi voitava erityistapauksissa laajentaa. Toimintarahastoista olisi rahoitettava ainoastaan hedelmä- ja vihannesalan toimintaohjelmia. Unionin menojen hallitsemiseksi toimintarahaston perustaville tuottajaorganisaatioille ja niiden yhteenliittymille myönnettävälle tuelle olisi asetettava yläraja.
(41)
Alueilla, joilla hedelmä- ja vihannesalan tuotannon organisointi on vähäistä, olisi sallittava kansallisen täydentävän tuen myöntäminen. Unionin olisi korvattava tällaiset tuet jäsenvaltioille, jotka ovat rakenteellisista syistä erityisen epäedullisessa asemassa.
(42)
Jotta voidaan varmistaa hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaatioille ja niiden yhteenliittymille myönnetyn tuen tehokas, kohdennettu ja kestävä käyttö, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat toimintarahastoja ja toimintaohjelmia, toimintaohjelmien kansallista säännöstöä ja kansallisia strategioita kansallisen säännöstön ja kansallisten strategioiden vaikuttavuuden seuranta- ja arviointivelvoitteen osalta, unionin taloudellista tukea, kriisinehkäisy- ja kriisinhallintatoimenpiteitä ja kansallista taloudellista tukea.
(43)
On tärkeää säätää viinialan tukitoimenpiteistä, joilla vahvistetaan kilpailurakenteita. Unionin olisi määriteltävä ja rahoitettava kyseiset toimenpiteet, mutta jäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus valita tarvittavat toimenpiteet alueellisten elintensä tarpeita vastaavasti ottaen tarvittaessa huomioon alueelliset erityispiirteensä ja sisällyttää ne kansallisiin tukiohjelmiinsa. Jäsenvaltioiden olisi vastattava ohjelmien täytäntöönpanosta.
(44)
Kansallisten tukiohjelmien yhtenä tärkeimpänä tukikelpoisena toimenpiteenä olisi oltava unionin viinien menekinedistäminen ja markkinointi. Innovoinnin tukeminen voi lisätä unionin rypäletuotteiden markkinoitavuutta ja kilpailukykyä. Määrärahoja olisi edelleen myönnettävä rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen, koska nämä toimet vaikuttavat alaan myönteisesti. Tukea olisi myönnettävä myös alalla tehtäviin investointeihin, joilla pyritään parantamaan yritysten taloudellista suorituskykyä. Sivutuotteiden tislaustuen olisi oltava niiden jäsenvaltioiden käytettävissä, jotka haluavat käyttää tällaista välinettä viinin laadun varmistamiseen samalla ympäristöä suojellen.
(45)
Ennaltaehkäisevien välineiden, joita ovat satovakuutus, keskinäiset rahastot ja rypäleiden korjaaminen raakana, olisi oltava viinialan tukiohjelmissa tukikelpoisia, jotta tuottajia kannustettaisiin toimimaan vastuullisesti kriisitilanteissa.
(46)
Säännökset, jotka koskevat viininviljelijöiden tukemista myöntämällä jäsenvaltioiden vahvistamia tukioikeuksia, on muutettu lopullisiksi varainhoitovuodesta 2015 alkaen asetuksen (EY) N:o 1234/2007 103 n artiklan nojalla ja kyseisessä säännöksessä vahvistetuin edellytyksin.
(47)
Sen varmistamiseksi, että jäsenvaltioiden viinialan tukiohjelmien tavoitteet saavutetaan ja että unionin varoja käytetään tehokkaasti ja vaikuttavasti, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä säännöistä, jotka koskevat seuraaviin liittyviä sääntöjä: vastuu menoista, jotka aiheutuvat tukiohjelmien vastaanottamispäivän komissiossa ja niiden muutosten sekä niiden soveltamisen alkamispäivän välisenä aikana; tukiohjelmien sisältö sekä menot, hallinto- ja henkilöstökustannukset ja toimet, jotka voidaan sisällyttää jäsenvaltioiden tukiohjelmiin, sekä edellytykset ja mahdollisuudet suorittaa maksuja edustajien välityksellä satovakuutukseen myönnettävän tuen tapauksessa; vaatimus asettaa vakuus, jos tuesta maksetaan ennakko; tiettyjen merkintöjen käyttö; ylärajan asettaminen kustannuksille, joita aiheutuu viinitarhojen uudelleenistuttamisesta terveyteen tai kasvinterveyteen liittyvistä syistä; hankkeiden päällekkäisen rahoituksen välttäminen; poikkeukset tuottajien velvoitteesta poistaa markkinoilta viiniyttämisen sivutuotteet ylimääräisen hallintotaakan välttämiseksi sekä tislaajien vapaaehtoinen sertifiointi; ja jäsenvaltioiden mahdollisuus vahvistaa edellytykset tukitoimenpiteiden moitteettomalle toiminnalle.
(48)
Mehiläishoidolle on ominaista tuotantoedellytysten ja -tasojen monimuotoisuus sekä taloudellisten toimijoiden hajaannus ja epäyhtenäisyys niin tuotannon kuin kaupan pitämisen vaiheissa. Lisäksi tiettyjen mehiläispesiin kohdistuvien mehiläisten terveyteen vaikuttavien vaarojen yleistyminen ja erityisesti varroapunkin lisääntyminen viime vuosina useissa jäsenvaltioissa ja tämän tuholaisen hunajantuotannolle aiheuttamat vaikeudet edellyttävät, että unionin toimia jatketaan, sillä varroapunkkia ei voida kokonaan hävittää ja se on käsiteltävä sallituilla tuotteilla. Näissä olosuhteissa ja mehiläistuotteiden tuotannon ja kaupan pitämisen kehittämiseksi unionissa alalle on tarpeen laatia joka kolmas vuosi kansalliset ohjelmat mehiläishoitotuotteiden tuotannon ja kaupan pitämisen yleisten edellytysten parantamiseksi. Unionin olisi osallistuttava kyseisten kansallisten ohjelmien rahoitukseen.
(49)
Toimenpiteet, jotka voivat sisältyä mehiläishoito-ohjelmiin, olisi täsmennettävä. Sen varmistamiseksi, että unionin tukijärjestelmää mukautetaan uusimpaan kehitykseen ja että sen soveltamisalaan kuuluvilla toimenpiteillä voidaan tehokkaasti parantaa mehiläishoitotuotteiden tuotannon ja kaupan pitämisen yleisiä edellytyksiä, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla päivitetään kyseistä toimenpiteiden luetteloa mukauttamalla olemassaolevia toimenpiteitä tai lisäämällä uusia toimenpiteitä.
(50)
Mehiläishoitoon myönnettävien unionin varojen tehokkaan ja vaikuttavan käytön varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat jäsenvaltioiden mehiläishoito- ja maaseudun kehittämistä koskevien ohjelmien päällekkäisen rahoituksen välttämistä sekä perusteita unionin rahoitusosuuden jakamiseksi kullekin osallistujajäsenvaltiolle.
(51)
Neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 (8) mukaisesti humalan pinta-alatuki on irrotettu tuotannosta 1 päivästä tammikuuta 2010 alkaen. Jotta humalan tuottajaorganisaatiot voisivat jatkaa toimintaansa entiseen tapaan, olisi erityisesti säädettävä, että kyseisissä jäsenvaltioissa vastaavat määrät on käytettävä samoihin toimintoihin. Jotta varmistetaan, että tuella rahoitetaan tässä asetuksessa esitetyn mukaisia tuottaja-organisaatioiden tavoitteita, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tukihakemuksia, tukikelpoisiin humala-aloihin sovellettavia sääntöjä ja tuen laskentaa.
(52)
Silkkiäistoukkien kasvatukseen tarkoitettu unionin tuki olisi irrotettava tuotannosta ja sisällytettävä suorien tukien järjestelmään noudattaen muilla aloilla myönnettäviin tukiin sovellettua lähestymistapaa.
(53)
Eläinten rehuksi tarkoitetulle ja kaseiiniksi ja kaseinaateiksi jalostettavalle unionissa tuotetulle rasvattomalle maidolle ja rasvattomalle maitojauheelle myönnettävä tuki on osoittautunut tehottomaksi markkinoiden tukemisessa, minkä vuoksi se olisi lakkautettava, samoin kuin säännöt, jotka koskevat kaseiinin ja kaseinaattien käyttöä juuston valmistuksessa.
(54)
Päätös lopettaa viiniköynnösten siirtymävaiheen istutuskiellon voimassaolo unionin tasolla on tehty sen perusteella, että unionin viinialan markkinajärjestelyyn vuonna 2008 tehdyn uudistuksen päätavoitteet on saavutettu, erityisesti pitkään kestänyt viinin rakenteellinen ylituotanto on päättynyt ja unionin viinialan kilpailukyky ja markkinasuuntautuneisuus ovat asteittain parantuneet. Nämä myönteiset kehitykset ovat tulosta siitä, että viininviljelyn pinta-ala koko unionissa on pienentynyt selvästi, kilpailukyvyltään heikommat tuottajat ovat poistuneet alalta ja tietyt markkinoiden tukitoimenpiteet on asteittain lakkautettu, mikä on poistanut kannustimen taloudellisesti kestämättömiltä investoinneilta. Tarjontakapasiteetin vähentäminen, rakenteellisten toimenpiteiden tukeminen ja viinin viennin edistäminen ovat mahdollistaneet paremman sopeutumisen unionin tasolla tapahtuneeseen kysynnän vähenemiseen, joka on seurausta kulutuksen asteittaisesta vähenemisestä perinteisissä viiniä tuottavissa jäsenvaltioissa.
(55)
Kysynnän asteittaisen kasvun näkymät maailmanmarkkinoilla kannustavat kuitenkin lisäämään tarjontakapasiteettia ja näin ollen istuttamaan uusia viiniköynnöksiä seuraavan vuosikymmenen aikana. Olisi pyrittävä saavuttamaan keskeinen tavoite, joka on unionin viinialan kilpailukyvyn parantaminen, jotta ei menetettäisi markkinaosuutta maailmanmarkkinoilla, mutta uusien viini-istutusten määrän liian nopea kasvu vastauksena kansainvälisen kysynnän ennustettuun kehitykseen voi jälleen johtaa tilanteeseen, jossa keskipitkällä aikavälillä esiintyy tarjonnan ylikapasiteettia, josta saattaa aiheutua tietyille viinintuotantoalueille mahdollisia sosiaalisia ja ympäristövaikutuksia. Jotta varmistetaan viini-istutusten määrän hallittu kasvu kaudella 2016-2030, olisi unionin tasolla perustettava uusi viini-istutusten hallintajärjestelmä; joka muodostuu viini-istutuksia koskevasta lupajärjestelmästä.
(56)
Tässä uudessa viini-istutuksia koskevassa lupajärjestelmässä lupia voitaisiin myöntää ilman tuottajilta perittäviä maksuja, ja lupien voimassaolo päättyisi kolmen vuoden kuluessa, jos niitä ei ole siihen mennessä käytetty. Tämä edistäisi sitä, että ne viinintuottajat, joille luvat on myönnetty, käyttävät lupia suoraan ja nopeasti, millä vältetään keinottelu.
(57)
Uusien viini-istutusten lisääntymisen rajoittamista varten olisi perustettava unionin tason suojamekanismi, joka perustuisi jäsenvaltioiden velvollisuuteen tarjota vuosittain uusille istutuksille lupia, jotka vastaisivat yhtä prosenttia istutetusta viininviljelyalasta, samalla kun sallittaisiin jonkin verran joustavuutta kunkin jäsenvaltion erityisolosuhteiden huomioon ottamiseksi. Jäsenvaltioiden olisi voitava päättää, tarjotaanko pienempien aloja kansallisella tai alueellisella tasolla, mukaan lukien tiettyihin suojattuihin alkuperänimityksiin ja suojattuihin maantieteellisiin merkintöihin soveltuvien alojen tasolla, puolueettomin ja syrjimättömin perustein samalla kun ne varmistavat, että asetetut rajat ovat yli nolla prosenttia eivätkä tavoitteisiin nähden liian rajoittavia.
(58)
Olisi säädettävä tietyistä perusteista sen varmistamiseksi, että luvat myönnetään syrjimättömällä tavalla ja erityisesti kun tuottajien hakema kokonaishehtaarimäärä ylittää jäsenvaltioiden saataville asettaman lupien kokonaishehtaarimäärän.
(59)
Lupien myöntämisen tuottajille, jotka raivaavat olemassa olevan viininviljelyalan, olisi tapahduttava ilman eri toimenpiteitä hakemuksen jättämisen jälkeen ja riippumatta uusia istutuksia koskevasta suojamekanismista, koska tällaiset luvat eivät vaikuta viininviljelyalojen lisääntymiseen kokonaisuudessaan. Tietyillä alueilla, jotka soveltuvat suojatuilla alkuperänimityksillä tai suojatuilla maantieteellisillä merkinnöillä varustettujen viinien tuotantoon, jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus rajoittaa kyseisten lupien myöntäminen koskemaan hyväksyttyjen ja edustavien ammattialajärjestöjen suositusten mukaisia uudelleenistutuksia.
(60)
Viini-istutuksia koskevaa uutta lupajärjestelmää ei tulisi soveltaa niihin jäsenvaltioihin, jotka eivät sovella unionin istutusoikeuksien siirtymäjärjestelyä, ja sen olisi oltava vapaaehtoinen niille jäsenvaltioille, joissa viininviljelyala on alle tietyn raja-arvon, vaikka ne soveltavat istutusoikeuksia.
(61)
Olisi säädettävä siirtymäsäännöksistä sen varmistamiseksi, että entisestä istutusoikeuksien järjestelystä siirrytään kitkattomasti uuteen järjestelmään, ja erityisesti, jotta vältetään liialliset istutukset ennen uuden järjestelmän alkamista. Jäsenvaltioilla olisi oltava tiettyä joustovaraa päättää määräajasta niiden hakemusten esittämiselle, jotka koskevat istutusoikeuksien muuntamista luviksi 31 päivän joulukuuta 2015 ja 31 päivän joulukuuta 2020 välisenä aikana.
(62)
Sen varmistamiseksi, että viini-istutuksia koskeva uusi lupajärjestelmä pantaisiin täytäntöön yhdenmukaisella ja tehokkaalla tavalla, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädöksiä, jotka koskevat edellytyksiä, joiden perusteella tietyt viini-istutukset vapautetaan järjestelmästä, kelpoisuus- ja ensisijaisuusperusteita koskevia sääntöjä, kelpoisuus- ja ensisijaisuusperusteiden lisäämistä, raivattavien viiniköynnösten samanaikaista esiintymistä istutettujen uusien viiniköynnösten kanssa sekä perusteita, joiden nojalla jäsenvaltiot voivat rajoittaa uudelleenistutuksia koskevien lupien myöntämistä.
(63)
Istutuksia, jotka tapahtuvat ilman lupaa, olisi valvottava tehokkaasti, jotta varmistetaan uuden järjestelmän sääntöjen noudattaminen.
(64)
Maataloustuotteiden kaupan pitämistä koskevien vaatimusten soveltaminen voi parantaa tuotannon ja kaupan pitämisen taloudellisia edellytyksiä sekä tuotteiden laatua. Sen vuoksi tällaisten vaatimusten soveltaminen on tuottajien, kauppiaiden ja kuluttajien edun mukaista.
(65)
Maataloustuotteiden laatupolitiikasta annetun komission tiedonannon ja siitä käydyn keskustelun perusteella ala- tai tuotekohtaiset kaupan pitämisen vaatimukset on aiheellista säilyttää kuluttajien odotusten ottamiseksi huomioon sekä maataloustuotteiden tuotantoon ja kaupan pitämiseen liittyvien taloudellisten edellytysten ja maataloustuotteiden laadun parantamiseksi.
(66)
Kaupan pitämisen vaatimusten osalta olisi vahvistettava horisontaalisia säännöksiä.
(67)
Kaupan pitämisen vaatimukset olisi eriteltävä pakollisiin sääntöihin tiettyjä aloja tai tuotteita varten ja vapaaehtoisiin varattuihin ilmaisuihin, jotka vahvistetaan ala- tai tuotekohtaisesti.
(68)
Kaupan pitämisen vaatimuksia olisi periaatteessa sovellettava kaikkiin asianomaisiin unionissa kaupan pidettäviin maataloustuotteisiin.
(69)
Tässä asetuksessa olisi lueteltava alat ja tuotteet, joihin kaupan pitämisen vaatimuksia voidaan soveltaa. Jotta kuitenkin otetaan huomioon kuluttajien odotukset ja tarve parantaa maataloustuotteiden laatua sekä niiden tuotannon ja kaupan pitämisen taloudellisia edellytyksiä, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla muutetaan kyseistä luetteloa, tiukoin edellytyksin.
(70)
Kuluttajien odotusten ottamiseksi huomioon, tiettyjen maataloustuotteiden tuotantoon ja kaupan pitämiseen liittyvien taloudellisten edellytysten ja niiden laadun parantamiseksi, jatkuvasti muuttuviin markkinaolosuhteisiin, kehittyvään kuluttajakysyntään ja alan kansainvälisten normien kehitykseen mukautumiseksi sekä tuoteinnovoinnin jarruttamisen välttämiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan ala- tai tuotekohtaiset kaupan pitämisen vaatimukset kaikissa kaupan pitämisen vaiheissa sekä tällaisiin vaatimuksiin sovellettavat poikkeukset ja vapautukset. Kaupan pitämisen vaatimuksissa olisi otettava huomioon muun muassa asianomaisten tuotteiden luonnolliset ja olennaiset ominaisuudet ja vältettävä näin muuttamasta merkittävästi asianomaisen tuotteen tavanomaista koostumusta. Lisäksi kaupan pitämisen vaatimuksissa olisi otettava huomioon mahdollinen riski siitä, että kuluttajia johdetaan harhaan odotusten ja käsitysten suhteen. Vaatimuksiin liittyvistä poikkeuksista tai vapautuksista ei saisi seurata ylimääräisiä kuluja pelkästään maataloustuottajille.
(71)
Kaupan pitämisen vaatimuksia olisi sovellettava, jotta markkinoille voitaisiin helposti toimittaa standardoitua ja tyydyttävää laatua olevia tuotteita, ja niiden olisi koskettava erityisesti teknisiä määritelmiä, luokitteluja, esillepanoa, merkitsemistä ja pakkausmerkintöjä, pakkaamista, tuotantotapaa, säilyttämistä, varastointia, kuljettamista, asiaan liittyviä hallinnollisia asiakirjoja, varmentamista ja määräaikoja sekä käyttöä ja myyntiä koskevia rajoituksia.
(72)
Ottaen huomioon tuottajien intressit antaa tietoa tuotteiden ja tuotannon ominaispiirteistä ja kuluttajien tarve saada riittäviä ja avoimia tuotetietoja olisi oltava mahdollista määritellä maataloustuotannon paikka ja/tai lähtöpaikka tapauskohtaisesti asianmukaisella maantieteellisellä tasolla ottaen samalla huomioon joidenkin alojen erityispiirteet varsinkin jalostettujen maataloustuotteiden osalta.
(73)
Kolmansista maista tuotavien tuotteiden osalta olisi säädettävä erityissäännöistä, jos kolmansissa maissa voimassa olevat kansalliset säännökset oikeuttavat poikkeamisen kaupan pitämisen vaatimuksista ja jos tällaisten säännösten vastaavuus unionin lainsäädännön kanssa voidaan taata. On myös aiheellista vahvistaa säännöt, joilla vahvistetaan unionista vietäviin tuotteisiin sovellettavien kaupan pitämisen vaatimusten soveltamista.
(74)
Hedelmä- ja vihannesalan tuotteita, jotka on tarkoitettu myytäviksi tuoreena kuluttajalle, olisi pidettävä kaupan ainoastaan, jos ne ovat laadultaan virheettömiä, aitoja ja kauppakelpoisia ja jos alkuperämaa on ilmoitettu. Tämän vaatimuksen moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi ja tiettyjen erityistilanteiden ottamiseksi huomioon komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat erityisiä poikkeuksia kyseisestä vaatimuksesta.
(75)
Laatupolitiikkaa olisi sovellettava koko unionissa soveltamalla humala-alan tuotteisiin varmentamista koskevaa menettelyä ja kieltämällä näiden tuotteiden kaupan pitäminen, joille ei ole myönnetty todistusta. Tämän vaatimuksen moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi ja tiettyjen erityistilanteiden ottamiseksi huomioon komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat kyseisestä vaatimuksesta poikkeavia toimenpiteitä tiettyjen kolmansien maiden kaupan vaatimusten täyttämiseksi tai erityiseen käyttöön tarkoitettuja tuotteita varten.
(76)
Eräiden alojen ja tuotteiden osalta määritelmät, nimitykset ja myyntinimitykset ovat tärkeitä seikkoja kilpailuedellytysten määrittämisenkannalta. Sen vuoksi on aiheellista vahvistaa kyseisille aloille ja/tai tuotteille määritelmät, nimitykset ja myyntinimitykset, joita olisi käytettävä unionissa vain sellaisten tuotteiden kaupan pitämiseksi, jotka ovat vastaavien vaatimusten mukaisia.
(77)
Jotta tiettyjen tuotteiden määritelmiä ja myyntinimityksiä voitaisiin mukauttaa kehittyvään kuluttajakysyntään liittyviin tarpeisiin, tekniseen kehitykseen tai tuoteinnovoinnin tarpeisiin, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat määritelmiin ja myyntinimityksiin liittyviä muutoksia, poikkeuksia tai vapautuksia.
(78)
Sen varmistamiseksi, että toimijoilla ja jäsenvaltioilla on selkeä ja oikea käsitys tietyille aloille vahvistetuista määritelmistä ja myyntinimityksistä komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä niiden eritelmiä ja soveltamista koskevista säännöistä.
(79)
Kunkin tuotteen tai alan erityispiirteiden, kaupan pitämisen eri vaiheiden, teknisten edellytysten, mahdollisten merkittävien käytännön vaikeuksien sekä analyysimenetelmien tarkkuuden ja toistettavuuden huomioon ottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat yhteen tai useampaan erityiseen vaatimukseen sovellettavaa sallittua poikkeamaa, jonka ylittyessä koko tuote-erää olisi pidettävä vaatimuksen vastaisena.
(80)
Olisi määriteltävä tietyt viininvalmistusmenetelmät ja viinintuotantoon liittyvät rajoitukset, jotka koskevat erityisesti viinin leikkaamista ja tietynlaisen kolmansista maista peräisin olevan rypäleen puristemehun, viinirypälemehun ja tuoreiden rypäleiden käyttöä. Kansainväliset vaatimukset täyttääkseen komission olisi otettava huomioon Kansainvälisen viinijärjestön (OIV) suosittelemat viininvalmistusmenetelmät.
(81)
Olisi vahvistettava rypälelajikkeiden luokittelua koskevat säännöt, joiden mukaan enemmän kuin 50 000 hehtolitraa vuodessa tuottavat jäsenvaltiot olisi vastattava edelleen niiden rypälelajikkeiden luokittelusta, joista viinin valmistaminen niiden alueilla on sallittua. Eräät rypälelajikkeet olisi jätettävä luokittelun ulkopuolelle.
(82)
Jäsenvaltioiden olisi voitava pitää voimassa tai antaa levitettävien rasvojen laatutasoja koskevat tietyt kansalliset säännöt.
(83)
Jäsenvaltioille olisi annettava viinialalla lupa rajoittaa joidenkin viininvalmistusmenetelmien käyttöä tai kieltää niiden käyttö ja soveltaa alueellaan tuotettuihin viineihin tiukempia rajoituksia sekä sallia sellaisten viininvalmistusmenetelmien koekäyttö, jotka eivät ole sallittuja.
(84)
Jotta voidaan varmistaa tiettyjä tuotteita ja aloja koskeviin kaupan pitämisen vaatimuksiin liittyvien kansallisten sääntöjen moitteeton ja avoin soveltaminen, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tällaisten kaupan pitämisen vaatimusten soveltamiseen sekä kokeellisin menetelmin saatujen tuotteiden hallussapitoon, liikkuvuuteen ja käyttöön liittyvien edellytysten vahvistamista.
(85)
Kaupan pitämisen vaatimusten lisäksi olisi vahvistettava vapaaehtoisia laatuilmaisuja sen varmistamiseksi, ettei erityisiä tuoteominaispiirteitä taikka tuotannon tai jalostuksen ominaisuuksia kuvaavia ilmaisuja käytetä markkinoilla väärin vaan kuluttajat voivat luottaa niihin arvioidessaan tuotteen laatua. Tämän asetuksen tavoitteiden ja selvyyden vuoksi nykyiset vapaaehtoiset laatuilmaisut olisi lueteltava tässä asetuksessa.
(86)
Jäsenvaltioille olisi annettava lupa vahvistaa sääntöjä sellaisten viinialan tuotteiden poistamiselle, jotka eivät ole tämän asetuksen vaatimusten mukaisia. Jotta varmistetaan viinialan tuotteita koskevien kansallisten sääntöjen moitteeton ja avoin soveltaminen, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat käyttöön liittyvien edellytysten vahvistamista viinialan tuotteille, jotka eivät ole tämän asetuksen vaatimusten mukaisia.
(87)
Jotta voidaan ottaa huomioon tiettyjen alojen markkinatilanne ja kaupan pitämisen vaatimusten ja kansainvälisten standardien kehitys, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat uuden vapaaehtoisen varatun ilmaisun varaamista ja sen käyttöedellytysten vahvistamista ja muuttamista sekä vapaaehtoisen varatun ilmaisun käyttöedellytysten muuttamista ja vapaaehtoisten varattujen ilmaisujen peruuttamista.
(88)
Jotta voidaan ottaa huomioon tiettyjen alojen ominaispiirteet ja kuluttajien odotukset, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan uuden varatun ilmaisun käyttöönottoon liittyviä yksityiskohtaisia lisävaatimuksia.
(89)
Sen varmistamiseksi, että vapaaehtoisia varattuja ilmaisuja käyttäen kuvaillut tuotteet täyttävät sovellettavat käyttöedellytykset, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan vapaaehtoisten varattujen ilmaisujen käyttöä koskevia lisäsääntöjä.
(90)
Unionin ja eräiden kolmansien maiden välisen kaupan erityispiirteiden sekä tiettyjen maataloustuotteiden erityisluonteen huomioon ottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat edellytyksiä, joilla tuontituotteiden katsotaan noudattavan unionin kaupan pitämisen vaatimuksia vastaavalla tasolla ja joiden ansiosta voidaan toteuttaa toimenpiteitä niistä säännöistä poikkeamiseksi, joiden mukaan tuotteita voidaan pitää unionissa kaupan ainoastaan kyseisten vaatimusten mukaisesti, ja sääntöjä, jotka koskevat kaupan pitämisen vaatimusten soveltamista unionista vietäviin tuotteisiin.
(91)
Viiniä koskevia säännöksiä sovellettaessa olisi otettava huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti tehdyt kansainväliset sopimukset.
(92)
Laatuviinien käsite perustuu unionissa muun muassa viinin maantieteelliseen alkuperään liittyviin erityisominaisuuksiin. Kuluttaja tunnistaa tällaiset viinit niille myönnetyistä suojatuista alkuperänimityksistä ja maantieteellisistä merkinnöistä. Jotta asianomaisten tuotteiden laatuväitteitä tukeva kehys olisi avoin ja kehittyneempi, olisi otettava käyttöön järjestelmä, jossa alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää koskevat hakemukset tutkitaan noudattaen lähestymistapaa, jota sovelletaan unionin horisontaalisessa laatupolitiikassa muihin elintarvikkeisiin kuin viiniin ja väkeviin alkoholijuomiin, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1151/2012 (9) esitetyn mukaisesti.
(93)
Suojatulla alkuperänimityksellä tai suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettujen viinien erityisten laatuominaisuuksien säilyttämiseksi jäsenvaltioiden olisi sallittava soveltaa tiukempia sääntöjä.
(94)
Jotta viinin alkuperänimitykset ja maantieteelliset merkinnät saisivat suojan unionissa, ne olisi hyväksyttävä ja rekisteröitävä unionin tasolla komission vahvistamien menettelysääntöjen mukaisesti.
(95)
Suojaa olisi voitava hakea kolmansien maiden alkuperänimityksille ja maantieteellisille merkinnöille, jotka ovat suojattuja alkuperämaassaan.
(96)
Rekisteröintimenettelyssä olisi annettava kaikille jäsenvaltion tai kolmannen maan luonnollisille henkilöille tai oikeushenkilöille, joiden oikeutettua etua asia koskee, mahdollisuus käyttää oikeuksiaan ja esittää vastaväite.
(97)
Rekisteröidyillä alkuperänimityksillä ja maantieteellisillä merkinnöillä olisi oltava suoja sellaista käyttöä vastaan, joka hyödyntää edellytykset täyttävien tuotteiden mainetta. Rehellisen kilpailun edistämiseksi ja kuluttajien harhauttamisen estämiseksi suoja olisi laajennettava koskemaan myös tuotteita ja palveluja, jotka eivät kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan, perussopimusten liitteeseen I kuulumattomat tuotteet mukaan luettuina.
(98)
Käytössä olevien merkintäkäytäntöjen huomioon ottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat viiniköynnöslajikkeen nimen käytön sallimista, kun se sisältää suojatun alkuperänimityksen tai suojatun maantieteellisen merkinnän tai koostuu tällaisesta nimityksestä tai merkinnästä.
(99)
Jotta voidaan ottaa huomioon rajatulla maantieteellisellä alueella tapahtuvan tuotannon erityispiirteet, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan maantieteellisen alueen rajaamista koskevia lisäperusteita ja rajatulla maantieteellisellä alueella tapahtuvaan tuotantoon liittyviä rajoituksia ja poikkeuksia.
(100)
Tuotteiden laadun ja jäljitettävyyden varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä edellytyksistä, joilla eritelmiin voi sisältyä lisävaatimuksia.
(101)
Tuottajien ja toimijoiden laillisten oikeuksien ja oikeutettujen etujen suojan varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat hakijatyyppejä, jotka voivat hakea suojaa alkuperänimitykselle tai maantieteelliselle merkinnälle; edellytyksiä, joita on noudatettava haettaessa alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän suojaa, komission suorittamaa hakemuksen tutkimista, vastaväitemenettelyjä sekä suojattujen alkuperänimitysten tai suojattujen maantieteellisten merkintöjen muuttamista tai peruuttamista koskevia menettelyjä. Tämän säädösvallan siirron olisi koskettava myös rajatylittävää suojaa koskeviin hakemuksiin sovellettavia edellytyksiä; kolmannessa maassa sijaitsevia maantieteellisiä alueita koskeviin hakemuksiin sovellettavia edellytyksiä; päivämäärää, josta alkaen suojaa tai suojaan tehtyä muutosta sovelletaan; ja edellytyksiä, jotka liittyvät tuote-eritelmien muutoksiin.
(102)
Jotta voidaan varmistaa riittävä suoja, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat suojattua nimitystä koskevia rajoituksia.
(103)
Jotta voidaan varmistaa, ettei talouden toimijoille ja toimivaltaisille viranomaisille aiheudu aiheettomasti haittaa tämän asetuksen soveltamisesta ennen 1 päivää elokuuta 2009 suojan saaneiden viinien nimitysten osalta tai sellaisten osalta, joiden suojaa koskeva hakemus on tehty ennen kyseistä päivää, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan siirtymäsääntöjä tällaisia viinien nimityksiä varten, ennen tiettyä päivämäärää markkinoille saatettuihin tai etiketöityihin viineihin ja tuote-eritelmien muutoksiin.
(104)
Tiettyjä merkintöjä on käytetty unionissa perinteisesti, ja ne antavat kuluttajille viinien erityispiirteistä ja laadusta tietoja, jotka täydentävät suojattuja alkuperänimityksistä ja maantieteellisistä merkinnöistä ilmeneviä tietoja. Tällaiset perinteiset merkinnät olisi voitava suojata unionissa sisämarkkinoiden toimivuuden ja rehellisen kilpailun varmistamiseksi sekä sen välttämiseksi, että kuluttajia johdettaisiin harhaan.
(105)
Jotta voidaan varmistaa riittävä suojan taso, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat suojattavan perinteisen merkinnän kieltä ja kirjoitusasua.
(106)
Tuottajien ja toimijoiden laillisten oikeuksien suojaamisen varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat hakijatyyppejä, jotka voivat hakea suojaa perinteiselle merkinnälle; perinteisen merkinnän hyväksymishakemuksen voimassaoloedellytyksiä; perusteita ehdotetun perinteisen merkinnän suojaamisen vastustamiselle; suojan laajuutta, mukaan lukien suhde tavaramerkkeihin, suojattuihin perinteisiin merkintöihin, suojattuihin alkuperänimityksiin tai maantieteellisiin merkintöihin, homonyymeihin tai eräisiin rypälelajikkeiden nimiin; perusteita perinteisen merkinnän peruuttamiselle; hakemusten tai pyyntöjen viimeistä jättöpäivää; menettelyjä, joita on noudatettava haettaessa perinteisen merkinnän suojaa, mukaan lukien komission suorittama hakemuksen tutkiminen, vastaväitemenettelyt sekä peruuttamis- ja muuttamismenettelyt.
(107)
Unionin ja eräiden kolmansien maiden välisen kaupan erityispiirteiden huomioon ottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä edellytyksistä, joiden mukaisesti perinteisiä merkintöjä voidaan käyttää kolmansien maiden tuotteissa, ja säätää asiaan liittyvistä poikkeuksista.
(108)
Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien viinialan tuotteiden kuvauksella, nimityksellä ja esillepanolla voi olla merkittävä vaikutus niiden markkinoitavuuteen. Jäsenvaltioiden viinituotteiden merkintöjä koskevan lainsäädännön erot voivat haitata sisämarkkinoiden toimintaa. Sen vuoksi olisi vahvistettava säännöt, joissa otetaan huomioon kuluttajien ja tuottajien oikeutetut edut. Tästä syystä on aiheellista säätää merkintää ja esillepanoa koskevista unionin säännöistä.
(109)
Jotta voidaan varmistaa käytössä olevien merkintäkäytäntöjen noudattaminen, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan poikkeukselliset olosuhteet, joiden vallitessa on oikeutettua jättää pois viittaus suojattuun alkuperänimitykseen tai suojattuun maantieteelliseen merkintään.
(110)
Viinialan erityispiirteiden huomioon ottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat muiden kuin tässä asetuksessa säädettyjen merkintätietojen esillepanoa ja käyttöä; eräitä pakollisia ja vapaaehtoisia merkintöjä, ja esillepanoa.
(111)
Toimijoiden oikeutettujen etujen suojaamisen varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat alkuperänimityksellä tai maantieteellisellä merkinnällä varustettujen viinien väliaikaisia merkintöjä ja esillepanoa, jos asianomainen alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä täyttää asianmukaiset vaatimukset.
(112)
Sen varmistamiseksi, ettei talouden toimijoille aiheudu haittaa, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat siirtymäsäännöksiä ennen 1 päivää elokuuta 2009 sovellettujen asiaa koskevien sääntöjen mukaisesti markkinoille saatettujen ja etiketöityjen viinien osalta.
(113)
Jotta voidaan ottaa huomioon unionin ja eräiden kolmansien maiden välisen kaupan erityispiirteet, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädöksiä, jotka koskevat poikkeuksia merkintöjä ja esillepanoa koskeviin sääntöihin vientiin tarkoitettujen tuotteiden osalta, jos asianomaisen kolmannen maan oikeudessa tätä edellytetään.
(114)
Sokeriyritysten ja sokerijuurikkaan viljelijöiden oikeuksien ja velvollisuuksien kohtuullisen tasapainon varmistamiseksi tarvitaan erityisiä välineitä vielä kiintiöjärjestelmän päättymisen jälkeenkin. Sen vuoksi olisi vahvistettava näiden välisiä kirjallisia toimialakohtaisia sopimuksia koskevat vakiosäännökset.
(115)
Vuoden 2006 sokerijärjestelmän uudistuksella oli kauaskantoisia muutosvaikutuksia unionin sokerialaan. Jotta sokerijuurikkaan viljelijät voisivat saattaa päätökseen mukautumisensa uuteen markkinatilanteeseen ja kasvavaan markkinasuuntautuneisuuteen, nykyistä sokerikiintiöjärjestelmää olisi jatkettava siihen asti kunnes se kumotaan markkinointivuoden 2016/2017 lopussa.
(116)
Jotta voidaan ottaa huomioon sokerialan erityispiirteet, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia säädöksiä, jotka koskevat sokerialan teknisten määritelmien päivittämistä; sokerijuurikkaan tässä asetuksessa vahvistettujen ostoehtojen päivittämistä; ja lisäsääntöjä, jotka koskevat yritykselle toimitetun sokerijuurikkaan kokonaispainon, taaran ja sokeripitoisuuden määrittämistä ja sokerijuurikasjätemassaa.
(117)
Tuoreet kokemukset ovat osoittaneet, että tarvitaan erityisiä toimenpiteitä varmistamaan sokerin riittävä saatavuus unionin markkinoilla sokerikiintiöiden jäljellä olevalla kaudella.
(118)
Jotta voidaan ottaa huomioon sokerialan erityiset ominaispiirteet ja varmistetaan, että kaikkien osapuolten edut otetaan asianmukaisesti huomioon, ja ehkäistään markkinahäiriöt, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia säädöksiä, jotka koskevat ostoehtoja ja toimitussopimuksia; tässä asetuksessa vahvistettujen sokerijuurikkaan ostoehtojen mukauttamista; ja perusteita, joita sokeriyrityksiin sovelletaan myönnettäessä sokerijuurikkaan myyjille juurikasmäärät, joista on tehtävä toimitussopimukset ennen kylvöä.
(119)
Teknisen kehityksen huomioon ottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia säädöksiä, joissa vahvistetaan luettelo tuotteista, joiden tuotannossa saa käyttää teollisuudelle tarkoitettua sokeria, isoglukoosia tai inuliinisiirappia.
(120)
Varmistaakseen, että sokeria, isoglukoosia tai inuliinisiirappia tuottavat tai jalostavat yritykset noudattavat velvollisuuksiaan, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia säädöksiä, jotka koskevat yritysten hyväksynnän myöntämistä ja peruuttamista sekä hallinnollisia seuraamuksia koskevia perusteita.
(121)
Sokerialan erityispiirteiden huomioon ottamiseksi ja sen varmistamiseksi, että kaikkien osapuolten edut otetaan asianmukaisesti huomioon, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia säädöksiä ehtojen merkityksestä kiintiöjärjestelmän toiminnan kannalta sekä edellytyksistä, jotka liittyvät myyntiin syrjäisimmille alueille.
(122)
Sen varmistamiseksi, että viljelijät on liitetty tiiviisti päätökseen, joka koskee tietyn tuotantomäärän siirtämistä, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia säädöksiä, jotka koskevat sokerin siirtämistä.
(123)
Viinintuotantokyvyn hallinnan parantamiseksi jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle viinitilarekisteriin perustuva tuotantokykyään koskeva selvitys. Jotta jäsenvaltiot toimittaisivat selvityksen, tuki rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen olisi rajoitettava selvityksen toimittaneisiin jäsenvaltioihin.
(124)
Jotta tuotantokyvyn seuranta ja todentaminen olisi jäsenvaltioissa helpompaa, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat viinitilarekisterien sisältöä sekä poikkeuksia.
(125)
Olisi vaadittava, että kaikkien tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien viinialan tuotteiden mukana on oltava unionissa liikkuessa liiteasiakirja, jotta niiden jäljitettävyys olisi riittävä erityisesti kuluttajansuojan kannalta.
(126)
Viinialan tuotteiden kuljetusten ja jäsenvaltioiden niille tekemien tarkastusten helpottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia säädöksiä säännöistä, jotka koskevat liiteasiakirjaa ja sen käyttöä edellytyksillä, joilla liiteasiakirjaa voidaan pitää todisteena suojatusta alkuperänimityksestä tai maantieteellisestä merkinnästä; rekisterinpitovelvollisuutta ja rekisterin käyttöä; sen täsmentämistä, keiden on pidettävä rekisteriä, ja poikkeuksia rekisterinpitovelvollisuuteen; sekä rekisteriin sisällytettäviä toimia.
(127)
Muodollisia kirjallisia sopimuksia koskevan unionin lainsäädännön puuttuessa jäsenvaltiot voivat kansallisen sopimusoikeuden puitteissa tehdä kyseisten sopimusten käyttämisen pakolliseksi, kunhan se tapahtuu unionin oikeuden mukaisesti ja siten, että varmistetaan erityisesti sisämarkkinoiden ja yhteisen markkinajärjestelyn moitteeton toiminta. Koska tilanteet vaihtelevat suuresti eri puolilla unionia ja toissijaisuusperiaatteen vuoksi, tällainen päätös olisi jätettävä jäsenvaltioille. Maito- ja maitotuotealan sopimusten vähimmäisvaatimusten varmistamiseksi ja sisämarkkinoiden asianmukaisen toiminnan turvaamiseksi tällaisten sopimusten käyttöä koskevat perusedellytykset olisi kuitenkin vahvistettava unionin tasolla. Kaikista tällaisista perusedellytyksistä olisi voitava neuvotella vapaasti. Koska joidenkin meijeriosuuskuntien perussääntöön saattaa sisältyä vaikutukseltaan vastaavia sääntöjä, ne olisi yksinkertaisuuden vuoksi vapautettava sopimuksen laatimista koskevasta velvoitteesta. Tällaisen sopimusjärjestelmän tehokkuuden lisäämiseksi jäsenvaltioiden olisi päätettävä, olisiko sitä sovellettava myös silloin, kun välittäjäosapuolet keräävät maidon tuottajilta ja toimittavat sen jalostajille.
(128)
Tuotannon kannattavan kehityksen varmistamiseksi ja siten maidontuottajien kohtuullisen elintason takaamiseksi tuottajien neuvotteluvoimaa jalostajiin nähden olisi vahvistettava, jotta lisäarvo jakautuisi toimitusketjussa tasaisemmin. Yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi olisi hyväksyttävä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 42 artiklan ja 43 artiklan 2 kohdan nojalla säännös, jolla maidontuottajien muodostamien tuottajaorganisaatioiden tai niiden yhteenliittymien sallitaan yhteisesti neuvotella meijerin kanssa joidenkin tai kaikkien jäsentensä raakamaitotuotantoa koskevista sopimusehdoista, myös hinnoista. Maitomarkkinoiden toimivan kilpailun säilyttämiseksi tähän mahdollisuuteen olisi sovellettava asianmukaisia määrällisiä rajoituksia. Osuuskuntien tehokkaan toiminnan varmistamiseksi ja selkeyden vuoksi olisi täsmennettävä, että kun tuottajan jäsenyys osuuskunnassa sisältää kyseisen tuottajan koko maidontuotantoa tai sen osaa koskevan velvoitteen toimittaa raakamaitoa ja kun tätä velvoitetta koskevat ehdot on määritelty osuuskunnan perussäännöissä tai näihin perussääntöihin perustuvissa säännöissä tai päätöksissä, näitä ehtoja ei pitäisi alistaa tuottajaorganisaation kautta käytäviin neuvotteluihin.
(129)
Koska suojatuilla alkuperänimityksillä ja suojatuilla maantieteellisillä merkinnöillä on suuri merkitys erityisesti haavoittuvassa asemassa oleville maaseutualueille ja jotta voidaan varmistaa erityisesti suojatulla alkuperänimityksellä tai suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettujen juustojen lisäarvo ja laadun säilyminen ja koska maidon kiintiöjärjestelmä on poistumassa käytöstä, jäsenvaltioiden olisi voitava soveltaa sääntöjä, joilla säännellään tällaisten tietyllä maantieteellisellä alueella tuotettujen juustojen kaikkea tarjontaa, toimialakohtaisen organisaation, tuottajaorganisaation tai asetuksessa (EU) N:o 1151/2012 määritellyn ryhmän pyynnöstä. Tällaisen pyynnön olisi saatava tukea suurelta maidontuottajien enemmistöltä, joka edustaa suurinta osaa kyseiseen juustoon käytettävästä maitomäärästä, ja toimialakohtaisten organisaatioiden ja ryhmien tapauksessa sen olisi saatava tukea juustontuottajien suurelta enemmistöltä, joka edustaa suurinta osaa kyseisen juuston tuotannosta.
(130)
Markkinoiden kehityksen seuraamiseksi komissio tarvitsee ajantasaista tietoa toimitetun raakamaidon määristä. Siksi olisi pyrittävä varmistamaan, että ensiostaja toimittaa tällaiset tiedot säännöllisesti jäsenvaltioille ja että jäsenvaltio ilmoittaa niistä komissiolle.
(131)
Tuottajaorganisaatioilla ja niiden yhteenliittymillä voi olla tärkeä rooli tarjonnan keskittämisessä ja kaupan pitämisen parantamisessa, suunnittelussa ja tuotannon mukauttamisessa vastaamaan kysyntää, tuotantokustannusten optimoinnissa ja tuottajahintojen vakauttamisessa, tutkimuksen suorittamisessa, parhaiden käytäntöjen edistämisessä ja teknisen avun antamisessa, sivutuotteiden käsittelyssä ja niiden jäsenille tarjolla olevien riskinhallintavälineiden hallinnoinnissa vahvistaen näin tuottajien asemaa elintarvikeketjussa.
(132)
Toimialakohtaisilla organisaatioilla voi olla merkittävä asema toimitusketjun toimijoiden välisen vuoropuhelun ja parhaiden käytänteiden edistämisessä sekä markkinoiden avoimuuden lisäämisessä.
(133)
Tuottajaorganisaatioiden, niiden yhteenliittymien ja toimialakohtaisten organisaatioiden määrittelyä ja hyväksyntää koskevia voimassaolevia sääntöjä olisi sen vuoksi yhdenmukaistettava, virtaviivaistettava ja laajennettava, jotta voidaan säätää pyynnöstä annettavasta mahdollisesta hyväksynnästä tiettyjen alojen osalta tämän asetuksen mukaisten perussääntöjen nojalla. Tuottajaorganisaatioiden hyväksyntää koskevilla perusteilla ja perussäännöillä olisi varmistettava, että kyseiset elimet perustetaan tuottajien aloitteesta ja että niissä noudatetaan määräysvallan osalta sääntöjä, jotka varmistavat, että tuottajajäsenet voivat demokraattisella tavalla valvoa organisaatiotaan ja sen päätöksiä.
(134)
Eri aloilla voimassa olevat säännökset, jotka tehostavat tuottajaorganisaatioiden ja niiden yhteenliittymien sekä toimialakohtaisten organisaatioiden vaikutusta sallimalla jäsenvaltioiden laajentaa tällaisten organisaatioiden sääntöjen soveltamisalaa tietyin edellytyksin muihin kuin niiden jäseninä oleviin toimijoihin, ovat osoittautuneet toimiviksi, ja niitä olisi yhdenmukaistettava ja virtaviivaistettava, ja ne olisi ulotettava koskemaan kaikkia aloja.
(135)
Olisi säädettävä mahdollisuudesta toteuttaa tiettyjä toimenpiteitä, jotka helpottavat tarjonnan mukauttamista markkinoiden tarpeisiin ja jotka voivat edistää markkinoiden vakauttamista ja kohtuullisen elintason varmistamista alalla toimivalle maatalousväestölle.
(136)
Jotta rohkaistaisiin tuottajaorganisaatioita, tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymiä ja toimialakohtaisia organisaatioita toteuttamaan toimia, joilla helpotetaan tarjonnan mukauttamista markkinoiden vaatimuksiin, lukuun ottamatta markkinoilta poistamiseen liittyviä toimia, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä toimenpiteistä. joilla parannetaan laatua, edistetään tuotannon, jalostuksen ja kaupan pitämisen parempaa organisointia, helpotetaan markkinahintojen kehityksen seurantaa ja mahdollistetaan käytettävien tuotantokeinojen tuntemuksen perusteella lyhyen ja pitkän aikavälin ennusteiden laatiminen.
(137)
Viinimarkkinoiden toimivuuden parantamiseksi jäsenvaltioiden olisi voitava panna toimialakohtaisten organisaatioiden tekemät päätökset täytäntöön. Päätösten perusteella ei pitäisi kuitenkaan voida toteuttaa menettelyjä, jotka voivat vääristää kilpailua.
(138)
Vaikka muodollisten kirjallisten sopimusten käyttöä maitoalalla säännellään erillisillä säännöksillä, tällaisten sopimusten käyttö voi kuitenkin auttaa lisäämään toimijoiden vastuuta muilla aloilla ja lisätä tietoisuutta siitä, että on tarpeen ottaa markkinasignaalit paremmin huomioon, parantaa hinnan välittymistä ja mukauttaa tarjonta paremmin kysyntään sekä auttaa välttämään tiettyjä sopimattomia kaupallisia menettelyjä. Tällaisia sopimuksia koskevan unionin lainsäädännön puuttuessa jäsenvaltiot voivat kansallisen sopimusoikeuden mukaisesti päättää asettaa kyseisten sopimusten käyttämisen pakolliseksi, kunhan se tapahtuu unionin oikeuden mukaisesti ja erityisesti siten, että varmistetaan sisämarkkinoiden ja yhteisen markkinajärjestelyn moitteeton toiminta.
(139)
Tuotannon kannattavan kehityksen varmistamiseksi ja siten naudanliha-alan ja oliiviöljyalan sekä tiettyjen peltokasvien tuottajien kohtuullisen elintason takaamiseksi tuottajien neuvotteluvoimaa tuotantoketjun loppupään toimijoihin nähden olisi vahvistettava, jotta lisäarvo jakautuisi toimitusketjussa tasaisemmin. Näiden YMP:n tavoitteiden saavuttamiseksi hyväksyttyjen tuottajaorganisaatioiden olisi voitava neuvotella määrällisiä rajoituksia soveltaen joidenkin tai kaikkien jäsentensä tuotantoa koskevista toimitussopimusehdoista, muun muassa hinnoista, edellyttäen, että kyseiset organisaatiot pyrkivät saavuttamaan yhden tai useamman tarjonnan keskittämiseen, jäsentensä tuottamien tuotteiden markkinoille saattamiseen ja tuotantokustannusten optimointiin liittyvän tavoitteen ja edellyttäen, että näihin tavoitteisiin pyrkiminen johtaa toimien yhdentämiseen ja tämä yhdentäminen todennäköisesti johtaa toimien merkittävään tehostumiseen, jotta tuottajaorganisaation toimet kaiken kaikkiaan myötävaikuttavat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 39 artiklan tavoitteiden täyttymiseen. Tämä voidaan toteuttaa, jos tuottajaorganisaatio suorittaa tiettyjä erityistoimia ja kyseiset toimet vaikuttavat merkittävästi kyseisen tuotannon määrään, tuotantokustannuksiin ja tuotteen markkinoille saattamiseen.
(140)
Lisäarvon varmistamiseksi ja laadun säilyttämiseksi erityisesti suojatulla alkuperänimityksellä tai suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustetun cured ham -kinkun osalta jäsenvaltioiden olisi voitava soveltaa tiukoin edellytyksin sääntöjä, joilla säännellään kyseisen tuotteen tarjontaa edellyttäen, että kyseisen kinkun tuottajien ja tarvittaessa kyseisen kinkun tuotantoon liittyvän maantieteellisen alueen siantuottajien suuri enemmistö kannattaa näitä sääntöjä.
(141)
Kaikkien unionissa tuotetun humalan toimitussopimusten rekisteröintivelvollisuus on vaivalloinen toimenpide, joka olisi lakkautettava.
(142)
Jotta varmistetaan, että tuottajaorganisaatioiden, tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymien ja toimialakohtaisten organisaatioiden tavoitteet ja velvollisuudet on selkeästi määritelty, ja niiden toiminnan tehostamiseksi tarpeetonta hallintotaakkaa välttäen ja yhdistymisvapautta heikentämättä varsinkaan muiden kuin näiden organisaatioiden jäsenten kohdalla, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä säännöistä, jotka koskevat seuraavia:
säännöt erityisistä tavoitteista, joihin tällaiset organisaatiot ja yhteenliittymät voivat pyrkiä, joihin niiden on pyrittävä tai joihin ne eivät saa pyrkiä ja jotka tarvittaessa olisi lisättävä tässä asetuksessa vahvistettuihin tavoitteisiin; tällaisten organisaatioiden ja yhteenliittymiensäännöt, muiden organisaatioiden kuin tuottajaorganisaatioiden perussäännöt, tuottajaorganisaatioiden perussääntöihin tietyillä aloilla sovellettavat erityisedellytykset, mukaan lukien poikkeukset, rakenne, jäsenyysaika, koko, demokraattinen vastuuvelvollisuus ja tällaisten organisaatioiden ja yhteenliittymientoiminta, sulautumisten seuraukset, edellytykset hyväksynnälle, hyväksynnän peruuttamiselle ja keskeyttämiselle. niiden vaikutukset, sekä vaatimukset toteuttaa korjaavia toimenpiteitä, mikäli hyväksyntää koskevia perusteita ei noudateta;
ylikansalliset organisaatiot ja yhteenliittymät sekä kansainvälisessä yhteistyössä annettavaa hallinnollista apua koskevat säännöt; jäsenvaltion lupaa edellyttävät ulkoistamisen kohteena olevat alat sekä toimien ulkoistamisen edellytykset ja ulkoistettavien toimien luonne sekä teknisten apuvälineiden käyttöön antaminen organisaatioiden tai yhteenliittymientoimesta; organisaatioiden ja yhteenliittymienkaupan pidettävän tuotannon vähimmäismäärän tai -arvon laskentaperuste; säännöt tuottajaorganisaation käymiin neuvotteluihin sisältyvän raakamaidon määrien laskemiseksi, muiden kuin tuottajien hyväksyminen jäseniksi tuottajaorganisaatioihin tai muiden kuin tuottajaorganisaatioiden hyväksyminen jäseniksi tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymiin;
organisaatioiden eräiden sääntöjen soveltamisalan laajentaminen muihin kuin jäseniin ja muiden kuin jäsenten velvollisuus maksaa jäsenmaksuja, mukaan lukien tällaisten maksujen käyttö ja myöntäminen kyseisissä organisaatioissa ja luettelo tiukemmista tuotantosäännöistä, joiden soveltamisalaa voidaan laajentaa, edustavuutta koskevat lisävaatimukset, asianomaiset talousalueet ja niiden määritelmän tarkistaminen komissiossa, vähimmäisajanjaksot, joiden ajan sääntöjen olisi oltava voimassa ennen niiden soveltamisalan laajentamista, henkilöt tai organisaatiot, joihin sääntöjä tai maksuja voidaan soveltaa, ja olosuhteet, joissa komissio voi vaatia, että sääntöjen soveltamisalan laajentaminen tai pakolliset maksut evätään tai peruutetaan.
(143)
Kauppavirtojen seuranta on ensisijaisesti hallinnointiin liittyvä asia, ja se olisi hoidettava joustavasti. Päätös todistuksia koskevien vaatimusten käyttöönotosta olisi tehtävä ottaen huomioon todistusten tarve kyseisten markkinoiden hallinnoinnin ja erityisesti kyseisten tuotteiden tuonnin ja viennin seurannan kannalta.
(144)
Jotta otetaan huomion unionin kansainväliset velvoitteet ja unionissa sovellettavat sosiaali-, ja ympäristöalaa sekä eläinten hyvinvointia koskevat vaatimukset, kaupan ja markkinoiden sekä tuonnin ja viennin kehityksen seurannan tarve, markkinoiden järkevän hallinnan tarve ja hallinnollisen rasituksen vähentämisen tarve, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat luetteloa tuotteista, joilta edellytetään tuonti- tai vientitodistusta, ja tapauksia ja tilanteita, joissa tuonti- tai vientitodistusta ei edellytetä.
(145)
Todistusjärjestelmän pääkohtien tarkentamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä säännöistä, jotka koskevat todistuksesta johtuvia oikeuksia ja velvollisuuksia, todistuksen oikeudellisia vaikutuksia ja tapauksia, joissa sovelletaan todistuksessa mainitun määrän tuonti- tai vientivelvollisuuden noudattamiseen liittyvää sallittua poikkeamaa tai joissa alkuperä on ilmoitettava; tuontitodistuksen myöntämistä tai vapaaseen liikkeeseen luovutusta, sillä sen edellytyksenä on muun muassa on tuotteiden alkuperän, aitouden ja laatuominaisuudet varmentavan, kolmannen maan tai elimen antaman asiakirjan esittäminen; todistuksen siirtämistä tai todistuksen siirtokelpoisuutta koskevia rajoituksia; hampun tuontitodistuksia koskevia lisäedellytyksiä ja jäsenvaltioiden välisen hallinnollisen avun periaatetta petosten ja sääntöjenvastaisuuksien estämiseksi tai selvittämiseksi; sekä tapauksia ja tilanteita, joissa vaaditaan tai ei vaadita vakuutta, jolla taataan tuotteiden tuominen tai vieminen todistuksen voimassaoloaikana.
(146)
WTO:n sopimusten ja kahdenvälisten sopimusten mukaisten maataloustuotteisiin sovellettavien tullien olennaiset seikat vahvistetaan yhteisessä tullitariffissa. Komissiolla olisi oltava valta toteuttaa tuontitullien yksityiskohtaista laskentaa koskevia toimenpiteitä kyseisten olennaisten seikkojen nojalla.
(147)
Eräiden tuotteiden tulohintajärjestelmä olisi säilytettävä. Tulohintajärjestelmän tehokkuuden varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat erän ilmoitetun hinnan todenperäisyyden tarkistamista kiinteää tuontiarvoa käyttäen, ja säätää edellytyksistä vakuuden asettamiseksi.
(148)
Tiettyjen maataloustuotteiden tuonnista unionin markkinoille aiheutuvien mahdollisten epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi tällaisten tuotteiden tuonnista olisi maksettava lisätulli, jos tietyt edellytykset täyttyvät.
(149)
On aiheellista avata ja hallinnoida tietyin edellytyksin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista tai muista säädöksistä johtuvia tuontitariffikiintiöitä. Tuontitariffikiintiöiden osalta käytettävässä hallinnointimenetelmässä olisi otettava asianmukaisesti huomioon unionin nykyiset ja tulevat tuotantoon, jalostukseen ja kulutusmarkkinoihin liittyvät hankintatarpeet toimitusten kilpailukykyä, varmuutta ja jatkuvuutta silmällä pitäen sekä tarve turvata näiden markkinoiden tasapaino.
(150)
Jotta toteutettaisiin Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen osana tehtyjen sopimusten mukaiset sitoumukset, jotka koskevat Espanjan 2 000 000 maissitonnin ja 300 000 durratonnin tuontitariffikiintiötä sekä Portugalin 500 000 maissitonnin tuontitariffikiintiötä, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan tarvittavat säännökset, jotka ovat tarpeen tariffikiintiötuonnin ja tarvittaessa kyseisten jäsenvaltioiden maksajavirastojen tuomien määrien julkisen varastoinnin toteuttamiseksi.
(151)
Jotta varmistetaan tasapuoliset mahdollisuudet käytettävissä olevien määrien osalta ja toimijoiden tasavertainen kohtelu tariffikiintiön osalta, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä sellaisten edellytysten ja kelpoisuusvaatimusten määrittelystä, jotka toimijan on täytettävä voidakseen jättää hakemuksen tariffikiintiössä; sellaisten sääntöjen vahvistamisesta, jotka koskevat oikeuksien siirtoa toimijoiden välillä ja tarvittaessa rajoituksia, jotka koskevat siirtoja tariffikiintiön hallinnoinnissa; joilla säädetään, että tariffikiintiöön osallistuminen edellyttää vakuuden asettamista; ja säädetään tarvittaessa kansainvälisessä sopimuksessa tai muussa säädöksessä vahvistettuun tariffikiintiöön sovellettavista mahdollisista erityispiirteistä, vaatimuksista tai rajoituksista.
(152)
Maataloustuotteet voivat tietyissä tapauksissa saada erityistuontikohtelun kolmansissa maissa, jos tuotteet noudattavat tiettyjä laatuominaisuuksia ja/tai hintaedellytyksiä. Hallinnollinen yhteistyö tuojana olevan kolmannen maan ja unionin viranomaisten välillä on tarpeen, jotta varmistettaisiin tällaisen järjestelmän moitteeton soveltaminen. Tämän vuoksi tuotteiden mukana olisi oltava unionissa myönnetty todistus.
(153)
Jotta voidaan varmistaa, että vientituotteet voivat tietyin edellytyksin saada erityiskohtelun tuonnissa kolmanteen maahan unionin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti tekemien kansainvälisten sopimusten nojalla, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joiden nojalla jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on annettava pyynnöstä ja asianmukaisten tarkastusten jälkeen asiakirja, jolla todistetaan edellytysten täyttyminen.
(154)
Jotta laittomat hamppuviljelmät eivät häiritsisi kuiduntuotantoon tarkoitetun hampun markkinoita, tässä asetuksessa olisi säädettävä hampun ja hampunsiementen tuonnin valvonnasta sen varmistamiseksi, että tällaiset tuotteet tarjoavat tietyt takeet niiden tetrahydrokannabinolipitoisuuden (THC) osalta. Lisäksi muiden kuin kylvämiseen tarkoitettujen hampunsiementen tuontiin olisi edelleenkin sovellettava valvontajärjestelmää, johon sisältyy asianomaisten tuojien lupajärjestelmä.
(155)
Koko unionissa noudatetaan humala-alan tuotteet kattavaa laatupolitiikkaa. Tuotujen tuotteiden osalta olisi tähän asetukseen sisällytettävä säännökset, joilla varmistetaan, että vain tuotteiden laadulliset vähimmäisominaisuudet täyttäviä tuotteita tuodaan. Hallinnollisen taakan keventämiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat edellytyksiä, joilla vastaavuustodistukseen ja pakkausmerkintöihin liittyviä velvollisuuksia ei sovellettaisi.
(156)
Unionilla on kolmansien maiden kanssa useita unionin markkinoille pääsyä koskevia etuuskohtelujärjestelmiä, joiden ansiosta nämä maat voivat viedä ruokosokeria unioniin edullisin ehdoin. Olisi säilytettävä tietyn ajan säännökset, jotka koskevat puhdistamoiden puhdistettavaksi tarkoitetun sokerin tarpeen arvioinnista ja tuontitodistusten varaamisesta tietyin ehdoin unionissa päätoimisina puhdistamoina pidettäville, tuodun raa'an ruokosokerin merkittävien määrien erikoistuneille käyttäjille. Jotta varmistetaan, että puhdistettavaksi tarkoitettu tuontisokeri puhdistetaan asianomaisten vaatimusten mukaisesti, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tuontijärjestelyjen toimintaan liittyvien määritelmien käyttöä; edellytyksiä ja kelpoisuusvaatimuksia, jotka toimijan on täytettävä voidakseen jättää tuontitodistushakemuksen, vakuuden asettaminen mukaan luettuna, sekä hallinnollisia seuraamuksia koskevia sääntöjä.
(157)
Tullijärjestelmä mahdollistaa luopumisen kaikista muista suojatoimenpiteistä unionin ulkorajoilla. Sisämarkkina- ja tullimekanismi voi kuitenkin poikkeuksellisissa olosuhteissa osoittautua riittämättömäksi. Unionin olisi tällöin voitava viipymättä toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta unionin markkinat eivät jäisi ilman suojaa mahdollisesti aiheutuvia häiriöitä vastaan. Tällaisten toimenpiteiden olisi oltava unionin kansainvälisten sitoumusten mukaisia.
(158)
on aiheellista säätää mahdollisuudesta keskeyttää sisäisen ja ulkoisen jalostusmenettelyn käyttö, jos tällainen menettely häiritsee tai todennäköisesti häiritsee unionin markkinoita.
(159)
Mahdollisuus myöntää kolmansiin maihin suuntautuvalle viennille unionin hintojen ja maailmanmarkkinahintojen väliseen erotukseen perustuvaa WTO-sitoumusten mukaista vientitukea olisi säilytettävä toimenpiteenä, joka voi koskea tiettyjä tuotteita, joihin sovelletaan tätä asetusta, kun sisämarkkinoiden olosuhteet kuuluvat vastaavat olosuhteita, jotka oikeuttavat poikkeukselliset toimenpiteet. Tuettuun vientiin olisi sovellettava arvoon ja määrään perustuvia rajoituksia, ja sen saatavilla olevan tuen tulisi olla nolla, tämän kuitenkaan vaikuttamatta poikkeuksellisten toimenpiteiden soveltamiseen.
(160)
Arvona ilmaistujen rajoitusten noudattaminen olisi vientitukia vahvistettaessa varmistettava valvomalla, että tuet maksetaan Euroopan maatalouden tukirahaston sääntöjen mukaisesti. Valvontaa olisi helpotettava vientitukien pakollisella ennakkovahvistuksella, samalla kun säädetään mahdollisuudesta eriytetyn vientituen osalta muuttaa ennalta vahvistettua määräpaikkaa sen maantieteellisen alueen sisällä, jolla sovelletaan yhtenäistä vientituen määrää. Jos määräpaikkaa muutetaan, olisi maksettava todelliseen määräpaikkaan sovellettavaa vientitukea siten, että enimmäismäärä on ennalta vahvistettuun määräpaikkaan sovellettava tuen määrä.
(161)
Määrällisten rajoitusten noudattaminen olisi varmistettava luotettavan ja tehokkaan seurantajärjestelmän avulla. Vientitukien myöntämisen edellytyksenä olisi tätä varten oltava vientitodistus. Vientitukia olisi myönnettävä käytettävissä olevien enimmäismäärien rajoissa kunkin tuotteen tilanteen mukaan. Kyseiseen sääntöön olisi sallittava poikkeuksia vain perussopimusten liitteeseen I kuulumattomien jalostettujen tuotteiden osalta, joihin ei sovelleta määrärajoituksia. Olisi säädettävä mahdollisuudesta poiketa hallintoa koskevien sääntöjen tiukasta noudattamisesta sellaisen tukea saavan viennin osalta, joka ei todennäköisesti ylitä vahvistettuja määriä.
(162)
Elävien nautaeläimien viennin tapauksessa vientitukia olisi myönnettävä ja maksettava vain, kun noudatetaan eläinten hyvinvointia ja erityisesti eläinten suojelua kuljetuksen aikana koskevassa unionin lainsäädännössä vahvistettuja säännöksiä.
(163)
Vientitukijärjestelmän moitteettoman toiminnan varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä velvoitteesta asettaa vakuus, jolla taataan, että toimijoiden velvollisuudet täytetään.
(164)
Toimijoiden ja viranomaisten hallinnollisen taakan keventämiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan kynnysarvot, joiden alittuessa vientitodistuksen myöntämistä tai esittämistä ei edellytetä, määritetään määräpaikat tai toimet, joiden osalta vientitodistuksen esittämisvelvollisuudesta vapauttaminen on perusteltua, ja sallitaan perustelluissa tapauksissa vientitodistusten myöntäminen jälkikäteen.
(165)
Sellaisten käytännön tilanteiden varalta, joissa vientitukiin on täysi tai osittainen tukikelpoisuus, ja jotta toimijat voisivat paremmin toimia vientitukihakemuksen jättöpäivän ja vientituen lopullisen maksamisen välisenä aikana, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä säännöistä, jotka koskevat jotakin muuta vientituelle määriteltyä päivämäärää; vientitukien ennakkomaksuja, myös vakuuden asettamista ja vapauttamista koskevia edellytyksiä; lisätodisteita silloin, kun on epäilyksiä tuotteiden todellisen määräpaikan suhteen, ja on mahdollisuus jälleentuontiin unionin tullialueelle; määräpaikkoja, joita pidetään unionista vientinä, ja vientitukikelpoisten määräpaikkojen sisällyttämistä unionin tullialueeseen.
(166)
Jotta voidaan varmistaa, että viejillä on tasavertainen pääsy perussopimusten liitteessä I lueteltujen tuotteiden ja niistä jalostettujen tuotteiden vientitukiin, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat tiettyjen maataloustuotteita koskevien sääntöjen soveltamista tuotteisiin, jotka viedään jalostettuina tavaroina.
(167)
Jotta varmistetaan, että vientitukia saavat tuotteet viedään unionin tullialueelta, ja estetään niiden mahdollinen paluu tullialueelle sekä kevennetään toimijoiden hallinnollista taakkaa vientituettujen tuotteiden määrämaahan saapumista koskevien todisteiden laatimisen ja toimittamisen osalta eriytetyn vientituen tapauksessa, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä säännöistä, jotka koskevat määräaikaa, jossa tuotteiden on poistuttava unionin tullialueelta, myös väliaikaisen uuden maahantulon aikaa; käsittelyjä, joita vientituetuille tuotteille saa tehdä kyseisenä ajanjaksona; todistetta määräpaikkaan saapumisesta eriytettyä vientitukea koskevaa kelpoisuutta varten; vientikynnyksiä ja edellytyksiä, joilla viejät voidaan vapauttaa tällaisen todisteen esittämisestä; sekä edellytyksiä, joilla riippumattomat kolmannet osapuolet hyväksyvät todisteen määräpaikkaan saapumisesta eriytettyä vientitukea sovellettaessa.
(168)
Jotta viejiä kannustettaisiin noudattamaan eläinten hyvinvointia koskevia edellytyksiä ja jotta toimivaltaiset viranomaiset voisivat tarkistaa vientitukiin liittyvien varojen moitteettoman käytön silloin kun niiden edellytyksenä on eläinten hyvinvointia koskevien vaatimusten noudattaminen, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat eläinten hyvinvointia koskevien vaatimusten noudattamista unionin tullialueen ulkopuolella, riippumattomien kolmansien osapuolten käyttö mukaan luettuna.
(169)
Jotta voidaan ottaa huomioon eri alojen erityispiirteet, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat toimijoihin ja vientitukikelpoisiin tuotteisiin sovellettavia erityisvaatimuksia ja -edellytyksiä ja kertoimien vahvistamista vientitukien laskemiseksi, tiettyjen viljasta saatavien alkoholipitoisten juomien kypsytysprosessi huomioon ottaen.
(170)
Kukkasipuleita koskevat vähimmäisvientihinnat eivät ole enää hyödyllisiä, ja ne olisi lakkautettava.
(171)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 42 artiklan mukaisesti maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan sovelletaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen kilpailumääräyksiä vain siltä osin kuin asiasta säädetään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja niissä määrättyä menettelyä noudattaen annetussa unionin lainsäädännössä.
(172)
Kun otetaan huomioon maatalousalan erityispiirteet ja sen riippuvuus koko elintarvikeketjun asianmukaisesta toiminnasta, mukaan luettuna kilpailusääntöjen tehokas soveltaminen kaikkiin siihen liittyviin koko elintarvikeketjun aloihin, jotka saattavat olla hyvin keskittyneitä, erityistä huomiota olisi kiinnitettävä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 42 artiklassa tarkoitettujen kilpailusääntöjen soveltamista koskevaan sääntöön. Tätä varten tarvitaan komission ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten välistä kiinteää yhteistyötä. Lisäksi tarvittaessa komission hyväksymät suuntaviivat ovat sopiva väline yritysten ja muiden sidosryhmien ohjeistamiseen.
(173)
Olisi säädettävä, että kilpailusääntöjä, jotka koskevat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklassa tarkoitettuja sopimuksia, päätöksiä ja menettelytapoja sekä määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä, sovelletaan maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan edellyttäen, että niiden soveltaminen vaaranna YMP:n tavoitteiden saavuttamista.
(174)
Sellaisten viljelijä- tai tuottajaorganisaatioiden tai niiden yhteenliittymienasemaan, jotka pyrkivät tuottamaan tai pitämään kaupan maataloustuotteitaan yhteisesti tai käyttämään yhteisiä tiloja, olisi sovellettava erityistä lähestymistapaa, jollei tällaisella yhteisellä toiminnalla estetä kilpailua tai vaaranneta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen39 artiklan tavoitteiden saavuttamista.
(175)
Rajoittamatta tiettyjen tuotteiden kuten suojatulla alkuperänimityksellä tai suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustetun juuston tai kinkun taikka viinin, johon sovelletaan tiettyä sääntökokonaisuutta, tarjonnan sääntelyä, toimialakohtaisten organisaatioiden tiettyyn toimintaan olisi sovellettava erityistä lähestymistapaa sillä edellytyksellä, ettei toiminta aiheuta markkinoiden lokeroitumista, haittaa yhteisen markkinajärjestelyn moitteetonta toimintaa, vääristä tai poista kilpailua, merkitse hintojen tai kiintiöiden vahvistamista eikä ole syrjivää.
(176)
Kansallisen tuen myöntäminen vaarantaisi sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan. Maataloustuotteisiin olisi sen vuoksi pääsääntöisesti sovellettava valtiontukea koskevia Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen määräyksiä. Sen estämättä tietyissä tilanteissa olisi sallittava poikkeuksia. Jos tällaisia poikkeuksia on olemassa, komission olisi voitava laatia luettelo nykyisistä, uusista tai ehdotetuista kansallisista tuista, antaa jäsenvaltioille aiheellisia huomautuksia ja ehdottaa sopivia toimenpiteitä.
(177)
Raivauspalkkiota ja eräisiin viinialan tukiohjelmiin liittyviä toimenpiteitä koskevissa säännöksissä ei kuitenkaan pitäisi sinänsä estää samaan tarkoitukseen myönnettäviä kansallisia tukia.
(178)
Suomen ja Ruotsin olisi edelleenkin myönnettävä kansallisia tukia porojen ja porotuotteiden tuotantoon ja kaupan pitämiseen kyseisen alan erityisen taloudellisen tilanteen vuoksi.
(179)
Suomessa sokerijuurikasta viljellään erityisissä maantieteellisissä ja ilmastollisissa oloissa, jotka sokeriuudistuksen yleisten vaikutusten ohella haittaavat tätä alaa. Kyseisen jäsenvaltion olisi sen vuoksi sallittava myöntää pysyvästi kansallisia tukia sokerijuurikkaan viljelijöilleen.
(180)
Jäsenvaltioiden olisi voitava maksaa kansallista tukea tämän direktiivin mukaisesti vahvistettujen mehiläishoitotoimenpiteiden yhteisrahoitusta varten sekä rakenteellisten tai luonnonolojen vuoksi epäedullisessa asemassa olevien mehiläistarhojen suojelua varten taikka talouskehitysohjelmien osana, tuotantoon tai kauppaan myönnettäviä kansallisia tukia lukuun ottamatta.
(181)
Jäsenvaltioiden, jotka osallistuvat kouluhedelmäjärjestelmään parantaakseen lasten elintarvikkeiden saantia, tulisi unionin tuen lisäksi voida myöntää kansallista tukea tuotteiden toimittamiseen ja tiettyjen asiaan liittyvien kustannusten kattamiseen.
(182)
Jotta perustelluissa kriisitapauksissa voitaisiin toimia myös siirtymäkauden päätyttyä, jäsenvaltioiden olisi voitava myöntää kansallisia tukia erityiseen tislaustoimenpiteeseen niin, että kokonaismäärärahat eivät ylitä 15:tä prosenttia jäsenvaltion kansallisessa tukiohjelmassa varattujen vuosittaisten määrärahojen vastaavasta arvosta. Tällaisista kansallisista tuista olisi ilmoitettava komissiolle, ja ne olisi hyväksyttävä ennen niiden myöntämistä.
(183)
Jäsenvaltioiden olisi voitava myöntää edelleenkin kansallisia pähkinätukia, kuten asetuksen (EY) N:o 73/2009 120 artiklassa nykyisin säädetään, jotta lievennettäisiin unionin aiemman pähkinätukijärjestelmän tuotannosta irrottamisen vaikutuksia. Koska mainittu asetus on kumottava, kyseisistä kansallisista tuista olisi selkeyden vuoksi säädettävä tässä asetuksessa.
(184)
Olisi säädettävä erityisistä interventiotoimenpiteistä, jotta voitaisiin reagoida tehokkaasti ja tarkoituksenmukaisesti markkinahäiriöiden uhkiin. Kyseisten toimenpiteiden soveltamisala olisi määriteltävä.
(185)
Jotta voitaisiin reagoida tehokkaasti ja tarkoituksenmukaisesti markkinahäiriöiden uhkiin, jotka johtuvat sisäisillä tai ulkoisilla markkinoilla esiintyvistä merkittävistä hintojen nousuista tai laskuista tai muista tapahtumista ja olosuhteista, joiden vuoksi markkinat vakavasti häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä, jolloin tilanne tai sen vaikutus markkinatilanteeseen todennäköisesti jatkuu tai pahenee entisestään, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä toimenpiteistä, jotka ovat tarpeen markkinatilanteen korjaamiseksi noudattaen kansainvälisistä sopimuksista johtuvia kaikkia velvoitteita ja edellyttäen, että kaikki muut tämän asetuksen nojalla käytettävissä olevat toimenpiteet vaikuttavat riittämättömiltä, mukaan luettuna tarvittaessa toimenpiteet, joilla laajennetaan tai muutetaan tässä asetuksessa säädettyjen muiden toimenpiteiden soveltamisalaa, kestoa tai muita näkökohtia tai joilla säädetään vientituista tai joilla keskeytetään tarvittaessa tuontitullit kokonaan tai osittain tiettyjen määrien tai kausien osalta.
(186)
Eläintautien leviämisen estämiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden soveltamisesta aiheutuvat vapaan liikkuvuuden rajoitukset voivat aiheuttaa hankaluuksia yhden tai useamman jäsenvaltion markkinoilla. Kokemus osoittaa, että vakavat markkinahäiriöt, kuten kulutuksen tai hintojen huomattava lasku, voivat johtua kansanterveyteen tai eläinten terveyteen kohdistuvien riskien aiheuttamasta kuluttajien luottamuksen menettämisestä. Kuluttajien luottamuksen menettämisestä johtuvat toimenpiteet olisi kokemuksen perusteella ulotettava koskemaan kasvituotteita.
(187)
Naudan- ja vasikanlihan, maidon ja maitotuotteiden, sianlihan, lampaan- ja vuohenlihan sekä munien ja siipikarjanlihan poikkeuksellisten markkinatukitoimenpiteiden olisi liityttävä suoraan terveys- ja eläinlääkintätoimenpiteisiin, jotka on hyväksytty tautien leviämisen estämiseksi. Ne olisi toteutettava jäsenvaltioiden pyynnöstä vakavien häiriöiden välttämiseksi markkinoilla.
(188)
Jotta voitaisiin reagoida tehokkaasti poikkeuksellisiin olosuhteisiin, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla laajennetaan tässä asetuksessa esitettyä niiden tuotteiden luetteloa, joiden osalta voidaan toteuttaa poikkeuksellisia tukitoimenpiteitä.
(189)
Komissiolle olisi annettava valtuudet toteuttaa tarvittavat toimenpiteet erityisten ongelmien ratkaisemiseksi hätätilanteissa.
(190)
Tehokkaalla ja vaikuttavalla reagoimisella markkinahäiriöiden uhkiin saattaa olla erityisen tärkeä merkitys maito-alalla. Tämä pätee myös erityisten ongelmien ratkaisemiseen hätätilanteissa. Tämän vuoksi on syytä korostaa, että erityisesti maitoalalla edellä mainituilla toimenpiteillä, joita komissio toteuttaa markkinahäiriöiden tapauksessa, mukaan luettuna markkinoiden epätasapaino, tai hätätilanteessa erityisten ongelmien ratkaisemiseksi, on aivan erityistä merkitystä.
(191)
Sellaisiin kausiin vastaamiseksi, joina markkinat ovat vakavasti epätasapainossa, poikkeuksellisina toimenpiteinä voidaan käyttää yksityisten toimijoiden kollektiivisten toimien tiettyjä erityisluokkia, joilla pyritään kyseisten alojen tasapainottamiseen tarkoin suojatoimenpitein, rajoituksin ja edellytyksin. Kun kyseiset toimet voisivat kuulua Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen101 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, komission olisi voitava säätää ajallisesti rajoitetusta poikkeuksesta. Tällaisilla toimilla olisi kuitenkin täydennettävä unionin toimia tässä asetuksessa esitettyjen julkisen intervention ja yksityisen varastoinnin tai poikkeuksellisten toimenpiteiden puitteissa eikä niillä saisi haitata sisämarkkinoiden toimintaa.
(192)
Yrityksiä, jäsenvaltioita tai kolmansia maita olisi voitava vaatia toimittamaan tiedonantoja tämän asetuksen soveltamiseksi, maataloustuotteiden markkinoiden seuraamiseksi, analysoimiseksi ja hallinnoimiseksi, markkinoiden avoimuuden varmistamiseksi sekä YMP:n toimenpiteiden moitteettoman toiminnan ja tarkistamisen, valvonnan, seurannan, arvioimisen ja tilintarkastamisen varmistamiseksi sekä kansainvälisissä sopimuksissa vahvistettujen vaatimusten noudattamiseksi, mukaan lukien kyseisten sopimusten mukaiset ilmoitusvaatimukset. Yhdenmukaistetun, virtaviivaistetun ja yksinkertaistetun lähestymistavan varmistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta toteuttaa kaikki tiedonantoihin liittyvät tarvittavat toimenpiteet. Komission olisi tällöin otettava huomioon tietotarpeet ja mahdollisten tietolähteiden välinen synergia.
(193)
Jotta voidaan varmistaa tietojärjestelmien eheys sekä toimitettavien asiakirjojen ja niihin liittyvien tietojen aitous ja luettavuus, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä ilmoitettavien tietojen luonteesta ja tyypistä; käsiteltävistä tietoryhmistä ja enimmäissäilytysajoista; käsittelyn tarkoituksesta erityisesti, kun tietoja julkaistaan ja siirretään kolmansiin maihin; oikeudesta päästä tietoihin tai saataville asetettavista tietojärjestelmistä, ja tietojen julkaisemisedellytyksistä.
(194)
Sovelletaan unionin oikeutta, joka koskee yksilöiden suojelua henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaata liikkuvuutta, erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston (10) direktiiviä 95/46/EY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston (11) asetusta (EY) N:o 45/2001.
(195)
Euroopan tietosuojavaltuutettua on kuultu ja hän on antanut lausunnon 14 päivänä joulukuuta 2011 (12).
(196)
Maatalousalan kriisivarauksesta olisi siirrettävä varoja asetuksen (EU) N:o 1306/2013 24 artiklassa ja Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen budjettikurista, budjettiyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta tehdyn toimielinten sopimuksen (13) 22 alakohdassa tarkoitettujen edellytysten ja menettelyn mukaisesti, ja olisi selvennettävä, että tämä asetus on sovellettava perussäädös.
(197)
Jotta siirtyminen asetuksessa (EY) N:o 1234/2007 säädetyistä järjestelyistä tässä asetuksessa säädettyihin järjestelyihin tapahtuisi joustavasti, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä tiettyjä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat yritysten saavutettujen oikeuksien ja oikeutettujen odotusten suojaamiseksi tarvittavien toimenpiteiden vahvistamista.
(198)
Kiireellisen menettelyn käyttö annettaessa delegoituja säädöksiä tämän asetuksen nojalla olisi varattava poikkeuksellisiin tapauksiin, joissa on erittäin kiireellisistä syistä välttämätöntä reagoida tehokkaasti ja tarkoituksenmukaisesti markkinahäiriöiden uhkiin tai joissa markkinahäiriöitä esiintyy. Kiireellisen menettelyn valinta olisi perusteltava, ja tapaukset, joissa kiireellistä menettelyä olisi käytettävä, olisi täsmennettävä.
(199)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Täytäntöönpanovaltaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (14) mukaisesti.
(200)
Tämän asetuksen täytäntöönpanosäädösten hyväksymiseen olisi käytettävä tarkastelumenettelyä, koska kyseiset säädökset liittyvät asetuksen (EU) N:o 182/2011 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuun yhteiseen maatalouspolitiikkaan. Kilpailuasioihin liittyvien tämän asetuksen täytäntöönpanosäädösten hyväksymiseen olisi kuitenkin käytettävä neuvoa-antavaa menettelyä, koska neuvoa-antavaa menettelyä käytetään yleisesti täytäntöönpanosäädösten hyväksymiseen kilpailulainsäädännön alalla.
(201)
Komission olisi hyväksyttävä välittömästi sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä, jos tämä on tarpeen asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa, jotka liittyvät unionin suojatoimenpiteiden toteuttamiseen, muuttamiseen tai kumoamiseen, jalostusmenettelyn taikka sisäisen tai ulkoisen jalostusmenettelyn käytön keskeyttämiseen ja reagoimiseen markkinatilanteeseen tarvittaessa välittömästi, ja erityisten ongelmien kiireelliseen ratkaisemiseen, jos tällainen välitön toiminta on ongelmien ratkaisemiseksi tarpeen.
(202)
Komissiolla olisi oltava valta antaa täytäntöönpanosäädöksiä asetusta (EU) N:o 182/2011 soveltamatta sellaisten tämän asetuksen mukaisten toimenpiteiden osalta, jotka edellyttävät nopeaa toimintaa tai koostuvat pelkästään yleisten säännösten soveltamisesta erityistilanteisiin ilman harkintavallan käyttöä.
(203)
Lisäksi komissiolla olisi oltava valta toteuttaa eräitä hallinto- tai johtotehtäviä, jotka eivät edellytä delegoitujen säädösten tai täytäntöönpanosäädösten hyväksymistä.
(204)
Tässä asetuksessa olisi säädettävä tietyistä Kroatiaa koskevista erityisistä säännöistä Kroatian liittymisasiakirjan (15) mukaisesti.
(205)
Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 mukaisesti useiden alakohtaisten toimenpiteiden voimassaoloaika päättyy kohtuullisen ajan kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 kumoamisen jälkeen asiaa koskevien säännösten soveltamista olisi jatkettava kyseisten järjestelmien voimassaolon päättymiseen asti.
(206)
Neuvoston asetus (ETY) N:o 922/72, joka koskee kasvatuskauden 1972/1973 silkkiäistoukkien tukea (16), on nyt vanhentunut; asetus (ETY) N:o 234/79, joka koskee yhteisen tullitariffin nimikkeistön mukautusmenettelyjä, on korvattu tällä asetuksella; neuvoston asetus (EY) N:o 1601/96, joka koskee tukea humala-alan tuottajille satovuodeksi 1995 (17), on väliaikainen toimenpide, joka luonteensa mukaisesti on nyt vanhentunut. Tiettyjen tuontiviinien tarjoamisen ja toimittamisen sallimisesta annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1037/2001 (18) on korvattu neuvoston päätöksellä 2006/232/EY (19) tehdyn Euroopan yhteisön ja Amerikan yhdysvaltojen välisen viinikauppasopimuksen määräyksillä, minkä vuoksi se on vanhentunut. Selkeyden ja oikeusvarmuuden vuoksi kyseiset asetukset olisi kumottava.
(207)
Eräät maito- ja maitotuotealan säännöt, jotka koskevat erityisesti sopimussuhteita ja neuvotteluja, suojatulla alkuperänimityksellä tai suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustetun juuston tarjonnan sääntelyä, ensiostajien ilmoituksia sekä tuottajaorganisaatioita, tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymiä ja toimialakohtaisia organisaatioita, ovat tulleet äskettäin voimaan ja ovat edelleen perusteltuja maitoalan markkinoiden nykyisen taloudellisen tilanteen ja toimitusketjun rakenteen kannalta. Sen vuoksi niitä olisi sovellettava kyseisellä alalla riittävän kauan (sekä ennen maitokiintiöiden lakkauttamista että sen jälkeen), jotta niiden kaikki vaikutukset toteutuisivat. Sääntöjen olisi siitä huolimatta oltava luonteeltaan tilapäisiä, ja niitä olisi arvioitava uudelleen. Komission olisi laadittava kertomukset, joissa se tarkastelee maitomarkkinoiden kehitystä ja erityisesti yhteistuotantosopimusten tekemiseksi tuottajille tarjottavia kannustimia ja joista ensimmäisen se toimittaa viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2014 ja toisen viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2018,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSA
JOHDANTOSÄÄNNÖKSET
1 artikla
Soveltamisala
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan yhteinen markkinajärjestely maataloustuotteille, joilla tarkoitetaan kaikkia perussopimusten liitteessä I lueteltuja tuotteita, lukuun ottamatta kalastus- ja vesiviljelytuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetuissa unionin säädöksissä määriteltyjä kalastus- ja vesiviljelytuotteita.
2. Edellä 1 kohdassa määritellyt maataloustuotteet jaetaan seuraaviin, liitteessä I olevassa vastaavassa osassa lueteltuihin aloihin:
a)
vilja, I osa;
b)
riisi, II osa;
c)
sokeri, III osa;
d)
kuivattu rehu, IV osa;
e)
siemenet, V osa;
f)
humala, VI osa;
g)
oliiviöljy ja syötäväksi tarkoitetut oliivit, VII osa;
h)
pellava ja hamppu, VIII osa;
i)
hedelmät ja vihannekset, IX osa;
j)
hedelmä- ja vihannesjalostetuotteet, X osa;
k)
banaanit, XI osa;
l)
viini, XII osa;
m)
elävät puut ja muut elävät kasvit, sipulit, juuret ja niiden kaltaiset tuotteet, leikkokukat ja leikkovihreä, XIII osa;
n)
tupakka, XIV osa;
o)
naudanliha, XV osa;
p)
maito ja maitotuotteet, XVI osa;
q)
sianliha, XVII osa;
r)
lampaan- ja vuohenliha, XVIII osa;
s)
munat, XIX osa;
t)
siipikarjanliha, XX osa;
u)
maatalousperäinen etyylialkoholi, XXI osa;
v)
mehiläistuotteet, XXII osa;
w)
silkkiäistoukat, XXIII osa;
x)
muut tuotteet, XXIV osa.
2 artikla
Yhteistä maatalouspolitiikkaa (YMP) koskevat yleiset säännökset
Tässä asetuksessa säädettyihin toimenpiteisiin sovelletaan asetusta (EU) N:o 1306/2013 ja sen nojalla annettuja säännöksiä.
3 artikla
Määritelmät
1. Tässä asetuksessa sovelletaan liitteessä II vahvistettuja tiettyjä aloja koskevia määritelmiä.
2. Liitteessä II olevan II osan B jaksossa esitettyjä määritelmiä sovelletaan ainoastaan sokerin markkinointivuoden 2016/2017 loppuun.
3. Tässä asetuksessa sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1306/2013, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1307/2013 (20) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1305/2013 (21) vahvistettuja määritelmiä, jollei tässä asetuksessa toisin säädetä.
4. Riisialan erityispiirteiden huomioon ottamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti liitteessä II olevassa I osassa esitettyjen riisialaa koskevien määritelmien muuttamiseksi siinä määrin kuin se on tarpeen määritelmien saattamiseksi ajan tasalle markkinakehityksen pohjalta.
5. Tässä asetuksessa
a)
tarkoitetaan 'vähemmän kehittyneillä alueilla' alueita, jotka on määritelty sellaisiksi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303 /2013 (22) 90 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa.
b)
tarkoitetaan 'luonnonkatastrofiin rinnastettavissa olevilla epäsuotuisilla sääoloilla' sellaisia sääoloja kuin hallaa, rakeita, jäätä, sadetta tai kuivuutta, jotka tuhoavat yli 30 prosenttia viljelijän edellisen kolmivuotiskauden tai edelliseen viisivuotiskauteen perustuvien kolmen vuoden keskimääräisestä vuosituotannosta, lukuun ottamatta korkeinta ja alinta määrää.
4 artikla
Maataloustuotteisiin käytettävän yhteisen tullitariffin nimikkeistön mukautukset
Yhteiseen nimikkeistöön tehtyjen muutosten huomioon ottamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti tämän asetuksen tuotteiden kuvauksen ja viittausten mukauttamiseksi yhdistetyn nimikkeistön nimikkeisiin ja alanimikkeisiin.
5 artikla
Riisin muuntokurssit
Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla:
a)
vahvistetaan riisin muuntokurssit jalostuksen eri vaiheissa, jalostuskustannukset ja sivutuotteiden arvon;
b)
hyväksytään kaikki riisin muuntokurssien soveltamista koskevat tarvittavat toimenpiteet.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
6 artikla
Markkinointivuodet
Vahvistetaan seuraavat markkinointivuodet:
a)
tietyn vuoden 1 päivästä tammikuuta 31 päivään joulukuuta hedelmä ja vihannesalalla, hedelmä- ja vihannesjalosteiden alalla ja banaanialalla;
b)
1 päivästä huhtikuuta seuraavan vuoden 31 päivään maaliskuuta kuivarehualalla ja silkkiäistoukka-alalla;
c)
1 päivästä heinäkuuta seuraavan vuoden 30 päivään kesäkuuta
i)
vilja-alalla;
ii)
siemenalalla;
iii)
oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alalla;
iv)
pellava- ja hamppualalla;
v)
maito- ja maitotuotealalla;
d)
1 päivästä elokuuta seuraavan vuoden 31 päivään heinäkuuta viinialalla;
e)
1 päivästä syyskuuta seuraavan vuoden 31 päivään elokuuta riisialalla;
f)
1 päivästä lokakuuta seuraavan vuoden 30 päivään syyskuuta sokerialalla.
7 artikla
Viitekynnys
1. Vahvistetaan seuraavat viitekynnykset:
a)
vilja-alalla 101,31 euroa tonnilta; viitehinta koskee purkamatonta varastoon toimitettua tuotetta tukkuportaassa;
b)
paddy- eli raakariisin osalta 150 euroa tonnilta vakiolaadulle sellaisena kuin se määritellään liitteessä III olevassa A kohdassa; viitehinta koskee purkamatonta varastoon toimitettua tuotetta tukkuportaassa;
c)
liitteessä III olevassa B kohdassa määritellyn vakiolaatuisen, pakkaamattoman sokerin osalta, vapaasti tehtaalla:
i)
valkoinen sokeri: 404,4 euroa/tonni;
ii)
raakasokeri: 335,2 euroa/tonni;
d)
naudanliha-alalla 2 224 euroa tonnilta urospuolisten nautojen laatu-/rasvaluokkaan R3 kuuluville ruhoille liitteessä IV olevassa A kohdassa tarkoitetun, vähintään kahdeksan kuukauden ikäisten unionin nautaeläinten ruhojen luokitteluasteikon mukaisesti;
e)
maito- ja maitotuotealalla:
i)
246,39 euroa 100 kilogrammalta voita;
ii)
169,80 euroa 100 kilogrammalta rasvatonta maitojauhetta;
f)
sianlihan osalta 1 509,39 euroa tonnilta sikojen vakiolaatuisille ruhoille, jotka on määritelty painon ja vähärasvaisen lihan osuuden perusteella liitteessä IV olevassa B kohdassa tarkoitetun, unionin sianruhojen luokitteluasteikon mukaisesti seuraavasti:
i)
ruhot, joiden paino on vähintään 60 kilogrammaa mutta alle 120 kilogrammaa: luokka E;
ii)
ruhot, joiden paino on vähintään 120 kilogrammaa mutta enintään 180 kilogrammaa: luokka R;
g)
oliiviöljyalalla:
i)
1 779 euroa tonnilta ekstra-neitsytoliiviöljyn osalta;
ii)
1 710 euroa tonnilta neitsytoliiviöljyn osalta;
iii)
1 524 euroa tonnilta sellaisen oliivilamppuöljyn osalta, jonka vapaiden happojen aste on kaksi; määrästä vähennetään 36,70 euroa tonnilta kutakin vapaiden happojen lisäastetta kohden.
2. Edellä 1 kohdassa säädetyt viitekynnykset on tarkistettava säännöllisesti objektiivisten kriteerien perusteella, nimittäin tuotannon kehityksen, tuotantokustannusten ja erityisesti tuotantopanosten ja markkinoiden kehityksen perusteella. Tarvittaessa viitekynnykset on päivitettävä tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen tuotannon ja markkinoiden kehityksen pohjalta.
II OSA
SISÄMARKKINAT
I OSASTO
MARKKINAINTERVENTIOT
I LUKU
Julkiset interventiot ja yksityisen varastoinnin tuki
1 Jakso
Julkista interventiota ja yksityisen varastoinnin tukea koskevat yleiset säännökset
8 artikla
Soveltamisala
Tässä luvussa vahvistetaan markkinainterventioita koskevat säännöt, jotka liittyvät
a)
julkiseen interventioon, jossa jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ostavat tuotteet ja varastoivat ne, kunnes ne poistetaan, ja
b)
tuen myöntämiseen yksityisten toimijoiden toteuttamaan tuotteiden varastointiin.
9 artikla
Tukikelpoisten tuotteiden alkuperä
Tuotteiden, joihin voidaan soveltaa julkisia interventio-ostoja tai joille voidaan myöntää yksityisen varastoinnin tukea, on oltava peräisin unionista. Lisäksi jos ne on saatu viljelykasveista, kyseisten viljelykasvien on oltava korjattu unionissa, ja jos ne on saatu maidosta, kyseisen maidon on oltava tuotettu unionissa.
10 artikla
Ruhojen luokittelua koskevat unionin asteikot
Ruhojen luokittelua koskevia unionin asteikkoja sovelletaan liitteessä IV olevan A kohdan mukaisesti naudanliha-alalla vähintään kahdeksan kuukauden ikäisten nautaeläinten ruhojen osalta ja liitteessä IV olevan B kohdan mukaisesti sianliha-alalla muiden sikojen kuin siitossikojen osalta.
Lampaan- ja vuohenliha-alalla jäsenvaltiot voivat soveltaa lampaanruhojen luokittelua koskevaa unionin asteikkoa liitteessä IV olevan C kohdan sääntöjen mukaisesti.
2 Jakso
Julkinen interventio
11 artikla
Julkiseen interventioon hyväksyttävät tuotteet
Julkista interventiota sovelletaan seuraaviin tuotteisiin tässä jaksossa säädetyin edellytyksin sekä komission 19 artiklan mukaisesti antamilla delegoiduilla säädöksillä ja 20 artiklan mukaisesti antamilla täytäntöönpanosäädöksillä mahdollisesti määrittämien ylimääräisten vaatimusten ja edellytysten mukaisesti:
a)
tavallinen vehnä, durumvehnä, ohra ja maissi;
b)
paddy- eli raakariisi;
c)
CN-koodien 0201 10 00 ja 0201 20 20-0201 20 50 tuore tai jäähdytetty naudanliha;
d)
hyväksytyssä yrityksessä suoraan ja yksinomaan lehmänmaidosta tuotetusta pastöroidusta kermasta suoraan ja yksinomaan unionissa tuotettu voi, jonka voirasvapitoisuus on vähintään 82 painoprosenttia ja vesipitoisuus enintään 16 painoprosenttia;
e)
ensiluokkainen rasvaton maitojauhe, joka on tehty hyväksytyssä yrityksessä unionissa sumutusmenetelmällä lehmänmaidosta ja jonka valkuaisainepitoisuus on vähintään 34,0 painoprosenttia rasvattomasta kuiva-aineesta.
12 artikla
Julkiset interventiojaksot
Julkinen interventio on mahdollista seuraavasti:
a)
tavallisen vehnän, durumvehnän, ohran ja maissin osalta 1 päivästä marraskuuta 31 päivään toukokuuta;
b)
paddy- eli raakariisin osalta 1 päivästä huhtikuuta 31 päivään heinäkuuta;
c)
naudanlihan osalta koko vuoden ajan;
d)
voin ja rasvattoman maitojauheen osalta 1 päivästä maaliskuuta 30 päivään syyskuuta.
13 artikla
Julkisen intervention aloittaminen ja lopettaminen
1. Edellä 11 artiklassa tarkoitettujen jaksojen aikana julkinen interventio
a)
on avoinna tavalliselle vehnälle, voille ja rasvattomalle maitojauheelle;
b)
voidaan avata durumvehnälle, ohralle, maissille ja paddy- eli raakariisille (mukaan lukien tietyt paddy- eli raakariisin lajikkeet tai tyypit) komission toimesta täytäntöönpanosäädöksillä markkinatilanteen sitä vaatiessa. Nämä täytäntöönpanosäännökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen;
c)
voidaan avata naudan- ja vasikanlihalle komission toimesta ilman 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn soveltamista hyväksytyillä täytäntöönpanosäädöksillä, jos liitteessä IV olevassa A kohdassa tarkoitetun, unionin nautaeläinten ruhojen luokitteluasteikon perusteella noteerattu keskimääräinen markkinahinta jossakin jäsenvaltiossa tai jonkin jäsenvaltion jollakin alueella on 20 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohdan mukaisesti määritetyn edustavan ajanjakson ajan alle 85 prosenttia 7 artiklan 1 kohdan d alakohdassa vahvistetusta viitehinnasta.
2. Komissio voi lopettaa naudan- ja vasikanliha-alan julkisen intervention hyväksytyillä täytäntöönpanosäädöksillä, jos tämän artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetyt edellytykset eivät 20 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohdan mukaisesti määritetyn edustavan ajanjakson aikana enää täyty. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään ilman 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn soveltamista.
14 artikla
Ostaminen kiinteään hintaan tai tarjouskilpailumenettelyllä
Jos julkinen interventio on 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti avoinna, neuvosto hyväksyy Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaisesti 11 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden ostohintojen vahvistamiseen liittyvät toimenpiteet sekä tarvittaessa määrällisten rajoitusten vahvistamiseen liittyvät toimenpiteet, kun ostaminen, tapahtuu kiinteään hintaan.
15 artikla
Julkiset interventiohinnat
1. Julkinen interventiohinta tarkoittaa
a)
hintaa, jolla tuotteet on ostettava julkisessa interventiossa silloin, kun se tapahtuu kiinteään hintaan; tai
b)
enimmäishintaa, jolla julkiseen interventioon hyväksytyt tuotteet voidaan ostaa silloin, kun se tapahtuu tarjouskilpailulla.
2. Neuvosto hyväksyy julkisen interventiohinnan tason sekä korotusten ja alennusten vahvistamiseen liittyvät toimenpiteet Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
16 artikla
Julkisesta interventiosta tapahtuvaa poistamista koskevat yleiset periaatteet
1. Julkisessa interventiossa ostetut tuotteet on poistettava siten, että
a)
vältetään markkinahäiriöt;
b)
varmistetaan tuotteiden tasapuolinen saanti ja ostajien tasapuolinen kohtelu; ja
c)
noudatetaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista johtuvia sitoumuksia.
2. Julkisessa interventiossa ostetut tuotteet voidaan poistaa asettamalla ne käytettäviksi asiaankuuluvissa unionin säädöksissä tarkoitetuille unionin vähävaraisimmille henkilöille suunnatussa elintarvikkeiden jakeluohjelmassa. Tällaisissa tapauksissa tuotteiden kirjanpitoarvon on tällaisessa tapauksessa vastattava tämän asetuksen 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua asiaankuuluvaa vahvistettua julkista interventiohintaa.
3. Komissio julkistaa vuosittain edellytykset, joiden mukaan julkisessa interventiossa ostetut tuotteet on myyty edellisenä vuonna.
3 Jakso
Yksityisen varastoinnin tuki
17 artikla
Tukikelpoiset tuotteet
Seuraavien tuotteiden yksityiseen varastointiin voidaan myöntää tukea tässä jaksossa säädetyin edellytyksin sekä komission 18 artiklan 1 kohdan tai 19 artiklan mukaisesti antamilla delegoiduilla säädöksillä ja 18 artiklan 2 kohdan taikka 20 artiklan mukaisesti antamilla täytäntöönpanosäädöksillä hyväksymien lisävaatimusten ja -edellytysten mukaisesti:
a)
valkoinen sokeri;
b)
oliiviöljy;
c)
pellavakuitu;
d)
vähintään kahdeksan kuukauden ikäisten nautaeläinten tuore tai jäähdytetty liha;
e)
suoraan ja yksinomaan lehmänmaidosta saadusta kermasta valmistettu voi;
f)
juusto;
g)
lehmänmaidosta valmistettu rasvaton maitojauhe;
h)
sianliha;
i)
lampaan- ja vuohenliha.
Ensimmäisen kohdan f alakohtaa sovelletaan ainoastaan asetuksen (EY) N:o 1151/2012 mukaisella suojatulla alkuperänimityksellä tai suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettuun juustoon, jota on varastoitu mainitun asetuksen 7 artiklassa tarkoitetussa tuotteen tuote-eritelmässä mainittua kypsytysaikaa pidempään ja/tai kypsytysajan, joka osaltaan lisää juuston arvoa.
18 artikla
Tuen myöntämisedellytykset
1. Markkinoiden avoimuuden takaamiseksi siirretään komissiolle valta antaa tarvittaessa markkinoiden avoimuuden takaamiseksi delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti sellaisten edellytysten vahvistamiseksi, joiden mukaisesti se voi päättää myöntää yksityisen varastoinnin tukea 17 artiklassa luetelluille tuotteille ottaen huomioon:
a)
asianomaisten tuotteiden osalta tilastoidut keskimääräiset unionin markkinahinnat, viitekynnykset ja tuotantokustannukset; ja/tai
b)
tarve reagoida nopeasti erityisen vaikeaan markkinatilanteeseen tai alan taloudelliseen kehitykseen, jotka vaikuttavat merkittävällä tavalla kielteisesti alan marginaaleihin.
2. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla:
a)
myönnetään yksityisen varastoinnin tukea 17 artiklassa luetelluille tuotteille ottaen huomioon tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut edellytykset;
b)
rajoitetaan yksityisen varastoinnin tuen myöntämistä.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
3. Neuvosto hyväksyy 17 artiklan mukaisen yksityisen varastoinnin tuen määrän vahvistamiseen liittyvät toimenpiteet Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
4 Jakso
Julkista interventiota ja yksityisen varastoinnin tukea koskevat yhteiset säännökset
19 artikla
Siirretty säädösvalta
1. Sen varmistamiseksi, että julkisessa interventiossa ostettavat tai yksityisen varastoinnin tuen piiriin kuuluvat tuotteet soveltuvat pitkän aikavälin varastointiin ja ovat laadultaan aitoja, virheettömiä ja myyntikelpoisia, sekä eri alojen erityisominaisuuksien ottamiseksi huomioon tavoitteena varmistaa julkisen intervention ja yksityisen varastoinnin kustannustehokas toiminta, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti vaatimuksista ja edellytyksistä, jotka kyseisten tuotteiden on täytettävä tässä asetuksessa säädettyjen vaatimusten lisäksi. Kyseisten vaatimusten ja edellytysten tavoitteena on varmistaa ostettujen ja varastoitujen tuotteiden
a)
laatu niiden laadullisten ominaisuuksien, laaturyhmien, laatuluokkien, luokkien, ominaispiirteiden ja iän osalta;
b)
tukikelpoisuus niiden määrien, pakkausten, merkinnät mukaan luettuina, säilytyksen, aikaisempien varastointisopimusten, yritysten hyväksynnän sekä tuotteita koskevan sen vaiheen osalta, johon julkista interventiohintaa ja yksityisen varastoinnin tukea sovelletaan.
2. Vilja- ja paddy- eli raakariisialojen erityispiirteiden huomioon ottamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti laatuvaatimusten vahvistamisesta tavallisen vehnän, durumvehnän, ohran, maissin ja paddy- eli raakariisin interventio-ostojen ja -myyntien osalta.
3. Jotta varmistetaan asianmukainen varastointikapasiteetti ja julkisen interventiojärjestelmän tehokkuus kustannustehokkuuden, jakelun ja toimijoiden pääsyn osalta ja jotta pidetään huoli julkisessa interventiossa ostettavien varastointijakson lopussa poistettavien tuotteiden laadusta, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti seuraavista:
a)
vaatimukset, jotka julkisen intervention alaisten kaikkien tuotteiden varastointipaikkojen on täytettävä;
b)
säännöt tuotteiden varastoinnista niistä vastuussa olevassa jäsenvaltiossa tai sen ulkopuolella ja tällaisten tuotteiden kohteluun tullien ja minkä tahansa YMP:n mukaisesti myönnettävän tai kannettavan määrän suhteen.
4. Sen varmistamiseksi, että yksityisen varastoinnin tuella saadaan toivottu markkinavaikutus, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti seuraavista:
a)
säännöt ja edellytykset, joita on sovellettava, jos varastoitu määrä on sopimuksen alaista määrää pienempi;
b)
edellytykset tällaisen tuen ennakon myöntämiselle;
c)
edellytykset, joiden nojalla voidaan päättää yksityisten varastointisopimusten kattamien tuotteiden saattamisesta uudelleen markkinoille tai poistamisesta.
5. Julkisen intervention ja yksityisen varastoinnin tuen järjestelmien moitteettoman toiminnan varmistamiseksi siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa
a)
säädetään tavaroiden tasapuolisen saannin ja toimijoiden tasapuolisen kohtelun varmistavien tarjouskilpailumenettelyjen käytöstä;
b)
vahvistetaan lisäedellytykset, jotka toimijoiden on täytettävä, jotta helpotetaan järjestelmän tehokasta hallinnointia ja valvontaa jäsenvaltioiden ja toimijoiden kannalta;
c)
vahvistetaan velvoite asettaa vakuus, jolla taataan, että toimijoiden velvollisuudet täytetään.
6. Jotta otettaisiin huomioon tekninen kehitys ja 10 artiklassa tarkoitettujen alojen tarpeet sekä tarve yhtenäistää eri tuotteiden tarjontamuodot markkinoiden avoimuuden ja hintojen seurannan parantamiseksi sekä markkinoiden interventiotoimenpiteiden soveltamiseksi, siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla;
a)
mukautetaan ja päivitetään liitteessä IV vahvistettuja säännöksiä, jotka koskevat unionin asteikkoja ruhojen luokittelua, tunnistamista ja tarjontamuotoa varten;
b)
vahvistetaan täydentäviä säännöksiä, jotka koskevat ruhojen luokittelua, pätevien luokittelijoiden suorittama luokittelu mukaan luettuna, kokoluokittelua, automaattiset luokittelutekniikat mukaan luettuina, tunnistamista, punnitsemista ja merkintöjä sekä unionin keskihintojen laskemista ja kyseisten hintojen laskemisessa käytettyjä painotuskertoimia;
c)
vahvistetaan säännöksiin poikkeuksia ja erityisiä poikkeuksia, joita jäsenvaltiot voivat myöntää teurastamoille, joissa teurastetaan vain vähän nautaeläimiä, sekä asianomaisia tuotteita koskevia lisäsäännöksiä, mukaan lukien säännökset, jotka koskevat naudanliha-alalla lihakkuusluokkia ja rasvaisuutta, ja muut säännökset, jotka koskevat lampaanliha-alalla painoa, lihan väriä ja rasvaisuutta sekä kevyiden karitsojen luokitteluperusteita;
d)
annetaan jäsenvaltioille lupa olla soveltamatta sianruhojen luokitteluasteikkoa ja käyttää painon ja vähärasvaisen lihan osuuden lisäksi muita arviointiperusteita tai säätää poikkeuksia kyseiseen asteikkoon.
20 artikla
Täytäntöönpanovallan käyttäminen tarkastelumenettelyä noudattaen
Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tarvittavat toimenpiteet tämän luvun yhdenmukaiseksi soveltamiseksi. Nämä toimenpiteet voivat koskea erityisesti seuraavia seikkoja:
a)
toimijan maksettavaksi jäävät kustannukset, kun julkiseen interventioon toimitetut tuotteet eivät täytä vähimmäislaatuvaatimuksia;
b)
vähimmäisvarastointikapasiteetin vahvistaminen interventiovarastoille;
c)
edustavat ajanjaksot, markkinat ja markkinahinnat, jotka ovat tarpeen tämän luvun soveltamiseksi;
d)
julkisessa interventiossa ostettavien tuotteiden toimitus, tarjoajan vastuulla olevat kuljetuskustannukset, maksajavirastojen toteuttama tuotteiden haltuunotto ja maksaminen;
e)
luuttomaksi leikkaamiseen liittyvät eri toimet naudanliha-alalla;
f)
tuotteiden pakkaamista, kaupan pitämistä ja pakkausmerkintöjä koskevat järjestelyt;
g)
tässä luvussa tarkoitettujen voin ja rasvattoman maitojauheen tuotantolaitosten hyväksymismenettelyt;
h)
lupa varastointiin sen jäsenvaltion alueen ulkopuolella, jossa tuotteet on ostettu ja varastoitu;
i)
julkisessa interventiossa ostettujen tuotteiden myynti tai poistaminen liittyen erityisesti myyntihintoihin, varastosta poistamisen edellytyksiin ja varastosta poistettujen tuotteiden myöhempään käyttöön tai määräpaikkaan, mukaan lukien sellaisia tuotteita koskevat menettelyt, jotka on asetettu käytettäviksi 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa ohjelmassa, mukaan lukien jäsenvaltioiden väliset siirrot;
j)
julkisessa interventiossa ostettavien tuotteiden osalta säännökset, jotka liittyvät jäsenvaltioiden mahdollisuuteen myydä omalla vastuullaan varastoihin jääneet pienet määrät tai sellaiset määrät, joita ei ole mahdollista pakata uudelleen tai joiden laatu on heikentynyt;
k)
yksityisen varastoinnin osalta jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen ja hakijoiden välisten sopimusten tekeminen ja sisältö;
l)
tuotteiden yksityiseen varastointiin asettaminen ja siinä pitäminen sekä niiden poistaminen varastosta;
m)
yksityisen varastoinnin kesto ja säännökset, joita on noudatettava sopimuksissa mainittuja aikoja lyhennettäessä tai pidennettäessä;
n)
menettelyt, joita noudatetaan kiinteään hintaan tapahtuvissa ostoissa, myös vakuuden asettamisessa sekä vakuuden määrän osalta, tai yksityisen varastoinnin etukäteen vahvistetun tuen myöntämisessä;
o)
tarjouskilpailumenettelyjen käyttö sekä julkisen intervention että yksityisen varastoinnin yhteydessä erityisesti seuraavien seikkojen osalta:
i)
tarjousten jättäminen ja hakemuksen tai tarjouksen kattama vähimmäismäärä;
ii)
vakuuden asettamisessa noudatettavat menettelyt sekä vakuuden määrä; ja
iii)
tarjousten valinta varmistaen, että etusijalle asetetaan unionille edullisimmat tarjoukset, kuitenkin siten, että sopimus voidaan jättää tekemättä.
p)
naudan-, sian- ja lampaanruhoihin sovellettavien unionin luokitteluasteikkojen täytäntöönpano;
q)
markkinahintojen vahvistamista varten muunlainen ruhojen ja puoliruhojen tarjontamuoto kuin se, joka vahvistetaan liitteessä IV olevan A osan IV kohdassa;
r)
jäsenvaltioiden soveltamat korjauskertoimet, joita käytetään erilaiselle naudan- ja lampaanruhojen tarjontamuodolle, jos vakiotarjontamuotoa ei käytetä;
s)
käytännön järjestelyt, joita noudatetaan luokiteltujen ruhojen merkinnässä ja joiden avulla komissio laskee naudan-, sian- ja lampaanruhojen painotetun unionin keskihinnan;
t)
luvan antaminen jäsenvaltioille säätää alueellaan teurastettujen sikojen osalta liitteessä IV olevasta B osan III kohdasta poikkeavasta sianruhojen tarjontamuodosta, jos jokin seuraavista edellytyksistä täyttyy:
i)
niiden alueella tavanomaisesti noudatettu kauppatapa eroaa liitteessä IV olevan B osan III kohdan ensimmäisessä alakohdassa määritellystä vakiotarjontamuodosta;
ii)
se on oikeutettua teknisten vaatimusten vuoksi;
iii)
ruhoista on poistettu nahka yhdenmukaisesti;
u)
säännökset komission asiantuntijoista ja jäsenvaltioiden nimeämistä asiantuntijoista koostuvan unionin komitean toteuttamasta, ruhoihin jäsenvaltioissa sovellettavan luokittelun uudelleentarkastelusta paikan päällä sen varmistamiseksi, että ruhot luokitellaan tarkasti ja luotettavasti. Kyseisten säännösten mukaan unioni vastaa uudelleentarkastelusta aiheutuvista kustannuksista.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
21 artikla
Muu täytäntöönpanovalta
Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädökset luvan antamiseksi jäsenvaltioille käyttää liitteessä IV olevan C osan III kohdasta poiketen ruhopainoltaan alle 13 kilogramman painoisten karitsojen luokittelussa seuraavia ominaisuuksia:
a)
ruhon paino;
b)
lihan väri;
c)
rasvaisuus.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään noudattamatta 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä.
II LUKU
Tukijärjestelmät
1 Jakso
Elintarvikkeiden saantia parantavat järjestelmät
22 artikla
Kohderyhmä
Tukiohjelmat, joilla pyritään parantamaan maataloustuotteiden jakelua ja lasten ruokailutottumuksia, on suunnattu lapsille, jotka käyvät säännöllisesti jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten hallinnoimissa tai tunnustamissa päiväkodeissa, esikouluissa ja ensimmäisen ja toisen asteen oppilaitoksissa.
1 Alajakso
Kouluhedelmä- ja kouluvihannesjärjestelmät
23 artikla
Tuki hedelmien ja vihannesten, hedelmä- ja vihannesjalosteiden sekä banaanituotteiden toimittamiseen lapsille
1. Unionin tukea myönnetään
a)
hedelmä- ja vihannesalan, hedelmä- ja vihannesjalostealan sekä banaanialan tuotteiden toimittamiseen lapsille 22 artiklassa tarkoitettuihin laitoksiin; ja
b)
eräisiin asiaan liittyviin logistiikka-, jakelu-, laitteisto-, mainonta-, seuranta- ja arviointikustannuksiin sekä liitännäistoimenpiteisiin.
2. Jäsenvaltioiden, jotka haluavat osallistua ohjelmaan, on laadittava etukäteen sen täytäntöönpanoa varten kansallisen tai alueellisen tason strategia. Niiden on myös säädettävä liitännäistoimenpiteistä, jotka voivat käsittää tietoja toimista, joilla parannetaan tietämystä terveellisestä ruokavaliosta, paikallisista elintarvikeketjuista ja ruoan haaskaamisen välttämisestä ja jotka ovat tarpeen ohjelman tehokkuuden kannalta.
3. Jäsenvaltioiden on strategioitaan laatiessaan laadittava luettelo hedelmä- ja vihannesalan, hedelmä- ja vihannesjalostealan sekä banaanialan tuotteista, jotka voivat saada tukea niiden järjestelmistä. Luetteloon ei saa sisällyttää liitteessä V lueteltuja tuotteita.
Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, kuten silloin, kun jäsenvaltio haluaa varmistaa järjestelmässään laajan tuotevalikoiman tai tehdä siitä houkuttelevamman, sen strategiassa voidaan kuitenkin vahvistaa, että tällaiset tuotteet voivat olla tukikelpoisia, jos mainitussa liitteessä tarkoitettuja aineita on lisätty vain rajoitetusti.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden toimivaltaiset terveysviranomaiset hyväksyvät niitä tuotteita koskevan luettelon, jotka ovat tukikelpoisia niiden kouluhedelmäjärjestelmässä.
Jäsenvaltioiden on valittava tuotteensa sellaisten objektiivisten kriteerien perusteella, joihin voivat kuulua terveys- ja ympäristöhyödyt sekä kausiluonteisuus, vaihtelevuus tai tuotteiden saatavuus, mikä antaa etusijan, niin pitkälle kuin se on mahdollista toteuttaa, unionista peräisin oleville tuotteille, ja erityisesti paikallisille tuotteille, paikallisille markkinoille, lyhyille toimitusketjuille tai ympäristöhyödyille.
4. Neuvosto hyväksyy 1 kohdassa tarkoitetun unionin tuen vahvistamiseen liittyvät toimenpiteet Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu unionin tuki jaetaan kullekin jäsenvaltiolle objektiivisin perustein sen mukaan, mikä on 6-10-vuotiaiden lasten osuus jäsenvaltiossa.
Järjestelmään osallistuvien jäsenvaltioiden on haettava unionin tukea vuosittain 2 kohdassa tarkoitetun strategiansa perusteella.
Neuvosto hyväksyy Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimenpiteet, jotka liittyvät unionin tuen vähimmäismäärän vahvistamiseen kullekin järjestelmään osallistuvalle jäsenvaltiolle ja tuen ohjeelliseen ja lopulliseen jakamiseen jäsenvaltioille.
6. Edellä 1 kohdassa säädettyä unionin tukea ei saa käyttää korvaamaan hedelmä- ja vihannestuotteita, hedelmä- ja vihannesjalosteita sekä banaanituotteita toimittavien olemassa olevien kansallisten kouluhedelmäjärjestelmien tai muiden tällaisia tuotteita sisältävien koulujakelujärjestelmien rahoitusta.
Jos jäsenvaltiolla kuitenkin on jo järjestelmä, joka olisi tämän artiklan nojalla oikeutettu unionin tukeen, ja se aikoo laajentaa tai tehostaa sitä muun muassa järjestelmän kohderyhmän, keston tai tukikelpoisten tuotteiden osalta, unionin tukea voidaan myöntää edellyttäen, että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaisesti asetettuja rajoja noudatetaan unionin tuen koko kansallisesta rahoitusosuudesta muodostaman osuuden osalta. Tällaisessa tapauksessa jäsenvaltion on ilmoitettava täytäntöönpanostrategiassaan, miten se aikoo laajentaa tai tehostaa järjestelmäänsä.
7. Jäsenvaltiot voivat myöntää unionin tuen lisäksi kansallista tukea 217 artiklan mukaisesti.
8. Unionin kouluhedelmä- ja kouluvihannesjärjestelmä ei saa rajoittaa unionin lainsäädännön mukaisten erillisten kansallisten kouluhedelmä- ja kouluvihannesjärjestelmien soveltamista.
9. Unioni voi asetuksen (EU) N:o 1306/2013 6 artiklan mukaisesti rahoittaa myös tiedotus-, seuranta- ja arviointitoimenpiteitä, jotka liittyvät kouluhedelmä- ja kouluvihannesjärjestelmään, mukaan lukien toimet, joilla pyritään tiedottamaan siitä yleisölle, sekä asiaan liittyviä verkottumistoimenpiteitä.
10. Ohjelmaan osallistuvien jäsenvaltioiden on elintarvikkeiden jakelupaikoissa julkistettava tukiohjelmaan osallistumisensa ja tiedotettava unionin antamasta tuesta.
24 artikla
Siirretty säädösvalta
1. Lasten terveellisten ruokailutottumusten edistämiseksi ja sen varmistamiseksi, että tuki kohdistetaan 22 artiklassa tarkoitettuun kohderyhmään, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti säännöistä, jotka koskevat seuraavia:
a)
lisäperusteet, joita jäsenvaltioiden on noudatettava tuen kohdistamisessa;
b)
jäsenvaltioiden suorittama tuen hakijoiden hyväksyminen ja valinta;
c)
kansallisten ja alueellisten strategioiden laadinta sekä liitännäistoimenpiteet.
2. Unionin varojen tehokkaan ja vaikuttavan käytön varmistamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti
a)
menetelmästä, jolla 23 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu ohjeellisesti jaettu tuki jaetaan uudelleen jäsenvaltioiden kesken vastaanotettujen tukipyyntöjen perusteella;
b)
jäsenvaltioiden strategioihin kuuluvista kustannuksista, jotka ovat kelpoisia unionin tukeen, ja […] mahdollisuudesta vahvistaa erityisille kustannuksille enimmäismäärä;
c)
jäsenvaltioiden velvoitteesta seurata ja arvioida kouluhedelmä- ja kouluvihannesjärjestelmiensä toimivuutta.
3. Järjestelmää koskevan tietoisuuden edistämiseksi siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa vaaditaan kouluhedelmä- ja kouluvihannesjärjestelmää soveltavia jäsenvaltioita tiedottamaan unionin antamasta tuesta.
25 artikla
Täytäntöönpanovallan käyttäminen tarkastelumenettelyä noudattaen
Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tarvittavat toimenpiteet, jotka koskevat tämän alajakson soveltamista, mukaan lukien
a)
tietoja, joiden on sisällyttävä jäsenvaltioiden strategioihin;
b)
tukihakemuksia ja maksuja;
c)
järjestelmän julkistamiseen liittyviä menetelmiä sekä siihen liittyviä verkottumistoimenpiteitä;
d)
unionin kouluhedelmäjärjestelmään osallistuvien jäsenvaltioiden esittämien seuranta- ja arviointikertomusten toimittamista, muotoa ja sisältöä.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2 Alajakso
Koulumaitojärjestelmä
26 artikla
Tuki maidon ja maitotuotteiden toimittamiseen lapsille
1. Unionin tukea myönnetään CN-koodeihin 0401, 0403, 0404 90 ja 0406 tai CN-koodiin 2202 90 kuuluvien tiettyjen maitotuotteiden ja jalostettujen maitotuotteiden toimittamiseen lapsille 22 artiklassa tarkoitettuihin kouluihin.
2. Jäsenvaltioiden, jotka haluavat osallistua järjestelmään, on laadittava 1 päivästä elokuuta 2015 etukäteen sen täytäntöönpanoa varten kansallinen tai alueellinen strategia. Ne voivat myös säätää liitännäistoimenpiteistä, jotka voivat käsittää tietoja toimista, joilla parannetaan tietämystä terveellisestä ruokavaliosta, paikallisista elintarvikeketjuista ja ruoan haaskaamisen välttämisestä ja jotka ovat tarpeen ohjelman tehokkuuden kannalta.
3. Jäsenvaltion on strategiaansa laatiessaan laadittava luettelo maidosta ja maitotuotteista, jotka voivat saada tukea sen ohjelmasta, komission 27 artiklan nojalla hyväksymien sääntöjen mukaisesti.
4. Lukuun ottamatta aterioiden ilmaisjakelua lapsille kouluihin edellä 1 kohdassa tarkoitettua unionin tukea ei saa käyttää korvaamaan olemassa olevien kansallisten maito- ja maitotuoteohjelmien tai muiden maitoa tai maitotuotteita sisältävien koulujakeluohjelmien rahoitusta. Jos jäsenvaltiolla kuitenkin on jo ohjelma, joka olisi tämän artiklan nojalla oikeutettu unionin tukeen, ja se aikoo laajentaa tai tehostaa sitä muun muassa ohjelman kohderyhmän, keston tai tukikelpoisten tuotteiden osalta, unionin tukea voidaan myöntää. Tällaisessa tapauksessa jäsenvaltion on ilmoitettava täytäntöönpanostrategiassaan, miten se aikoo laajentaa tai tehostaa järjestelmäänsä.
5. Jäsenvaltiot voivat myöntää unionin tuen lisäksi kansallista tukea 217 artiklan mukaisesti.
6. Unionin maito- ja maitotuoteohjelma ei saa rajoittaa unionin lainsäädännön mukaisten maidon ja maitotuotteiden kulutusta edistävien erillisten kansallisten maito- ja maitotuoteohjelmien soveltamista.
7. Neuvosto hyväksyy kaikelle maidolle ja maitotuotteille myönnettävän unionin tuen ja 1 kohdassa tarkoitetun unionin tukeen kelpoisen enimmäismäärän vahvistamiseen liittyvät toimenpiteet Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
8. Ohjelmaan osallistuvien jäsenvaltioiden on elintarvikkeiden jakelupaikoissa julkistettava tukiohjelmaan osallistumisensa ja tiedotettava unionin antamasta tuesta.
27 artikla
Siirretty säädösvalta
1. Maitotuotteiden kulutustottumusten kehityksen, maitotuotteiden markkinoiden innovaatioiden ja kehityksen, tuotteiden saatavuuden unionin eri markkinoilla sekä ravitsemuksellisten näkökohtien huomioon ottamiseksi siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa määritellään
a)
tuotteet, joille voidaan myöntää tukea kyseisestä ohjelmasta, 26 artiklan 1 kohdan säännösten mukaisesti ja ottaen huomioon ravitsemusnäkökohdat;
b)
niiden kansallisten tai alueellisten strategioiden laatiminen, joita jäsenvaltioiden on laadittava tukea saadakseen, tarvittaessa liitännäistoimenpiteet mukaan lukien; ja
c)
seurannan ja arvioinnin kannalta tarpeelliset toimenpiteet.
2. Unionin tuen tehokkaan ja vaikuttavan käytön varmistamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti
a)
säännöistä, jotka koskevat tuensaajien ja hakijoiden kelpoisuutta;
b)
vaatimuksesta, että hakijoiden on oltava jäsenvaltioiden hyväksymiä;
c)
tukea saavien maitotuotteiden mahdollisesta käytöstä aterioiden valmistuksessa kouluissa.
3. Sen varmistamiseksi, että tuen hakijat noudattavat velvollisuuksiaan, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan vakuuden asettamisesta, jos tuesta maksetaan ennakko.
4. Tukijärjestelmästä tiedottamiseksi siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa vahvistetaan edellytykset, joiden mukaan jäsenvaltioiden on määrä julkistaa tukiohjelmaan osallistumisensa ja tiedottaa unionin antamasta tuesta.
5. Jotta varmistetaan, että tuki huomioidaan hinnassa, jolla tuotteet ovat järjestelmässä saatavilla, siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan säännöt, jotka koskevat hintaseurannan käyttöönottoa järjestelmässä.
28 artikla
Täytäntöönpanovallan käyttäminen tarkastelumenettelyä noudattaen
Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tarvittavat toimenpiteet, jotka koskevat tämän alajakson soveltamista, mukaan lukien
a)
menettelyjä, joilla varmistetaan tukikelpoisen enimmäismäärän noudattaminen;
b)
vakuuden asettamismenettelyä ja määrää, jos maksetaan ennakko;
c)
tietoja, jotka on toimitettava jäsenvaltioille hakijoiden hyväksymistä, tukihakemuksia ja maksuja varten;
d)
järjestelmästä tiedottamiseen liittyviä menetelmiä;
e)
edellä olevan 27 artiklan 5 kohdan mukaisen hintaseurannan hallinnointia.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2 Jakso
Tuki oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alalla
29 artikla
Oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alaa tukevat ohjelmat
1. Unioni rahoittaa 152 artiklan mukaisesti hyväksyttyjen tuottajaorganisaatioiden, 156 artiklan mukaisesti hyväksyttyjen tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymien tai 157 artiklan mukaisesti hyväksyttyjen toimialakohtaisten organisaatioiden kolmivuotisia toimintaohjelmia yhdellä tai useammalla seuraavista aloista:
a)
oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alan markkinoiden seuranta ja hallinnointi;
b)
oliivinviljelyn ympäristövaikutusten parantaminen;
c)
oliivinviljelyn kilpailukyvyn parantaminen nykyaikaistamisen avulla;
d)
oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien tuotannon laadun parantaminen;
e)
oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien jäljitettävyysjärjestelmä sekä laadun varmentaminen ja suojaaminen, erityisesti loppukuluttajille myytävien oliiviöljyjen laadun tarkkailu kansallisten viranomaisten valvonnassa;
f)
tiedottaminen tuottajaorganisaatioiden, tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymien ja toimialakohtaisten organisaatioiden toimista oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien laadun parantamiseksi.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin toimintaohjelmiin maksettava unionin rahoitus on
a)
11 098 000 euroa vuodessa Kreikalle;
b)
576 000 euroa vuodessa Ranskalle; ja
c)
35 991 000 euroa vuodessa Italialle.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin toimintaohjelmiin myönnettävän unionin rahoitusosuuden enimmäismäärä on samansuuruinen kuin jäsenvaltioiden pidättämät määrät. Tukikelpoisiin kustannuksiin myönnettävä enimmäisrahoitus on
a)
75 prosenttia 1 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitetuilla aloilla toteutettavien toimien osalta;
b)
75 prosenttia käyttöomaisuuteen liittyvien investointien ja 50 prosenttia 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetulla alalla toteutettavien muiden toimien osalta;
c)
75 prosenttia sellaisten toimintaohjelmien osalta, joita toteuttavat 1 kohdassa tarkoitetut hyväksytyt organisaatiot vähintään kahdesta tuottajajäsenvaltiosta ainakin kolmessa kolmannessa maassa tai ei-tuottajajäsenvaltiossa 1 kohdan c ja f alakohdassa tarkoitetuilla aloilla, ja 50 prosenttia muiden näillä aloilla toteutettavien toimien osalta.
Jäsenvaltion on myönnettävä lisärahoitusta, jonka määrä saa olla enintään 50 prosenttia kustannuksista, jotka eivät saa unionin rahoitusta.
30 artikla
Siirretty säädösvalta
Edellä 29 artiklassa säädetyn unionin tuen tehokkaan ja vaikuttavan käytön varmistamiseksi ja oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien tuotannon laadun parantamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti
a)
edellä 29 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen alojen osalta erityisistä toimenpiteistä, jotka unionin tuella voidaan rahoittaa, sekä toimista ja kustannuksista, joita ei voida rahoittaa;
b)
erityisiä aloja koskevan unionin rahoituksen jakautumisen jäsenvaltiokohtaisesta vähimmäistasosta;
c)
vaatimuksesta asettaa vakuus jätettäessä hakemus toimintaohjelman hyväksymiseksi ja jos tuesta maksetaan ennakko;
d)
perusteista, jotka jäsenvaltioiden on otettava huomioon toimintaohjelmien valinnassa ja hyväksymisessä.
31 artikla
Täytäntöönpanovallan käyttäminen tarkastelumenettelyä noudattaen
Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tämän jakson soveltamiseksi tarvittavat toimenpiteet, jotka koskevat
a)
toimintaohjelmien toteuttamista ja tällaisiin ohjelmiin tehtäviä muutoksia;
b)
tuen maksamista, tukiennakot mukaan luettuina;
c)
asetettavaan vakuuteen sovellettavia menettelyjä ja vakuuden määrää jätettäessä hakemus toimintaohjelman hyväksymiseksi ja jos tuesta maksetaan ennakko.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
3 Jakso
Tuki hedelmä- ja vihannesalalla
32 artikla
Toimintarahastot
1. Hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaatiot ja/tai niiden yhteenliittymät voivat perustaa toimintarahaston. Toimintarahasto rahoitetaan
a)
maksuosuuksilla, joista vastaavat
i)
tuottajaorganisaation jäsenet ja/tai tuottajaorganisaatiot itse; tai
ii)
tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymät jäsentensä kautta.
b)
Unionin taloudellisella tuella, jota voidaan myöntää tuottajaorganisaatioille tai niiden yhteenliittymille, jos yhteenliittymät esittävät, johtavat ja suorittavat toimintaohjelmia tai osittaisia toimintaohjelmia, niiden ehtojen ja edellytysten mukaisesti, jotka komissio hyväksyy 37 artiklan mukaisilla delegoiduilla säädöksillä ja 38 artiklan mukaisilla täytäntöönpanosäädöksillä.
2. Toimintarahastosta voidaan rahoittaa ainoastaan jäsenvaltioille toimitettuja ja niiden hyväksymiä toimintaohjelmia.
33 artikla
Toimintaohjelmat
1. Hedelmä- ja vihannesalan toimintaohjelmien on kestettävä vähintään kolme ja enintään viisi vuotta. Toimintaohjelmilla on oltava vähintään kaksi 152 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetuista tai kaksi seuraavista tavoitteista:
a)
tuotannonsuunnittelu, tuotannon ja kulutuksen ennakointi ja seuranta mukaan lukien;
b)
tuotteiden laadun parantaminen riippumatta siitä, ovatko kyseessä tuoretuotteet vai jalosteet;
c)
tuotteiden kaupallisen arvon lisääminen;
d)
tuotteiden menekin edistäminen riippumatta siitä, ovatko kyseessä tuoretuotteet vai jalosteet;
e)
ympäristötoimenpiteet, erityisesti veteen liittyvät, ja ympäristöystävälliset tuotantomenetelmät, myös luonnonmukainen maatalous;
f)
kriisinehkäisy ja -hallinta.
Toimintaohjelmat on toimitettava jäsenvaltioiden hyväksyttäväksi.
2. Tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymät voivat myös esittää kokonaisen tai osittaisen toimintaohjelman, joka koostuu toimista, jotka jäseninä olevat tuottajaorganisaatiot ovat yksilöineet toimintaohjelmissaan mutta eivät ole toteuttaneet. Tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymientoimintaohjelmiin sovelletaan samoja sääntöjä, ja niitä tarkastellaan yhdessä jäseninä olevien tuottajaorganisaatioiden toimintaohjelmien kanssa.
Tätä varten jäsenvaltioiden on varmistettava, että
a)
tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymientoimintaohjelmien toimet rahoitetaan kokonaan jäseninä olevien tuottajaorganisaatioiden toimintavaroista maksetuilla maksuosuuksilla ja rahoitus tulee jäseninä olevien tuottajaorganisaatioiden toimintavaroista;
b)
toimet ja vastaavat maksuosuudet luetellaan kunkin osallistuvan tuottajaorganisaation toimintaohjelmassa;
c)
kaksinkertaista rahoitusta ei ole.
3. Edellä 1 kohdan ensimmäisen alakohdan f alakohdassa tarkoitetulla kriisinehkäisyllä ja -hallinnalla on pyrittävä välttämään hedelmä- ja vihannesmarkkinoilla esiintyvät kriisit ja ratkaisemaan ne seuraavin toimenpitein:
a)
investoinnit, joiden avulla voidaan tehostaa markkinoille saatettavien määrien hallintaa;
b)
koulutustoimenpiteet ja parhaiden käytäntöjen vaihto;
c)
menekinedistäminen ja tiedotus kriisin estämiseksi tai sen aikana;
d)
keskinäiset rahastojen perustamisesta aiheutuvien hallinnollisten kustannusten tukeminen;
e)
hedelmätarhojen uudelleenistutus, kun se on tarpeen terveyteen/ tai kasvinterveyteen liittyvistä syistä jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen määräämän pakollisen raivauksen vuoksi;
f)
markkinoiltapoisto;
g)
hedelmien ja vihannesten korjaaminen raakana tai korjaamatta jättäminen;
h)
satovakuutus.
Satovakuutukseen myönnettävällä tuella suojataan tuottajien tuloja silloin kun luonnonkatastrofit, epäsuotuisat sääolot, taudit tai tuholaiset aiheuttavat menetyksiä.
Vakuutussopimuksissa on vaadittava, että tuensaajat toteuttavat tarvittavat riskienehkäisytoimenpiteet.
Enintään kolmannes toimintaohjelman menoista saa liittyä kriisinehkäisy- ja kriisinhallintatoimenpiteisiin, viidennessä alakohdassa tarkoitettu pääoman takaisinmaksu ja korko mukaan luettuina.
Tuottajaorganisaatiot voivat ottaa kriisinehkäisy- ja kriisinhallintatoimenpiteiden rahoittamiseksi kaupallisin ehdoin myönnettäviä lainoja. Siinä tapauksessa pääoman takaisinmaksu ja lainoista perittävä korko voivat muodostaa osan toimintaohjelmasta, ja sille voidaan siten myöntää 34 artiklan mukaista unionin taloudellista tukea. Kriisinehkäisyn ja -hallinnan erityistoimet voidaan rahoittaa tällaisin lainoin tai suoraan taikka molempia tapoja käyttäen.
4. Tässä jaksossa tarkoitetaan
a)
'raakana korjaamisella' markkinoille kelpaamattomien tuotteiden, jotka eivät saa olla ennen raakana korjaamista vaurioituneita sääolosuhteiden, tautien tai muiden syiden vuoksi, korjaamista kokonaan tietyllä alueella;
b)
'korjaamatta jättämisellä' nykyisen tuotantosyklin lopettamista tietyllä alueella silloin, kun tuote on hyvin kehittynyt ja laadultaan virheetön ja myyntikelpoinen. Tuotteiden hävittämistä sääolosuhteiden tai taudin vuoksi ei kuitenkaan pidetä korjaamatta jättämisenä.
5. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että
a)
toimintaohjelmat sisältävät vähintään kaksi ympäristötointa tai
b)
toimintaohjelmien menoista vähintään 10 prosentilla katetaan ympäristötoimia.
Ympäristötoimien on oltava asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28 artiklan 3 kohdassa maatalouden ympäristötuille vahvistettujen vaatimusten mukaisia.
Jos vähintään 80 prosenttia tuottajaorganisaation kaikista tuottajajäsenistä on sitoutunut yhteen tai useampaan samanlaiseen asetuksen (EU) N:o 1305/2013 28 artiklan 3 kohdassa säädettyyn maatalouden ympäristösitoumukseen, on kukin näistä sitoumuksista laskettava tämän kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetuksi ympäristötoimeksi.
Tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuille ympäristötoimille myönnettävällä tuella on katettava toimesta aiheutuvia lisäkustannuksia ja tulonmenetyksiä.
6. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että ympäristöpaineita lisäävät investoinnit ovat sallittuja vain, jos on otettu käyttöön tehokkaat järjestelyt ympäristön suojaamiseksi näiltä paineilta.
34 artikla
Unionin taloudellinen tuki
1. Unionin taloudellisen tuen määrä on yhtä suuri kuin 32 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen tosiasiallisesti suoritettujen maksuosuuksien määrä, ja se on rajoitettu 50 prosenttiin tosiasiallisesti aiheutuneista menoista.
2. Unionin taloudellinen tuki ei saa ylittää 4,1 prosenttia kunkin tuottajaorganisaation ja/tai niiden yhteenliittymän kaupan pitämän tuotannon arvosta.
Tuottajaorganisaatioiden tapauksessa prosenttiosuutta voidaan kuitenkin korottaa 4,6 prosenttiin kaupan pidetyn tuotannon arvosta edellyttäen, että määrä, joka ylittää 4,1 prosenttia kaupan pidetyn tuotannon arvosta, käytetään yksinomaan kriisinehkäisy- ja kriisinhallintatoimenpiteisiin.
Kun on kyse tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymistä, prosenttiosuutta voidaan korottaa 4,7 prosenttiin kaupan pidetyn tuotannon arvosta edellyttäen, että määrä, joka ylittää 4,1 prosenttia kaupan pidetyn tuotannon arvosta, käytetään yksinomaan kyseisen tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymän jäsentensä puolesta täytäntöön panemiin kriisinehkäisy- ja kriisinhallintatoimenpiteisiin.
3. Edellä 1 kohdassa säädettyä 50 prosentin enimmäismäärää korotetaan tuottajaorganisaation pyynnöstä 60 prosenttiin, jos kyse on toimintaohjelmasta tai sen osasta, joka täyttää vähintään yhden seuraavista edellytyksistä:
a)
sen jättää useampi unionin tuottajaorganisaatio, joka harjoittaa eri jäsenvaltioissa kansainvälistä toimintaa;
b)
sen jättää yksi tai useampi tuottajaorganisaatio, joka harjoittaa toimialakohtaisesti toteutettavia toimia;
c)
se koskee yksinomaan tukea neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 (23) soveltamisalaan kuuluville luonnonmukaisesti tuotetuille tuotteille;
d)
se on ensimmäinen toimintaohjelma, jonka jättää hyväksytty tuottajaorganisaatio, joka on syntynyt kahden hyväksytyn tuottajaorganisaation sulautumisesta;
e)
se on ensimmäinen toimintaohjelma, jonka hyväksytty tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymä jättää;
f)
sen jättää tuottajaorganisaatio jäsenvaltioissa, joissa tuottajaorganisaatiot pitävät kaupan alle 20:tä prosenttia hedelmien ja vihannesten tuotannosta;
g)
sen jättää tuottajaorganisaatio jollakin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 349 artiklassa tarkoitetuista syrjäisimmistä alueista.
4. Edellä 1 kohdassa säädettyä 50 prosentin enimmäismäärää korotetaan 100 prosenttiin, jos on kyse markkinoilta poistettavista hedelmistä ja vihanneksista, joiden osuus on enintään 5 prosenttia kunkin tuottajaorganisaation kaupan pidetyn tuotannon määrästä ja jotka poistetaan markkinoilta
a)
ilmaisjakeluna jäsenvaltioiden tätä tarkoitusta varten hyväksymille hyväntekeväisyysorganisaatioille tai -säätiöille niiden toimintaan sellaisten henkilöiden hyväksi, joita kansallisessa lainsäädännössä pidetään oikeutettuina valtion apuun erityisesti elämiseen tarvittavien varojen puutteellisuuden takia; tai
b)
ilmaisjakeluna rangaistuslaitoksille, kouluille, 22 artiklassa tarkoitetuille laitoksille, lasten lomaleireille, jäsenvaltioiden nimeämille sairaaloille ja vanhainkodeille, jotka toteuttavat tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että näin jaetut määrät ovat lisäys niiden tavallisesti ostamiin määriin.
35 artikla
Kansallinen taloudellinen tuki
1. Kun kyseessä ovat jäsenvaltioiden alueet, joilla tuottajien järjestäytymisaste hedelmä- ja vihannesalalla on erityisen alhainen, komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla annetaan jäsenvaltioille näiden asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä luvan maksaa tuottajaorganisaatioille kansallista taloudellista tukea, joka on suuruudeltaan enintään 80 prosenttia 32 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuista maksuosuuksista. Tällä tuella täydennetään toimintarahastosta myönnettävää tukea.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2. Unioni voi asianomaisen jäsenvaltion pyynnöstä korvata tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kansallisen taloudellisen tuen jäsenvaltioiden sellaisilla alueilla, joiden hedelmä- ja vihannestuotannon arvosta alle 15 prosenttia pidetään kaupan asetuksen (EU) N:o 1305/2013 27 artiklassa tarkoitettujen tuottajaorganisaatioiden, tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymien ja tuottajaryhmien kautta ja joiden hedelmä- ja vihannestuotanto edustaa vähintään 15:tä prosenttia näiden alueiden maatalouden kokonaistuotannosta.
Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla päätetään kyseisestä korvauksesta. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
36 artikla
Toimintaohjelmien kansallinen säännöstö ja kansallinen strategia
1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava kansallinen säännöstö, joka sisältää 33 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuja ympäristötoimia koskevat yleiset edellytykset. Säännöstössä on edellytettävä erityisesti, että tällaiset toimet täyttävät asetuksen (EU) N:o 1305/2013 asianomaiset vaatimukset, erityisesti sen 3 artiklassa esitetyt vaatimukset.
Jäsenvaltioiden on toimitettava säännöstöehdotuksensa komissiolle, joka voi ilman 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn soveltamista hyväksytyillä täytäntöönpanosäädöksillä vaatia siihen muutoksia kolmen kuukauden kuluessa toimittamisesta, jos se katsoo, ettei ehdotus edistäisi niiden tavoitteiden saavuttamista, jotka on asetettu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 191 artiklassa ja seitsemännessä ympäristöä koskevassa unionin toimintaohjelmassa. Myös toimintaohjelmista rahoitettavien yksittäisten tilojen investointien on oltava mainittujen tavoitteiden mukaisia.
2. Kunkin jäsenvaltion on laadittava hedelmä- ja vihannesmarkkinoilla toteutettaville kestäville toimintaohjelmille kansallinen strategia. Strategian on sisällettävä
a)
tilanneanalyysi vahvuuksista, heikkouksista ja kehitysmahdollisuuksista;
b)
perusteet valituille ensisijaisille toimille;
c)
toimintaohjelmien tavoitteet sekä välineet ja suoritusindikaattorit;
d)
toimintaohjelmien arviointi;
e)
tuottajaorganisaatioiden raportointivelvollisuudet.
Kansallisen strategian on sisällettävä myös 1 kohdassa tarkoitettu kansallinen säännöstö.
3. Jäsenvaltioihin, joissa ei ole hyväksyttyjä tuottajaorganisaatioita, ei sovelleta 1 ja 2 kohtaa.
37 artikla
Siirretty säädösvalta
Hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaatioille ja niiden yhteenliittymille myönnetyn tuen tehokkaan, kohdennetun ja kestävän käytön varmistamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti seuraavista:
a)
toimintarahastot ja toimintaohjelmat, seuraavien osalta:
i)
arvioidut määrät, tuottajaorganisaatioiden ja niiden yhteenliittymienpäätökset maksuosuuksista ja toimintarahastojen käyttö;
ii)
toimintaohjelmiin sisällytettävät tai niiden ulkopuolelle jätettävät toimenpiteet, toimet, menot sekä hallinto- ja henkilöstökustannukset, niiden muuttaminen ja jäsenvaltioiden myöhemmin määrittelemät lisävaatimukset;
iii)
rahoituksen päällekkäisyyden välttäminen toimintaohjelmien ja maaseudun kehittämisohjelmien välillä;
iv)
tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymien toimintaohjelmat;
v)
erityissäännöt, jotka koskevat tapauksia, joissa tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymät huolehtivat kokonaan tai osittain toimintaohjelmien hallinnoinnista, käsittelystä, toteuttamisesta ja esittämisestä;
vi)
velvoite käyttää yhteisiä indikaattoreita toimintaohjelmien seurannassa ja arvioinnissa;
b)
toimintaohjelmien kansallinen säännöstö ja kansallinen strategia kansallisten säännöstöjen ja kansallisten strategioiden vaikuttavuuden seuranta- ja arviointivelvoitteen osalta;
c)
unionin taloudellinen tuki, seuraavien osalta:
i)
unionin taloudellisen tuen laskentaperuste ja 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun, kaupan pidetyn tuotannon arvo;
ii)
tuen laskennassa sovellettavat viitekaudet;
iii)
ennakkomaksujen suorittamista sekä vakuuksien asettamisen vaatimusta, jos tuesta maksetaan ennakko;
iv)
erityissäännöt, jotka koskevat tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymientoimintaohjelmien rahoittamista, erityisesti 34 artiklan 2 kohdassa mainittujen rajojen soveltamista;
d)
kriisinehkäisy- ja kriisinhallintatoimenpiteet, seuraavien osalta:
i)
jäsenvaltioiden mahdollisuus olla soveltamatta yhtä tai useampaa kriisinehkäisy- ja kriisinhallintatoimenpidettä;
ii)
33 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan a, b, ja c alakohtiin liittyvät edellytykset;
iii)
markkinoilta poistettujen tuotteiden jäsenvaltioiden päätöksellä sallittavat käyttötarkoitukset;
iv)
markkinoiltapoiston enimmäistukitaso;
v)
markkinoiltapoiston yhteydessä annettavia ennakkoilmoituksia koskeva vaatimus;
vi)
markkinoiltapoiston tapauksessa 34 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuun ilmaisjakeluun osoitetun kaupan pidetyn tuotannon määrän laskentaperuste ja kaupan pidetyn tuotannon enimmäismäärän määrittely;
vii)
vaatimus unionin tunnuksen merkitsemisestä ilmaisjakeluun tarkoitettujen tuotteiden pakkauksiin;
viii)
markkinoilta poistettujen tuotteiden vastaanottajia koskevat edellytykset;
ix)
termien käyttö tätä jaksoa sovellettaessa;
x)
raakana korjaamista ja korjaamatta jättämistä koskevat, jäsenvaltioiden vahvistamat edellytykset;
xi)
satovakuutus;
xii)
keskinäiset rahastot; ja
xiii)
edellytykset, jotka liittyvät 33 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan e alakohdan mukaisesta viinitarhojen uudelleenistuttamisesta terveyteen/ tai kasvinterveyteen liittyvistä syistä aiheutuviin kustannuksiin ja niitä koskevan ylärajan asettamiseen;
e)
kansallinen taloudellinen tuki, seuraavien osalta:
i)
tuottajien järjestäytymisaste;
ii)
vakuuden asettamisvaatimus, jos tuesta maksetaan ennakko;
iii)
unionin korvauksen enimmäisosuus kansallisesta taloudellisesta tuesta.
38 artikla
Täytäntöönpanovallan käyttäminen tarkastelumenettelyä noudattaen
Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan toimenpiteet, jotka koskevat:
a)
toimintarahastojen hallinnointia;
b)
tietoja, jotka 36 artiklassa tarkoitettuihin toimintaohjelmiin, kansallisiin säännöstöihin ja kansallisiin strategioihin on sisällytettävä, toimintaohjelmien toimittamista jäsenvaltioille, määräaikoja, niihin liitettäviä asiakirjoja ja hyväksymistä jäsenvaltioissa;
c)
toimintaohjelmien täytäntöönpanoa tuottajaorganisaatioiden ja tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymien toimesta;
d)
kansallisten strategioiden ja toimintaohjelmien seuranta- ja arviointikertomusten toimittamista, muotoa ja sisältöä;
e)
tukihakemuksia ja tuen maksamista, tuen ennakkomaksut tai osittaiset maksut mukaan luettuina;
f)
käytännön järjestelyjä unionin tunnuksen merkitsemiseksi ilmaisjakeluun tarkoitettujen tuotteiden pakkauksiin;
g)
kaupan pitämisen vaatimusten noudattamista markkinoiltapoiston tapauksessa;
h)
kuljetus-, lajittelu- ja pakkauskustannuksia ilmaisjakelun tapauksessa;
i)
menekinedistämis-, tiedotus- ja koulutustoimenpiteitä kriisinehkäisyn ja kriisinhallinnan tapauksessa;
j)
markkinoiltapoistotoimien, raakana korjaamisen, korjaamatta jättämisen sekä satovakuutustoimenpiteiden toteuttamista;
k)
kansallisen taloudellisen tuen hakemista, maksulupaa, maksamista ja korvaamista;
l)
vakuuden asettamismenettelyä ja määrää, jos tuesta maksetaan ennakko.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
4 Jakso
Viinialan tukiohjelmat
1 Alajakso
Yleiset säännökset ja tukikelpoiset toimenpiteet
39 artikla
Soveltamisala
Tässä jaksossa vahvistetaan säännöt, jotka koskevat sitä, miten unionin varat jaetaan jäsenvaltioille ja miten jäsenvaltioiden on käytettävä kyseisiä varoja viisivuotisissa kansallisissa tukiohjelmissa, jäljempänä 'tukiohjelmat', viinialan erityisten tukitoimenpiteiden rahoittamiseksi.
40 artikla
Yhteensopivuus ja johdonmukaisuus
1. Tukiohjelmien on oltava unionin lainsäädännön mukaisia ja johdonmukaisia unionin toimien, politiikkojen ja prioriteettien kanssa.
2. Jäsenvaltiot ovat vastuussa tukiohjelmista, ja niiden on varmistettava, että tukiohjelmat ovat sisäisesti johdonmukaisia ja että ne laaditaan ja pannaan täytäntöön puolueettomasti ottaen huomioon asianomaisten tuottajien taloudellinen tilanne ja tarve välttää tuottajien perusteetonta eriarvoista kohtelua.
3. Tukea ei myönnetä
a)
tutkimushankkeisiin tai toimenpiteisiin sellaisten tutkimushankkeiden tukemiseksi, jotka ovat muita kuin 45 artiklan 2 kohdan d ja e alakohdassa tarkoitettuja;
b)
toimenpiteisiin, jotka sisältyvät asetuksen (EU) N:o 1305/2013 mukaisiin jäsenvaltioiden maaseudun kehittämisohjelmiin.
41 artikla
Tukiohjelmien toimittaminen
1. Kunkin liitteessä VI luetellun tuottajajäsenvaltion on toimitettava komissiolle ehdotus viisivuotiseksi tukiohjelmaksi, joka sisältää vähintään yhden 38 artiklassa esitetyistä tukikelpoisista toimenpiteistä.
2. Tukiohjelmaluonnosten tukitoimenpiteet on laadittava jäsenvaltion sopivimmaksi katsomalla maantieteellisellä tasolla. Jäsenvaltion on kuultava tukiohjelmaluonnoksesta toimivaltaisia viranomaisia ja organisaatioita sopivalla alueellisella tasolla ennen sen esittämistä komissiolle.
3. Kukin jäsenvaltio voi toimittaa yhden tukiohjelmaehdotuksen, jossa voidaan ottaa huomioon alueelliset erityispiirteet.
4. Tukiohjelman soveltaminen alkaa kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun tukiohjelmaluonnos on toimitettu komissiolle.
Komissio voi kuitenkin antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla todetaan, että toimitettu tukiohjelmaluonnos ei ole tässä jaksossa vahvistettujen sääntöjen mukainen, ja ilmoittaa tästä asianomaiselle jäsenvaltiolle. Siinä tapauksessa jäsenvaltion on toimitettava komissiolle tarkistettu tukiohjelmaluonnos. Tarkistetun tukiohjelman soveltaminen alkaa kahden kuukauden kuluttua tarkistetun tukiohjelmaluonnoksen toimittamisesta, ellei se ole vieläkin yhteensopimaton, missä tapauksessa sovelletaan tätä alakohtaa.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään soveltamatta 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä.
5. Edellä olevaa 4 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin jäsenvaltioiden soveltamien tukiohjelmien muutoksiin.
42 artikla
Tukiohjelmien sisältö
Näihin toimenpiteisiin on sisällyttävä vähintään:
a)
ehdotettujen toimenpiteiden yksityiskohtainen kuvaus ja määrälliset tavoitteet;
b)
kuulemisten tulokset;
c)
arvio ohjelman teknisistä, taloudellisista, sosiaalisista ja ympäristövaikutuksista;
d)
toimenpiteiden täytäntöönpanon aikataulu;
e)
yleinen rahoitusselvitys, josta ilmenevät käytettävät määrärahat ja määrärahojen alustava jakosuunnitelma toimenpiteiden välillä liitteessä VI esitettyjen talousarvion enimmäismäärien rajoissa;
f)
seurannassa ja arvioinnissa käytettävät perusteet ja määrälliset indikaattorit sekä tukiohjelman asianmukaisen ja tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi toteutettavat toimet; ja
g)
tukiohjelman täytäntöönpanosta vastaavat toimivaltaiset viranomaiset ja laitokset.
43 artikla
Tukikelpoiset toimenpiteet
Tukiohjelmat voivat sisältää vain yhden tai useampia seuraavista toimenpiteistä:
a)
45 artiklan mukainen menekinedistäminen;
b)
46 artiklan mukainen viinitilojen rakenneuudistus ja uusiin lajikkeisiin siirtyminen;
c)
47 artiklan mukainen rypäleiden korjaaminen raakana;
d)
48 artiklan mukaiset keskinäiset rahastot;
e)
49 artiklan mukainen satovakuutus;
f)
50 artiklan mukaiset investoinnit;
g)
51 artiklan mukainen innovointi viinialalla;
h)
52 artiklan mukainen sivutuotteiden tislaus.
44 artikla
Tukiohjelmia koskevat yleiset säännöt
1. Käytettävissä olevat unionin varat on jaettava liitteessä VI säädetyissä talousarviorajoissa.
2. Unionin tukea voidaan myöntää vain asianomaisen tukiohjelmaluonnoksen toimittamisen jälkeen aiheutuneisiin tukikelpoisiin menoihin.
3. Jäsenvaltiot eivät saa osallistua unionin tukiohjelmissa rahoittamien toimenpiteiden kustannuksiin.
2 Alajakso
Erityiset tukitoimenpiteet
45 artikla
Menekinedistäminen
1. Tämän artiklan mukaisella tuella katetaan unionin viinejä koskevat tiedotus- ja menekinedistämistoimet
a)
jäsenvaltioissa tarkoituksena tiedottaa kuluttajille vastuullisesta viininkulutuksesta ja unionin alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen järjestelmistä; tai
b)
kolmansissa maissa tarkoituksena parantaa niiden kilpailukykyä.
2. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja toimia sovelletaan viineihin, joilla on suojattu alkuperänimitys tai suojattu maantieteellinen merkintä tai joihin on merkitty rypälelajike, ja ne voivat koskea ainoastaan yhtä tai useampaa seuraavista:
a)
suhdetoimintaa ja menekinedistämistä tai mainontaa, joissa korostetaan erityisesti unionin tuotteiden korkeita vaatimuksia, etenkin laadun, turvallisuuden tai ympäristön kannalta;
b)
osallistumista kansainvälisesti merkittäviin tapahtumiin, messuille tai näyttelyihin;
c)
tiedotuskampanjoita erityisesti unionin alkuperänimitysten, maantieteellisten merkintöjen ja luonnonmukaisen tuotannon järjestelmistä;
d)
laajempien markkinointimahdollisuuksien kannalta tarpeellisia uusia markkinoita koskevia tutkimuksia;
e)
tiedotus- ja menekinedistämistoimien tulosten arviointitutkimuksia.
3. Unionin rahoitusosuus 1 kohdassa tarkoitettuihin tiedotus- ja menekinedistämistoimiin saa olla enintään 50 prosenttia tukikelpoisista menoista.
46 artikla
Viinitilojen rakenneuudistus ja uusiin lajikkeisiin siirtyminen
1. Viinitilojen rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen liittyvien toimenpiteiden tarkoituksena on parantaa viinintuottajien kilpailukykyä.
2. Viinitilojen rakenneuudistusta ja uusiin lajikkeisiin siirtymistä tuetaan, jos jäsenvaltiot toimittavat tuotantokykyään koskevan selvityksen 145 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
3. Viinitilojen rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen suunnattava tuki, jolla voitaisiin myös parantaa kestäviä tuotantojärjestelmiä ja viinialan ympäristöjalanjälkeä, voi sisältää vain yhden tai useampia seuraavista toimenpiteistä:
a)
uusiin lajikkeisiin siirtyminen, joka voi tapahtua myös uudelleen varttamalla;
b)
viinitilojen uudelleensijoittaminen;
c)
viinitarhojen uudelleenistuttaminen, kun se on tarpeen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen terveyteen tai kasvinterveyteen liittyvästä syystä määräämän pakollisen raivauksen vuoksi;
d)
viinitilan hoitotekniikoiden parantaminen, erityisesti kestävän tuotannon kehittyneiden järjestelmien käyttöönotto.
Tukea ei voida myöntää tavanomaiseen uudistamiseen, toisin sanoen saman viininvalmistukseen käytettävän rypälelajikkeen uudelleenistuttamiseen samalle lohkolle samaa viininviljelymenetelmää noudattaen viljelmillä, joilla viiniköynnökset ovat jo yli-ikäisiä.
Jäsenvaltiot voivat vahvistaa lisäedellytyksiä erityisesti korvattavien viinitarhojen iän osalta.
4. Tuki viinitilojen rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen, muun muassa viinitilan hoitotekniikoiden parantamiseen, voidaan myöntää ainoastaan seuraavissa muodoissa:
a)
tuottajille toimenpiteen täytäntöönpanosta aiheutuvien tulonmenetysten korvaaminen;
b)
rakenneuudistuksesta ja uusiin lajikkeisiin siirtymisestä aiheutuviin kustannuksiin osallistuminen.
5. Kun kyseessä on 4 kohdan a alakohdassa tarkoitettu tuottajille toimenpiteen täytäntöönpanosta aiheutuvien tulonmenetysten korvaaminen, korvaus saa olla enintään 100 prosenttia asianomaisista menetyksistä, ja se voidaan myöntää jommassakummassa seuraavista muodoista:
a)
sen estämättä, mitä istutusoikeuksien siirtymäjärjestelyä koskevassa asetuksen (EY) N:o 1234/2007 II osan I osaston III luvun IV a jakson II alajaksossa säädetään, vanhojen ja uusien viiniköynnösten samanaikaiselle esiintymiselle myönnetty lupa, joka voi olla voimassa enintään kolme vuotta kestävän siirtymäjärjestelyn päättymiseen saakka;
b)
taloudellinen korvaus.
6. Unionin rahoitusosuus rakenneuudistuksen ja uusiin lajikkeisiin siirtymisen tosiasiallisista kustannuksista saa olla enintään 50 prosenttia. Vähemmän kehittyneillä alueilla unionin rahoitusosuus rakenneuudistuksen ja uusiin lajikkeisiin siirtymisen kustannuksista saa olla enintään 75 prosenttia.
47 artikla
Rypäleiden korjaaminen raakana
1. Tämän artiklan soveltamiseksi 'rypäleiden raakana korjaamisella' tarkoitetaan raakojen rypäleterttujen hävittämistä tai poistamista kokonaan siten, että kyseiseltä alalta ei tule lainkaan satoa.
Kaupallisten rypäleiden korjaamatta jättämistä tavanomaisen tuotantosyklin lopussa ei pidetä raakana korjaamisena.
2. Rypäleiden raakana korjaamiseen myönnettävällä tuella pyritään palauttamaan tarjonnan ja kysynnän tasapaino unionin viinimarkkinoilla markkinakriisien ehkäisemiseksi.
3. Tuki rypäleiden raakana korjaamiseen voidaan myöntää kiinteämääräisenä hehtaaritukena, jonka asianomainen jäsenvaltio määrittelee. Tuki saa olla enintään 50 prosenttia rypäleterttujen hävittämisestä tai poistamisesta aiheutuvien suorien kustannusten ja tulonmenetysten summasta.
4. Asianomaisen jäsenvaltion on otettava käyttöön puolueettomiin perusteisiin perustuva järjestelmä varmistaakseen, ettei rypäleiden raakana korjaaminen johda siihen, että yksittäisen viinintuottajan saama korvaus ylittää 3 kohdassa vahvistetut enimmäismäärät.
48 artikla
Keskinäiset rahastot
1. Keskinäisten rahastojen perustamiseen tarkoitetulla tuella autetaan tuottajia, jotka haluavat ottaa vakuutuksen markkinaheilahteluja vastaan.
2. Keskinäisten rahastojen perustamiseen tarkoitettua tukea voidaan myöntää väliaikaisena ja asteittain alenevana tukena rahaston hallintokustannusten kattamiseksi.
49 artikla
Satovakuutus
1. Satovakuutukseen myönnettävällä tuella suojataan tuottajien tuloja silloin kun luonnonkatastrofit, epäsuotuisat sääolot, taudit tai tuholaiset aiheuttavat menetyksiä.
Vakuutussopimuksissa on vaadittava, että tuensaajat toteuttavat tarvittavat riskienehkäisytoimenpiteet.
2. Satovakuutusta varten voidaan myöntää tukea unionin taloudellisena tukena, joka saa olla enintään
a)
80 prosenttia vakuutusmaksuista, jotka tuottaja on maksanut luonnonkatastrofeihin rinnastettavien epäsuotuisien sääolojen aiheuttamien menetysten varalta;
b)
50 prosenttia vakuutusmaksuista, jotka tuottaja on maksanut seuraavien varalta:
i)
a alakohdassa tarkoitetut menetykset ja muut epäsuotuisien sääolojen aiheuttamat menetykset;
ii)
eläinten, kasvitautien tai tuholaisten aiheuttamat menetykset.
3. Satovakuutukseen voidaan myöntää tukea, jos asianomaiset vakuutuskorvaukset eivät korvaa tuottajalle yli sataa prosenttia tulonmenetyksistä ottaen huomioon muut korvaukset, joita tuottaja on mahdollisesti saanut muista vakuutettuun riskiin liittyvistä tukijärjestelmistä.
4. Satovakuutukseen myönnettävä tuki ei saa vääristää kilpailua vakuutusmarkkinoilla.
50 artikla
Sijoitukset
1. Tukea voidaan myöntää aineellisille tai aineettomille investoinneille viininvalmistuslaitteisiin ja viininvalmistamojen infrastruktuuriin ja kaupan pitämisen rakenteisiin ja välineisiin. Näiden investointien tarkoituksena on parantaa yrityksen yleistä suorituskykyä, sen mukautumista markkinoiden vaatimuksiin ja sen kilpailukykyä ja ne koskevat liitteessä VI olevassa II osassa tarkoitettujen rypäletuotteiden tuotantoa tai kaupan pitämistä, mukaan lukien tavoitteet lisätä energiasäästöjä, maailmanlaajuista energiatehokkuutta ja kestäviä prosesseja
2. Edellä olevan 1 kohdan mukaista enimmäistukea
a)
sovelletaan ainoastaan komission suosituksessa 2003/361/EY tarkoitettuihin mikroyrityksiin sekä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin (24).
b)
voidaan lisäksi soveltaa kaikkiin yrityksiin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 349 artiklassa tarkoitetuilla syrjäisimmillä alueilla ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 229/2013 (25) 1 artiklan 2 kohdassa määritellyillä Egeanmeren pienillä saarilla.
Enimmäistuki-intensiteetti puolitetaan, kun on kyse suosituksen 2003/361/EY liitteessä olevan I osaston 2 artiklan 1 kohdan piiriin kuulumattomista yrityksistä, joiden palveluksessa on vähemmän kuin 750 työntekijää tai joiden liikevaihto on alle 200 miljoonaa euroa.
Tukea ei saa myöntää vaikeuksissa oleville yrityksille, sellaisina kuin ne määritellään vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja niiden rakenteiden uudistamiseksi myönnettävää valtiontukea koskevissa yhteisön suuntaviivoissa (26).
3. Tukikelpoisiksi menoiksi ei lasketa asetuksen (EU) N:o 1303/2013 69 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja ei-tukikelpoisia kustannuksia.
4. Unionin rahoitusosuuteen tukikelpoisista investointikustannuksista sovelletaan seuraavia tuen enimmäismääriä:
a)
50 prosenttia vähemmän kehittyneillä alueilla;
b)
40 prosenttia muilla kuin vähemmän kehittyneillä alueilla;
c)
75 prosenttia Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 349 artiklassa tarkoitetuilla syrjäisimmillä alueilla;
d)
65 prosenttia asetuksen (EU) N:o 229/2013 1 artiklan 2 kohdassa määritellyillä Egeanmeren pienillä saarilla.
5. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun tukeen sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1303/2013 71 artiklaa soveltuvin osin.
51 artikla
Innovointi viinialalla
Tukea voidaan myöntää aineellisille tai aineettomille investoinneille liitteessä VII olevassa II osassa tarkoitettuihin tuotteisiin liittyvien uusien tuotteiden, prosessien tai teknologioiden kehittämiseksi. Tuella on pyrittävä parantamaan unionin rypäletuotteiden markkinoitavuutta ja kilpailukykyä, ja niihin voi osaksi sisältyä tiedonsiirtoa. Unionin rahoitusosuuden enimmäismäärät tämän artiklan nojalla tarjotun tuen osalta ovat samat kuin 50 artiklan 4 kohdassa määritetyt enimmäismäärät.
52 artikla
Sivutuotteiden tislaus
1. Tukea voidaan myöntää viiniyttämisen sivutuotteiden vapaaehtoiseen tai pakolliseen tislaukseen, joka on suoritettu liitteessä VIII olevan II osan D jaksossa säädettyjen edellytysten mukaisesti.
Myönnettävän tuen määrä vahvistetaan tuotetun alkoholin tilavuusprosenttia ja hehtolitraa kohti. Tukea ei myönnetä tislattavissa sivutuotteissa olevalle alkoholimäärälle, joka ylittää 10 prosenttia tuotetun viinin sisältämästä alkoholimäärästä.
2. Tuki maksetaan tislaajille, jotka jalostavat tislattavaksi toimitetut viiniyttämisen sivutuotteet raa'aksi alkoholiksi, jonka alkoholipitoisuus on vähintään 92 tilavuusprosenttia.
Jäsenvaltiot voivat asettaa tuen myöntämisen edellytykseksi sen, että edunsaaja on asettanut vakuuden.
3. Tuen enimmäismäärät perustuvat keräys- ja käsittelykustannuksiin, ja komissio vahvistaa ne 54 artiklan mukaisilla täytäntöönpanosäädöksillä.
4. Tukeen sisältyy viiniyttämisen sivutuotteiden keräyskustannuksista maksettava kiinteämääräinen korvaus. Tämä korvaus siirretään tislaajalta tuottajalle, jos viimeksi mainittu vastaa kyseisistä kustannuksista.
5. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tuetun tislauksen tuloksena tuotettu alkoholi on käytettävä kilpailun vääristymisen välttämiseksi yksinomaan teollisuudessa tai energiatarkoituksiin.
3 Alajakso
Menettelysäännökset
53 artikla
Siirretty säädösvalta
Sen varmistamiseksi, että jäsenvaltioiden viinialan tukiohjelmien tavoitteet saavutetaan ja että unionin varoja käytetään tehokkaasti ja vaikuttavasti, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti säännöistä, jotka koskevat:
a)
sääntöjä, jotka koskevat vastuuta menoista, jotka aiheutuvat tukiohjelmien vastaanottamispäivän komissiossa ja niiden muuttamispäivän sekä niiden soveltamisen alkamispäivän välisenä aikana;
b)
sääntöjä, jotka koskevat tukiohjelmien sisältöä sekä menoja, hallinto- ja henkilöstökustannuksia ja toimia, jotka voidaan sisällyttää jäsenvaltioiden tukiohjelmiin, ja mahdollisuutta suorittaa maksuja edustajien välityksellä 49 artiklassa säädetyn satovakuutuksen tuen tapauksessa;
c)
sääntöjä, jotka koskevat vaatimusta asettaa vakuus, jos tuesta maksetaan ennakko;
d)
sääntöjä, jotka koskevat termien käyttöä tätä jaksoa sovellettaessa;
e)
sääntöjä, jotka koskevat ylärajan asettamista kustannuksille, joita aiheutuu 46 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan mukaisesta viinitarhojen uudelleenistuttamisesta terveyteen/ tai kasvinterveyteen liittyvistä syistä;
f)
sääntöjä, jotka koskevat rahoituksen päällekkäisyyden välttämistä seuraavien välillä:
i)
jäsenvaltion viinialan tukiohjelman eri toimet ja
ii)
jäsenvaltion viinialan tukiohjelma ja sen maaseudun kehittämis- tai menekinedistämisohjelmat;
g)
sääntöjä, joiden nojalla tuottajien on poistettava markkinoilta viiniyttämisen sivutuotteet, ja jotka koskevat ylimääräisen hallintotaakan välttämiseksi kyseiseen velvollisuuteen myönnettäviä poikkeuksia sekä tislaajien vapaaehtoista sertifiointia koskevia sääntöjä;
h)
sääntöjä, joiden nojalla jäsenvaltioiden on mahdollista vahvistaa edellytykset ohjelmiensa tukitoimenpiteiden moitteettomalle toiminnalle.
54 artikla
Täytäntöönpanovallan käyttäminen tarkastelumenettelyä noudattaen
Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan toimenpiteet, jotka koskevat:
a)
tukiohjelmien toimittamista, vastaavaa rahoitussuunnittelua ja tukiohjelmien uudelleentarkastelua;
b)
haku-, valinta- ja maksumenettelyjä;
c)
jäsenvaltioiden tukiohjelmia koskevien raporttien ja arviointien toimittamista, muotoa ja sisältöä;
d)
rypäleiden raakana korjaamiseen ja sivutuotteiden tislaukseen myönnettävän tuen määrien vahvistamista jäsenvaltioiden toimesta;
e)
varainhoitoa sekä säännöksiä, jotka koskevat tukitoimenpiteiden soveltamista jäsenvaltioissa;
f)
vakuuden asettamismenettelyä ja määrää, jos maksetaan ennakko;
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
5 Jakso
Tuki mehiläishoitoalalla
55 artikla
Kansalliset ohjelmat ja rahoitus
1. Jäsenvaltiot voivat mehiläistuotteiden tuotannon ja kaupan pitämisen yleisten edellytysten parantamiseksi laatia kolmivuotiset kansalliset ohjelmat, jäljempänä 'mehiläishoito-ohjelmat'. Ohjelmat on suunniteltava yhteistyössä mehiläishoitoalaa edustavien organisaatioiden kanssa.
2. Unionin rahoitusosuus mehiläishoito-ohjelmista vastaa 50:tä prosenttia menoista, joita jäsenvaltioille aiheutuu kyseisistä, 57 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohdan mukaisesti hyväksytyistä ohjelmista.
3. Voidakseen päästä osalliseksi 2 kohdassa tarkoitetusta unionin rahoitusosuudesta jäsenvaltion on tehtävä tutkimus mehiläishoitoalan tuotannon ja kaupan pitämisen rakenteesta alueellaan.
4. Seuraavat toimenpiteet voivat sisältyä mehiläishoito-ohjelmiin:
a)
mehiläishoitajille ja mehiläishoitajien organisaatioille annettava tekninen apu;
b)
mehiläisiä vaivaavien tuholaisten ja tautien, erityisesti varroapunkin, torjunta;
c)
siirtohoidon järkeistäminen;
d)
mehiläistuotteiden ominaisuuksia määrittävien laboratorioiden tukeminen, millä pyritään auttamaan mehiläishoitajia pitämään tuotteitaan kaupan ja nostamaan niiden arvoa;
e)
tukitoimenpiteet unionin mehiläiskantojen lisäämiseksi;
f)
yhteistoiminta mehiläishoitoalaa ja mehiläistuotteita koskevan soveltavan tutkimuksen ohjelmien toteuttamiseen erikoistuneiden tahojen kanssa;
g)
markkinoiden seuranta;
h)
tuotteiden laadun parantaminen niiden markkina-arvon parantamiseksi.
56 artikla
Siirretty säädösvalta
1. Mehiläishoitoon myönnettyjen unionin varojen tehokkaan ja vaikuttavan käytön varmistamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti:
a)
päällekkäisen rahoituksen välttämisestä jäsenvaltioiden mehiläishoito-ohjelmien ja maaseudun kehittämisohjelmien välillä;
b)
perustasta unionin rahoitusosuuden jakamiseksi kullekin osallistujajäsenvaltiolle muun muassa unionin mehiläispesien kokonaismäärän perusteella.
2. Sen varmistamiseksi, että unionin tukijärjestelmää mukautetaan uusimpaan kehitykseen ja että sen soveltamisalaan kuuluvilla toimenpiteillä voidaan tehokkaasti parantaa mehiläishoitotuotteiden tuotannon ja kaupan pitämisen yleisiä edellytyksiä, komissiolle siirretään valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla päivitetään 55 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen, jäsenvaltioiden mehiläishoito-ohjelmiin sisältyvien toimenpiteiden luetteloa lisäämällä siihen muita toimenpiteitä tai mukauttamalla kyseisiä toimenpiteitä poistamatta mitään niistä. Toimenpideluettelon päivittäminen ei vaikuta ennen delegoidun säädöksen voimaantuloa hyväksyttyjen kansallisten ohjelmien soveltamiseen.
57 artikla
Täytäntöönpanovallan käyttäminen tarkastelumenettelyä noudattaen
Komissio voi täytäntöönpanosäädöksillä vahvistaa tämän jakson soveltamiseksi tarvittavat toimenpiteet, jotka koskevat:
a)
mehiläishoito-ohjelmien ja jäsenvaltioissa tehtyjen, mehiläishoitoalan tuotannon ja kaupan pitämisen rakennetta koskevien tutkimusten sisältöä;
b)
menettelyä käyttämättömien varojen uudelleenjakamiseksi;
c)
jäsenvaltioiden toimittamien mehiläishoito-ohjelmien hyväksymistä, mukaan lukien unionin rahoitusosuuden jakaminen kullekin osallistujajäsenvaltiolle, ja jäsenvaltioiden myöntämän rahoituksen enimmäismäärää.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
6 Jakso
Tuki humala-alalla
58 artikla
Tuki tuottajaorganisaatioille
1. Unioni myöntää 152 artiklan mukaisesti tunnustetuille humala-alan tuottajaorganisaatioille tukea 152 artiklan 1 kohdan c alakohdan i, ii ja iii alakohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseen.
2. Unionin rahoitus 1 kohdassa säädettyyn tuottajaorganisaatioille maksettavaan tukeen on Saksan osalta 2 277 000 euroa.
59 artikla
Siirretty säädösvalta
Jotta varmistetaan, että 58 artiklassa tarkoitetulla tuella pyritään 152 artiklassa tarkoitettuihin tavoitteisiin, komissiolle siirretään valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti seuraavista:
a)
tukihakemukset, mukaan lukien määräaikoja ja hakemuksiin liitettäviä asiakirjoja koskevat säännöt;
b)
säännöt, jotka koskevat tukikelpoisia humalan viljelyaloja ja kullekin tuottajaorganisaatiolle maksettavien määrien laskentaa.
60 artikla
Täytäntöönpanovallan käyttäminen tarkastelumenettelyä noudattaen
Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tämän jakson soveltamiseksi tarvittavat toimenpiteet, jotka koskevat tuen maksamista.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
III LUKU
Viini-istutusten lupajärjestelmä
61 artikla
Kesto
Tässä luvussa perustettua viini-istutusten lupajärjestelmää sovelletaan 1 päivän tammikuuta 2016 ja 31 päivän joulukuuta 2030 välisenä kautena. Komissio tekee väliarvioinnin arvioidakseen järjestelmän toimintaa ja tekee tarvittaessa ehdotuksia.
1 Jakso
Viini-istutusten lupajärjestelmän hallinnointi
62 artikla
Luvat
1. Edellä olevan 81 artiklan 2 kohdan mukaisesti luokiteltuihin rypälelajikkeisiin kuuluvia lajikkeita voidaan istuttaa tai uudelleenistuttaa ainoastaan, jos siihen on myönnetty lupa 64, 66 ja 68 artiklan mukaisesti ja tässä luvussa säädettyjä edellytyksiä noudattaen.
2. Jäsenvaltion on myönnettävä 1 kohdassa tarkoitettu lupa, joka vastaa tiettyä hehtaareissa ilmoitettua alaa, tuottajan jätettyä puolueettomat ja syrjimättömät kelpoisuusedellytykset täyttävän hakemuksensa. Tällainen lupa on myönnettävä ilman, että tuottajalta peritään siitä maksua.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut luvat ovat voimassa kolme vuotta niiden myöntämispäivästä. Tuottajaan, joka ei ole käyttänyt hänelle myönnettyä lupaa luvan voimassaoloaikana, kohdistetaan hallinnollisia seuraamuksia, joista säädetään asetuksen (EU) N:o 1306/2013 89 artiklan 4 kohdassa.
4. Tätä lukua ei sovelleta istutuksiin tai uudelleenistutuksiin alueilla, jotka on tarkoitettu kokeellisiin tarkoituksiin tai emoviiniköynnösten varttamisoksien viljelyyn, eikä alueilla, joilta saatavat viini tai viinituotteet on tarkoitettu yksinomaan viinintuottajan talouden omaan kulutukseen, tai alueilla, joilla tehdään uusia istutuksia yleisen edun perusteella ja kansallisen lainsäädännön nojalla toteutettujen pakkolunastusten johdosta.
63 artikla
Uusia istutuksia koskeva suojamekanismi
1. Jäsenvaltioiden on tarjottava vuosittain uusille istutuksille lupia niin, että ne vastaavat yhtä prosenttia niiden alueella viiniköynnöstä tosiasiallisesti kasvavasta kokonaisalasta mitattuna edellisen vuoden heinäkuun 31 päivänä.
2. Jäsenvaltiot voivat
a)
soveltaa kansallisesti 1 kohdassa säädettyä pienempää prosenttiosuutta;
b)
rajoittaa lupien myöntämistä aluetasolla, kun kyseessä ovat tietyt alueet, jotka soveltuvat suojatulla alkuperänimityksellä varustettujen viinien viljelyyn, tai alueet, jotka soveltuvat suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettujen viinien viljelyyn, tai maantieteellistä merkintää vailla olevat alueet.
3. Kaikkien 2 kohdassa tarkoitettujen rajojen on edistettävä viini-istutusten määrän hallittua kasvua, oltava yli nolla prosenttia, ja ne on nimenomaisesti perusteltava yhdellä tai useammalla seuraavista erityisistä syistä:
a)
tarve välttää selvästi osoitettua viinituotteiden ylitarjonnan riskiä suhteessa näiden tuotteiden markkinanäkymiin, ylittämättä sitä, mikä on tämän tarpeen täyttämiseksi välttämätöntä;
b)
tarve välttää selvästi osoitettua tietyn suojatun alkuperänimityksen tai suojatun maantieteellisen merkinnän arvon alenemisen merkittävää riskiä.
4. Jäsenvaltioiden on julkistettava kaikki 2 kohdan nojalla hyväksytyt päätökset, jotka on perusteltava asianmukaisesti. Jäsenvaltioiden on viipymättä ilmoitettava komissiolle hyväksymistään säännöistä.
64 artikla
Uusia istutuksia koskevien lupien myöntäminen
1. Kaikki kelpoisuusedellytykset täyttävät hakemukset on hyväksyttävä, jos kyseisten hakemusten kohteena oleva kokonaisala tiettynä vuonna ei ylitä kyseisen jäsenvaltion tarjoamaa alaa.
Jäsenvaltio voi tämän artiklan soveltamiseksi soveltaa yhtä tai useampaa seuraavista puolueettomista ja syrjimättömistä kelpoisuuskriteereistä:
a)
hakijan maatalousmaan pinta-alan on oltava kooltaan vähintään sen alan suuruinen, jota lupapyyntö koskee;
b)
hakijalla on oltava riittävä ammattitaito ja pätevyys;
c)
hakemus ei saa aiheuttaa tiettyjen suojattujen alkuperänimitysten maineen väärinkäytön merkittävää riskiä, mikä on oletuksena elleivät viranomaiset osoita tällaisen riskin olemassaoloa;
d)
asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa yksi tai useampi 2 kohdassa tarkoitetuista perusteista edellyttäen, että niitä sovelletaan puolueettomasti ja syrjimättömästi.
2. Jos kelpoisuusedellytykset täyttävien 1 kohdassa tarkoitettujen hakemusten kohteena oleva kokonaisala tiettynä vuonna ylittää kyseisen jäsenvaltion tarjoaman alan, lupia on myönnettävä kaikille hakijoille suhteessa hehtaarien jakamiseen sen alan pohjalta, jolle hakijat ovat lupaa hakeneet. Tällainen myöntäminen voidaan lisäksi osittain tai kokonaan suorittaa noudattaen yhtä tai useampaa seuraavista puolueettomista ja syrjimättömistä ensisijaisuusperusteista:
a)
viiniköynnöksiä ensimmäistä kertaa istuttavat tuottajat, jotka vastaavat tilanpidosta (uudet tuottajat);
b)
alueet, joilla viinitilat edistävät ympäristönsuojelua;
c)
alueet, joilla tehdään uusia istutuksia maanjakohankkeiden puitteissa;
d)
alueet, joilla on luonnonolosuhteista johtuvia rajoitteita tai muita erityisiä rajoitteita;
e)
kehitys- tai uudelleenistutushankkeiden kestävyys taloudellisen arvioinnin pohjalta;
f)
alueet, joille tehdään uusia istutuksia, jotka osaltaan lisäävät kilpailukykyä tilatasolla ja alueellisesti;
g)
hankkeet, joilla on mahdollisuudet parantaa maantieteellisillä merkinnöillä varustettujen tuotteiden laatua;
h)
alueet, joille tehdään uusia istutuksia pienten ja keskisuurten tilojen koon kasvattamisen puitteissa.
3. Jäsenvaltioiden on julkistettava 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut soveltamansa perusteet ja ilmoitettava ne viipymättä komissiolle.
65 artikla
Ammattialajärjestöjen asema
Jäsenvaltiot voivat 63 artiklan 2 kohtaa soveltaessaan ottaa huomioon 152, 156 ja 157 artiklassa tarkoitettujen, viinialalla toimivien tunnustettujen ammattialajärjestöjen, 95 artiklassa tarkoitettujen kiinnostuneiden tuottajaryhmien tai jäsenvaltion lainsäädännön perusteella tunnustettujen muuntyyppisten ammattialajärjestöjen esittämiä suosituksia sillä edellytyksellä, että asianomaiset kyseistä maantieteellistä viitealuetta edustavat osapuolet ovat sopineet niistä etukäteen.
Suosituksia ei saa esittää kolmea vuotta pidemmäksi ajanjaksoksi.
66 artikla
Uudelleenistutukset
1. Jäsenvaltioiden on 1 päivästä tammikuuta 2016 myönnettävä ilman eri toimenpiteitä lupa tuottajille, jotka ovat raivanneet viiniköynnöstä kasvavan alan ja jotka ovat jättäneet hakemuksen. Luvan on vastattava raivatun alan todellista satotasoa. Tällaisten lupien kohteena olevia aloja ei lasketa mukaan sovellettaessa 63 artiklaa.
2. Jäsenvaltiot voivat myöntää 1 kohdassa tarkoitetun luvan tuottajille, jotka sitoutuvat raivaamaan viiniköynnöstä kasvavan alan, jos sitoumuksenalainen ala raivataan viimeistään neljän vuoden kuluttua siitä päivästä, jona uudet viiniköynnökset istutettiin.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu lupa on käytettävä samalla tilalla, jolla raivaus tehtiin. Jäsenvaltiot voivat rajoittaa uudelleenistutukset alueilla, jotka soveltuvat suojatuilla alkuperänimityksillä tai suojatuilla maantieteellisillä merkinnöillä varustettujen viinien viljelyyn, 65 artiklan mukaisen ammattialajärjestön suosituksen pohjalta koskemaan viinejä, jotka ovat saman suojatun alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän mukaisia kuin raivatulla alueella.
4. Tätä artiklaa ei sovelleta luvattomia istutuksia raivattaessa.
67 artikla
Vähimmäissääntö
1. Tässä luvussa perustettua viini-istutusten lupajärjestelmää ei sovelleta niissä jäsenvaltioissa, joissa asetuksen (EY) N:o 1234/2007 II osan I osaston III luvun IV a jakson II alajaksossa perustettua istutusoikeuksien siirtymäjärjestelyä ei sovellettu 31 päivänä joulukuuta 2007.
2. Jäsenvaltiot, joissa sovellettiin 1 kohdassa tarkoitettua järjestelmää 31 päivänä joulukuuta 2007 ja joissa nykyinen viiniköynnöstä kasvava kokonaisala on enintään 10 000 hehtaaria, voivat päättää olla panematta täytäntöön tässä luvussa perustettua viini-istutusten lupajärjestelmää.
68 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Istutusoikeudet, jotka on myönnetty tuottajille ennen 31 päivää joulukuuta 2015 asetuksen (EY) N:o 1234/2007 85 h artiklan, 85 i artiklan tai 85 k artiklan mukaisesti ja joita kyseiset tuottajat eivät vielä ole käyttäneet mutta jotka ovat edelleen voimassa mainittuna päivänä, voidaan muuntaa tämän luvun nojalla luviksi 1 päivästä tammikuuta 2016 alkaen.
Tällainen muuntaminen tehdään kyseisten tuottajien ennen 31 päivää joulukuuta 2015 esittämän pyynnön perusteella. Jäsenvaltiot voivat päättää, että tuottajien sallitaan esittää kyseinen pyyntö oikeuksien muuntamisesta luviksi 31 päivään joulukuuta 2020 saakka.
2. Edellä olevan 1 kohdan nojalla myönnettyjen lupien voimassaoloaika on sama kuin 1 kohdassa tarkoitettujen istutusoikeuksien voimassaoloaika. Jos näitä lupia ei käytetä, ne lakkaavat olemasta voimassa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2018 tai viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2023, jos jäsenvaltiot ovat tehneet 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun päätöksen.
3. Edellä olevan 1 kohdan nojalla myönnettyjen lupien kohteena olevia aloja ei lasketa mukaan sovellettaessa 63 artiklaa.
69 artikla
Siirretty säädösvalta
Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti seuraavista:
a)
62 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun vapautuksen hakemisen edellytykset;
b)
64 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja perusteita koskevat säännöt;
c)
uusien perusteiden lisääminen 64 artiklan 1 ja 2 kohdassa lueteltuihin perusteisiin;
d)
niiden viiniköynnösten, jotka tuottaja on sitoutunut raivaamaan, samanaikainen esiintyminen 66 artiklan 2 kohdan nojalla istutettujen uusien viiniköynnösten kanssa;
e)
perusteet 66 artiklan 3 kohdan mukaisille jäsenvaltion päätöksille.
70 artikla
Täytäntöönpanovallan käyttäminen tarkastelumenettelyä noudattaen
Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan aiheelliset toimenpiteet, jotka koskevat:
a)
lupien myöntämismenettelyjä;
b)
jäsenvaltioiden ylläpitämiä rekistereitä ja komissiolle lähetettäviä ilmoituksia.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2 Jakso
Viini-istutusten lupajärjestelmän valvonta
71 artikla
Luvattomat istutukset
1. Tuottajien on raivattava omalla kustannuksellaan alat, joille on ilman lupaa istutettu viiniköynnöksiä.
2. Jos tuottajat eivät tee raivausta neljän kuukauden kuluessa siitä, kun heille on ilmoitettu sääntöjenvastaisuudesta, jäsenvaltioiden on varmistettava tällaisten luvattomien istutusten raivaus kahden vuoden kuluessa siitä, kun mainittu neljän kuukauden jakso päättyi. Raivaukseen liittyvät kustannukset peritään asianomaisilta tuottajilta.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle vuosittain 1 päivään maaliskuuta mennessä niiden alojen kokonaispinta-ala, joille on todettu istutetun viiniköynnöksiä ilman lupaa 1 päivän tammikuuta 2016 jälkeen, sekä alat, jotka on raivattu 1 ja 2 kohdan mukaisesti.
4. Tuottajaan, joka ei ole noudattanut tämän artiklan 1 kohdassa säädettyjä velvollisuuksia, kohdistetaan seuraamuksia, joista säädetään asetuksen (EU) N:o 1306/2013 64 artiklan mukaisesti.
5. Alat, joille on ilman lupaa istutettu viiniköynnöksiä, eivät saa hyötyä mistään kansallisista tai unionin tukitoimenpiteistä.
72 artikla
Täytäntöönpanovallan käyttäminen tarkastelumenettelyä noudattaen
Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla hyväksytään aiheelliset toimenpiteet, jotka koskevat ilmoitusvaatimuksia, joita jäsenvaltioiden on noudatettava, mukaan lukien liitteessä VI säädettyjen talousarviomäärärahojen mahdolliset alentamiset, jos vaatimuksia ei ole noudatettu.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen
II OSASTO
KAUPAN PITÄMISTÄ JA TUOTTAJAORGANISAATIOITA KOSKEVAT SÄÄNNÖT
I LUKU
Kaupan pitämistä koskevat säännöt
1 Jakso
Kaupan pitämisen vaatimukset
1 Alajakso
Johdantosäännökset
73 artikla
Soveltamisala
Tässä jaksossa vahvistetaan maataloustuotteiden kaupan pitämisen vaatimuksia koskevat säännöt, sanotun kuitenkaan rajoittamatta maataloustuotteisiin sovellettavien muiden säännösten sekä eläinlääkintä-, kasvinterveys- ja elintarvikealoilla annettujen sellaisten säännösten soveltamista, joiden tarkoituksena on taata tuotteiden hygienia- ja terveysvaatimusten noudattaminen sekä eläinten, kasvien ja ihmisten terveyden suojelu. Nämä säännöt jaotellaan pakollisiin sääntöihin ja vapaaehtoisiin varattuihin ilmaisuihin.
2 Alajakso
Ala- tai tuotekohtaiset kaupan pitämisen vaatimukset
74 artikla
Yleisperiaate
Tuotteita, joille on vahvistettu ala- tai tuotekohtaiset kaupan pitämisen vaatimukset tämän jakson mukaisesti, voidaan pitää kaupan unionissa ainoastaan, jos ne täyttävät kyseiset vaatimukset.
75 artikla
Vahvistaminen ja sisältö
1. Kaupan pitämisen vaatimuksia voidaan soveltaa yhteen tai useampaan seuraavista tuotteista ja aloista:
a)
oliiviöljy ja syötäväksi tarkoitetut oliivit;
b)
hedelmät ja vihannekset;
c)
hedelmä- ja vihannesjalosteet;
d)
banaanit;
e)
elävät kasvit;
f)
munat;
g)
siipikarjanliha;
h)
ihmisravinnoksi tarkoitetut levitettävät rasvat;
i)
humala.
2. Kuluttajien odotusten ottamiseksi huomioon sekä tämän artiklan 1 ja 4 kohdan kattamien maataloustuotteiden tuotantoon ja kaupan pitämiseen liittyvien taloudellisten edellytysten ja niiden laadun parantamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti ala- tai tuotekohtaisista kaupan pitämisen vaatimuksista kaikissa kaupan pitämisen vaiheissa, sekä tällaisiin vaatimuksiin sovellettavista poikkeuksista ja vapautuksista, jotta voitaisiin mukautua jatkuvasti muuttuviin markkinaolosuhteisiin, kehittyvään kuluttajakysyntään ja alan kansainvälisten normien kehitykseen sekä välttää tuoteinnovoinnin jarruttamista.
3. Rajoittamatta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1169/2011 (27) 26 artiklan soveltamista edellä 1 kohdassa tarkoitetut kaupan pitämisen vaatimukset voivat koskea yhtä tai useampaa seuraavista seikoista, jotka on määritelty ala- tai tuotekohtaisesti ja jotka perustuvat kunkin alan ominaispiirteisiin, tarpeeseen säännellä markkinoille saattamista ja tämän artiklan 5 kohdassa määriteltyihin edellytyksiin:
a)
tekniset määritelmät, nimitykset ja myyntinimitykset, jotka koskevat muita kuin 78 artiklassa säädettyjä aloja;
b)
luokittelukriteerit, kuten luokittelu, paino, kokoluokittelu, ikä ja luokka;
c)
laji, kasvilajike, eläinrotu tai kaupallinen tyyppi;
d)
esillepano, kaupan pitämisen pakollisiin vaatimuksiin liittyvät päällysmerkinnät, pakkaaminen, pakkaamoihin sovellettavat säännöt, merkitseminen, satovuosi ja tiettyjen termien käyttö, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 92-123 artiklan soveltamista;
e)
sellaiset kriteerit kuin tuotteen ulkonäkö, koostumus, lihakkuus ja ominaispiirteet sekä vesipitoisuus prosenttiosuutena;
f)
tuotannossa käytettävät aineet tai ainesosat mukaan lukien niiden määrä, puhtaus ja yksilöiminen;
g)
maataloustuotannon ja tuotantomenetelmän tyyppi mukaan lukien viininvalmistusmenetelmät ja kestävän tuotannon kehittyneet järjestelmät;
h)
puristemehun ja viinin leikkaaminen mukaan lukien näiden määritelmät, sekoittaminen ja rajoitukset;
i)
keruutiheys, toimittaminen, säilyttäminen ja käsittely, säilytysmenetelmä ja -lämpötila, varastointi ja kuljetus;
j)
maataloustuotannon paikka ja/tai alkuperä siipikarjanlihaa ja levitettäviä rasvoja lukuun ottamatta;
k)
eräiden aineiden ja käytäntöjen käyttörajoitukset;
l)
erityiskäyttö;
m)
edellytykset sellaisten tuotteiden myynnille, hallussapidolle, liikkuvuudelle ja käytölle, jotka eivät ole 1 kohdan nojalla määriteltyjen kaupan pitämisen vaatimusten tai 78 artiklassa tarkoitettujen määritelmien, nimitysten ja myyntinimitysten mukaisia, sekä sivutuotteiden hävittämiselle.
4. Sen lisäksi, mitä 1 kohdassa säädetään, viinialaan sovelletaan kaupan pitämisen vaatimuksia. Edellä olevan 3 kohdan f, g, h, k ja m alakohtaa sovelletaan kyseiseen alaan.
5. Tämän artiklan 1 kohdan nojalla määritellyt ala- tai tuotekohtaiset kaupan pitämisen vaatimukset vahvistetaan rajoittamatta 84-88 artiklan ja liitteen IX soveltamista ja ottaen huomioon
a)
asianomaisen tuotteen erityispiirteet;
b)
tarve varmistaa edellytykset tuotteiden markkinoille saattamisen helpottamiseksi;
c)
tuottajien intressi ilmoittaa tuotteiden ja viljelyn ominaisuudet ja kuluttajien tarve saada riittäviä ja avoimia tuotetietoja mukaan lukien maataloustuotannon paikka, joka on määriteltävä tapauskohtaisesti asianmukaisella maantieteellisellä tasolla, sen jälkeen, kun on tehty vaikutustenarviointi, jossa otetaan huomioon toimijoille aiheutuvat kustannukset ja hallinnollinen taakka ja tuottajille ja loppukuluttajalle koituvat hyödyt;
d)
menetelmät, jotka ovat saatavilla tuotteiden fysikaalisten, kemiallisten ja aistinvaraisten ominaisuuksien määrittämiseen;
e)
kansainvälisten elinten hyväksymät normisuositukset;
f)
tarve säilyttää tuotteiden luonnolliset ja olennaiset ominaisuudet ja välttää muuttamasta merkittävästi asianomaisen tuotteen koostumusta.
6. Kuluttajien odotusten ottamiseksi huomioon sekä maataloustuotteiden tuotantoon ja kaupan pitämiseen liittyvien taloudellisten edellytysten ja maataloustuotteiden laadun parantamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti 1 kohdassa esitetyn aloja koskevan luettelon muuttamiseksi. Tällaiset delegoidut säädökset rajoitetaan tiukasti osoitettuihin tarpeisiin, jotka johtuvat muuttuvasta kuluttajakysynnästä, teknisestä kehityksestä tai tuoteinnovoinnin tarpeista, ja komission kertomuksessa Euroopan parlamentille ja neuvostolle on arvioitava erityisesti kuluttajien tarpeita, toimijoiden kustannuksia ja hallinnollista taakkaa sekä vaikutusta sisämarkkinoihin ja kansainväliseen kauppaan ja tuottajille ja loppukuluttajille koituvia etuja.
76 artikla
Hedelmä- ja vihannesalan tuotteiden kaupan pitämistä koskevat lisävaatimukset
1. Edellä 75 artiklassa tarkoitettujen kaupan pitämisen vaatimusten lisäksi voidaan hedelmä- ja vihannesalan tuotteita, jotka on tarkoitettu myytäväksi tuoreina kuluttajille, pitää tarvittaessa kaupan ainoastaan, jos ne ovat laadultaan aitoja, virheettömiä ja myyntikelpoisia ja jos alkuperämaa on ilmoitettu.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja kaupan pitämisen vaatimuksia sekä tämän alajakson mukaisesti vahvistettuja hedelmä- ja vihannesalaan sovellettavia kaupan pitämisen vaatimuksia sovelletaan kaikissa kaupan pitämisen vaiheissa, myös tuonnissa ja viennissä, ja ne voivat koskea laatua, luokittelua, painoa, kokoa, pakkaamista, päällysmerkintöjä, varastointia, kuljetusta, tarjontamuotoa ja kaupan pitämistä.
3. Sellaisten hedelmä- ja vihannesalan tuotteiden haltija, joita hyväksytyt kaupan pitämisen vaatimukset koskevat, ei saa pitää kyseisiä tuotteita esillä myyntitarkoituksessa, saattaa niitä myyntiin eikä toimittaa tai pitää niitä kaupan millään tavoin unionissa, elleivät ne ole mainittujen vaatimusten mukaisia, ja haltijan on vastattava siitä, että vaatimuksia noudatetaan.
4. Tämän artiklan 1 kohdassa esitetyn vaatimuksen asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi ja tiettyjen erityistilanteiden huomioon ottamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti erityisistä poikkeuksista tähän artiklaan, jos ne ovat tarpeen sen soveltamiseksi asianmukaisesti.
77 artikla
Humalan varmentaminen
1. Sovellettavien kaupan pitämisen vaatimusten lisäksi unionissa korjattuihin tai valmistettuihin humala-alan tuotteisiin on tarvittaessa sovellettava tämän artiklan mukaista varmentamismenettelyä.
2. Varmennustodistus voidaan antaa ainoastaan tuotteille, joiden laatu vastaa määrätylle kaupan pitämisen vaiheelle asetettuja vähimmäisvaatimuksia. Humalajauheelle, lupuliinipitoiselle humalajauheelle, humalauutteelle ja humalatuotteiden seoksille voidaan antaa varmennustodistus ainoastaan, jos näiden tuotteiden alfahappopitoisuus ei ole pienempi kuin sen humalan alfahappopitoisuus, josta ne on valmistettu.
3. Varmennustodistuksessa on ilmoitettava vähintään:
a)
humalan tuotantopaikka tai -paikat;
b)
sadonkorjuuvuosi tai -vuodet; ja
c)
lajike tai lajikkeet.
4. Humala-alan tuotteita voidaan pitää kaupan tai viedä ainoastaan, jos niille on annettu tämän artiklan mukaisesti annettu varmennustodistus.
Jos on kyse humala-alan tuontituotteista, 190 artiklan 2 kohdassa säädetyn todistuksen katsotaan vastaavan varmennustodistusta.
5. Siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan tämän artiklan 4 kohdasta poikkeavia toimenpiteitä,
a)
tiettyjen kolmansien maiden kaupan vaatimusten täyttämiseksi; tai
b)
tiettyjen erityiskäyttöön tarkoitettujen tuotteiden osalta.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuilla toimenpiteillä
i)
ei saa vaikuttaa varmennustodistuksen saaneiden tuotteiden tavanomaiseen kaupan pitämiseen; ja
ii)
on varmistettava, että vältetään kaikenlaiset näitä tuotteita koskevat epäselvyydet.
78 artikla
Määritelmät, nimitykset ja myyntinimitykset eräiden alojen ja tuotteiden osalta
1. Sovellettavien kaupan pitämisen vaatimusten lisäksi liitteessä VII säädettyjä määritelmiä, nimityksiä ja myyntinimityksiä sovelletaan tarvittaessa seuraaviin aloihin tai tuotteisiin:
a)
naudanliha;
b)
viini;
c)
ihmisravinnoksi tarkoitetut maito ja maitotuotteet;
d)
siipikarjan liha
e)
munat;
f)
ihmisravinnoksi tarkoitetut levitettävät rasvat;
g)
oliiviöljy ja syötäväksi tarkoitetut oliivit.
2. Liitteessä VII säädettyjä määritelmiä, nimityksiä tai myyntinimityksiä saa käyttää unionissa vain sellaisen tuotteen kaupan pitämiseksi, joka on kyseisessä liitteessä säädettyjen vastaavien vaatimusten mukainen.
3. Siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat liitteessä VII säädettyihin määritelmiin ja myyntinimityksiin tehtäviä muutoksia sekä poikkeuksia tai vapautuksia niistä. Nämä delegoidut säädökset rajoitetaan tiukasti osoitettuihin tarpeisiin, jotka johtuvat muuttuvasta kuluttajakysynnästä, teknisestä kehityksestä tai tuoteinnovoinnin tarpeista.
4. Sen varmistamiseksi, että toimijoilla ja jäsenvaltioilla on selkeä ja asianmukainen käsitys liitteessä VII säädetyistä määritelmistä ja myyntinimityksistä, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti eritelmiä ja soveltamista koskevien sääntöjen osalta.
5. Kuluttajien odotusten ja maitotuotteiden markkinoiden kehityksen ottamiseksi huomioon siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa määritellään maitotuotteet, joiden osalta eläinlaji, josta maito on peräisin, on mainittava, ellei maito ole nautaeläimestä, ja vahvistetaan asiaankuuluvat tarpeelliset säännöt.
79 artikla
Sallitut poikkeamat
1. Kunkin tuotteen tai alan erityispiirteiden, kaupan pitämisen eri vaiheiden, teknisten edellytysten, mahdollisten merkittävien käytännön vaikeuksien sekä analyysimenetelmien tarkkuuden ja toistettavuuden huomioon ottamiseksi siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan yhteen tai useampaan erityiseen vaatimukseen sovellettava sallittu poikkeama, jonka ylittyessä koko tuote-erää pidetään vaatimuksen vastaisena.
2. Hyväksyessään 1 kohdassa tarkoitettuja säädöksiä komissio ottaa huomioon tarpeen olla muuttamatta tuotteen ominaispiirteitä ja välttää alentamasta sen laatua.
80 artikla
Viininvalmistusmenetelmät ja määritysmenetelmät
1. Tuotettaessa ja säilytettäessä liitteessä VII olevassa II osassa lueteltuja tuotteita unionissa saa käyttää vain niitä viininvalmistusmenetelmiä, jotka ovat sallittuja liitteen VIII mukaisesti ja joista säädetään 75 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan g alakohdassa ja 83 artiklan 2 ja 3 kohdassa.
Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta:
a)
viinirypälemehuun ja tiivistettyyn viinirypälemehuun; ja
b)
viinirypälemehun valmistukseen tarkoitettuun rypäleen puristemehuun ja tiivistettyyn rypäleen puristemehuun.
Sallittuja viininvalmistusmenetelmiä saa käyttää ainoastaan tuotteen asianmukaisen valmistuksen, säilytyksen tai jälkikäsittelyn varmistamiseksi.
Liitteessä VII olevassa II osassa luetellut tuotteet on tuotettava unionissa noudattaen liitteessä VIII vahvistettuja sääntöjä.
2. Liitteessä VII olevassa II osassa lueteltuja tuotteita ei saa pitää unionissa kaupan, jos
a)
ne on valmistettu viininvalmistusmenetelmällä, joka ei ole sallittu unionissa;
b)
ne on valmistettu viininvalmistusmenetelmällä, joka ei ole sallittu kansallisella tasolla; tai
c)
ne eivät ole liitteessä VIII vahvistettujen sääntöjen mukaisia.
Rypäletuotteet, joita ei saa ensimmäisen alakohdan mukaisesti pitää kaupan, on hävitettävä. Poiketen tästä säännöstä jäsenvaltiot voivat sallia, että tiettyjä sellaisia tuotteita, joiden ominaisuudet jäsenvaltiot määrittävät, voidaan käyttää tislaamoissa, etikkavalmistamoissa tai teollisuudessa, edellyttäen, että tämä lupa ei kannusta käyttämään viininvalmistusmenetelmiä, jotka eivät ole sallittuja.
3. Salliessaan 75 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan g alakohdassa tarkoitetun viininvalmistusmenetelmän komissio
a)
ottaa huomioon Kansainvälisen viinijärjestön OIV:n suosittelemat ja julkaisemat viininvalmistus- ja määritysmenetelmät ja sellaisten viininvalmistusmenetelmien, jotka eivät ole vielä sallittuja, koekäytön tulokset;
b)
ottaa huomioon ihmisten terveyden suojelemisen;
c)
ottaa huomioon mahdolliset riskit siitä, että kuluttajia johdetaan harhaan tuotetta koskevien vakiintuneiden käsitysten ja vastaavien odotusten vuoksi, sekä tällaisten riskien poistamiseen käytettävien tiedotusmenetelmien saatavuuden ja käytettävyyden;
d)
varmistaa, että viinin luonnolliset ja olennaiset ominaisuudet säilyvät eikä asianomaisen tuotteen koostumus muutu merkittävästi;
e)
varmistaa, että ympäristön suojelussa noudatetaan hyväksyttävää vähimmäistasoa;
f)
noudattaa viininvalmistusmenetelmiä koskevia yleisiä sääntöjä ja liitteessä VIII vahvistettuja sääntöjä.
4. Jotta varmistettaisiin sellaisten viinituotteiden asianmukainen käsittely, joita ei saa pitää kaupan, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti niiden sääntöjen osalta, jotka koskevat tämän artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuja kansallisia menettelyjä sellaisten viinituotteiden markkinoilta poistamiseksi ja hävittämiseksi, jotka eivät täytä vaatimuksia, ja näitä sääntöjä koskevien poikkeusten osalta.
5. Tarvittaessa komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan 75 artiklan 5 kohdan d alakohdassa tarkoitetut menetelmät liitteessä VII olevassa II osassa lueteltujen tuotteiden osalta. Kyseisten menetelmien on perustuttava asiaa koskeviin OIV:n suosittelemiin ja julkaisemiin menetelmiin, elleivät ne olisi tehottomia tai epäasianmukaisia unionin tavoittelemaan päämäärään nähden. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
Siihen asti, kun kyseiset täytäntöönpanosäädökset vahvistetaan, on käytettävä asianomaisen jäsenvaltion sallimia menetelmiä ja sääntöjä.
81 artikla
Viininvalmistuksessa käytettävät rypälelajikkeet
1. Liitteessä VII olevassa II osassa luetellut unionissa tuotettavat tuotteet on valmistettava tämän artiklan 2 kohdan mukaisesti luokiteltavista rypälelajikkeista.
2. Jäsenvaltioiden on luokiteltava rypälelajikkeet, joita niiden alueella saa istuttaa, uudelleenistuttaa ja varttaa viininvalmistusta varten, jollei 3 kohdasta muuta johdu.
Jäsenvaltiot voivat luokitella ainoastaan rypälelajikkeet, jotka ovat seuraavien edellytysten mukaisia:
a)
lajike kuuluu Vitis vinifera -lajiin tai on peräisin Vitis vinifera -lajin ja muiden Vitis-suvun lajien välisestä risteytyksestä;
b)
lajike ei ole mikään seuraavista lajikkeista: Noah, Othello, Isabelle, Jacquez, Clinton ja Herbemont.
Jos jokin rypälelajike poistetaan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta luokittelusta, kyseisen lajikkeen raivaus on suoritettava 15 vuoden kuluessa luokittelusta poistamisesta.
3. Jäsenvaltioille, joiden viinintuotanto on enintään 50 000 hehtolitraa viinivuodessa, laskettuna viiden edeltävän viinivuoden keskituotoksesta, myönnetään vapautus 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetystä luokitteluvelvoitteesta.
Myös näissä jäsenvaltioissa saa kuitenkin istuttaa, uudelleenistuttaa ja varttaa viininvalmistusta varten ainoastaan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisia rypälelajikkeita.
4. Edellä olevan 2 kohdan ensimmäisestä ja kolmannesta alakohdasta sekä 3 kohdan toisesta alakohdasta poiketen jäsenvaltio voi sallia seuraavien rypälelajikkeiden istutuksen, uudelleenistutuksen ja varttamisen tieteellisiin ja kokeellisiin tarkoituksiin:
a)
luokittelemattomat rypälelajikkeet muiden kuin 3 kohdassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden osalta;
b)
muut kuin 2 kohdan toisen alakohdan mukaiset rypälelajikkeet 3 kohdassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden osalta.
5. Alat, joille on istutettu 2, 3 ja 4 kohdan vastaisesti viinintuotantoon tarkoitettuja rypälelajikkeita, on raivattava.
Tällaisia aloja ei ole kuitenkaan pakko raivata, jos kyseinen tuotanto on tarkoitettu yksinomaan viinintuottajan oman talouden käyttöön.
82 artikla
Sellaisen viinin erityiskäyttö, joka ei ole liitteessä VII olevassa II osassa lueteltujen luokkien mukaista
Edellä olevan 81 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti luokitelluista rypälelajikkeista saatua viiniä, joka ei ole minkään liitteessä VII olevassa II osassa vahvistetun luokan mukaista, saa käyttää ainoastaan viinintuottajan oman talouden kulutukseen, viinietikan valmistukseen tai tislaukseen, lukuun ottamatta pullotettuja viinejä, jotka voidaan todistaa pullotetuiksi ennen 1 päivää syyskuuta 1971.
83 artikla
Eräitä tuotteita ja aloja koskevat kansalliset säännöt
1. Sen estämättä, mitä 75 artiklan 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat antaa tai pitää voimassa levitettävien rasvojen laatutasoja koskevat kansalliset sääntönsä. Näissä säännöissä on sallittava laatutasojen arviointi erityisesti käytettyjä raaka-aineita, tuotteiden aistinvaraisia ominaisuuksia sekä fyysistä ja mikrobiologista säilyvyyttä koskevin perustein.
Ensimmäisessä alakohdassa säädettyä vaihtoehtoa hyödyntävien jäsenvaltioiden on varmistettava, että mainituissa kansallisissa säännöissä vahvistettuja perusteita noudattavien toisten jäsenvaltioiden tuotteissa voidaan syrjimättömällä tavalla käyttää ilmaisuja, joilla todetaan, että kyseisiä perusteita on noudatettu.
2. Jäsenvaltiot voivat rajoittaa joidenkin viininvalmistusmenetelmien käyttöä tai kieltää niiden käytön ja säätää tiukemmista säännöistä unionin lainsäädännössä sallituille, alueellaan tuotetuille viineille vahvistaakseen suojatulla alkuperänimityksellä tai suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettujen viinien sekä kuohuviinien ja väkevien viinien olennaisten ominaisuuksien säilymistä.
3. Jäsenvaltiot voivat sallia sellaisten viininvalmistusmenetelmien, jotka eivät ole sallittuja, koekäytön.
4. Tämän artiklan moitteettoman ja avoimen soveltamisen varmistamiseksi siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa vahvistetaan edellytykset, jotka koskevat tämän artiklan 1, 2 ja 3 kohdan soveltamista ja tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitetuin kokeellisin menetelmin saatujen tuotteiden hallussapitoa, liikkuvuutta ja käyttöä.
5. Jäsenvaltiot voivat antaa tai pitää voimassa muita kansallisia säännöksiä tuotteista, joihin sovelletaan unionin kaupan pitämisen vaatimusta, edellyttäen, että kyseiset säännökset ovat unionin oikeuden ja etenkin tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteen mukaisia, ja jollei Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivistä 98/34/EY (28) muuta johdu.
3 Alajakso
Vapaaehtoiset varatut ilmaisut
84 artikla
Yleinen säännös
Perustetaan ala- tai tuotekohtainen vapaaehtoisten varattujen ilmaisujen järjestelmä, jonka avulla tuottajat, joiden maataloustuotteilla on lisäarvoa tuovia ominaispiirteitä tai ominaisuuksia, voivat helpommin välittää sisämarkkinoilla tietoa näistä ominaispiirteistä tai ominaisuuksista, ja jolla tuetaan ja täydennetään erityisesti ala- ja tuotekohtaisia 58 artiklassa tarkoitettuja kaupan pitämisen vaatimuksia.
Tätä alajaksoa ei sovelleta 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin viinialan tuotteisiin.
85 artikla
Nykyiset vapaaehtoiset laatuilmaisut
1. Tämän asetuksen liitteessä IX luetellaan vapaaehtoiset varatut ilmaisut, jotka kuuluvat tähän järjestelmään 20 päivän joulukuuta 2013 ja niiden käyttöedellytykset vahvistetaan 86 artiklan a alakohdan mukaisesti.
2. Edellä tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut vapaaehtoiset varatut ilmaisut pysyvät voimassa, jollei niitä muuteta tai peruta 86 artiklan nojalla.
86 artikla
Vapaaehtoisten varattujen ilmaisujen varaaminen, muuttaminen ja peruminen
Kuluttajien odotusten, tieteellisen ja teknisen tiedon kehityksen, markkinatilanteen sekä kaupan pitämisen vaatimusten ja kansainvälisten standardien kehityksen huomioon ottamiseksi siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla
a)
varataan uusi vapaaehtoinen varattu ilmaisu ja vahvistetaan sen käyttöedellytykset;
b)
muutetaan vapaaehtoisen varatun ilmaisun käyttöedellytyksiä; tai
c)
perutaan vapaaehtoinen varattu ilmaisu.
87 artikla
Uudet vapaaehtoiset varatut ilmaisut
1. Ilmaisu voi tulla valituksi uudeksi vapaaehtoiseksi varatuksi ilmaisuksi vain, jos se täyttää kaikki seuraavat vaatimukset:
a)
ilmaisu liittyy johonkin tuotteen ominaispiirteeseen taikka tuotannon tai jalostuksen ominaisuuteen jonkin alan tai tuotteen osalta;
b)
ilmaisua käyttämällä välitetään selvemmin tietoa tuotteen erityispiirteestä taikka tuotannon tai jalostuksen ominaisuudesta johtuvasta lisäarvosta;
c)
kun tuote saatetaan markkinoille, a alakohdassa tarkoitettu ominaispiirre tai ominaisuus on kuluttajien tunnistettavissa useissa jäsenvaltioissa;
d)
ilmaisun edellytykset ja käyttö ovat Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY (29) tai asetuksen (EU) N:o 1169/2011 mukaiset.
Uuden vapaaehtoisen varatun ilmaisun käyttöönoton yhteydessä komissio ottaa huomioon asiaan liittyvät kansainväliset normit sekä jo käytössä olevat, asianomaisia tuotteita tai aloja koskevat varatut ilmaisut.
2. Joidenkin alojen ominaispiirteiden ja kuluttajien odotusten huomioon ottamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti lisäyksityiskohdista, joilla vahvistetaan tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen uusien vapaaehtoisten varattujen ilmaisujen käyttöönottoon liittyviä vaatimuksia.
88 artikla
Vapaaehtoisten varattujen ilmaisujen käyttörajoitukset
1. Vapaaehtoista varattua ilmaisua voidaan käyttää ainoastaan kuvaamaan tuotteita, jotka täyttävät sovellettavat käyttöedellytykset.
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, ettei tuotemerkinnöistä aiheudu sekaannusta vapaaehtoisten varattujen ilmaisujen kanssa.
3. Sen varmistamiseksi, että vapaaehtoisia varattuja ilmaisuja käyttäen kuvaillut tuotteet täyttävät sovellettavat käyttöedellytykset, siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan vapaaehtoisten varattujen ilmaisujen käyttöä koskevia lisäsääntöjä.
4 Alajakso
Tuontiin ja vientiin liittyvät kaupan pitämisen vaatimukset
89 artikla
Yleiset säännökset
Unionin ja eräiden kolmansien maiden välisen kaupan erityispiirteiden ja tiettyjen maataloustuotteiden erityisluonteen ottamiseksi huomioon siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti
a)
edellytyksistä, joilla tuontituotteiden katsotaan olevan unionin kaupan pitämisen vaatimusten mukaisuutta vastaavalla tasolla ja joiden ansiosta voidaan poiketa 74 artiklasta; ja
b)
säännöistä, jotka koskevat kaupan pitämisen vaatimusten soveltamista unionista vietäviin tuotteisiin.
90 artikla
Viinin tuontia koskevat erityissäännökset
1. Jollei Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti tehdyissä kansainvälisissä sopimuksissa toisin määrätä, viinien alkuperänimityksiä, maantieteellisiä merkintöjä ja päällysmerkintöjä koskevia säännöksiä, jotka esitetään tämän luvun 2 jaksossa ja tämän asetuksen 78 artiklassa tarkoitetuissa määritelmissä, nimityksissä ja myyntinimityksissä, sovelletaan unioniin tuotaviin, CN-koodeihin 2009 61, 2009 69 ja 2204 kuuluviin tuotteisiin.
2. Jollei Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti tehdyissä kansainvälisissä sopimuksissa toisin määrätä, tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tuotteet on tuotettava unionin tässä asetuksessa sallimien viininvalmistusmenetelmien mukaisesti tai, ennen 80 artiklan 3 kohdan mukaista lupaa, OIV:n suosittelemien ja julkaisemien viininvalmistusmenetelmien mukaisesti.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuonnin edellytyksenä on
a)
komission julkaisemaan luetteloon sisältyvän toimivaltaisen viranomaisen tuotteen alkuperämaassa antama todistus siitä, että 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja säännöksiä noudatetaan;
b)
tuotteen alkuperämaan nimeämän elimen tai viranomaisen laatima määritystodistus, jos tuotteet on tarkoitettu suoraan ihmisravinnoksi.
5 Alajakso
Yhteiset säännökset
91 artikla
Täytäntöönpanovallan käyttäminen tarkastelumenettelyä noudattaen
Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla:
a)
laaditaan luettelo liitteessä VII olevan III osan 5 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetuista maidosta ja maitotuotteista ja liitteessä VII olevan VII osan kuudennen kohdan a alakohdassa tarkoitetuista levitettävistä rasvoista niiden ohjeellisten luetteloiden perusteella, joissa olevia tuotteita jäsenvaltiot pitävät alueellaan kyseisiä säännöksiä vastaavina ja jotka jäsenvaltioiden on lähetettävä komissiolle;
b)
vahvistetaan säännöt ala- tai tuotekohtaisten kaupan pitämisen vaatimusten täytäntöönpanosta;
c)
vahvistetaan säännöt sen määrittelystä, onko tuotteita käsitelty sallittujen viininvalmistusmenetelmien vastaisesti;
d)
vahvistetaan säännöt tuotteiden ominaispiirteiden määrittämisessä käytettävistä menetelmistä;
e)
vahvistetaan säännöt sallitun poikkeaman vahvistamisesta;
f)
vahvistetaan säännöt 89 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden täytäntöönpanosta;
g)
vahvistetaan säännöt tuottajan ja/tai teollisuuslaitoksen, jossa tuote on valmistettu tai käsitelty, tunnistamisesta tai rekisteröinnistä sekä sertifiointimenettelyistä, kaupallisista asiakirjoista, mukaan liitettävistä asiakirjoista ja pidettävistä rekistereistä.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2 Jakso
Alkuperänimitykset, maantieteelliset merkinnät ja perinteiset merkinnät viinialalla
1 Alajakso
Johdantosäännökset
92 artikla
Soveltamisala
1. Tässä jaksossa vahvistettuja alkuperänimityksiä, maantieteellisiä merkintöjä ja perinteisiä merkintöjä koskevia sääntöjä sovelletaan liitteessä VII olevan II osan 1, 3-6, 8, 9, 11, 15 ja 16 kohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen sääntöjen perustana on:
a)
kuluttajien ja tuottajien oikeutettujen etujen suojelu;
b)
kyseisten tuotteiden sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistaminen; ja
c)
tässä jaksossa tarkoitettujen laatutuotteiden tuotannon edistäminen ja kansallisten laatupoliittisten toimenpiteiden salliminen.
2 Alajakso
Alkuperänimitykset ja maantieteelliset merkinnät
93 artikla
Määritelmät
1. Tässä jaksossa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
a)
'alkuperänimityksellä' tarkoitetaan alueen, tietyn paikan tai poikkeuksellisissa ja asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa maan nimeä, jota käytetään kuvaamaan 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tuotetta, joka on seuraavien vaatimusten mukainen:
i)
tuotteen laatu ja ominaisuudet johtuvat olennaisesti tai yksinomaan tietystä maantieteellisestä ympäristöstä luontoon liittyvine ja inhimillisine tekijöineen;
ii)
tuotteen tuotannossa käytetyt rypäleet tulevat yksinomaan kyseiseltä maantieteelliseltä alueelta;
iii)
tuotanto tapahtuu kyseisellä maantieteellisellä alueella; ja
iv)
on saatu Vitis vinifera -lajiin kuuluvista rypälelajikkeista;
b)
'maantieteellisellä merkinnällä' tarkoitetaan alueen, tietyn paikan tai poikkeuksellisissa ja asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa maan nimeä, jota käytetään kuvaamaan 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tuotetta, joka on seuraavien vaatimusten mukainen:
i)
sen erityinen laatu, maine tai muut ominaisuudet johtuvat kyseisestä maantieteellisestä alkuperästä;
ii)
vähintään 85 prosenttia sen tuotannossa käytetyistä rypäleistä tulee yksinomaan kyseiseltä maantieteelliseltä alueelta;
iii)
sen tuotanto tapahtuu kyseisellä maantieteellisellä alueella; ja
iv)
se on saatu Vitis vinifera -lajiin kuuluvista rypälelajikkeista tai Vitis vinifera -lajin ja muiden Vitis-suvun lajien välisestä risteytyksestä.
2. Tiettyjä perinteisesti käytettyjä nimiä pidetään alkuperänimityksinä, jos ne
a)
kuvaavat viiniä;
b)
viittaavat maantieteelliseen nimeen;
c)
ovat 1 kohdan a alakohdan i-iv alakohdassa tarkoitettujen edellytysten mukaisia; ja
d)
ovat käyneet läpi menettelyn, jossa myönnetään tässä alajaksossa säädetty alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän suoja.
3. Alkuperänimitykset ja maantieteelliset merkinnät, mukaan lukien kolmansissa maissa sijaitseviin maantieteellisiin alueisiin liittyvät nimitykset ja merkinnät, voidaan suojata unionissa tässä alajaksossa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.
4. Edellä 1 kohdan a alakohdan iii alakohdassa tarkoitetaan "tuotannolla" kaikkia toimia rypäleiden korjuusta viininvalmistusprosessin loppuunsaattamiseen, tuotannon jälkeisiä prosesseja lukuun ottamatta.
5. Edellä 1 kohdan b alakohdan ii alakohdan soveltamiseksi enintään 15 prosenttia rypäleistä voi olla peräisin rajatun alueen ulkopuolelta, mutta kyseisen osuuden on oltava peräisin siitä jäsenvaltiosta tai kolmannesta maasta, jossa rajattu alue sijaitsee.
94 artikla
Suojahakemukset
1. Hakemuksen, jolla haetaan nimelle suojaa alkuperänimityksenä tai maantieteellisenä merkintänä, on sisällettävä tekninen asiakirja, jossa on
a)
suojattava nimi;
b)
hakijan nimi ja osoite;
c)
jäljempänä 2 kohdassa tarkoitettu tuote-eritelmä; ja
d)
yhtenäinen asiakirja, jossa esitetään yhteenveto 2 kohdassa tarkoitetusta tuote-eritelmästä.
2. Tuote-eritelmän tarkoituksena on antaa asianomaisille osapuolille mahdollisuus tarkistaa alkuperänimitykseen tai maantieteelliseen merkintään liittyvät tuotantoedellytykset.
Tuote-eritelmässä on oltava vähintään:
a)
suojattava nimi;
b)
viinin tai viinien kuvaus:
i)
kun kyse on alkuperänimityksestä, niiden tärkeimmät analyyttiset ja aistinvaraiset ominaisuudet;
ii)
kun kyse on maantieteellisestä merkinnästä, niiden tärkeimmät analyyttiset ominaisuudet sekä arviointi tai ilmoitus niiden aistinvaraisista ominaisuuksista;
c)
viinin tai viinien valmistuksessa mahdollisesti käytettävät erityiset viininvalmistusmenetelmät ja niiden valmistusta koskevat rajoitukset;
d)
asianomaisen maantieteellisen alueen rajaus;
e)
enimmäistuotos hehtaaria kohden;
f)
maininta rypälelajikkeesta tai -lajikkeista, joista viini tai viinit on saatu;
g)
tiedot a alakohdan i alakohdassa tai tarvittaessa 93 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohdassa tarkoitetusta yhteydestä;
h)
unionin tai kansallisessa lainsäädännössä vahvistetut vaatimukset tai, jos jäsenvaltiot niin säätävät, suojattua alkuperänimitystä tai suojattua maantieteellistä merkintää hallinnoivan organisaation vahvistamat vaatimukset, ottaen huomioon, että vaatimusten on oltava puolueettomia, syrjimättömiä ja unionin lainsäädännön mukaisia;
i)
tuote-eritelmää koskevien säännösten noudattamisen tarkistamisesta huolehtivien viranomaisten tai laitosten nimet, osoitteet ja erityistehtävät.
3. Jos suojahakemus koskee kolmannessa maassa sijaitsevaa maantieteellistä aluetta, sen on sisällettävä 1 ja 2 kohdassa säädettyjen tietojen lisäksi todiste siitä, että kyseinen nimitys on suojattu alkuperämaassaan.
95 artikla
Hakijat
1. Alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän suojaa voivat hakea tuottajaryhmät tai poikkeuksellisissa ja asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa yksittäiset tuottajat. Muut osapuolet, joita asia koskee, voivat olla osallisina hakemuksessa.
2. Tuottajat voivat hakea suojaa ainoastaan tuottamilleen viineille.
3. Jos nimi tarkoittaa jotakin rajatylittävää maantieteellistä aluetta tai rajatylittävään maantieteelliseen alueeseen liittyvää perinteistä nimeä, voidaan jättää yhteinen hakemus.
96 artikla
Alustava kansallinen menettely
1. Hakemuksiin, jotka koskevat alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän suojaa unionista peräisin oleville viineille, sovelletaan alustavaa kansallista menettelyä.
2. Suojahakemus on jätettävä siinä jäsenvaltiossa, jonka alueelta alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä on peräisin.
3. Jäsenvaltion, jossa suojahakemus on jätetty, on tutkittava suojahakemus sen tarkistamiseksi, onko se tässä alajaksossa vahvistettujen edellytysten mukainen.
Jäsenvaltion on toteutettava kansallinen menettely hakemuksen julkaisemiseksi asianmukaisesti ja vahvistettava julkaisemista seuraava, vähintään kahden kuukauden pituinen ajanjakso, jonka aikana kaikki luonnolliset tai oikeushenkilöt, joiden oikeutettua etua asia koskee ja jotka asuvat kyseisessä jäsenvaltiossa tai ovat sijoittautuneet kyseiseen jäsenvaltioon, voivat vastustaa ehdotettua suojaa toimittamalla kyseiselle jäsenvaltiolle asianmukaisesti perustellun lausuman.
4. Jos hakemusta arvioiva jäsenvaltio katsoo, että alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä ei ole tässä alajaksossa vahvistettujen edellytysten mukainen tai että se on yhteensopimaton unionin lainsäädännön kanssa, sen on hylättävä hakemus.
5. Jos hakemusta arvioiva jäsenvaltio katsoo asiaankuuluvien vaatimusten täyttyvän, sen on toteutettava kansallinen menettely, jolla varmistetaan tuote-eritelmän asianmukainen julkaiseminen ainakin Internetissä, ja toimitettava hakemus edelleen komissiolle.
97 artikla
Hakemuksen tutkiminen komissiossa
1. Komissio julkaisee suojattua alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää koskevan hakemuksen jättöpäivän.
2. Komissio tutkii, ovatko 94 artiklassa tarkoitetut suojahakemukset tämän alajakson edellytysten mukaiset.
3. Jos komissio katsoo, että tämän alajakson edellytykset täyttyvät, se antaa täytäntöönpanosäädöksiä, jotka koskevat 94 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetun yhtenäisen asiakirjan ja tuote-eritelmän alustavan kansallisen menettelyn aikana tapahtunutta julkaisemista koskevan viittauksen julkaisemista Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään soveltamatta 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä.
4. Jos komissio katsoo, että tässä alajaksossa säädetyt edellytykset eivät täyty, se antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla hakemus hylätään.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
98 artikla
Vastaväitemenettely
Kahden kuukauden kuluessa 94 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetun yhtenäisen asiakirjan julkaisupäivästä kaikki jäsenvaltiot, kolmannet maat sekä luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, joiden oikeutettua etua asia koskee ja jotka asuvat muussa jäsenvaltiossa tai ovat sijoittautuneet muuhun jäsenvaltioon kuin suojahakemuksen jättänyt jäsenvaltio taikka jotka asuvat kolmannessa maassa tai ovat sijoittautuneet kolmanteen maahan, voivat vastustaa ehdotettua suojaa toimittamalla komissiolle tässä alajaksossa säädettyihin tukikelpoisuusedellytyksiin liittyvän, asianmukaisesti perustellun lausuman.
Kolmansissa maissa asuvien luonnollisten henkilöiden tai kolmansiin maihin sijoittautuneiden oikeushenkilöiden on toimitettava lausuma komissiolle joko suoraan tai kyseisen kolmannen maan viranomaisten välityksellä ensimmäisessä kohdassa tarkoitetussa kahden kuukauden määräajassa.
99 artikla
Suojapäätös
Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla päätetään 98 artiklassa tarkoitetun vastaväitemenettelyn päätyttyä käytettävissä olevien tietojen perusteella joko myöntää suoja alkuperänimitykselle tai maantieteelliselle merkinnälle, joka on tässä alajaksossa säädettyjen edellytysten ja unionin lainsäädännön mukainen, tai hylätä hakemus, jos mainitut edellytykset eivät täyty.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
100 artikla
Homonyymit
1. Tämän asetuksen mukaisesti jo rekisteröidyn nimityksen kanssa kokonaan tai osittain homonyymisen nimen, jonka osalta hakemus on jätetty, rekisteröinnissä on otettava asianmukaisesti huomioon paikalliset ja perinteiset käytännöt sekä sekaannusten riski.
Homonyymistä nimitystä, joka saa kuluttajan virheellisesti uskomaan, että tuotteet ovat peräisin joltain muulta alueelta, ei saa rekisteröidä, vaikka nimi olisikin oikea sen alueen tai paikan osalta, mistä kyseiset tuotteet ovat peräisin.
Rekisteröityä homonyymistä nimeä saa käyttää ainoastaan, jos myöhemmin rekisteröidyn homonyymisen nimen ja rekisterissä jo olevan nimen välillä on käytännössä riittävä ero, ottaen huomioon tarve varmistaa kyseisten tuottajien tasavertainen kohtelu ja tarve välttää kuluttajan harhaanjohtamista.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin, jos nimi, jonka osalta hakemus on jätetty, on kokonaan tai osittain homonyyminen jäsenvaltioiden kansallisen oikeuden nojalla suojatun maantieteellisen merkinnän kanssa.
3. Jos rypälelajikkeen nimi sisältää suojatun alkuperänimityksen tai suojatun maantieteellisen merkinnän tai koostuu tällaisesta nimityksestä tai merkinnästä, kyseistä nimeä ei saa käyttää maataloustuotteiden merkitsemisessä.
Käytössä olevien merkintäkäytäntöjen huomioon ottamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti poikkeuksista kyseiseen sääntöön.
4. Tämän asetuksen 93 artiklan soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen suoja ei rajoita suojattuja maantieteellisiä merkintöjä, joita sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 110/2008 (30) 2 artiklassa tarkoitettuihin alkoholijuomiin.
101 artikla
Suojan epäämisen lisäperusteet
1. Nimeä, josta on tullut yleisnimi, ei saa suojata alkuperänimityksenä tai maantieteellisenä merkintänä.
Tässä jaksossa 'nimellä, josta on tullut yleisnimi', tarkoitetaan viinin nimeä, josta on unionissa tullut viinin yleinen nimi, vaikka se viittaakin paikkaan tai alueeseen, jossa kyseistä tuotetta alun perin tuotettiin tai pidettiin kaupan.
Sen määrittämiseksi, onko nimestä tullut yleisnimi, on otettava huomioon kaikki asiaankuuluvat tekijät ja erityisesti
a)
tilanne unionissa ja erityisesti alueilla, joilla tuotetta kulutetaan;
b)
asiaa koskeva unionin tai kansallinen oikeus.
2. Nimeä ei saa suojata alkuperänimityksenä tai maantieteellisenä merkintänä, jos suoja saattaa johtaa kuluttajaa harhaan tuotteen tunnistamisessa tavaramerkin maineen ja tunnettavuuden vuoksi.
102 artikla
Suhde tavaramerkkeihin
1. Sellaisen tavaramerkin rekisteröinti, joka sisältää suojatun alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän, joka ei ole asianomaisen tuote-eritelmän mukainen, tai joka muodostuu tällaisesta alkuperänimityksestä tai merkinnästä tai jonka käyttö kuuluu 103 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan ja joka koskee jotain liitteessä VII olevassa II osassa lueteltuun luokkaan kuuluvaa tuotetta, on:
a)
evättävä, jos tavaramerkin rekisteröintihakemus on tehty sen päivän jälkeen, jona alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän suojahakemus toimitettiin komissiolle, ja alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä suojataan, tai
b)
mitätöitävä.
2. Edellä olevan 101 artiklan 2 kohdan soveltamista rajoittamatta tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tavaramerkin, jota koskeva hakemus on tehty tai joka on rekisteröity tai jota koskeva oikeus on saatu asiaa koskevan lainsäädännön mukaisesti unionin alueella vilpittömässä mielessä tapahtuneella käytöllä joko ennen alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän suojaamisajankohtaa alkuperämaassa taikka ennen 1 päivää tammikuuta 1996, käyttöä voidaan kuitenkin jatkaa ja se voidaan uusia alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän suojaamisesta huolimatta edellyttäen, että Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY (31) tai neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 (32) mukaisia tavaramerkin mitättömyys- tai menettämisperusteita ei ole olemassa.
Tällöin alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän käyttö on sallittua samanaikaisesti asianomaisen tavaramerkin kanssa.
103 artikla
Suojaaminen
1. Suojattua alkuperänimitystä ja suojattua maantieteellistä merkintää saa käyttää kuka tahansa asianomaisen tuote-eritelmän mukaisesti tuotettua viiniä kaupan pitävä toimija.
2. Suojattu alkuperänimitys ja suojattu maantieteellinen merkintä sekä kyseistä suojattua nimeä käyttävä, asianomaisen tuote-eritelmän mukaisesti tuotettu viini on suojattu
a)
kyseisen suojatun nimen suoralta tai välilliseltä kaupalliselta käytöltä
i)
vastaavissa tuotteissa, jotka eivät ole suojattua nimeä koskevan tuote-eritelmän mukaisia, tai
ii)
jos nimen käytöllä hyödynnetään alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän mainetta;
b)
väärinkäytöltä, jäljittelyltä tai mielleyhtymiltä, vaikka tuotteen tai palvelun oikea alkuperä on merkitty tai vaikka suojattu nimi on käännetty, litteroitu tai translitteroitu tai siihen on liitetty esimerkiksi ilmaisu "laatu", "tyyppi", "menetelmä", "tuotettu kuten", "jäljitelmä", "laatuinen", "tyyppinen" tai muu samankaltainen ilmaisu;
c)
muilta vääriltä tai harhaanjohtavilta merkinnöiltä, jotka koskevat tuotteen lähtöpaikkaa, alkuperää, tuotteen luonnetta tai olennaisia ominaisuuksia, jotka on merkitty sisä- tai ulkopakkaukseen, mainoksiin tai asianomaista viinituotetta koskeviin asiakirjoihin sekä tuotteen pakkaamiseen tavalla, joka on omiaan antamaan väärän kuvan sen alkuperästä;
d)
muilta käytännöiltä, jotka saattaisivat johtaa kuluttajaa harhaan tuotteen todellisen alkuperän suhteen.
3. Suojatuista alkuperänimityksistä ja suojatuista maantieteellisistä merkinnöistä ei saa tulla unionissa 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja yleisnimiä.
104 artikla
Rekisteri
Komissio perustaa viinien suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen sähköisen rekisterin, joka on yleisölle avoin, sekä ylläpitää kyseistä rekisteriä. Rekisteriin voidaan ottaa sellaisiin kolmansien maiden tuotteisiin liitettyjä alkuperänimityksiä ja maantieteellisiä merkintöjä, jotka on suojattu unionissa kansainvälisellä sopimuksella, jossa unioni on sopimuspuolena. Jollei nimiä kyseisessä sopimuksessa erikseen määritellä tässä asetuksessa tarkoitetuiksi suojatuiksi alkuperänimityksiksi, nimet merkitään rekisteriin suojattuina maantieteellisinä merkintöinä.
105 artikla
Eritelmien muutokset
Edellä 95 artiklassa vahvistetut edellytykset täyttävä hakija voi pyytää suojatun alkuperänimityksen tai suojatun maantieteellisen merkinnän eritelmän muutoksen hyväksymistä erityisesti tieteellisen ja teknisen kehityksen perusteella tai 94 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan d alakohdassa tarkoitetun maantieteellisen alueen rajauksen tarkistamiseksi. Hakemuksessa on kuvattava ja perusteltava muutokset, joita pyyntö koskee.
106 artikla
Peruuttaminen
Komissio voi omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion, kolmannen maan, luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, jonka oikeutettua etua asia koskee, asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla peruutetaan alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän suoja, jos asianomaisen eritelmän edellytysten täyttymistä ei enää voida taata.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
107 artikla
Nykyiset suojatut viinien nimitykset
1. Viinien nimitykset, joita tarkoitetaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999 (33) 51 ja 54 artiklassa ja komission asetuksen (EY) N:o 753/2002 (34) 28 artiklassa, ovat suojattuja tämän asetuksen mukaisesti ilman eri toimenpiteitä. Komissio kirjaa ne tämän asetuksen 104 artiklassa säädettyyn rekisteriin.
2. Komissio toteuttaa ilman tämän asetuksen 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn soveltamista hyväksytyillä täytäntöönpanosäädöksillä tarvittavat toimenpiteet viinien nimitysten, joihin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1234/2007 118 s artiklan 3 kohtaa, poistamiseksi tämän asetuksen 104 artiklassa säädetystä rekisteristä.
3. Edellä olevaa 106 artiklaa ei sovelleta tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin nykyisiin suojattuihin viinien nimityksiin.
Komissio voi omasta aloitteestaan 31 päivään joulukuuta 2014 saakka antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla peruutetaan tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettu nykyisen suojatun viinin nimityksen suoja, jos se ei ole 93 artiklassa säädettyjen edellytysten mukainen.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
4. Kroatian osalta Euroopan unionin virallisessa lehdessä (35) julkaistut viinien nimitykset ovat suojattuja tämän asetuksen mukaisesti edellyttäen, että vastaväitemenettelyn tulos on myönteinen. Komissio kirjaa ne 104 artiklassa säädettyyn rekisteriin.
108 artikla
Maksut
Jäsenvaltiot voivat periä maksuja kattaakseen kulunsa, joita aiheutuu muun muassa tämän alajakson mukaisista suojahakemusten tutkimisesta, vastaväitteistä, muutoshakemuksista ja peruutuspyynnöistä.
109 artikla
Siirretty säädösvalta
1. Rajatulla maantieteellisellä alueella tapahtuvan tuotannon erityispiirteiden huomioon ottamiseksi siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan:
a)
maantieteellisen alueen rajaamista koskevista lisäperusteista; ja
b)
rajatulla maantieteellisellä alueella tapahtuvaan tuotantoon liittyvistä rajoituksista ja poikkeuksista.
2. Tuotteiden laadun ja jäljitettävyyden varmistamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti edellytyksistä, joilla eritelmiin voi sisältyä lisävaatimuksia.
3. Tuottajien ja toimijoiden laillisten oikeuksien ja oikeutettujen etujen suojan varmistamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti
a)
hakijatyypeistä, jotka voivat hakea suojaa alkuperänimitykselle tai maantieteelliselle merkinnälle;
b)
edellytyksistä, joita on noudatettava haettaessa alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän suojaa, alustavista kansallisista menettelyistä, hakemuksen tutkimisesta komissiossa, vastaväitemenettelystä sekä suojattujen alkuperänimitysten tai suojattujen maantieteellisten merkintöjen muuttamista tai peruuttamista koskevista menettelyistä;
c)
rajatylittävää suojaa koskeviin hakemuksiin sovellettavista edellytyksistä;
d)
kolmannessa maassa sijaitsevia maantieteellisiä alueita koskeviin hakemuksiin sovellettavista edellytyksistä;
e)
päivämäärästä, josta alkaen suojaa tai siihen tehtyä muutosta sovelletaan;
f)
edellytyksistä, jotka liittyvät tuote-eritelmien muutoksiin.
4. Asianmukaisen suojan tason varmistamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti suojattua nimitystä koskevista rajoituksista.
5. Sen varmistamiseksi, että talouden toimijoille ja toimivaltaisille viranomaisille ei aiheudu aiheetonta haittaa tämän alajakson soveltamisesta sellaisten viinien nimitysten osalta, jotka ovat saaneet suojan ennen 1 päivää elokuuta 2009 tai joista on tehty suojahakemus ennen kyseistä päivämäärää, siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan siirtymäsäännöksistä, jotka liittyvät
a)
viinien nimityksiin, jotka jäsenvaltiot ovat hyväksyneet alkuperänimityksinä tai maantieteellisinä merkintöinä viimeistään 1 päivänä elokuuta 2009, ja viinien nimityksiin, joista on tehty suojahakemus ennen kyseistä päivämäärää;
b)
ennen tiettyä päivämäärää markkinoille saatettuihin tai etiketöityihin viineihin; ja
c)
tuote-eritelmien muutoksiin.
110 artikla
Täytäntöönpanovalta tarkastelumenettelyn mukaisesti
1. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tarvittavat toimenpiteet, jotka koskevat:
a)
tuote-eritelmässä ilmoitettavia tietoja maantieteellisen alueen ja lopputuotteen välisestä yhteydestä;
b)
suoja- tai hylkäyspäätösten julkistamista;
c)
104 artiklassa tarkoitetun rekisterin perustamista ja ylläpitämistä;
d)
suojatun alkuperänimityksen muuttamista suojatuksi maantieteelliseksi merkinnäksi;
e)
rajatylittävää suojaa koskevien hakemusten jättämistä.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tarvittavat toimenpiteet, jotka koskevat alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän suoja- tai muutoshakemusten tutkintamenettelyä, vastaväitteisiin, peruutuspyyntöihin ja muuttamispyyntöihin liittyvää menettelyä ja nykyisiin suojattuihin viinien nimityksiin liittyvien tietojen toimittamista erityisesti seuraavien osalta:
a)
asiakirjojen mallit ja tiedonsiirtomuoto;
b)
määräajat;
c)
hakemuksen tai pyynnön tueksi toimitettavat tosiseikat, todisteet ja todistusasiakirjat.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
111 artikla
Muu täytäntöönpanovalta
Jos vastaväitettä ei katsota voitavan ottaa tutkittavaksi, komissio antaa täytäntöönpanosäädöksen, jolla se jätetään tutkimatta. Tämä täytäntöönpanosäädös hyväksytään soveltamatta 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä.
3 Alajakso
Perinteiset merkinnät
112 artikla
Määritelmä
'Perinteisellä merkinnällä' tarkoitetaan jäsenvaltioissa 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista tuotteista perinteisesti käytettyä merkintää osoittamaan:
a)
että tuotteella on unionin tai kansallisen lainsäädännön nojalla suojattu alkuperänimitys tai suojattu maantieteellinen merkintä;
b)
suojatulla alkuperänimityksellä tai suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettujen tuotteiden tuotanto- tai vanhentamismenetelmää taikka viinin laatua, väriä, paikkaa tai kyseiseen viiniin liittyvää historiallista tapahtumaa.
113 artikla
Suojaaminen
1. Suojattua perinteistä merkintää voidaan käyttää tuotteesta, joka on tuotettu 112 artiklassa säädetyn määritelmän mukaisesti.
Perinteiset merkinnät suojataan lainvastaiselta käytöltä.
2. Perinteiset merkinnät suojataan ainoastaan sillä kielellä ja niiden rypäletuotteiden luokkien osalta, joita hakemuksessa tarkoitetaan, seuraavilta:
a)
väärinkäytöltä, vaikka suojattuun merkintään olisi liitetty sellainen ilmaisu kuin 'tyylinen', 'tyyppinen', 'menetelmä', 'tuotettu kuten', 'jäljitelmä', 'makuinen', 'kaltainen' tai muu vastaava merkintä;
b)
muilta vääriltä tai harhaanjohtavilta merkinnöiltä, jotka koskevat tuotteen luonnetta, ominaispiirteitä tai olennaisia ominaisuuksia, jotka on merkitty sisä- tai ulkopakkaukseen, mainoksiin tai tuotetta koskeviin asiakirjoihin;
c)
muilta käytännöiltä, jotka saattaisivat johtaa kuluttajia harhaan, ja erityisesti sellaisilta, joista voisi luulla viinillä olevan suojattu perinteinen merkintä.
3. Perinteisistä merkinnöistä ei saa tulla unionissa yleisnimiä.
114 artikla
Siirretty säädösvalta
1. Asianmukaisen suojan tason varmistamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä suojattavan perinteisen merkinnän kielestä ja kirjoitusasusta.
2. Tuottajien ja toimijoiden laillisten oikeuksien ja oikeutettujen etujen suojan varmistamiseksi siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan:
a)
hakijatyypit, jotka voivat hakea perinteisen merkinnän suojaa;
b)
perinteisen merkinnän suojahakemuksen voimassaoloedellytykset;
c)
perusteet ehdotetun perinteisen merkinnän vastustamiselle;
d)
suojan laajuus, suhde tavaramerkkeihin, suojattuihin perinteisiin merkintöihin, suojattuihin alkuperänimityksiin tai maantieteellisiin merkintöihin, homonyymeihin tai eräisiin rypälelajikkeiden nimiin;
e)
perusteet perinteisen merkinnän peruuttamiselle;
f)
suojaa tai sen vastustamista tai peruuttamista koskevien hakemusten viimeinen jättöpäivä.
g)
menettelyt, joita on noudatettava haettaessa perinteisen merkinnän suojaa, mukaan lukien komission suorittama hakemuksen tutkiminen, vastaväitemenettely sekä peruuttamis- ja muuttamismenettelyt.
3. Unionin ja eräiden kolmansien maiden välisen kaupan erityispiirteiden huomioon ottamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti edellytyksistä, joilla perinteisiä merkintöjä voidaan käyttää kolmansien maiden tuotteissa, ja poikkeuksista 112 artiklaan ja 113 artiklan 2 kohtaan.
115 artikla
Täytäntöönpanovallan käyttäminen tarkastelumenettelyä noudattaen
1. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla hyväksytään tarvittavat toimenpiteet, jotka koskevat perinteisen merkinnän suoja- tai muutoshakemusten tutkintamenettelyä ja vastaväite- tai peruutuspyyntömenettelyä erityisesti seuraavien osalta:
a)
asiakirjojen mallit ja tiedonsiirtomuoto;
b)
määräajat;
c)
hakemuksen tai pyynnön tueksi toimitettavat tosiseikat, todisteet ja todistusasiakirjat;
d)
suojattujen perinteisten merkintöjen julkaisemista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
2. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla hyväksytään tai hylätään perinteisen merkinnän suojahakemus, suojatun merkinnän muutoshakemus tai perinteisen merkinnän suojan peruutuspyyntö.
3. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla säädetään sellaisten perinteisten merkintöjen suojasta, joita koskeva suojahakemus on hyväksytty, erityisesti luokittelemalla ne 112 artiklan mukaisesti ja julkaisemalla määritelmän ja/tai käyttöedellytykset.
4. Tämän artiklan 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
116 artikla
Muu täytäntöönpanovalta
Jos vastaväitettä ei katsota voitavan ottaa tutkittavaksi, komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla se jätetään tutkimatta. Tämä täytäntöönpanosäädös hyväksytään soveltamatta 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä.
3 Jakso
Merkinnät ja esillepano viinialalla
117 artikla
Määritelmä
Tässä jaksossa tarkoitetaan:
a)
'merkinnällä' tuotteeseen liittyvää mainintaa, tietoa, tavaramerkkiä, kaupallista merkkiä, kuvaa tai tunnusta, joka on tehty mihin tahansa kyseistä tuotetta seuraavaan tai siihen viittaavaan pakkaukseen, asiakirjaan, tiedotteeseen, etikettiin, renkaaseen tai kaulukseen;
b)
'esillepanolla' tietoja, jotka annetaan kuluttajille kyseisen tuotteen pakkauksessa, mukaan lukien pullojen muoto ja tyyppi.
118 artikla
Horisontaalisten sääntöjen sovellettavuus
Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, merkintöihin ja esillepanoon sovelletaan neuvoston direktiiviä 89/396/ETY (36), direktiiviä 2000/13/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2007/45/EY (37), direktiiviä 2008/95/EY ja asetusta (EU) N:o 1169/2011.
Liitteessä VII olevan II osan 1-11, 13, 15 ja 16 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden merkintöihin ei saa lisätä muita tietoja kuin tässä asetuksessa tarkoitettuja tietoja, paitsi jos kyseiset tiedot täyttävät direktiivin 2000/13/EY tai asetuksen (EU) N:o 1169/2011 edellytykset.
119 artikla
Pakolliset merkinnät
1. Liitteessä VII olevan II osan 1-11, 13, 15 ja 16 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden, joita pidetään kaupan unionissa tai jotka on tarkoitettu vientiin, merkinnöissä ja esillepanossa on oltava seuraavat pakolliset tiedot:
a)
rypäletuotteen luokka liitteessä VII olevan II osan mukaisesti;
b)
viineissä, joilla on suojattu alkuperänimitys tai suojattu maantieteellinen merkintä:
i)
ilmaisu "suojattu alkuperänimitys" tai "suojattu maantieteellinen merkintä"; ja
ii)
suojatun alkuperänimityksen tai suojatun maantieteellisen merkinnän nimi;
c)
todellinen alkoholipitoisuus tilavuusprosentteina;
d)
maininta lähtöpaikasta;
e)
maininta pullottajasta tai, jos kyseessä on kuohuviini, hiilihapotettu kuohuviini, laatukuohuviini tai aromaattinen laatukuohuviini, valmistajan tai myyjän nimi;
f)
maininta tuojasta, jos kyseessä on tuontiviini; ja
g)
maininta sokeripitoisuudesta, jos kyseessä on kuohuviini, hiilihapotettu kuohuviini, laatukuohuviini tai aromaattinen laatukuohuviini.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan a alakohdassa säädetään, rypäletuotteen luokka voidaan jättää mainitsematta viineissä, joissa on suojatun alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän nimi.
3. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan b alakohdassa säädetään, ilmaisu "suojattu alkuperänimitys" tai "suojattu maantieteellinen merkintä" voidaan jättää pois seuraavissa tapauksissa:
a)
merkinnässä on 112 artiklan a alakohdan mukainen perinteinen merkintä 94 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun tuote-eritelmän mukaisesti;
b)
poikkeuksellisissa ja asianmukaisesti perustelluissa olosuhteissa, jotka komissio määrittää 227 artiklan mukaisesti annetuilla delegoiduilla säädöksillä sen varmistamiseksi, että käytössä olevia merkintäkäytäntöjä noudatetaan.
120 artikla
Vapaaehtoiset merkinnät
1. Liitteessä VII olevan II osan 1-11, 13, 15 ja 16 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden merkinnöissä ja esillepanossa voi olla erityisesti seuraavat vapaaehtoiset tiedot:
a)
satovuosi;
b)
yhden tai useamman rypälelajikkeen nimi;
c)
sokeripitoisuus, kun on kyse muista kuin 119 artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitetuista viineistä;
d)
kun kyseessä ovat suojatulla alkuperämerkinnällä tai suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustetut viinit, 112 artiklan b alakohdan mukaiset perinteiset merkinnät;
e)
suojattua alkuperänimitystä tai suojattua maantieteellistä merkintää kuvaava unionin tunnus;
f)
eräisiin tuotantomenetelmiin viittaavat ilmaisut;
g)
kun kyseessä ovat suojatulla alkuperänimityksellä tai suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustetut viinit, alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän perustana olevaa aluetta pienemmän tai suuremman maantieteellisen yksikön nimi, joka on muu kuin alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän nimi.
2. Kun kyseessä ovat viinit, joilla ei ole suojattua alkuperänimitystä tai suojattua maantieteellistä merkintää, tämän artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettujen tietojen käytön osalta sovelletaan seuraavaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 100 artiklan 3 kohdan soveltamista:
a)
jäsenvaltioiden on otettava käyttöön lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset, joilla varmistetaan asianomaisten tietojen todenperäisyyden takaavat sertifiointi-, hyväksymis- ja tarkastusmenettelyt;
b)
jäsenvaltiot voivat syrjimättömin ja puolueettomin perustein ja rehellisen kilpailun asianmukaisesti huomioon ottaen laatia alueellaan tuotetuista rypälelajikkeista saadun viinin osalta luetteloita luokittelun ulkopuolelle jäävistä rypälelajikkeista, erityisesti jos
i)
kuluttajille saattaa aiheutua sekaannusta viinin todellisesta alkuperästä sen vuoksi, että rypälelajike on jonkin nykyisen suojatun alkuperänimityksen tai suojatun maantieteellisen merkinnän erottamaton osa;
ii)
tarkastukset eivät olisi kustannustehokkaita siksi, että tietty rypälelajike edustaa vain pientä osaa jäsenvaltion viinitilojen tuotannosta;
c)
eri jäsenvaltioista peräisin olevien viinien sekoitusten merkinnöissä ei saa käyttää rypälelajikkeen nimeä, elleivät jäsenvaltiot toisin sovi ja varmista, että asianmukaiset sertifiointi-, hyväksymis- ja tarkastusmenettelyt ovat toteutettavissa.
121 artikla
Kielet
1. Edellä 119 ja 120 artiklassa tarkoitetut pakolliset ja vapaaehtoiset merkinnät, jotka ilmaistaan sanoina, on tehtävä yhdellä tai useammalla unionin virallisella kielellä.
2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, suojatun alkuperänimityksen tai suojatun maantieteellisen merkinnän nimi tai 112 artiklan b alakohdassa tarkoitettu perinteinen merkintä on merkittävä sillä virallisella kielellä tai niillä virallisilla kielillä, johon tai joihin suojaa sovelletaan. Jos kyseessä on suojattu alkuperänimitys tai suojattu maantieteellinen merkintä tai kansallinen erityisnimike, jossa käytetään muuta kuin latinalaista aakkostoa, nimi voidaan merkitä myös yhdellä tai useammalla unionin virallisella kielellä.
122 artikla
Siirretty säädösvalta
1. Viinialan erityispiirteiden huomioon ottamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti säännöistä ja rajoituksista, jotka koskevat
a)
muiden kuin tässä jaksossa säädettyjen merkintätietojen esillepanoa ja käyttöä;
b)
pakollisia tietoja seuraavista:
i)
pakollisten tietojen muotoilussa käytettävät ilmaisut ja niiden käyttöedellytykset;
ii)
tilaan liittyvät ilmaisut ja niiden käyttöedellytykset;
iii)
säännökset, joilla tuottajajäsenvaltioiden sallitaan vahvistaa pakollisia merkintöjä koskevia lisäsääntöjä;
iv)
säännökset, joilla sallitaan 119 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen poikkeusten lisäksi lisäpoikkeuksia rypäletuotteen luokan mainitsematta jättämisen osalta; ja
v)
kielten käyttöä koskevat säännökset;
c)
vapaaehtoisia tietoja seuraavista:
i)
vapaaehtoisten tietojen muotoilussa käytettävät ilmaisut ja niiden käyttöedellytykset;
ii)
säännökset, joilla tuottajajäsenvaltioiden sallitaan vahvistaa vapaaehtoisia merkintöjä koskevia lisäsääntöjä;
d)
esillepanoa seuraavien osalta:
i)
eräiden pullomallien käyttöedellytykset ja luettelo eräistä pullomalleista;
ii)
kuohuviinipullojen ja niiden sulkimien käyttöedellytykset;
iii)
säännökset, joilla tuottajajäsenvaltioiden sallitaan vahvistaa esillepanoa koskevia lisäsääntöjä;
iv)
kielten käyttöä koskevat säännökset.
2. Toimijoiden oikeutettujen etujen suojan varmistamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti säännöistä, jotka koskevat alkuperänimityksellä tai maantieteellisellä merkinnällä varustettujen viinien väliaikaisia merkintöjä ja esillepanoa, jos asianomainen alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä on asianmukaisten vaatimusten mukainen.
3. Sen varmistamiseksi, ettei talouden toimijoille aiheudu haittaa, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti siirtymäsäännöksistä, jotka koskevat ennen 1 päivää elokuuta 2009 sovellettujen asiaa koskevien sääntöjen mukaisesti markkinoille saatettuja ja etiketöityjä viinejä.
4. Unionin ja eräiden kolmansien maiden välisen kaupan erityispiirteiden huomioon ottamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti poikkeuksista tästä jaksosta vientiin tarkoitettujen tuotteiden osalta, jos asianomaisen kolmannen maan oikeudessa tätä edellytetään.
123 artikla
Täytäntöönpanovallan käyttäminen tarkastelumenettelyä noudattaen
Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tarvittavat toimenpiteet, jotka koskevat tähän jaksoon sovellettavia menettelyjä ja teknisiä perusteita, mukaan lukien toimenpiteet sellaisten viinien sertifiointi-, hyväksymis- ja tarkastusmenettelyjä varten, joilla ei ole suojattua alkuperänimitystä tai suojattua maantieteellistä merkintää. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
II LUKU
Yksittäisiä aloja koskevat erityiset säännökset
1 Jakso
Sokeri
124 artikla
Kesto
Poikkeuksena 125 artiklasta ja 126 artiklasta tätä jaksoa sovelletaan markkinointivuoden 2016/2017 loppuun.
1 Alajakso
Erityistoimenpiteet
125 artikla
Sokerialan sopimukset
1. Sokerijuurikkaan ja -ruo'on ostoehtoihin, ennen kylvöä tehtävät toimitussopimukset mukaan lukien, sovelletaan toisaalta unionin sokerijuurikkaan ja -ruo'on unionin viljelijöiden tai niitä edustavien organisaatioiden ja toisaalta unionin sokeriyritysten tai niitä edustavien organisaatioiden välisiä toimialakohtaisia kirjallisia sopimuksia.
2. Sokeriyritysten on ilmoitettava liitteessä II olevan II osan A jakson 6 kohdassa kuvatut toimialakohtaiset sopimukset sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa ne tuottavat sokeria.
3. Toimialakohtaisten sopimusten on oltava 1 päivästä lokakuuta 2017 alkaen liitteessä X vahvistettujen ostoehtojen mukaisia.
4. Jotta otetaan huomioon sokerialan erityispiirteet ja alan kehittyminen tuotantokiintiöiden poistamisen jälkeisellä kaudella, siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa
a)
mukautetaan liitteessä II olevan II osan A jaksossa tarkoitettuja ehtoja;
b)
mukautetaan liitteessä X tarkoitettuja sokerijuurikaan ostoehtoja;
c)
vahvistetaan lisäsääntöjä, jotka koskevat yritykselle toimitetun sokerijuurikkaan kokonaispainon, taaran ja sokeripitoisuuden määrittämistä ja sokerijuurikasjätemassaa.
5. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tarpeelliset toimenpiteet tämän artiklan täytäntöönpanemiseksi, myös menettelyjen, ilmoitusten ja hallinnollisen avun osalta, mikäli toimialakohtaiset sopimukset koskevat useampaa kuin yhtä jäsenvaltiota. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
126 artikla
Sokerimarkkinoiden hintaselvitykset
Komissio voi hyväksyä täytäntöönpanosäädöksiä, joilla otetaan käyttöön sokerimarkkinoiden hintaselvitysjärjestelmä ja siihen sisältyvät sokerimarkkinoiden hintatasojen julkistamisjärjestelyt. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
Edellä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun järjestelmän perustana ovat valkoista sokeria tuottavien yritysten tai muiden sokerikauppaan osallistuvien toimijoiden toimittamat tiedot. Näitä tietoja käsitellään luottamuksellisina.
Komissio varmistaa, että yksittäisten talouden toimijoiden erityisiä hintoja tai nimiä ei julkaista.
2 Alajakso
Sokerialaan 124 artiklassa tarkoitetulla kaudella sovellettavat vaatimukset
127 artikla
Toimitussopimukset
1. Edellä 125 artiklan 1 kohdassa esitettyjen vaatimusten lisäksi toimialakohtaisten sopimusten on oltava liitteessä XI vahvistettujen ostoehtojen mukaisia.
2. Toimitussopimuksessa on tehtävä ero sen mukaan, tulevatko sokerijuurikkaasta valmistettavat sokerimäärät olemaan:
a)
kiintiösokeria, tai
b)
kiintiön ulkopuolista sokeria.
3. Kunkin sokeriyrityksen on toimitettava jäsenvaltiolle, jossa se tuottaa sokeria, seuraavat tiedot:
a)
edellä 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetut sokerijuurikasmäärät, joista ne ovat tehneet toimitussopimukset ennen kylvöä, sekä sopimuksen perustana oleva sokeripitoisuus;
b)
vastaava arvioitu saanto.
Jäsenvaltiot voivat vaatia lisätietoja.
4. Sokeriyritysten, jotka eivät ole allekirjoittaneet ennen kylvöä toimitussopimuksia kiintiösokerijuurikkaan vähimmäishintaan 135 artiklassa tarkoitettua sokerikiintiötään vastaavasta sokerijuurikasmäärästä, jota on tapauksen mukaan mukautettu 130 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti vahvistetulla ennaltaehkäisevällä markkinoiltapoiston kertoimella, on maksettava kaikesta sokeriksi jalostamastaan sokerijuurikkaasta ainakin kiintiösokerijuurikkaan vähimmäishinta.
5. Toimialakohtaisissa sopimuksissa voidaan asianomaisen jäsenvaltion suostumuksella poiketa 2, 3 ja 4 kohdasta.
6. Jos toimialakohtaisia sopimuksia ei ole, kyseisen jäsenvaltion on toteutettava asianomaisten osapuolten etujen suojaamiseksi tarvittavat toimenpiteet tämän asetuksen mukaisesti.
128 artikla
Tuotantomaksu
1. Sokeria, isoglukoosia tai inuliinisiirappia tuottaville yrityksille myönnetyistä 136 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista sokeri-, isoglukoosi- ja inuliinisiirappikiintiöistä peritään tuotantomaksu.
2. Neuvosto hyväksyy 1 kohdassa tarkoitetun sokeri-, isoglukoosi- ja inuliinisiirappikiintiöiden tuotantomaksun vahvistamista koskevat toimenpiteet Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
129 artikla
Tuotantotuki
1. Liitteessä I olevan III osan b-e kohdassa luetelluille sokerialan tuotteille voidaan myöntää tuotantotukea, jos 140 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan b ja c alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden valmistukseen ei ole saatavilla ylijäämäsokeria tai tuontisokeria taikka ylijäämäisoglukoosia tai ylijäämäinuliinisiirappia maailmanmarkkinahintaan.
2. Neuvosto hyväksyy 1 kohdassa tarkoitetun tuotantotuen vahvistamista koskevat toimenpiteet Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
130 artikla
Sokerin poistaminen markkinoilta
1. Jotta vältetään hintojen romahtaminen sisämarkkinoilla ja korjataan arvioidun hankintataseen perusteella määritetty ylituotantotilanne, komissio voi, ottaen huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen nojalla tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista seuraavat unionin sitoumukset, hyväksyä täytäntöönpanosäädöksiä, joilla poistetaan markkinoilta tietyn markkinointivuoden osalta kiintiöiden mukaisesti tuotetut sokeri- tai isoglukoosimäärät, jotka ylittävät 2 kohdan mukaisesti lasketun enimmäismäärän.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu markkinoiltapoiston enimmäismäärä lasketaan kullekin yritykselle, jolla on kiintiö, kertomalla sen kiintiö kertoimella. Komissio voi hyväksyä täytäntöönpanosäädöksiä, joilla markkinointivuoden kerroin vahvistetaan, odotettavissa olevan markkinakehityksen perusteella viimeistään edellisen markkinointivuoden 28 päivänä helmikuuta.
Ajantasaisen markkinakehityksen perusteella komissio voi antaa viimeistään kyseisen markkinointivuoden 31 päivänä lokakuuta täytäntöönpanosäädöksiä, joilla päätetään joko mukauttaa kerrointa tai, jos kerrointa ei ole vahvistettu ensimmäisen alakohdan mukaisesti, vahvistaa kerroin.
3. Kunkin yrityksen, jolla on kiintiö, on varastoitava omalla kustannuksellaan seuraavan markkinointivuoden alkuun saakka kiintiön mukaisesti tuotettu sokerimäärä, joka ylittää 2 kohdan mukaisesti lasketun enimmäismäärän. Jonakin markkinointivuonna markkinoilta poistettuja sokeri-, isoglukoosi- tai inuliinisiirappimääriä pidetään ensimmäisinä seuraavan markkinointivuoden kiintiössä tuotettavina määrinä.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla säädetään, että sokerialan odotettavissa oleva markkinakehitys huomioon ottaen kuluvana tai seuraavana markkinointivuonna tai niinä molempina markkinoilta poistettua sokeria, isoglukoosia tai inuliinisiirappia pidetään kokonaan tai osittain:
a)
ylijäämäsokerina, -isoglukoosina tai -inuliinisiirappina, jota voidaan käyttää teollisuudelle tarkoitettuna sokerina, isoglukoosina tai inuliinisiirappina; tai
b)
väliaikaisena kiintiötuotantona, josta osa voidaan varata vientiä varten noudattaen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista johtuvia unionin sitoumuksia.
4. Jos unionin sokeritarjonta on riittämätön, komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla sallitaan se, että tietty määrä markkinoilta poistettua sokeria, isoglukoosia tai inuliinisiirappia voidaan myydä unionin markkinoilla ennen markkinoiltapoistamisjakson päättymistä.
5. Jos markkinoilta poistettua sokeria pidetään seuraavan markkinointivuoden ensimmäisenä sokerintuotantona, sokerijuurikkaan viljelijöille maksetaan kyseisen markkinointivuoden 135 artiklassa tarkoitettu vähimmäishinta.
Jos markkinoilta poistettu sokeri voidaan käyttää teollisuudelle tarkoitettuna sokerina tai se viedään tämän artiklan 3 kohdan toisen alakohdan a tai b alakohdan mukaisesti, sokerijuurikkaan vähimmäishintaa koskevia 135 artiklan vaatimuksia ei sovelleta.
Jos markkinoilta poistettu sokeri myydään unionin markkinoilla ennen markkinoiltapoistamisjakson päättymistä tämän artiklan 4 kohdan mukaisesti, sokerijuurikkaan viljelijöille maksetaan kuluvan markkinointivuoden vähimmäishinta.
6. Tämän artiklan mukaiset täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
131 artikla
Väliaikainen markkinahallintamekanismi
1. Edellä 124 artiklassa tarkoitetun kauden keston ajaksi komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tarvittavat toimenpiteet, joilla varmistetaan sokerin riittävä tarjonta unionin markkinoille. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
Kyseisillä toimenpiteillä voidaan mukauttaa tarvittavilta osin ja tarvittavan ajan tuontiraakasokerista kannettavia tulleja.
Neuvosto toteuttaa väliaikaisen markkinahallintamekanismin puitteissa toimenpiteet, jotka koskevat ylijäämämaksun vahvistamista, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
2. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla määritetään kiintiön ulkopuolisen sokerin ja tuontiraakasokerin osalta asianmukaiset määrät, jotka voidaan vapauttaa unionin markkinoille. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
132 artikla
Siirretty säädösvalta
Jotta otetaan huomioon sokerialan erityispiirteet ja varmistetaan, että kaikkien osapuolten edut otetaan asianmukaisesti huomioon, sekä ehkäistään markkinahäiriöitä, siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat
a)
edellä 127 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja ostoehtoja ja toimitussopimuksia;
b)
liitteessä XI tarkoitettujen sokerijuurikkaan ostoehtojen mukauttamista;
c)
perusteita, joita sokeriyritykset soveltavat myöntäessään sokerijuurikkaan myyjille juurikasmäärät, joista on tehtävä ennen kylvöä toimitussopimukset 127 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
133 artikla
Täytäntöönpanovallan käyttäminen tarkastelumenettelyä noudattaen
Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tarvittavat toimenpiteet, jotka koskevat tähän jaksoon sovellettavia menettelyjä, sisältöä ja teknisiä perusteita.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
3 Alajakso
Tuotannon sääntelyjärjestelmä
134 artikla
Sokerialan kiintiöt
1. Sokeriin, isoglukoosiin ja inuliinisiirappiin sovelletaan kiintiöjärjestelmää.
2. Jos tuottaja ylittää tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa kiintiöjärjestelmässä sovellettavan kiintiön eikä käytä sokerin ylijäämiä 139 artiklassa säädetyllä tavalla, näistä määristä peritään ylijäämämaksu 139-142 artiklan mukaisesti.
135 artikla
Sokerijuurikkaan vähimmäishinta
Neuvosto vahvistaa kiintiösokerijuurikkaan vähimmäishinnat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
136 artikla
Kiintiön myöntäminen
1. Liitteessä XII vahvistetaan sokerin, isoglukoosin ja inuliinisiirapin tuotantokiintiöt kansallisella tai alueellisella tasolla.
2. Jäsenvaltioiden on myönnettävä kiintiö kullekin alueelleen sijoittautuneelle sokeria, isoglukoosia tai inuliinisiirappia tuottavalle yritykselle, joka on hyväksytty 137 artiklan mukaisesti.
Kunkin yrityksen kiintiö on yhtä suuri kuin sille markkinointivuodeksi 2010/2011 asetuksen (EY) N:o 1234/2007 mukaisesti myönnetty kiintiö.
3. Jos kiintiö myönnetään sokeriyritykselle, jolla on useampia kuin yksi tuotantoyksikkö, jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteet, jotka ne katsovat tarpeellisiksi sokerijuurikkaan ja -ruo'on viljelijöiden etujen huomioon ottamiseksi.
137 artikla
Hyväksytyt yritykset
1. Jäsenvaltion on pyynnöstä myönnettävä hyväksyntä sokeria, isoglukoosia tai inuliinisiirappia tuottavalle yritykselle tai kyseisiä tuotteita joksikin 140 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun luetteloon sisältyväksi tuotteeksi jalostavalle yritykselle, jos yritys täyttää seuraavat edellytykset:
a)
se todistaa, että sillä on ammattimainen tuotantokapasiteetti;
b)
se lupautuu toimittamaan tarvittavat tiedot ja hyväksyy tähän asetukseen liittyvät tarkastukset;
c)
sen hyväksyntää ei ole keskeytetty eikä peruutettu.
2. Hyväksytyn yrityksen on toimitettava seuraavat tiedot sille jäsenvaltiolle, jonka alueella sokerijuurikas tai -ruoko korjataan tai jossa puhdistaminen tapahtuu:
a)
sokerijuurikkaan tai -ruo'on määrät, joista on tehty toimitussopimus, sekä arvioitu sokerijuurikkaan, sokeriruo'on ja sokerin vastaava saanto hehtaaria kohden;
b)
tiedot, jotka koskevat sokerijuurikkaan, sokeriruo'on ja raakasokerin suunniteltuja ja tosiasiallisia toimituksia sekä sokerintuotantoa ja sokerivarastoja;
c)
myydyn valkoisen sokerin määrät sekä vastaavat hinnat ja ehdot.
138 artikla
Kansallisen kiintiön uudelleen jakaminen ja kiintiöiden alentaminen
1. Jäsenvaltio saa alentaa alueelleen sijoittautuneelle yritykselle myönnettyä sokeri- tai isoglukoosikiintiötä enintään 10 prosentilla. Tällöin jäsenvaltioiden on sovellettava puolueettomia ja syrjimättömiä perusteita.
2. Jäsenvaltiot voivat siirtää kiintiöitä yritysten välillä liitteessä XIII vahvistettuja sääntöjä noudattaen sekä ottaen huomioon kunkin osapuolen ja erityisesti sokerijuurikkaan tai sokeriruo'on viljelijöiden edut.
3. Kyseisen jäsenvaltion on myönnettävä 1 ja 2 kohdan mukaisesti alennetut määrät yhdelle tai useammalle alueelleen sijoittautuneelle yritykselle riippumatta siitä, onko niillä kiintiö.
139 artikla
Kiintiön ulkopuolinen tuotanto
1. Sokeri, isoglukoosi tai inuliinisiirappi, jota tuotetaan jonakin markkinointivuonna 136 artiklassa tarkoitetun kiintiön ulkopuolella, voidaan
a)
käyttää 140 artiklassa tarkoitettujen tiettyjen tuotteiden tuotantoon;
b)
siirtää seuraavan markkinointivuoden kiintiötuotantoon 141 artiklan mukaisesti;
c)
käyttää syrjäisimpien alueiden erityistä hankintajärjestelmää varten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 228/2013 (38) III luvun mukaisesti;
d)
viedä komission täytäntöönpanosäädöksillä vahvistaman määrällisen rajoituksen puitteissa ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti tehtyjen kansainvälisten sopimusten sitoumuksia noudattaen; tai
e)
vapauttaa sisämarkkinoille 131 artiklassa kuvatulla tavalla soveltaen samoja edellytyksiä kuin kiintiösokeriin tarjonnan mukauttamiseksi kysyntään arvioidun hankintataseen perusteella.
Tämän artiklan ensimmäisen alakohdan e alakohdassa tarkoitetut toimenpiteet on pantava täytäntöön ennen 219 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen, markkinahäiriöiden vastaisten toimenpiteiden aktivointia.
Muihin määriin sovelletaan 142 artiklassa tarkoitettua ylijäämämaksua.
2. Tämän artiklan mukaiset täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
140 artikla
Teollisuudelle tarkoitettu sokeri
1. Teollisuudelle tarkoitettu sokeri, isoglukoosi ja inuliinisiirappi on varattava jonkin 2 kohdassa tarkoitetun tuotteen tuotantoon silloin, kun
a)
siitä on tehty ennen markkinointivuoden loppua toimitussopimus sellaisen tuottajan ja käyttäjän välillä, joille molemmille on myönnetty hyväksyntä 137 artiklan mukaisesti; ja
b)
se on toimitettu käyttäjälle viimeistään 30 päivänä marraskuuta seuraavana markkinointivuonna.
2. Teknisen kehityksen huomioon ottamiseksi siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa vahvistetaan luettelo tuotteista, joiden tuotannossa saa käyttää teollisuudelle tarkoitettua sokeria, isoglukoosia tai inuliinisiirappia.
Luettelo käsittää muun muassa seuraavat tuotteet:
a)
bioetanoli, alkoholi, rommi, elävä hiiva sekä levitteiksi tarkoitettujen ja "Rinse appelstroopiksi" jalostettavien siirappien määrät;
b)
tietyt teollisuustuotteet, jotka eivät sisällä sokeria mutta joiden valmistuksessa käytetään sokeria, isoglukoosia tai inuliinisiirappia;
c)
tietyt kemian- tai lääketeollisuuden tuotteet, jotka sisältävät sokeria, isoglukoosia tai inuliinisiirappia.
141 artikla
Ylijäämäsokerin siirtäminen
1. Kukin yritys voi päättää siirtää sokeri-, isoglukoosi- tai inuliinisiirappikiintiönsä ylittävän tuotantonsa kokonaan tai osittain siten, että se luetaan seuraavan markkinointivuoden tuotantoon. Tätä koskeva päätös on peruuttamaton, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan soveltamista.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun päätöksen tehneiden yritysten on
a)
ilmoitettava kyseiselle jäsenvaltiolle ennen tämän jäsenvaltion määrittelemää päivämäärää
i)
siirrettävän ruokosokerin määrät kuluvan markkinointivuoden 1 päivän helmikuuta ja 31 päivän elokuuta välisenä aikana,
ii)
siirrettävän juurikassokerin, isoglukoosin tai inuliinisiirapin muut määrät kuluvan markkinointivuoden 1 päivän helmikuuta ja 31 päivän elokuuta välisenä aikana;
b)
sitouduttava varastoimaan siirrettävät määrät omalla kustannuksellaan kuluvan markkinointivuoden loppuun asti.
3. Jos yrityksen lopullinen tuotanto on kyseisenä markkinointivuonna pienempi kuin 1 kohdan mukaisen päätöksen tekohetkellä tehty arvio, siirrettyä määrää voidaan mukauttaa taannehtivasti viimeistään 31 päivänä lokakuuta seuraavana markkinointivuonna.
4. Siirrettyjä määriä pidetään ensimmäisinä seuraavan markkinointivuoden kiintiössä tuotettavina määrinä.
5. Markkinointivuoden aikana tämän artiklan mukaisesti varastoituun sokeriin ei saa soveltaa muita 16 tai 130 artiklan mukaisia varastointitoimenpiteitä.
142 artikla
Ylijäämämaksu
1. Ylijäämämaksu peritään seuraavien tuotteiden määristä:
a)
minä tahansa markkinointivuonna tuotettu ylijäämäsokeri, -isoglukoosi ja inuliinisiirappi, lukuun ottamatta seuraavan markkinointivuoden kiintiötuotantoon siirrettyjä ja 141 artiklan mukaisesti varastoituja määriä taikka 139 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan c-e alakohdassa tarkoitettuja määriä;
b)
teollisuudelle tarkoitettu sokeri, isoglukoosi ja inuliinisiirappi, josta ei ole komission täytäntöönpanosäädöksillä vahvistamaan määräpäivään mennessä toimitettu selvitystä, jonka mukaan se on valmistettu joksikin 140 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuksi tuotteeksi;
c)
sokeri, isoglukoosi ja inuliinisiirappi, joka on poistettu markkinoilta 130 artiklan mukaisesti ja jonka osalta 130 artiklan 3 kohdassa säädettyjä velvollisuuksia ei ole täytetty.
Ensimmäisen alakohdan b alakohdan mukaiset täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2. Neuvosto hyväksyy 1 kohdassa tarkoitetun ylijäämämaksun vahvistamista koskevat toimenpiteet Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
143 artikla
Siirretty säädösvalta
1. Jotta varmistetaan, että 137 artiklassa tarkoitetut yritykset noudattavat velvollisuuksiaan, siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan yritysten hyväksynnän myöntämistä ja peruuttamista koskevat säännöt sekä hallinnollisia seuraamuksia koskevat perusteet.
2. Jotta otetaan huomioon sokerialan erityispiirteet ja varmistetaan, että kaikkien osapuolten edut otetaan asianmukaisesti huomioon, siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä ehtojen merkityksestä kiintiöjärjestelmän toiminnan kannalta sekä edellytyksistä, jotka liittyvät myyntiin syrjäisimmille alueille.
3. Sen varmistamiseksi, että viljelijät on liitetty tiiviisti päätökseen, joka koskee tietyn tuotantomäärän siirtämistä, siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan sokerin siirtämistä koskevat säännöt.
144 artikla
Täytäntöönpanovallan käyttäminen tarkastelumenettelyä noudattaen
Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksillä 137 artiklassa tarkoitettujen yritysten osalta säännöt, jotka koskevat
a)
yritysten tekemiä hyväksymishakemuksia, hyväksyttyjen yritysten pitämiä rekistereitä ja tietoja, jotka hyväksyttyjen yritysten on toimitettava;
b)
tarkastuksia, jotka jäsenvaltioiden on tehtävä hyväksytyille yrityksille;
c)
jäsenvaltioiden komissiolle ja hyväksytyille yrityksille osoittamia tiedonantoja;
d)
raaka-aineiden toimittamista yrityksille, toimitussopimukset ja lähetysluettelot mukaan luettuina;
e)
vastaavuutta 139 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetun sokerin suhteen;
f)
syrjäisimpien alueiden erityistä hankintajärjestelmää;
g)
139 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan d alakohdassa tarkoitettua vientiä;
h)
jäsenvaltioiden yhteistyötä tehokkaiden tarkastusten varmistamiseksi;
i)
141 artiklassa erityisiä markkinointivuosia varten säädettyjen päivämäärien muuttamista;
j)
ylijäämämäärän vahvistamista, tiedonantoja ja 142 artiklassa tarkoitetun ylijäämämaksun suorittamista;
k)
päätoimisten puhdistamojen luettelon hyväksymistä liitteessä II olevan II osan B jakson 6 kohdan mukaisesti.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2 Jakso
Viini
145 artikla
Viinitilarekisteri ja tuotantokykyselvitys
1. Jäsenvaltioiden on pidettävä viinitilarekisteriä, joka sisältää ajantasaiset tiedot tuotantokyvystä. Tätä velvoitetta sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2016 ainoastaan, jos jäsenvaltiot panevat täytäntöön I osan III luvussa tarkoitetun viini-istutuksia koskevan lupajärjestelmän tai kansallisen tukiohjelman.
2. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettu velvollisuus ei koske 31 päivään joulukuuta 2015 saakka jäsenvaltioita, joissa 81 artiklan 2 kohdan mukaisesti luokiteltuihin viiniköynnöslajikkeisiin kuuluvien viiniköynnösten kokonaisviljelyala on pienempi kuin 500 hehtaaria.
3. Jäsenvaltioiden, joiden tukiohjelmiin sisältyy viinitilojen rakenneuudistus ja uusiin lajikkeisiin siirtyminen 46 artiklan mukaisesti, on toimitettava komissiolle vuosittain viimeistään 1 päivänä maaliskuuta tuotantokykyään koskeva ajantasainen selvitys viinitilarekisterin perusteella. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla 1 päivästä tammikuuta 2016 alkaen vahvistetaan yksityiskohdat, jotka koskevat viininviljelyaloista komissiolle toimitettavia tiedonantoja. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
4. Jäsenvaltioiden tuotantokyvyn seurannan ja todentamisen helpottamiseksi siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat viinitilarekisterin sisältöön ja sitä koskeviin poikkeuksiin liittyviä sääntöjä.
146 artikla
Viinialan kansalliset viranomaiset
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä yksi tai useampi viranomainen vastaamaan unionin sääntöjen noudattamisesta viinialalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen muita säännöksiä toimivaltaisten kansallisten viranomaisten määrittelystä. Jäsenvaltioiden on ennen kaikkea nimettävä ne laboratoriot, joilla on valtuudet suorittaa viinialan virallisia analyyseja. Nimettyjen laboratorioiden on täytettävä testilaboratorioita koskevat yleiset vaatimukset, jotka on määritelty asiakirjassa ISO/IEC 17025.
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 kohdassa tarkoitettujen viranomaisten ja laboratorioiden yhteystiedot. Komissio julkaisee nämä tiedot ja päivittää niitä säännöllisesti.
147 artikla
Saateasiakirjat ja rekisteri
1. Viinialan tuotteet saa luovuttaa liikkeeseen unionissa ainoastaan, jos niiden mukana on virallisesti hyväksytty liiteasiakirja.
2. Luonnollisten henkilöiden, oikeushenkilöiden tai henkilöryhmittymien, joilla on ammattinsa harjoittamista varten hallussaan viinialan tuotteita, erityisesti tuottajien, pullottajien, jalostajien ja kauppiaiden, on pidettävä kirjaa edellä mainittujen tuotteiden saapuvista ja lähtevistä eristä.
3. Viinialan tuotteiden kuljetusten ja jäsenvaltioiden niille tekemien tarkastusten helpottamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti
a)
säännöistä, jotka koskevat liiteasiakirjaa ja sen käyttöä;
b)
edellytyksistä, joilla liiteasiakirjaa voidaan pitää todisteena suojatusta alkuperänimityksestä tai maantieteellisestä merkinnästä;
c)
rekisterinpitovelvollisuudesta ja rekisterin käytöstä;
d)
sen täsmentämisestä, kenellä on velvollisuus pitää rekisteriä, ja vapautuksista tästä velvollisuudesta;
e)
rekisteriin sisällytettävistä toimista.
4. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan:
a)
sääntöjä rekistereiden rakenteesta, rekisteriin sisällytettävistä tuotteista, rekistereihin kirjaamisen määräajoista ja rekisterien päättämisestä;
b)
toimenpiteitä, joilla jäsenvaltiot velvoitetaan määrittelemään hävikkien suurimmat sallitut prosenttiosuudet;
c)
yleisiä ja siirtymäsäännöksiä, jotka koskevat rekisterien pitoa;
d)
sääntöjä, joilla määritetään, kuinka kauan liiteasiakirjat ja rekisterit on säilytettävä.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
3 Jakso
Maito ja maitotuotteet
148 artikla
Sopimussuhteet maito- ja maitotuotealalla
1. Jos jäsenvaltio päättää, että jokaisen sen alueella tapahtuvan raakamaidon toimituksen tuottajalta raakamaidon jalostajalle on kuuluttava osapuolten välisen kirjallisen sopimuksen piiriin, ja/tai päättää, että ensiostajan on tehtävä kirjallinen tarjous tuottajan toimittamaa raakamaitoa koskevan sopimuksen tekemisestä, tällaisen sopimuksen ja/tai tarjouksen sopimuksen tekemisestä on täytettävä 2 kohdassa säädetyt edellytykset.
Jos jäsenvaltio päättää, että raakamaidon toimitusten tuottajalta raakamaidon jalostajalle on kuuluttava osapuolten välisen kirjallisen sopimuksen piiriin, sen on myös päätettävä, mikä tai mitkä toimituksen vaiheet kuuluvat tällaisen sopimuksen piiriin, jos raakamaidon toimitus tapahtuu yhden tai useamman kerääjän toimesta.
Tässä artiklassa ja 105 artiklassa 'kerääjällä' tarkoitetaan yritystä, joka kuljettaa raakamaidon tuottajalta tai toiselta kerääjältä raakamaidon jalostajalle tai toiselle kerääjälle, jos raakamaidon omistusoikeus siirtyy kussakin tapauksessa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu sopimus ja/tai tarjous sopimuksen tekemisestä on:
a)
tehtävä ennen toimitusta;
b)
tehtävä kirjallisesti; ja
c)
sen on sisällettävä erityisesti seuraavat seikat:
i)
toimituksesta maksettava hinta
-
jonka on oltava kiinteä ja sopimuksessa vahvistettu, ja/tai
-
joka on laskettava yhdistämällä sopimuksessa mainittuja eri tekijöitä, joihin voivat kuulua markkinatilanteen vaihtelua kuvaavat markkinaindikaattorit, toimitettu määrä ja toimitetun raakamaidon laatu tai koostumus;
ii)
raakamaidon määrä, joka voidaan toimittaa ja/tai on toimitettava, sekä tällaisten toimitusten ajankohta;
iii)
sopimuksen kesto, jolloin sopimus voi olla joko määräaikainen tai toistaiseksi voimassa oleva siten, että sopimukseen sisällytetään irtisanomislauseke;
iv)
maksuaikoja ja -menettelyjä koskevat yksityiskohtaiset tiedot;
v)
raakamaidon keräämis- tai toimittamisjärjestelyt; ja
vi)
ylivoimaisen esteen sattuessa sovellettavat säännöt.
3. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, sopimusta ja/tai tarjousta sopimuksen tekemisestä ei vaadita silloin, kun tuottaja toimittaa raakamaidon osuuskunnalle, jonka jäsen tuottaja on, jos kyseisen osuuskunnan sääntöihin tai näillä säännöillä vahvistettuihin taikka niistä johdettuihin sääntöihin ja päätöksiin sisältyy määräyksiä, jotka vaikutukseltaan vastaavat 2 kohdan a, b ja c alakohdan säännöksiä.
4. Kaikista raakamaidon tuottajien, kerääjien tai jalostajien tekemien raakamaidon toimitusta koskevien sopimusten ehdoista, 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetut ehdot mukaan luettuina, voidaan vapaasti neuvotella osapuolten kesken.
Sen estämättä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, sovelletaan toista tai kumpaakin seuraavista:
a)
jos jäsenvaltio päättää tehdä raakamaidon toimituksia koskevan kirjallisen sopimuksen pakolliseksi 1 kohdan mukaisesti, se voi vahvistaa vähimmäiskeston, jota sovelletaan ainoastaan tuottajan ja raakamaidon ensiostajan välisiin kirjallisiin sopimuksiin; vähimmäiskeston on oltava vähintään kuusi kuukautta, eikä se saa haitata sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa;
b)
jos jäsenvaltio päättää, että raakamaidon ensiostajan on 1 kohdan mukaisesti tehtävä tuottajalle kirjallinen tarjous sopimuksen tekemisestä, se voi säätää, että tarjouksen on sisällettävä kansallisessa lainsäädännössä tältä osin vahvistettu sopimuksen vähimmäiskesto; vähimmäiskeston on oltava vähintään kuusi kuukautta, eikä se saa haitata sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa.
Toinen alakohta ei rajoita tuottajan oikeutta kieltäytyä tällaisesta vähimmäiskestosta, jos kieltäytyminen tehdään kirjallisesti. Tällöin osapuolet voivat vapaasti neuvotella kaikista sopimuksen ehdoista, 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetut ehdot mukaan luettuina.
5. Jäsenvaltioiden, jotka käyttävät tässä artiklassa tarkoitettuja vaihtoehtoja, on ilmoitettava komissiolle, miten niitä sovelletaan.
6. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan toimenpiteet, jotka ovat tarpeen tämän artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan sekä 3 kohdan yhdenmukaista soveltamista varten, sekä toimenpiteet, jotka liittyvät jäsenvaltioiden tämän artiklan mukaisesti tekemiin ilmoituksiin. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
149 artikla
Sopimussuhteet maito- ja maitotuotealalla
1. Jäljempänä olevan 152 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksytty maito- ja maitotuotealan tuottajaorganisaatio voi neuvotella tuottajajäsentensä puolesta raakamaidon toimittamista tuottajalta raakamaidon jalostajalle tai 148 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetulle kerääjälle koskevan sopimuksen, joka kattaa jäsenten koko yhteistuotannon tai osan siitä.
2. Tuottajaorganisaatio voi käydä neuvotteluja
a)
riippumatta siitä, siirretäänkö raakamaidon omistusoikeus tuottajalta tuottajaorganisaatiolle;
b)
riippumatta siitä, onko neuvoteltu hinta sama joidenkin tai kaikkien tuottajajäsenten yhteistuotannolle;
c)
jos tietyn tuottajaorganisaation osalta täyttyvät kaikki seuraavat edellytykset:
i)
tällaisten neuvottelujen kohteena olevan raakamaidon määrä on enintään 3,5 prosenttia unionin kokonaistuotannosta,
ii)
neuvottelujen kohteena olevan raakamaidon tietyssä jäsenvaltiossa tuotettu määrä on enintään 33 prosenttia kyseisen jäsenvaltion kansallisesta kokonaistuotannosta, ja
iii)
neuvottelujen kohteena olevan raakamaidon tietyssä jäsenvaltiossa tuotettu määrä on enintään 33 prosenttia kyseisen jäsenvaltion kansallisesta kokonaistuotannosta, ja
d)
jos asianomaiset tuottajat eivät ole minkään muun sellaisen tuottajaorganisaation jäseniä, joka niin ikään neuvottelee tällaisia sopimuksia niiden puolesta; jäsenvaltiot voivat kuitenkin myöntää poikkeuksia tästä edellytyksestä asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, joissa tuottajilla on kaksi toisistaan erillistä tuotantoyksikköä eri maantieteellisillä alueilla;
e)
jos raakamaitoa ei koske tuottajan osuuskuntajäsenyydestä aiheutuva velvoite toimittaa maitoa osuuskunnan säännöissä vahvistettujen ehtojen mukaisesti tai näillä säännöillä vahvistettujen tai niistä johdettujen sääntöjen ja päätösten mukaisesti; ja
f)
jos tuottajaorganisaatio ilmoittaa neuvottelujen kohteena olevan raakamaidon määrän sen jäsenvaltion tai niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, jossa tai joissa se toimii.
3. Sen estämättä, mitä 2 kohdan c alakohdan ii ja iii alakohdassa säädetään, tuottajaorganisaatio voi käydä 1 kohdan nojalla neuvotteluja, jos neuvottelujen kohteena oleva kyseisen tuottajaorganisaation tuottaman raakamaidon määrä, joka tuotetaan tai toimitetaan jäsenvaltiossa, jonka vuotuinen raakamaidon kokonaistuotanto on alle 500 000 tonnia, on enintään 45 prosenttia kyseisen jäsenvaltion kansallisesta kokonaistuotannosta.
4. Tätä artiklaa sovellettaessa viittauksilla tuottajaorganisaatioihin tarkoitetaan myös tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymiä.
5. Edellä olevan 2 kohdan c alakohdan ja 3 kohdan soveltamiseksi komissio julkaisee tarkoituksenmukaisiksi katsomillaan tavoin ja viimeisimpiä saatavilla olevia tietoja käyttäen raakamaidon tuotantomäärät unionissa ja jäsenvaltioissa.
6. Poiketen siitä, mitä 2 kohdan c alakohdassa ja 3 kohdassa säädetään ja vaikka siinä asetetut kynnykset eivät ylity, tämän kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu kilpailuviranomainen voi yksittäisessä tapauksessa päättää, että tuottajaorganisaation olisi joko aloitettava tietyt neuvottelut uudelleen tai ei olisi neuvoteltava lainkaan, jos se katsoo tämän olevan välttämätöntä kilpailun ylläpitämiseksi tai kyseisen viranomaisen alueella toimiville raakamaitoa jalostaville pk-yrityksille aiheutuvan vakavan haitan välttämiseksi.
Jos kyse on useamman kuin yhden jäsenvaltion kattavista neuvotteluista, komissio tekee ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun päätöksen ilman 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn soveltamista. Muissa tapauksissa päätöksen tekee sen jäsenvaltion kansallinen kilpailuviranomainen, jota neuvottelut koskevat.
Tässä kohdassa tarkoitettuja päätöksiä ei sovelleta ennen kuin ne on annettu tiedoksi asianomaisille yrityksille.
7. Tässä artiklassa tarkoitetaan
a)
'kansallisella kilpailuviranomaisella' neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (39) 5 artiklassa tarkoitettua viranomaista;
b)
'pk-yrityksellä' suosituksessa 2003/361/EY tarkoitettuja mikroyrityksiä sekä pieniä ja keskisuuria yrityksiä.
8. Jäsenvaltioiden, joissa käydään tämän artiklan mukaisia neuvotteluja, on ilmoitettava komissiolle 2 kohdan f alakohdan ja 6 kohdan soveltamisesta.
150 artikla
Suojatulla alkuperänimityksellä tai suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustetun juuston tarjonnan sääntely
1. Jäljempänä olevan 152 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksytyn tuottajaorganisaation, 157 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksytyn toimialakohtaisen organisaation tai asetuksen (EU) N:o 1151/2012 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun toimijoiden ryhmittymän pyynnöstä jäsenvaltiot voivat vahvistaa rajoitetuksi ajaksi sitovia sääntöjä, jotka koskevat asetuksen (EU) N:o 1151/2012 5 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisella suojatulla alkuperänimityksellä tai suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustetun juuston tarjonnan sääntelyä.
2. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista säännöistä on tehtävä etukäteissopimus asetuksen (EU) N:o 1151/2012 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun maantieteellisen alueen osapuolten välillä. Tällaisen sopimuksen osapuolina on oltava vähintään kaksi kolmasosaa maidontuottajista tai heidän edustajistaan, jotka edustavat vähintään kahta kolmasosaa tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun juuston tuotantoon käytetystä raakamaidosta, ja tapauksen mukaan vähintään kaksi kolmasosaa tuon juuston tuottajista, jotka edustavat vähintään kahta kolmasosaa kyseisen juuston tuotannosta asetuksen (EU) N:o 1151/2012 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla maantieteellisellä alueella.
3. Edellä olevaa 1 kohtaa sovellettaessa ja kun kyse on suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustetusta juustosta, kyseisen juuston tuote-eritelmässä esitetyn raakamaidon maantieteellisen alkuperäalueen on oltava sama kuin kyseiseen juustoon liittyvä asetuksen (EU) N:o 1151/2012 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu maantieteellinen alue.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut säännöt:
a)
saavat kattaa ainoastaan asianomaisen tuotteen tarjonnan sääntelyn, ja niiden tavoitteena on oltava kyseisen juuston tarjonnan mukauttaminen kysyntään;
b)
saavat vaikuttaa ainoastaan asianomaiseen tuotteeseen;
c)
voivat olla sitovia enintään kolmen vuoden ajan, ja ne voidaan uusia tämän kauden jälkeen uuden 1 kohdassa tarkoitetun pyynnön perusteella;
d)
eivät saa vaikuttaa haitallisesti sellaisten tuotteiden kauppaan, jotka eivät kuulu mainittujen sääntöjen soveltamisalaan;
e)
eivät saa liittyä mihinkään liiketoimeen asianomaisen juuston ensimmäisen markkinoille saattamisen jälkeen;
f)
eivät saa mahdollistaa hintojen vahvistamista silloinkaan, kun hinnat vahvistetaan ohjeellisesti tai suosituksena;
g)
eivät saa johtaa siihen, että asianomaisesta tuotteesta ei ole käytettävissä suurta osaa, joka muussa tapauksessa olisi käytettävissä;
h)
eivät saa aiheuttaa syrjintää, estää uusia toimijoita pääsemästä markkinoille eivätkä heikentää pientuottajien asemaa;
i)
vaikuttavat osaltaan asianomaisen tuotteen laadun ylläpitämiseen ja/tai kehittämiseen.
j)
eivät saa rajoittaa 149 artiklan soveltamista.
5. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut säännöt on julkaistava asianomaisen jäsenvaltion virallisessa lehdessä.
6. Jäsenvaltioiden on suoritettava tarkastuksia varmistaakseen, että 4 kohdassa säädettyjä ehtoja noudatetaan, ja jos toimivaltaiset kansalliset viranomaiset ovat todenneet, että näitä ehtoja ei ole noudatettu, jäsenvaltioiden on kumottava 1 kohdassa tarkoitetut säännöt.
7. Jäsenvaltioiden on viipymättä ilmoitettava komissiolle hyväksymistään 1 kohdassa tarkoitetuista säännöistä. Komissio toimittaa jäsenvaltioille tiedon tällaisia sääntöjä koskevista ilmoituksista.
8. Komissio voi milloin tahansa hyväksyä täytäntöönpanosäädöksiä, joilla velvoitetaan jäsenvaltio kumoamaan 1 kohdan mukaisesti hyväksymänsä säännöt, jos komissio toteaa, että kyseiset säännöt eivät ole 4 kohdassa säädettyjen ehtojen mukaisia tai että ne haittaavat tai vääristävät kilpailua huomattavassa osassa sisämarkkinoita tai vaarantavat vapaakaupan taikka Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 39 artiklan tavoitteiden saavuttamisen. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään ilman tämän asetuksen 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn soveltamista.
151 artikla
Pakolliset ilmoitukset maito- ja maitotuotealalla
Raakamaidon ensiostajien on 1 päivästä huhtikuuta 2015 ilmoitettava toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle niille kunkin kuukauden aikana toimitetun raakamaidon määrä.
Tässä artiklassa ja 148 artiklassa 'ensiostajalla' tarkoitetaan yritystä tai ryhmää, joka ostaa maitoa tuottajilta
a)
kerätäkseen, pakatakseen, varastoidakseen, jäähdyttääkseen tai jalostaakseen sitä, myös toimeksiantona;
b)
myydäkseen sen yhdelle tai useammalle maitoa tai muita maitotuotteita käsittelevälle tai jalostavalle yritykselle.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun raakamaidon määrä.
Komissio voi hyväksyä täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistetaan tällaisten ilmoitusten sisältöä, muotoa ja toimittamisajankohtaa koskevat säännöt sekä jäsenvaltioiden tämän artiklan mukaisesti antamiin ilmoituksiin liittyvät toimenpiteet. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
III LUKU
Tuottajaorganisaatiot ja niiden yhteenliittymät sekä toimialakohtaiset organisaatiot
1 Jakso
Määritelmä ja hyväksyminen
152 artikla
Tuottajaorganisaatiot
1. Jäsenvaltiot voivat pyynnöstä hyväksyä tuottajaorganisaatiot, jotka
a)
muodostuvat jonkin yksittäisen 1 artiklan 2 kohdassa luetellun alan viljelijöistä ja joissa näillä on 153 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukainen määräävä asema;
b)
on perustettu tuottajien aloitteesta;
c)
pyrkivät tiettyyn päämäärään, johon voi sisältyä vähintään yksi seuraavista tavoitteista:
i)
varmistaa tuotannon suunnittelu ja mukauttaminen kysyntää vastaavaksi, erityisesti laadun ja määrän osalta;
ii)
keskittää jäsenten tuottamien tuotteiden tarjontaa ja markkinoille saattamista, mukaan lukien suoramarkkinointi;
iii)
optimoida tuotantokustannuksia ja investointien kannattavuutta ympäristöön ja eläinten hyvinvointiin liittyviin vaatimuksiin vastaamiseksi ja vakauttaa tuottajahintoja;
iv)
laatia tutkimuksia ja kehitysaloitteita kestävistä tuotantomenetelmistä, innovatiivisista käytännöistä, taloudellisesta kilpailukyvystä ja markkinakehityksestä;
v)
edistää ja antaa ympäristöä säästävien viljelymenetelmien, tuotantotekniikoiden sekä asianmukaisten eläinten hyvinvointia koskevien käytäntöjen ja tekniikoiden toteuttamiseen tarvittavaa teknistä apua;
vi)
edistää tuotantonormien käyttöä, tuotteiden laadun parantamista ja sellaisten tuotteiden kehittämistä, joiden alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä on suojattu tai jotka kuuluvat kansallisen laatumerkinnän piiriin, sekä antaa näihin tarvittavaa teknistä apua;
vii)
käsitellä sivutuotteita ja jätettä erityisesti veden, maaperän ja maiseman laadun suojelemiseksi sekä luonnon monimuotoisuuden säilyttämiseksi tai parantamiseksi;
viii)
edistää luonnonvarojen kestävää käyttöä ja ilmastonmuutoksen hillitsemistä;
ix)
kehittää aloitteita menekinedistämisen ja kaupan pitämisen aloilla;
x)
hallinnoida tämän asetuksen 31 artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen hedelmä- ja vihannesalan toimintaohjelmissa ja (EU) N:o 1305/2013 36 artiklassa tarkoitettuja keskinäisiä rahastoja;
xi)
antaa tarvittavaa teknistä tukea futuurimarkkinoiden ja vakuutusjärjestelmien käyttöön.
2. Edellä olevan 1 kohdan mukainen hyväksytty tuottajaorganisaatio voidaan hyväksyä edelleen, jos se sitoutuu pitämään kaupan CN-koodiin ex 2208 kuuluvia muita kuin perussopimusten liitteessä I tarkoitettuja tuotteita, edellyttäen, että kyseisten tuotteiden osuus ei ole suurempi kuin 49 prosenttia tuottajaorganisaation kaupan pidettyjen tuotteiden kokonaisarvosta ja että kyseiset tuotteet eivät saa unionin tukea. Tuotteita ei oteta huomioon hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaatioiden osalta 34 artiklan 2 kohdan mukaisen kaupan pidetyn tuotannon arvon laskennassa.
3. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltioiden on hyväksyttävä maito- ja maitotuotealan tuottajista muodostuvat tuottajaorganisaatiot, jotka
a)
on perustettu tuottajien aloitteesta;
b)
pyrkivät tiettyyn päämäärään, johon voi sisältyä yksi tai useampi seuraavista tavoitteista:
i)
varmistaa tuotannon suunnittelu ja mukauttaminen kysyntää vastaavaksi, erityisesti laadun ja määrän osalta;
ii)
keskittää jäsenten tuottamien tuotteiden tarjontaa ja markkinoille saattamista;
iii)
optimoida tuotantokustannuksia ja vakauttaa tuottajahintoja.
153 artikla
Tuottajaorganisaatioiden perussääntö
1. Tuottajaorganisaation perussäännössä on määrättävä, että sen tuottajajäsenten on erityisesti
a)
sovellettava tuottajaorganisaation hyväksymiä sääntöjä, jotka liittyvät tuotantoilmoitusvelvoitteeseen, tuotantoon, kaupan pitämiseen ja ympäristönsuojeluun;
b)
kuuluttava minkä tahansa tietyn tilan tietyn tuotteen osalta vain yhteen tuottajaorganisaatioon; asianomainen jäsenvaltio voi kuitenkin myöntää poikkeuksia tästä edellytyksestä asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, joissa tuottajajäsenillä on kaksi toisistaan erillistä tuotantoyksikköä eri maantieteellisillä alueilla;
c)
toimitettava tuottajaorganisaation tilastotarkoituksiin pyytämät tiedot.
2. Tuottajaorganisaation perussäännössä on lisäksi määrättävä
a)
menettelyistä, joilla 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut säännöt määritetään, annetaan ja muutetaan;
b)
tuottajaorganisaation rahoittamiseen tarvittavien maksujen perimisestä jäseniltä;
c)
säännöistä, jotka varmistavat, että tuottajajäsenet voivat demokraattisella tavalla valvoa organisaatiota ja päätöksentekoa;
d)
seuraamuksista, kun tuottajaorganisaation perussäännön mukaisia velvoitteita, erityisesti maksujen suorittamisen osalta, jätetään noudattamatta tai tuottajaorganisaation hyväksymiä sääntöjä rikotaan;
e)
säännöistä, jotka liittyvät uusien jäsenten hyväksymiseen ja erityisesti jäsenyyden vähimmäiskestoon, joka ei voi olla vuotta lyhyempi;
f)
tuottajaorganisaation toiminnan kannalta välttämättömistä kirjanpito- ja budjettisäännöistä.
3. Edellä olevaa 1 ja 2 kohtaa ei sovelleta maito- ja maitotuotealan tuottajaorganisaatioihin.
154 artikla
Tuottajaorganisaatioiden hyväksyminen
1. Jotta jäsenvaltio hyväksyy tuottajaorganisaation, hyväksymistä hakevan tuottajaorganisaation on oltava oikeussubjekti tai oikeussubjektin selkeästi määritelty osa, joka
a)
täyttää 152 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa säädetyt vaatimukset;
b)
omaa vähimmäismäärän jäseniä ja/tai jonka kaupan pidetyn tuotannon määrä tai arvo täyttää asianomaisen jäsenvaltion asettamat vähimmäisvaatimukset alueella, jolla se toimii;
c)
tarjoaa riittävät selvitykset siitä, että se voi toteuttaa toimintaansa asianmukaisesti niin keston, tehokkuuden, inhimillisen, aineellisen ja teknisen avun jäsenille tarjoamisen kuin tarjonnan asianmukaisen keskittämisen suhteen;
d)
soveltaa tämän kohdan a, b ja c alakohdan mukaista perussääntöjä.
2. Jäsenvaltiot voivat päättää, että tuottajaorganisaatiot, jotka on hyväksytty ennen 1 päivää tammikuuta 2014 kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja jotka täyttävät tämän artiklan 1 kohdassa vahvistetut edellytykset, on katsottava 152 artiklan nojalla hyväksytyiksi tuottajaorganisaatioiksi.
3. Tuottajaorganisaatiot, jotka on hyväksytty ennen 1 päivää tammikuuta 2014 kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja jotka eivät täytä 1 kohdassa säädettyjä edellytyksiä, voivat jatkaa toimintaansa kansallisen lainsäädännön mukaisesti 1 päivään tammikuuta 2015 saakka.
4. Jäsenvaltioiden on:
a)
päätettävä hyväksymisen myöntämisestä tuottajaorganisaatiolle neljän kuukauden kuluessa siitä, kun hakemus ja kaikki sitä tukevat asianmukaiset todisteet on jätetty; tämä hakemus on jätettävä siinä jäsenvaltiossa, jossa organisaation päätoimipaikka on;
b)
suoritettava itse määritteleminsä väliajoin tarkastuksia varmistaakseen, että hyväksytyt tuottajaorganisaatiot noudattavat tätä lukua;
c)
määrättävä kyseisille organisaatioille ja yhteenliittymille sovellettavia seuraamuksia, jos säännöksiä ei ole noudatettu tai jos ilmenee tässä luvussa säädettyjä toimenpiteitä koskevia sääntöjenvastaisuuksia, sekä päätettävä tarvittaessa siitä, peruutetaanko hyväksyntä;
d)
ilmoitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä maaliskuuta edellisen kalenterivuoden aikana tekemistään hyväksymisen myöntämistä, epäämistä tai peruuttamista koskevista päätöksistä.
155 artikla
Ulkoistaminen
Jäsenvaltiot voivat sallia hyväksytyn tuottajaorganisaation tai hyväksytyn tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymän ulkoistaa komission 173 artiklan 1 kohdan f alakohdan mukaisesti määrittelemillä aloilla jonkin muun osan toiminnastaan kuin tuotannon, myös tytäryritysten kohdalla, edellyttäen, että tuottajaorganisaatio tai tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymä on edelleen vastuussa ulkoistetun toiminnon suorittamisen varmistamisesta sekä toiminnon suorittamiseen liittyvän kaupallisen järjestelyn kokonaishallinnasta ja -valvonnasta.
156 artikla
Tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymät
1. Jäsenvaltiot voivat pyynnöstä hyväksyä tietyllä 1 artiklan 2 kohdassa luetellulla alalla toimivat tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymät, jotka on perustettu hyväksyttyjen tuottajaorganisaatioiden aloitteesta.
Jollei 173 artiklan mukaisesti vahvistetuista säännöistä muuta johdu, tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymät voivat hoitaa mitä tahansa tuottajaorganisaatioiden toimia tai tehtäviä.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat pyynnöstä hyväksyä maito- ja maitotuotealan hyväksyttyjen tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymän, jos asianomainen jäsenvaltio katsoo, että yhteenliittymä pystyy käytännössä hoitamaan minkä hyvänsä hyväksytyn tuottajaorganisaation tehtävistä ja täyttää 161 artiklan 1 kohdassa säädetyt edellytykset.
157 artikla
Toimialakohtaiset organisaatiot
1. Jäsenvaltiot voivat pyynnöstä hyväksyä jollain yksittäisellä 1 artiklan 2 kohdassa luetellulla alalla toimivat toimialakohtaiset organisaatiot, jotka
a)
muodostuvat tuotantoon ja vähintään yhteen seuraavista toimitusketjun vaiheista liittyvien taloudellisten toimien edustajista: yhden tai useamman alan tuotteiden jalostus tai kauppa, myös jakelu;
b)
on perustettu kaikkien tai joidenkin niihin kuuluvien organisaatioiden tai yhteenliittymien aloitteesta;
c)
ottaen huomioon jäsentensä ja kuluttajien edut pyrkivät tiettyyn päämäärään, johon voi sisältyä erityisesti yksi seuraavista tavoitteista:
i)
tuotantoa ja markkinoita koskevan tietämyksen ja avoimuuden lisääminen muun muassa julkistamalla koottuja tilastotietoja aiemmin tehtyjen sopimusten mukaisista tuotantokustannuksista, hinnoista, myös tarvittaessa hintaindekseistä, määristä sekä niiden kestosta, ja tekemällä selvityksiä mahdollisesta tulevasta markkinakehityksestä alueellisesti, kansallisesti tai kansainvälisesti;
ii)
tuotantomahdollisuuksien ennakointi ja julkisten markkinahintojen rekisteröinti;
iii)
tuotteiden markkinoille saattamisen entistä paremman yhteensovittamisen edistäminen erityisesti tutkimuksen ja markkinatutkimusten avulla;
iv)
potentiaalisten vientimarkkinoiden tutkiminen;
v)
sanotun rajoittamatta 148 ja 168 artiklan soveltamista unionin sääntöjen mukaisten vakiosopimusten laatiminen maataloustuotteiden myynnistä hankkijoille ja/tai jalostettujen tuotteiden toimittamisesta jakelijoille ja vähittäismyyjille ottaen huomioon, että on saatava aikaan oikeudenmukaiset kilpailuedellytykset ja vältettävä vääristymiä markkinoilla;
vi)
tuotteisiin liittyvän koko potentiaalin hyödyntäminen, myös markkinointimahdollisuuksien osalta, ja taloudellista kilpailukykyä ja innovointia vahvistavien aloitteiden kehittäminen;
vii)
tiedottaminen ja tutkimusten toteuttaminen tuotannon innovoimiseksi, järkeistämiseksi, parantamiseksi ja ohjaamiseksi ja tarvittaessa jalostamiseksi ja kaupan pitämiseksi markkinoiden tarpeisiin ja kuluttajien makuun ja odotuksiin entistä paremmin mukautettujen tuotteiden suuntaan, erityisesti tuotteiden laadun, suojatulla alkuperänimityksellä tai suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettujen tuotteiden erityisominaisuudet mukaan lukien, ja ympäristönsuojelun osalta;
viii)
keinojen etsiminen eläinlääkintätuotteiden tai kasvinsuojeluaineiden käytön rajoittamiseksi, muiden tuotantopanosten hallinnoimiseksi paremmin, tuotteiden laadun varmistamiseksi, maaperän ja vesien suojelemiseksi, elintarviketurvallisuuden edistämiseksi, erityisesti tuotteiden jäljitettävyyden avulla ja parantamalla eläinten terveyttä ja hyvinvointia;
ix)
menetelmien ja keinojen kehittäminen tuotteiden laadun parantamiseksi kaikissa tuotannon ja tarvittaessa jalostuksen ja kaupan pitämisen vaiheissa;
x)
kaikkien mahdollisten sellaisten toimien toteuttaminen, joilla voidaan tukea, suojata ja edistää luonnonmukaista maataloutta sekä alkuperänimityksiä, laatumerkintöjä ja maantieteellisiä merkintöjä;
xi)
integroitua kestävää tuotantoa tai muita ympäristöystävällisiä tuotantotapoja koskevien tutkimusten edistäminen ja laatiminen;
xii)
tuotteiden terveelliseen ja vastuulliseen kulutukseen kannustaminen sisämarkkinoilla; ja/tai terveydelle vaarallisen käytön haitoista tiedottaminen;
xiii)
kulutuksen edistäminen ja/tai tuotteita koskevan tiedon tarjoaminen sisämarkkinoilla ja niiden ulkopuolisilla markkinoilla;
xiv)
sivutuotteiden ja jätteiden hallinnan ja vähentämisen tukeminen.
2. Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa jäsenvaltiot voivat syrjimättömin ja puolueettomin perustein päättää, että 158 artiklan 1 kohdan c alakohdassa mainittu edellytys täyttyy rajoittamalla toimialakohtaisten organisaatioiden lukumäärää alueellisesti tai kansallisesti, jos näin säädetään ennen 1 päivää tammikuuta 2014 olemassa olevissa kansallisissa säännöissä ja kun tällä ei haitata sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa.
3. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, maito- ja maitotuotealalla jäsenvaltiot voivat hyväksyä toimialakohtaiset organisaatiot, jotka
a)
ovat muodollisesti pyytäneet hyväksyntää ja joihin kuuluu edustajia taloudellisen toiminnan aloilta, jotka liittyvät raakamaidon tuotantoon ja vähintään yhteen seuraavista toimitusketjun vaiheista:
b)
on perustettu kaikkien tai joidenkin a alakohdassa tarkoitettujen edustajien aloitteesta;
c)
harjoittavat tällaisten toimialakohtaisten organisaatioiden jäsenten ja kuluttajien edut huomioon ottaen yhdellä tai useammalla unionin alueella yhtä tai useampaa seuraavista toiminnoista:
i)
tuotantoa ja markkinoita koskevan tietämyksen ja avoimuuden lisääminen muun muassa julkistamalla tilastotietoja aiemmin tehtyjen raakamaidon toimitusta koskevien sopimusten mukaisista hinnoista, määristä ja näiden sopimusten kestosta, ja tekemällä selvityksiä mahdollisesta tulevasta markkinakehityksestä alueellisesti, kansallisesti ja kansainvälisesti;
ii)
maito- ja maitotuotealan tuotteiden markkinoille saattamisen entistä paremman yhteensovittamisen edistäminen erityisesti tutkimuksen ja markkinatutkimusten avulla;
iii)
maidon ja maitotuotteiden kulutuksen edistäminen ja niitä koskeva tiedotus sekä sisämarkkinoilla että ulkomaanmarkkinoilla;
iv)
potentiaalisten
v)
raakamaidon myymistä ostajille tai jalostettujen tuotteiden toimittamista jakelijoille ja vähittäismyyjille koskevien, unionin sääntöjen mukaisten vakiosopimusten laatiminen ottaen huomioon oikeudenmukaisten kilpailuedellytysten toteutuminen ja markkinoiden vääristymisen välttäminen;
vi)
tiedottaminen ja tutkimusten toteuttaminen tuotannon ohjaamiseksi tuotteisiin, jotka soveltuvat paremmin markkinoiden tarpeisiin ja kuluttajien mieltymyksiin ja odotuksiin, erityisesti tuotteiden laadun ja ympäristönsuojelun osalta;
vii)
maitotuotealan tuotantopotentiaalin säilyttäminen ja kehittäminen muun muassa edistämällä innovointia ja tukemalla sovellettua tutkimusta ja kehittämistä koskevia ohjelmia, jotta voidaan käyttää hyväksi maidon ja maitotuotteiden kaikkia mahdollisuuksia ja erityisesti kehittää lisäarvoa tuovia, kuluttajien kannalta houkuttelevampia tuotteita;
viii)
keinojen etsiminen eläinlääkintätuotteiden käytön rajoittamiseksi, muiden tuotantopanosten hallinnan parantamiseksi sekä elintarvikkeiden turvallisuuden ja eläinten terveyden parantamiseksi;
ix)
menetelmien ja keinojen kehittäminen tuotteiden laadun parantamiseksi kaikissa tuotannon ja kaupan pitämisen vaiheissa;
x)
luonnonmukaisen maatalouden potentiaalin hyödyntäminen ja tällaisen maatalouden sekä alkuperänimityksellä, laatumerkinnällä ja maantieteellisellä merkinnällä varustettujen tuotteiden tuotannon suojaaminen ja edistäminen; ja
xi)
integroidun tuotannon tai muiden ympäristöä säästävien tuotantotapojen edistäminen.
158 artikla
Toimialakohtaisten organisaatioiden hyväksyminen
1. Jäsenvaltiot voivat hyväksyä pyynnöstä toimialakohtaiset organisaatiot, jos tällaiset organisaatiot:
a)
täyttävät 157 artiklassa säädetyt vaatimukset;
b)
harjoittavat toimintaansa yhdellä tai useammalla asianomaisella alueella;
c)
muodostavat merkittävän osan 157 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta taloudellisesta toiminnasta;
d)
eivät itse harjoita tuotantoa, jalostusta tai kauppaa lukuun ottamatta 162 artiklassa tarkoitettuja tapauksia.
2. Jäsenvaltiot voivat päättää, että toimialakohtaiset organisaatiot, jotka on hyväksytty ennen 1 päivää tammikuuta 2014 kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja jotka täyttävät tämän artiklan 1 kohdassa säädetyt edellytykset, on katsottava 157 artiklan nojalla hyväksytyiksi toimialakohtaisiksi organisaatioiksi.
3. Toimialakohtaiset organisaatiot, jotka on hyväksytty ennen 1 päivää tammikuuta 2014 kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja jotka eivät täytä tämän artiklan 1 kohdassa säädettyjä edellytyksiä, voivat jatkaa toimintaansa kansallisen lainsäädännön mukaisesti 1 päivään tammikuuta 2015 saakka.
4. Jäsenvaltiot voivat hyväksyä ennen 1 päivää tammikuuta 2014 olemassa olevat toimialakohtaiset organisaatiot kaikilla aloilla riippumatta siitä, onko ne hyväksytty pyynnöstä vai perustettu lailla, vaikka ne eivät täytä 157 artiklan 1 kohdan b alakohdan tai 157 artiklan 3 kohdan b alakohdan edellytystä.
5. Jos jäsenvaltiot hyväksyvät toimialakohtaisen järjestön 1 kohdan tai 2 kohdan mukaisesti, niiden on
a)
päätettävä hyväksymisen myöntämisestä neljän kuukauden kuluessa siitä, kun hakemus ja kaikki sitä tukevat asianmukaiset todisteet on jätetty siinä jäsenvaltiossa, jossa organisaation päätoimipaikka on;
b)
suoritettava määritteleminsä väliajoin tarkastuksia varmistaakseen, että hyväksytyt toimialakohtaiset organisaatiot täyttävät niiden hyväksymiselle asetetut edellytykset;
c)
määrättävä kyseiselle organisaatiolle vahvistamiaan seuraamuksia, jos tässä asetuksessa säädettyjä toimenpiteitä ei ole noudatettu tai jos ilmenee tässä luvussa säädettyjä toimenpiteitä koskevia sääntöjenvastaisuuksia, sekä päätettävä tarvittaessa siitä, peruutetaanko hyväksyntä;
d)
peruutettava hyväksyntä, mikäli tässä artiklassa säädetyt vaatimukset ja hyväksymisedellytykset eivät enää täyty;
e)
ilmoitettava komissiolle vuosittain viimeistään 31 päivänä maaliskuuta edellisen kalenterivuoden aikana tekemistään hyväksymisen myöntämistä, epäämistä tai peruuttamista koskevista päätöksistä.
2 Jakso
Erityisaloja koskevat lisäsäännöt
159 artikla
Hyväksymisvelvoite
Poiketen siitä, mitä 152-158 artiklassa säädetään, jäsenvaltioiden on pyynnöstä hyväksyttävä
a)
tuottajaorganisaatiot, jotka toimivat
i)
hedelmä- ja vihannesalalla siten, että toiminta koskee yhtä tai useampaa kyseisen alan tuotetta ja/tai tällaisia yksinomaan jalostukseen tarkoitettuja tuotteita;
ii)
oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alalla,
iii)
silkkiäistoukka-alalla,
iv)
humala-alalla;
b)
oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alalla sekä tupakka-alalla toimivat toimialakohtaiset organisaatiot.
160 artikla
Hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaatiot
Hedelmä- ja vihannesalalla toimivien tuottajaorganisaatioiden on pyrittävä vähintään yhteen 152 artiklan 1 kohdan c alakohdan i-iii alakohdassa asetetuista tavoitteista.
Hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaation perussäännössä on vaadittava, että tuottajajäsenet pitävät koko kyseisen tuotantonsa kaupan tuottajaorganisaation välityksellä.
Hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaatioiden ja tuottajaorganisaatioiden yhteenliitymien katsotaan tehtäviään hoitaessaan toimivan taloudellisissa asioissa jäsentensä nimissä ja näiden puolesta.
161 artikla
Maito- ja maitotuotealan tuottajaorganisaatioiden hyväksyminen
1. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä maito- ja maitotuotealan tuottajaorganisaatioiksi kaikki oikeussubjektit tai oikeussubjektien tarkoin määritellyt osat, jotka hakevat tällaista hyväksymistä, jos
a)
ne täyttävät 152 artiklan 3 kohdassa säädetyt vaatimukset;
b)
niillä on vähimmäismäärä jäseniä ja/tai niiden kaupan pidetyn tuotannon määrä täyttää asianomaisen jäsenvaltion asettamat vähimmäisvaatimukset alueella, jolla ne toimivat;
c)
on olemassa riittävät todisteet siitä, että ne voivat toteuttaa toimintaansa asianmukaisesti niin keston, tehokkuuden kuin tarjonnan keskittämisen suhteen;
d)
niiden säännöt ovat tämän kohdan a, b ja c alakohdan mukaiset.
2. Jäsenvaltiot voivat päättää, että tuottajaorganisaatiot, jotka on hyväksytty kansallisen lainsäädännön perusteella ennen 2 päivää huhtikuuta 2012 ja jotka täyttävät tämän artiklan 1 kohdassa säädetyt edellytykset, on katsottava 152 artiklan 3 kohdan nojalla hyväksytyiksi tuottajaorganisaatioiksi.
3. Jäsenvaltioiden on
a)
päätettävä hyväksymisen myöntämisestä tuottajaorganisaatiolle neljän kuukauden kuluessa siitä, kun hakemus ja kaikki sitä tukevat asianmukaiset todisteet on jätetty; tämä hakemus on jätettävä siinä jäsenvaltiossa, jossa organisaation päätoimipaikka on;
b)
suoritettava määritteleminsä väliajoin tarkastuksia tarkastaakseen, että hyväksytyt tuottajaorganisaatiot ja tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymät noudattavat tämän luvun säännöksiä;
c)
määrättävä kyseisille organisaatioille ja yhteenliittymille vahvistamiaan seuraamuksia, jos säännöksiä ei ole noudatettu tai jos tässä luvussa säädettyjen toimenpiteiden täytäntöönpanossa ilmenee sääntöjenvastaisuuksia, sekä päätettävä tarvittaessa siitä, peruutetaanko hyväksyntä;
d)
ilmoitettava komissiolle vuosittain viimeistään 31 päivänä maaliskuuta edellisen kalenterivuoden aikana tekemistään hyväksymisen myöntämistä, epäämistä tai peruuttamista koskevista päätöksistä.
162 artikla
Oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alalla sekä tupakka-alalla toimivat toimialakohtaiset organisaatiot
Oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alalla sekä tupakka-alalla toimivien toimialakohtaisten organisaatioiden osalta 157 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuun tiettyyn päämäärään voi sisältyä myös vähintään yksi seuraavista tavoitteista:
a)
jäsenten tuotteiden tarjonnan ja kaupan pitämisen keskittäminen ja koordinointi;
b)
tuotannon ja jalostuksen mukauttaminen yhteisesti markkinoiden vaatimuksiin ja tuotteen parantaminen;
c)
tuotannon ja jalostuksen järkiperäistämisen ja parantamisen edistäminen.
163 artikla
Maito- ja maitotuotealan toimialakohtaisten organisaatioiden hyväksyminen
1. Jäsenvaltiot voivat hyväksyä maito- ja maitotuotealan toimialakohtaiset organisaatiot, jos tällaiset organisaatiot
a)
täyttävät 157 artiklan 3 kohdassa säädetyt vaatimukset;
b)
harjoittavat toimintaansa yhdellä tai useammalla alueella asianomaisen alueen sisällä;
c)
muodostavat merkittävän osan 157 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta taloudellisesta toiminnasta;
d)
eivät itse harjoita maito- ja maitotuotealan tuotteiden tuotantoa, jalostusta tai kauppaa.
2. Jäsenvaltiot voivat päättää, että toimialakohtaiset organisaatiot, jotka on hyväksytty kansallisen lainsäädännön perusteella ennen 2 päivää huhtikuuta 2012 ja jotka täyttävät 1 kohdassa säädetyt edellytykset, on katsottava 157 artiklan 3 kohdan nojalla hyväksytyiksi toimialakohtaisiksi organisaatioiksi.
3. Jos jäsenvaltiot käyttävät mahdollisuutta hyväksyä toimialakohtainen organisaatio 1 tai 2 kohdan mukaisesti, niiden on
a)
päätettävä hyväksymisen myöntämisestä toimialakohtaiselle organisaatiolle neljän kuukauden kuluessa siitä, kun hakemus ja kaikki sitä tukevat asiaankuuluvat todisteet on jätetty; tämä hakemus on jätettävä siinä jäsenvaltiossa, jossa organisaation päätoimipaikka on;
b)
suoritettava määritteleminsä väliajoin tarkastuksia varmistaakseen, että hyväksytyt toimialakohtaiset organisaatiot täyttävät niiden hyväksymiselle asetetut edellytykset;
c)
määrättävä kyseiselle organisaatiolle vahvistamiaan seuraamuksia, jos säännöksiä ei ole noudatettu tai jos tässä luvussa säädettyjen toimenpiteiden täytäntöönpanossa ilmenee sääntöjenvastaisuuksia, sekä päätettävä tarvittaessa siitä, peruutetaanko hyväksyntä;
d)
peruutettava hyväksyminen, jos
i)
tässä artiklassa säädetyt vaatimukset ja hyväksymisedellytykset eivät enää täyty;
ii)
toimialakohtainen organisaatio sitoutuu johonkin 210 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuun sopimukseen, päätökseen tai yhdenmukaistettuun menettelytapaan; tällainen hyväksynnän peruuttaminen ei rajoita kansallisen lainsäädännön perusteella määrättävien muiden seuraamusten soveltamista;
iii)
toimialakohtainen organisaatio ei noudata 210 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitettua tiedonantovelvoitetta;
e)
ilmoitettava komissiolle vuosittain viimeistään 31 päivänä maaliskuuta edellisen kalenterivuoden aikana tekemistään hyväksymisen myöntämistä, epäämistä tai peruuttamista koskevista päätöksistä.
3 Jakso
Sääntöjen soveltamisalan laajentaminen ja pakolliset maksut
164 artikla
Sääntöjen soveltamisalan laajentaminen
1. Jos jäsenvaltion yhdellä tai useammalla talousalueella toimiva hyväksytty tuottajaorganisaatio, hyväksytty tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymä tai hyväksytty toimialakohtainen organisaatio katsotaan jonkin tuotteen tuotannon, kaupan tai jalostuksen osalta edustavaksi, kyseinen jäsenvaltio voi mainitun organisaation pyynnöstä velvoittaa tuohon organisaatioon tai yhteenliittymää kuulumattomat, kyseisellä yhdellä tai useammalla talousalueella toimivat muut toimijat, jotka voivat olla yksittäisiä tuottajia tai ryhmiä, noudattamaan tietyllä ajanjaksolla joitakin sopimuksia, päätöksiä ja yhdenmukaistettuja menettelytapoja, joista on sovittu kyseisessä organisaatiossa.
2. Tätä jaksoa sovellettaessa 'talousalueella' tarkoitetaan maantieteellistä aluetta, joka muodostuu vierekkäisistä tai läheisistä tuotantoalueista, joilla on samanlaiset tuotannon ja kaupan pitämisen edellytykset.
3. Organisaatiota tai yhteenliittymää pidetään edustavana, jos sen osuus kyseisellä yhdellä tai useammalla jäsenvaltion talousalueella on
a)
kyseisen tuotteen tai kyseisten tuotteiden tuotantomäärän, kaupan tai jalostuksen osuutena ilmaistuna
i)
hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaatioiden osalta vähintään 60 prosenttia, tai
ii)
muissa tapauksissa vähintään kaksi kolmasosaa, ja
b)
tuottajaorganisaatioiden tapauksessa yli 50 prosenttia asianomaisista tuottajista.
Kuitenkin toimialakohtaisten organisaatioiden osalta, jos kyseisen tuotteen tai kyseisten tuotteiden tuotantomäärän, kaupan tai jalostuksen määrittäminen osuudellisesti aiheuttaa käytännön ongelmia, jäsenvaltio voi vahvistaa kansallisia sääntöjä ensimmäisen alakohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitetun erityisen edustavuuden määrittämiseksi.
Jos pyyntö laajentaa sääntöjen soveltamisalaa muihin toimijoihin kattaa useampia talousalueita, organisaation tai yhteenliittymän on kullakin asianomaisista talousalueista osoitettava ensimmäisessä alakohdassa määritelty vähimmäisedustavuus kunkin siihen kuuluvan alan osalta.
4. Säännöillä, joiden soveltamisalan laajentamista muihin toimijoihin voidaan pyytää 1 kohdassa säädetyllä tavalla, on oltava jokin seuraavista tavoitteista:
a)
tuotannon ja markkinoiden tuntemus;
b)
tuotantoa koskevat säännöt, jotka ovat unionin tai kansallisessa sääntelyssä vahvistettuja tiukemmat;
c)
unionin sääntöjen kanssa yhteensopivien vakiosopimusten laatiminen;
d)
kaupan pitäminen;
e)
ympäristönsuojelu;
f)
toimenpiteet tuotteiden potentiaalin edistämiseksi ja hyödyntämiseksi;
g)
luonnonmukaisen maatalouden, alkuperänimitysten, laatumerkintöjen ja maantieteellisten merkintöjen suojaamista koskevat toimet;
h)
tutkimus tuotteiden arvon lisäämiseksi erityisesti uusien kansanterveyttä vaarantamattomien käyttötapojen avulla;
i)
tutkimukset tuotteiden laadun parantamiseksi;
j)
tutkimukset, jotka koskevat erityisesti kasvinsuojeluaineiden tai eläinlääkintätuotteiden käytön rajoittamisen mahdollistavia sekä maaperän ja ympäristön säilymisen tai parantamisen turvaavia viljelymenetelmiä;
k)
vähimmäislaatujen sekä pakkaamista ja esillepanoa koskevien vähimmäisvaatimusten määrittely;
l)
varmennettujen siementen käyttö ja tuotteiden laadun valvonta;
m)
eläinten ja kasvien terveys ja elintarvikkeiden turvallisuus;
n)
sivutuotteiden hallinta.
Kyseiset säännöt eivät saa aiheuttaa vahinkoa asianomaisen jäsenvaltion tai unionin muille toimijoille, niillä ei saa olla mitään 210 artiklan 4 kohdassa lueteltuja vaikutuksia eivätkä ne saa olla muutoin ristiriidassa voimassa olevien unionin lainsäädännön tai kansallisten sääntöjen kanssa.
5. Edellä 1 kohdassa esitettyjen sääntöjen soveltamisalan laajentaminen on saatettava laajalti toimijoiden tietoon julkaisemalla ne kokonaisuudessaan asianomaisen jäsenvaltion virallisessa lehdessä.
6. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän artiklan mukaisesti tehdyistä päätöksistä.
165 artikla
Muiden kuin jäsenten maksuosuudet
Jos hyväksytyn tuottajaorganisaation, hyväksytyn tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymän tai hyväksytyn toimialakohtaisen organisaation sääntöjen soveltamisalaa laajennetaan 164 artiklan mukaisesti ja jos kyseisten sääntöjen kattamasta toiminnasta on yleistä taloudellista hyötyä talouden toimijoille, joiden toiminta liittyy kyseisiin tuotteisiin, hyväksynnän antanut jäsenvaltio voi asiaan kuuluvia sidosryhmiä kuultuaan päättää, että organisaatioon kuulumattomien yksittäisten talouden toimijoiden tai ryhmien, jotka hyötyvät tästä toiminnasta, on maksettava organisaatiolle sen jäsenten maksamia maksuja vastaava summa kokonaan tai osittain, siinä määrin kuin maksujen on tarkoitus kattaa kyseisestä toiminnasta suoraan aiheutuvat kulut.
4 Jakso
Tarjonnan mukauttaminen
166 artikla
Toimenpiteet, joilla helpotetaan tarjonnan mukauttamista markkinoiden vaatimuksiin
Jotta kannustetaan 152-163 artiklassa tarkoitettuja organisaatioita toteuttamaan toimia, joilla helpotetaan tarjonnan mukauttamista markkinoiden vaatimuksiin, lukuun ottamatta markkinoilta poistamiseen liittyviä toimia, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti 1 artiklan 2 kohdassa luetelluilla aloilla toteutettavista toimenpiteistä, joilla
a)
parannetaan laatua;
b)
tehostetaan tuotannon, jalostuksen ja kaupan pitämisen organisointia;
c)
helpotetaan markkinahintojen kehityksen seurantaa;
d)
mahdollistetaan lyhyen ja pitkän aikavälin ennusteiden laatiminen käytettävien tuotantovälineiden perusteella.
167 artikla
Kaupan pitämistä koskevat säännöt viinin yhteismarkkinoiden toiminnan tehostamiseksi ja vakauttamiseksi
1. Viinin sekä rypäleiden, rypäleen puristemehujen ja viinien, joista ne ovat peräisin, yhteismarkkinoiden toiminnan tehostamiseksi ja vakauttamiseksi tuottajajäsenvaltiot voivat erityisesti 157 ja 158 artiklan mukaisesti hyväksyttyjen toimialakohtaisten organisaatioiden tekemillä päätöksillä vahvistaa kaupan pitämistä koskevia sääntöjä tarjonnan sääntelemiseksi.
Näiden sääntöjen tulee olla tavoitteeseen nähden oikeasuhtaisia eivätkä ne saa
a)
liittyä mihinkään liiketoimeen asianomaisen tuotteen ensimmäisen markkinoille saattamisen jälkeen;
b)
sallia hintojen edes ohjeellista vahvistamista tai suosittamista;
c)
johtaa siihen, että vuosikerrasta ei ole käytettävissä suurta osaa, joka muussa tapauksessa olisi käytettävissä;
d)
antaa mahdollisuutta kieltäytyä antamasta kansallisia ja unionin todistuksia, joita tarvitaan viinien liikkeeseen luovuttamiseen ja kaupan pitämiseen, jos kaupan pitämisessä noudatetaan edellä mainittuja sääntöjä.
2. Edellä 1 kohdassa esitetyt säännöt on saatettava laajalti toimijoiden tietoon julkaisemalla ne kokonaisuudessaan asianomaisen jäsenvaltion virallisessa lehdessä.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän artiklan mukaisesti tehdyistä päätöksistä.
5 Jakso
Sopimusjärjestelmät
168 artikla
Sopimussuhteet
1. Rajoittamatta maito- ja maitotuotealaa koskevan 148 artiklan ja sokerialaa koskevan 125 artiklan soveltamista, jos jäsenvaltio päättää, että tämän asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa luetellun alan maataloustuotteiden, lukuun ottamatta maitoa ja maitotuotteita sekä sokeria, minkä tahansa seuraavista:
a)
kustakin sen alueella tapahtuvasta kyseisten tuotteiden toimituksesta tuottajalta jalostajalle tai jakelijalle on laadittava osapuolten välinen kirjallinen sopimus,
b)
että ensiostajan on tehtävä kirjallinen tarjous tuottajan sen alueella toimittamia kyseisiä maataloustuotteita koskevasta sopimuksesta,
sopimuksen ja/tai tarjouksen on täytettävä tämän artiklan 4 ja 6 kohdassa vahvistetut edellytykset.
2. Jos jäsenvaltio päättää, että tässä artiklassa tarkoitettujen tuotteiden toimitusten tuottajalta jalostajalle on kuuluttava osapuolten välisen kirjallisen sopimuksen piiriin, sen on myös päätettävä, mitkä toimituksen vaiheet kuuluvat tällaisen sopimuksen piiriin, jos kyseisten tuotteiden toimitus tapahtuu yhden tai useamman välittäjän toimesta.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden tämän artiklan mukaisesti hyväksymien säännökset eivät haittaa sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa jäsenvaltio voi ottaa käyttöön sovittelumenetelmän sellaisia tilanteita varten, joissa tällaisen sopimuksen tekemisestä ei ole keskinäistä yhteisymmärrystä, oikeudenmukaisten sopimussuhteiden varmistamiseksi.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu sopimus tai tarjous on
a)
tehtävä ennen toimitusta;
b)
tehtävä kirjallisesti; ja
c)
sen on sisällettävä erityisesti seuraavat seikat:
i)
toimituksesta maksettava hinta
-
jonka on oltava kiinteä ja sopimuksessa vahvistettu, ja/tai
-
joka lasketaan yhdistämällä erilaisia sopimuksessa mainittuja tekijöitä, joita voivat olla markkinaindikaattorit, jotka heijastelevat markkinaolojen vaihtelua, toimitettu määrä ja toimitettujen maataloustuotteiden laatu tai koostumus;
ii)
kyseisten tuotteiden määrä ja laatu, joka voidaan toimittaa tai on toimitettava, sekä tällaisten toimitusten ajankohta;
iii)
sopimuksen kesto, jolloin sopimus voi olla joko määräaikainen tai toistaiseksi voimassa oleva siten, että sopimukseen sisällytetään irtisanomislauseke;
iv)
maksuaikoja ja -menettelyjä koskevat yksityiskohtaiset tiedot;
v)
maataloustuotteiden keräämistä tai toimittamista koskevat järjestelyt; ja
vi)
ylivoimaisen esteen sattuessa sovellettavat säännöt.
5. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, sopimusta tai tarjousta sopimuksen tekemisestä ei vaadita silloin, kun tuottaja toimittaa kyseiset tuotteet osuuskunnalle, jonka jäsen tuottaja on, jos kyseisen osuuskunnan sääntöihin tai näillä säännöillä vahvistettuihin taikka niistä johdettuihin sääntöihin ja päätöksiin sisältyy määräyksiä, jotka vaikutukseltaan vastaavat 4 kohdan a, b ja c alakohdan säännöksiä.
6. Kaikista tuottajan, kerääjän, jalostajan tai jakelijan tekemien maataloustuotteiden toimitusta koskevien sopimusten näkökohdista, 4 kohdan c alakohdassa tarkoitetut näkökohdat mukaan luettuina, voidaan vapaasti neuvotella osapuolten kesken.
Sen estämättä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, sovelletaan toista tai kumpaakin seuraavista:
a)
jos jäsenvaltio päättää tehdä maataloustuotteiden toimituksia koskevat kirjalliset sopimukset pakollisiksi 1 kohdan mukaisesti, se voi määrittää vähimmäiskeston, jota sovelletaan ainoastaan tuottajan ja maataloustuotteiden ensiostajan välisiin kirjallisiin sopimuksiin. Vähimmäiskeston on oltava vähintään kuusi kuukautta, eikä se saa haitata sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa;
b)
jos jäsenvaltio päättää, että raakamaidon ensiostajan on 1 kohdan mukaisesti tehtävä tuottajalle kirjallinen tarjous sopimuksen tekemisestä, se voi säätää, että tarjouksen on sisällettävä kansallisessa lainsäädännössä tältä osin vahvistettu sopimuksen vähimmäiskesto. Vähimmäiskeston on oltava vähintään kuusi kuukautta, eikä se saa haitata sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa.
Toinen alakohta ei rajoita tuottajan oikeutta kieltäytyä tällaisesta vähimmäiskestosta, jos kieltäytyminen tehdään kirjallisesti. Tässä tapauksessa osapuolet voivat vapaasti neuvotella kaikista sopimuksen ehdoista, mukaan lukien 4 kohdan c alakohdassa tarkoitetut ehdot.
7. Tässä artiklassa tarkoitettuja vaihtoehtoja käyttävien jäsenvaltioiden on varmistettava, että käyttöön otetut säännökset eivät haittaa sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle siitä, miten ne soveltavat tämän artiklan mukaisesti käyttöön otettuja toimenpiteitä.
8. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan toimenpiteet, jotka ovat tarpeen tämän artiklan 4 kohdan a ja b alakohdan sekä 5 kohdan yhdenmukaista soveltamista varten, sekä toimenpiteet, jotka liittyvät jäsenvaltioiden tämän artiklan mukaisesti tekemiin ilmoituksiin.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
169 artikla
Sopimusneuvottelut oliiviöljyalalla
1. Edellä olevan 152 artiklan nojalla hyväksytty oliiviöljyalan tuottajaorganisaatio, joka pyrkii saavuttamaan yhden tai useamman tarjonnan keskittämiseen, jäsentensä tuottamien tuotteiden markkinoille saattamiseen ja tuotantokustannusten optimoimiseen liittyvän tavoitteen, voi neuvotella jäsentensä puolesta oliiviöljyn tarjontaan liittyviä sopimuksia, jotka koskevat osaa sen jäsenten yhteenlasketusta tuotannosta tai koko kyseistä tuotantoa.
Tuottajaorganisaatio täyttää tässä kohdassa mainitut tavoitteet, jos näihin tavoitteisiin pyrkiminen johtaa toimien yhdentämiseen ja jos tällainen yhdentäminen todennäköisesti johtaa toimien merkittävään tehostumiseen, niin että tuottajaorganisaation toimet kaiken kaikkiaan myötävaikuttavat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 39 artiklan tavoitteiden täyttymiseen.
Tämä voidaan saavuttaa edellyttäen, että
a)
tuottajaorganisaatio harjoittaa vähintään yhtä seuraavista:
i)
yhteinen jakelu, mukaan lukien yhteinen myyntifoorumi tai yhteiset kuljetukset;
ii)
yhteiset pakkaukset, pakkausmerkinnät tai myynninedistämistoimet;
iii)
yhteisesti järjestetty laadunvalvonta;
iv)
laitteistojen tai varastotilojen yhteinen käyttö;
v)
yhteinen jalostaminen;
vi)
välittömästi oliiviöljyn tuottamiseen liittyvä yhteinen jätehuolto;
vii)
yhteiset tuotantopanosten hankinnat;
b)
kyseiset toimet vaikuttavat merkittävästi oliiviöljyn määrään, tuotantokustannuksiin ja tuotteen markkinoille saattamiseen.
2. Tuottajaorganisaatio voi käydä neuvotteluja
a)
riippumatta siitä, siirtyykö kyseisen oliiviöljyn omistusoikeus tuottajalta tuottajaorganisaatiolle vai ei;
b)
riippumatta siitä, onko neuvoteltu hinta sama kaikkien tai vain joidenkin jäsenten yhteenlasketun tuotannon osalta;
c)
edellyttäen, että tietyn tuottajaorganisaation osalta tällaisten neuvottelujen kohteena olevan, yhdessä jäsenvaltiossa tuotetun oliiviöljyn tuotannon määrä ei ole yli 20 prosenttia kyseisistä markkinoista; laskettaessa tuotannon määrää on tehtävä ero elintarvikkeeksi tarkoitetun ja muuhun käyttöön tarkoitetun oliiviöljyn välillä;
d)
edellyttäen, että tällaisten neuvottelujen kohteena olevan oliiviöljyn määrän osalta tuottajaorganisaatio keskittää tarjontansa ja saattaa markkinoille jäsentensä tuotteita;
e)
edellyttäen, että asianomaiset tuottajat eivät ole minkään muun sellaisen tuottajaorganisaation jäseniä, joka niin ikään neuvottelee tällaisia sopimuksia niiden puolesta;
f)
edellyttäen, että kyseistä oliiviöljyä ei koske tuottajan sellaisen osuuskunnan jäsenyydestä, joka ei ole kyseisen tuottajaorganisaation jäsen, aiheutuva velvoite toimittaa tuotteita osuuskunnan säännöissä vahvistettujen ehtojen mukaisesti tai näillä säännöillä vahvistettujen tai niistä johdettujen sääntöjen ja päätösten mukaisesti;
g)
edellyttäen, että tuottajaorganisaatio ilmoittaa tällaisten neuvottelujen kohteena olevan oliiviöljytuotannon määrän sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa se toimii.
3. Tätä artiklaa sovellettaessa viittauksilla tuottajaorganisaatioihin tarkoitetaan myös 156 artiklan 1 kohdan nojalla hyväksyttyjä tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymiä.
4. Edellä olevan 2 kohdan c alakohdan soveltamiseksi komissio julkistaa asianmukaisiksi katsominsa keinoin jäsenvaltioiden oliiviöljytuotannon määrän.
5. Poiketen siitä, mitä 2 kohdan c alakohdassa säädetään ja vaikka siinä asetettu kynnys ei ylity, tämän kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu kilpailuviranomainen voi yksittäisessä tapauksessa päättää, että tuottajaorganisaation olisi joko aloitettava tietyt neuvottelut uudelleen tai ei olisi neuvoteltava lainkaan, jos se katsoo tämän olevan välttämätöntä kilpailun ylläpitämiseksi tai jos se toteaa, että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 39 artiklan tavoitteet vaarantuvat.
Jos kyse on useamman kuin yhden jäsenvaltion kattavista neuvotteluista, komissio tekee ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun päätöksen ilman 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn soveltamista. Muissa tapauksissa päätöksen tekee sen jäsenvaltion kansallinen kilpailuviranomainen, jota neuvottelut koskevat.
Tässä kohdassa tarkoitettuja päätöksiä ei sovelleta ennen kuin ne on annettu tiedoksi asianomaisille yrityksille.
Tätä artiklaa sovellettaessa sovelletaan 149 artiklan 7 kohdassa olevaa "kansallisen kilpailuviranomaisen" määritelmä.
6. Jäsenvaltioiden, joissa käydään tämän artiklan mukaisia neuvotteluja, on ilmoitettava komissiolle 2 kohdan g alakohdan ja 5 kohdan soveltamisesta.
170 artikla
Sopimusneuvottelut naudanliha-alalla
1. Edellä olevan 152 artiklan 1 kohdan nojalla hyväksytty naudanliha-alan tuottajaorganisaatio, joka pyrkii saavuttamaan yhden tai useamman tarjonnan keskittämiseen, jäsentensä tuottamien tuotteiden markkinoille saattamiseen ja tuotantokustannusten optimoimiseen liittyvän tavoitteen, voi neuvotella jäsentensä puolesta CN-koodeihin ex 0102 29 21, ex 0102 29 41, ex 0102 29 51, ex 0102 29 61 tai ex 0102 29 91 kuuluvan, teurastettavaksi tarkoitetun Bos taurus -suvun elävän karjan tarjontaan liittyviä sopimuksia, jotka koskevat osaa sen jäsenten yhteenlasketusta tuotannosta tai koko kyseistä tuotantoa ja jotka koskevat nautoja, jotka ovat:
a)
alle 12 kuukauden ikäisiä;
b)
vähintään 12 kuukauden ikäisiä.
Tuottajaorganisaatio täyttää tässä kohdassa mainitut tavoitteet, jos näihin tavoitteisiin pyrkiminen johtaa toimien yhdentämiseen ja jos tällainen yhdentäminen todennäköisesti johtaa toimien merkittävään tehostumiseen, niin että tuottajaorganisaation toimet kaiken kaikkiaan myötävaikuttavat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 39 artiklan tavoitteiden täyttymiseen.
Tämä voidaan saavuttaa edellyttäen, että:
a)
tuottajaorganisaatio harjoittaa vähintään yhtä seuraavista:
i)
yhteinen jakelu, mukaan lukien yhteinen myyntifoorumi tai yhteiset kuljetukset;
ii)
yhteiset myynninedistämistoimet;
iii)
yhteisesti järjestetty laadunvalvonta;
iv)
laitteistojen tai varastotilojen yhteinen käyttö;
v)
välittömästi elävän karjan tuottamiseen liittyvä yhteinen jätehuolto;
vi)
yhteiset tuotantopanosten hankinnat;
b)
kyseiset toimet vaikuttavat merkittävästi naudanlihan määrään, tuotantokustannuksiin ja tuotteen markkinoille saattamiseen.
2. Tuottajaorganisaatio voi käydä neuvotteluja
a)
riippumatta siitä, siirtyykö tuotteen omistusoikeus tuottajalta tuottajaorganisaatiolle vai ei;
b)
riippumatta siitä, onko neuvoteltu hinta sama kaikkien tai vain joidenkin jäsenten yhteenlasketun tuotannon osalta;
c)
edellyttäen, että tietyn tuottajaorganisaation osalta tällaisten neuvottelujen kohteena olevan, yhdessä jäsenvaltiossa tuotetun naudanlihan tuotannon määrä ei ole yli 15 prosenttia kunkin 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a tai b alakohdassa tarkoitetun tuotteen teuraspainoekvivalenttina ilmaistusta kansallisesta kokonaistuotannosta tuossa jäsenvaltiossa;
d)
edellyttäen, että tällaisten neuvottelujen kohteena olevan naudanlihan määrän osalta tuottajaorganisaatio keskittää tarjontansa ja saattaa markkinoille jäsentensä tuotteita;
e)
edellyttäen, että asianomaiset tuottajat eivät ole minkään muun sellaisen tuottajaorganisaation jäseniä, joka niin ikään neuvottelee tällaisia sopimuksia niiden puolesta;
f)
edellyttäen, että kyseistä tuotetta ei koske tuottajan sellaisen osuuskunnan jäsenyydestä, joka ei ole kyseisen tuottajaorganisaation jäsen, aiheutuva velvoite toimittaa tuotteita osuuskunnan säännöissä vahvistettujen ehtojen mukaisesti tai näillä säännöillä vahvistettujen tai niistä johdettujen sääntöjen ja päätösten mukaisesti;
g)
edellyttäen, että tuottajaorganisaatio ilmoittaa tällaisten neuvottelujen kohteena olevan naudanlihatuotannon määrän sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa se toimii.
3. Tätä artiklaa sovellettaessa viittauksilla tuottajaorganisaatioihin tarkoitetaan myös 156 artiklan 1 kohdan nojalla hyväksyttyjä tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymiä.
4. Edellä olevan 2 kohdan c alakohdan soveltamiseksi komissio julkistaa asianmukaisiksi katsominsa keinoin jäsenvaltioiden naudanlihatuotannon määrän teuraspainoekvivalenttina ilmaistuna.
5. Poiketen siitä, mitä 2 kohdan c alakohdassa säädetään ja vaikka siinä asetetut kynnykset eivät ylity, tämän kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu kilpailuviranomainen voi yksittäisessä tapauksessa päättää, että tuottajaorganisaation olisi joko aloitettava tietyt neuvottelut uudelleen tai ei olisi neuvoteltava lainkaan, jos se katsoo tämän olevan välttämätöntä kilpailun ylläpitämiseksi tai jos se toteaa, että neuvottelujen kohteena oleva tuote on osa erillisiä markkinoita tuotteen erityisominaisuuksien tai käyttötarkoituksen perusteella ja että tällaiset kollektiiviset neuvottelut kattaisivat yli 15 prosenttia kyseisten markkinoiden kansallisesta tuotannosta, tai jos se toteaa, että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 39 artiklan tavoitteet vaarantuvat.
Jos kyse on useamman kuin yhden jäsenvaltion kattavista neuvotteluista, komissio tekee ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun päätöksen ilman 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn soveltamista. Muissa tapauksissa päätöksen tekee sen jäsenvaltion kansallinen kilpailuviranomainen, jota neuvottelut koskevat.
Tässä kohdassa tarkoitettuja päätöksiä ei sovelleta ennen kuin ne on annettu tiedoksi asianomaisille yrityksille.
Tätä artiklaa sovellettaessa sovelletaan 149 artiklan 7 kohdan a alakohdassa olevaa "kansallisen kilpailuviranomaisen" määritelmää.
6. Jäsenvaltioiden, joissa käydään tämän artiklan mukaisia neuvotteluja, on ilmoitettava komissiolle 2 kohdan g alakohdan ja 5 kohdan soveltamisesta.
171 artikla
Tiettyjä peltokasveja koskevat sopimusneuvottelut
1. Edellä olevan 152 artiklan 1 kohdan nojalla hyväksytty tuottajaorganisaatio, joka pyrkii saavuttamaan yhden tai useamman tarjonnan keskittämiseen, jäsentensä tuottamien tuotteiden markkinoille saattamiseen ja tuotantokustannusten optimoimiseen liittyvän tavoitteen, voi neuvotella jäsentensä puolesta tarjontaan liittyviä sopimuksia, jotka koskevat osaa sen jäsenten yhteenlasketusta tuotannosta tai koko kyseistä tuotantoa ja yhtä tai useampaa seuraavista tuotteista, joita ei ole tarkoitettu kylvämiseen tai, ohran osalta, mallastamiseen:
a)
tavallinen vehnä, joka kuuluu CN-koodiin ex 1001 99 00;
b)
ohra, joka kuuluu CN-koodiin ex 1003 90 00;
c)
maissi, joka kuuluu CN-koodiin 1005 90 00;
d)
ruis, joka kuuluu CN-koodiin 1002 90 00;
e)
durumvehnä, joka kuuluu CN-koodiin 1001 19 00;
f)
kaura, joka kuuluu CN-koodiin 1004 90 00;
g)
ruisvehnä, joka kuuluu CN-koodiin ex 1008 60 00;
h)
rapsinsiemenet, joka kuuluu CN-koodiin ex 1205;
i)
auringonkukan siemenet, joka kuuluu CN-koodiin ex 1206 00;
j)
soija, joka kuuluu CN-koodiin 1201 90 00;
k)
härkäpapu, joka kuuluu CN-koodeihin ex 0708 ja ex 0713;
l)
herne, joka kuuluu CN-koodeihin ex 0708 ja ex 0713.
Tuottajaorganisaatio täyttää tässä kohdassa mainitut tavoitteet, jos näihin tavoitteisiin pyrkiminen johtaa toimien yhdentämiseen ja jos tällainen yhdentäminen todennäköisesti johtaa toimien merkittävään tehostumiseen, niin että tuottajaorganisaation toimet kaiken kaikkiaan myötävaikuttavat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 39 artiklan tavoitteiden täyttymiseen.
Tämä voidaan saavuttaa edellyttäen, että:
a)
tuottajaorganisaatio harjoittaa vähintään yhtä seuraavista:
i)
yhteinen jakelu, mukaan lukien yhteinen myyntifoorumi tai yhteiset kuljetukset;
ii)
yhteiset myynninedistämistoimet;
iii)
yhteisesti järjestetty laadunvalvonta;
iv)
laitteistojen tai varastotilojen yhteinen käyttö;
v)
yhteiset tuotantopanosten hankinnat;
b)
kyseiset toimet vaikuttavat merkittävästi oliiviöljyn määrään, tuotantokustannuksiin ja tuotteen markkinoille saattamiseen.
2. Tuottajaorganisaatio voi käydä neuvotteluja:
a)
riippumatta siitä, siirtyykö tuotteen omistusoikeus tuottajalta tuottajaorganisaatiolle vai ei;
b)
riippumatta siitä, onko neuvoteltu hinta sama kaikkien tai vain joidenkin jäsenten yhteenlasketun tuotannon osalta;
c)
edellyttäen, että tietyn tuottajaorganisaation osalta tällaisten neuvottelujen kohteena olevan, yhdessä jäsenvaltiossa tuotetun tuotannon määrä ei ole yli 15 prosenttia kyseisen tuotteen kansallisesta kokonaistuotannosta tuossa jäsenvaltiossa;
d)
edellyttäen, että tällaisten neuvottelujen kohteena olevien tuotteiden määrän osalta tuottajaorganisaatio keskittää tarjontansa ja saattaa markkinoille jäsentensä tuotteita;
e)
edellyttäen, että asianomaiset tuottajat eivät ole minkään muun sellaisen tuottajaorganisaation jäseniä, joka niin ikään neuvottelee tällaisia sopimuksia niiden puolesta;
f)
edellyttäen, että kyseistä tuotetta ei koske tuottajan sellaisen osuuskunnan jäsenyydestä, joka ei ole kyseisen tuottajaorganisaation jäsen, aiheutuva velvoite toimittaa tuotteita osuuskunnan säännöissä vahvistettujen ehtojen mukaisesti tai näillä säännöillä vahvistettujen tai niistä johdettujen sääntöjen ja päätösten mukaisesti;
g)
edellyttäen, että tuottajaorganisaatio ilmoittaa tällaisten neuvottelujen kohteena olevan kunkin tuotteen tuotannon määrän sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa se toimii.
3. Tätä artiklaa sovellettaessa viittauksilla tuottajaorganisaatioihin tarkoitetaan myös 156 artiklan 1 kohdan nojalla hyväksyttyjä tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymiä.
4. Edellä olevan 2 kohdan c alakohdan soveltamiseksi komissio julkistaa asianmukaisiksi katsominsa keinoin jäsenvaltioiden tuotannon määrän 1 kohdassa mainittujen tuotteiden osalta.
5. Poiketen siitä, mitä 2 kohdan c alakohdassa säädetään ja vaikka siinä asetetut kynnykset eivät ylity, tämän kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu kilpailuviranomainen voi yksittäisessä tapauksessa päättää, että tuottajaorganisaation olisi joko aloitettava tietyt neuvottelut uudelleen tai ei olisi neuvoteltava lainkaan, jos se katsoo tämän olevan välttämätöntä kilpailun ylläpitämiseksi tai jos se toteaa, että neuvottelujen kohteena oleva tuote on osa erillisiä markkinoita tuotteen erityisominaisuuksien tai käyttötarkoituksen perusteella ja että tällaiset kollektiiviset neuvottelut kattaisivat yli 15 prosenttia kyseisten markkinoiden kansallisesta tuotannosta, tai jos se toteaa, että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 39 artiklan tavoitteet vaarantuvat.
Jos kyse on useamman kuin yhden jäsenvaltion kattavista neuvotteluista, komissio tekee ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun päätöksen ilman 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn soveltamista. Muissa tapauksissa päätöksen tekee sen jäsenvaltion kansallinen kilpailuviranomainen, jota neuvottelut koskevat.
Tässä kohdassa tarkoitettuja päätöksiä ei sovelleta ennen kuin ne on annettu tiedoksi asianomaisille yrityksille.
Tätä artiklaa sovellettaessa sovelletaan 149 artiklan 7 kohdan a alakohdassa olevaa "kansallisen kilpailuviranomaisen" määritelmää.
6. Jäsenvaltioiden, joissa käydään tämän artiklan mukaisia neuvotteluja, on ilmoitettava komissiolle 2 kohdan g alakohdan ja 5 kohdan soveltamisesta.
172 artikla
Suojatulla alkuperänimityksellä tai suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustetun juuston tarjonnan sääntely
1. Tämän asetuksen 152 artiklan 1 kohdan nojalla hyväksytyn tuottajaorganisaation, tämän asetuksen 157 artiklan 1 kohdan nojalla hyväksytyn toimialakohtaisen organisaation tai asetuksen (EU) N:o 1151/2012 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun toimijoiden ryhmittymän pyynnöstä jäsenvaltiot voivat vahvistaa rajoitetuksi ajaksi sitovia sääntöjä, jotka koskevat asetuksen (EU) N:o 1151/2012 5 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisella suojatulla alkuperänimityksellä tai suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustetun kinkun tarjonnan sääntelyä.
2. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista säännöistä on tehtävä etukäteissopimus asetuksen (EY) N:o 1151/2012 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun maantieteellisen alueen osapuolten välillä. Tuollainen sopimus voidaan tehdä vasta sen jälkeen, kun asianomaisen maantieteellisen alueen sianlihatuottajia on kuultu, ja sen osapuolina on oltava vähintään kaksi kolmasosaa kyseisen kinkun jalostajista, jotka edustavat vähintään kahta kolmasosaa kyseisen kinkun tuotannosta asetuksen (EU) N:o 1151/2012 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla maantieteellisellä alueella ja, jos asianomainen jäsenvaltio katsoo sen aiheelliseksi, vähintään kahta kolmasosaa sianlihantuottajista asetuksen (EU) N:o 1151/2012 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla maantieteellisellä alueella.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut säännöt
a)
saavat koskea ainoastaan asianomaisen tuotteen tarjonnan sääntelyä, ja niiden tavoitteena on kyseisen kinkun tarjonnan mukauttaminen kysyntään;
b)
saavat vaikuttaa ainoastaan asianomaiseen tuotteeseen;
c)
voivat olla sitovia enintään kolmen vuoden ajan, ja ne voidaan uusia tämän kauden jälkeen uuden 1 kohdassa tarkoitetun pyynnön perusteella;
d)
eivät saa vaikuttaa haitallisesti sellaisten tuotteiden kauppaan, jotka eivät kuulu 1 kohdassa tarkoitettujen sääntöjen soveltamisalaan;
e)
eivät saa liittyä mihinkään liiketoimeen asianomaisen kinkun ensimmäisen markkinoille saattamisen jälkeen;
f)
eivät saa mahdollistaa hintojen vahvistamista silloinkaan, kun hinnat vahvistetaan ohjeellisesti tai suosituksena;
g)
eivät saa johtaa siihen, että asianomaisesta tuotteesta ei ole käytettävissä suurta osaa, joka muussa tapauksessa olisi käytettävissä;
h)
eivät saa aiheuttaa syrjintää, estää uusia toimijoita pääsemästä markkinoille eivätkä heikentää pientuottajien asemaa;
i)
vaikuttavat osaltaan asianomaisen tuotteen laadun ylläpitämiseen ja/tai kehittämiseen.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut säännöt on julkaistava asianomaisen jäsenvaltion virallisessa lehdessä.
5. Jäsenvaltioiden on suoritettava tarkastuksia varmistaakseen, että 3 kohdassa säädettyjä ehtoja noudatetaan, ja jos toimivaltaiset kansalliset viranomaiset ovat todenneet, että näitä ehtoja ei ole noudatettu, jäsenvaltioiden on kumottava 1 kohdassa tarkoitetut säännöt.
6. Jäsenvaltioiden on viipymättä ilmoitettava komissiolle hyväksymistään 1 kohdassa tarkoitetuista säännöistä. Komissio toimittaa jäsenvaltioille tiedon tällaisia sääntöjä koskevista ilmoituksista.
7. Komissio voi milloin tahansa hyväksyä täytäntöönpanosäädöksiä, joilla velvoitetaan jäsenvaltio kumoamaan 1 kohdan mukaisesti hyväksymänsä säännöt, jos komissio toteaa, että kyseiset säännöt eivät ole 4 kohdassa säädettyjen ehtojen mukaisia tai että ne haittaavat tai vääristävät kilpailua huomattavassa osassa sisämarkkinoita tai vaarantavat vapaakaupan taikka Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 39 artiklan tavoitteiden saavuttamisen. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään ilman tämän asetuksen 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn soveltamista.
6 Jakso
Menettelysäännöt
173 artikla
Siirretty säädösvalta
1. Jotta varmistetaan, että tuottajaorganisaatioiden, tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymien ja toimialakohtaisten organisaatioiden tavoitteet ja velvollisuudet on selkeästi määritelty tällaisten organisaatioiden ja yhteenliittymien toiminnan tehostamiseksi tarpeetonta hallintotaakkaa välttäen ja yhdistymisvapautta heikentämättä varsinkaan muiden kuin näiden organisaatioiden jäsenten kohdalla, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti tuottajaorganisaatioista, tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymistä ja toimialakohtaisista organisaatioista seuraavien seikkojen osalta yhteen tai useampaan 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun alaan tai kyseisten alojen tiettyihin tuotteisiin liittyen:
a)
erityistavoitteet, joihin tällaiset organisaatiot ja yhteenliittymät voivat pyrkiä, joihin niiden on pyrittävä tai joihin niiden ei tule pyrkiä ja jotka tarvittaessa lisätään 152-163 artiklassa vahvistettuihin tavoitteisiin;
b)
tällaisten organisaatioiden ja yhteenliittymien säännöt, muiden organisaatioiden kuin tuottajaorganisaatioiden perussäännöt, tiettyjen alojen tuottajaorganisaatioiden perussääntöihin sovellettavat erityisehdot, mukaan lukien poikkeukset 160 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetusta velvoitteesta saattaa koko tuotanto markkinoille tuottajaorganisaation kautta, tällaisten organisaatioiden ja yhteenliittymien rakenne, jäsenyys, koko, vastuuvelvollisuus ja toimet, hyväksynnän, hyväksynnän peruuttamisen ja sulautumisten seuraukset;
c)
hyväksymistä, hyväksynnän peruuttamista ja keskeyttämistä koskevat edellytykset, hyväksymisen, hyväksynnän peruuttamisen ja keskeyttämisen seuraukset sekä kyseisille organisaatioille ja yhteenliittymille asetetut vaatimukset korjaavien toimenpiteiden toteuttamiseksi, jos hyväksyntäperusteita ei noudateta;
d)
kansainväliset organisaatiot ja yhteenliittymät, mukaan lukien tämän kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitetut säännöt;
e)
asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten antaman hallinnollisen avun määrittämistä koskevat säännöt ja sen ehdot kansainvälisen yhteistyön tapauksessa;
f)
alat, joihin sovelletaan 161 artiklaa, toimien ulkoistamisen edellytykset, ulkoistettavien toimien luonne sekä organisaatioiden ja yhteenliittymien tarjoamien teknisten apuvälineiden käyttöön antaminen;
g)
organisaatioiden ja yhteenliittymien kaupan pidettävän tuotannon vähimmäismäärän tai arvon laskentaperuste;
h)
muiden kuin tuottajien hyväksyminen jäseniksi tuottajaorganisaatioihin tai muiden kuin tuottajaorganisaatioiden hyväksyminen jäseniksi tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymiin;
i)
organisaatioiden 164 artiklassa tarkoitettu tiettyjen sääntöjen soveltamisalan laajentaminen muihin kuin jäseniin ja muiden kuin jäsenten 165 artiklassa tarkoitettu velvollisuus maksaa jäsenmaksut, mukaan lukien kyseisen maksun käyttö ja myöntäminen kyseisissä organisaatioissa, sekä luettelo tiukemmista tuotantosäännöistä, joiden soveltamisalaa voidaan laajentaa 164 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdan nojalla, varmistaen, että organisaatiot toimivat avoimesti ja vastuullisesti muita kuin jäseniä kohtaan ja että organisaatioiden jäsenet eivät saa muihin kuin jäseniin verrattuna suotuisampaa kohtelua erityisesti jäsenmaksuvelvoitteen käytön osalta;
j)
organisaatioiden 164 artiklassa tarkoitettua edustavuutta koskevat lisävaatimukset, asianomaiset talousalueet, mukaan lukien niiden määritelmän tarkistaminen komissiossa, vähimmäisajanjaksot, joiden ajan sääntöjen olisi oltava voimassa ennen niiden soveltamisalan laajentamista, henkilöt tai organisaatiot, joihin sääntöjä tai maksuja voidaan soveltaa, ja olosuhteet, joissa komissio voi vaatia, että sääntöjen soveltamisalan laajentaminen tai pakolliset maksut evätään tai peruutetaan.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, sen varmistamiseksi, että maito- ja maitotuotealan tuottajaorganisaatioiden, tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymien ja toimialakohtaisten organisaatioiden tavoitteet ja vastuut määritellään selkeästi ja edistetään siten näiden organisaatioiden toiminnan tehokkuutta aiheuttamatta tarpeetonta rasitusta, komissiolle siirretään valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti seuraavista:
a)
ylikansallisten tuottajaorganisaatioiden ja ylikansallisten tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymien hyväksymisehdot;
b)
tuottajaorganisaatioille, mukaan lukien tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymille, asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten antaman hallinnollisen avun määrittämistä koskevat säännöt ja sen ehdot kansainvälisen yhteistyön tapauksessa;
c)
lisäsäännöt, jotka koskevat 149 artiklan 2 kohdan c alakohdassa ja 3 kohdassa tarkoitettujen neuvottelujen piiriin kuuluvan raakamaidon määrän laskentaa.
d)
säännöt organisaatioiden 164 artiklassa tarkoitettujen tiettyjen sääntöjen soveltamisalan laajentamisesta muihin kuin jäseniin ja muiden kuin jäsenten 165 artiklassa tarkoitetusta velvollisuudesta maksaa jäsenmaksut.
174 artikla
Täytäntöönpanovallan käyttäminen tarkastelumenettelyä noudattaen
1. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tämän luvun soveltamiseksi tarvittavat toimenpiteet, jotka koskevat erityisesti
a)
tuottajaorganisaatioiden sekä toimialakohtaisten organisaatioiden 154 ja 158 artiklassa vahvistettujen hyväksymisedellytysten täytäntöönpanoa;
b)
tuottajaorganisaatioiden sulautuessa noudatettavia menettelyjä;
c)
jäsenvaltioiden määrittelemiä vähimmäiskokoon ja jäsenyyden vähimmäiskestoon liittyviä menettelyjä;
d)
164 ja 165 artiklassa tarkoitetun sääntöjen ja maksuosuuksien soveltamisalan laajentamisen osalta tarvittavia menettelyjä, erityisesti 164 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun "talousalue-käsitteen" soveltamista;
e)
hallinnolliseen apuun liittyviä menettelyjä;
f)
toimien ulkoistamiseen liittyviä menettelyjä;
g)
166 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden täytäntöönpanoon liittyviä menettelyjä ja teknisiä edellytyksiä.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, komissio voi antaa maito- ja maitotuotealalla täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tarvittavat yksityiskohtaiset säännöt seuraavien osalta:
a)
tuottajaorganisaatioiden ja niiden yhteenliittymien sekä toimialakohtaisten organisaatioiden 161 ja 163 artiklassa vahvistettujen hyväksymisedellytysten täytäntöönpano;
b)
149 artiklan 2 kohdan f alakohdassa tarkoitetun ilmoituksen antaminen;
c)
jäsenvaltioiden komissiolle 161 artiklan 3 kohdan d alakohdan, 163 artiklan 3 kohdan e alakohdan, 149 artiklan 8 kohdan ja 150 artiklan 7 kohdan mukaisesti tekemät ilmoitukset;
d)
hallinnolliseen apuun liittyvät menettelyt kansainvälisen yhteistyön tapauksessa.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
175 artikla
Muu täytäntöönpanovalta
Komissio voi hyväksytyillä täytäntöönpanosäädöksillä hyväksyä yksittäisiä päätöksiä, jotka koskevat
a)
sellaisten organisaatioiden hyväksyntää, jotka harjoittavat toimintaa useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa, 174 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisesti vahvistettuja sääntöjä noudattaen;
b)
toimialakohtaisen organisaation hyväksynnän vastustamista tai peruuttamista jäsenvaltion toimesta;
c)
talousalueiden luetteloa, jonka jäsenvaltiot ovat antaneet tiedoksi 174 artiklan 1 kohdan h alakohdan ja 174 artiklan 2 kohdan d alakohdan nojalla;
d)
jäsenvaltion velvoitetta kieltäytyä toisen jäsenvaltion päättämästä sääntöjen soveltamisalan laajentamisesta tai maksuosuuksien ulottamisesta muihin kuin jäseniin tai kumota ne.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään ilman 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn soveltamista.
III OSA
KOLMANSIEN MAIDEN KANSSA KÄYTÄVÄ KAUPPA
I LUKU
Tuonti- ja vientitodistukset
176 artikla
Yleiset säännöt
1. Rajoittamatta tapauksia, joissa tämän asetuksen mukaisesti vaaditaan tuonti- tai vientitodistukset, todistuksen esittämistä voidaan edellyttää yhden tai useamman tuotteen unioniin tuontia varten vapaaseen liikkeeseen luovuttamiseksi tai unionista vientiä varten seuraavilla aloilla:
a)
vilja;
b)
riisi;
c)
sokeri;
d)
siemenet;
e)
oliiviöljy ja syötäväksi tarkoitetut oliivit CN-koodeihin 1509, 1510 00, 0709 92 90, 0711 20 90, 2306 90 19, 1522 00 31 ja 1522 00 39 kuuluvien tuotteiden osalta;
f)
pellava ja hamppu, hampun osalta;
g)
hedelmät ja vihannekset;
h)
hedelmä- ja vihannesjalosteet;
i)
banaanit;
j)
viini;
k)
elävät kasvit;
l)
naudanliha;
m)
maito ja maitotuotteet;
n)
sianliha;
o)
lampaan- ja vuohenliha;
p)
munat;
q)
siipikarjanliha;
r)
maatalousperäinen etyylialkoholi.
2. Jäsenvaltioiden on myönnettävä todistukset kaikille hakijoille riippumatta näiden sijoittautumispaikasta unionissa, jollei Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 2 kohdan mukaisesti annetussa säädöksessä toisin säädetä ja rajoittamatta tämän asetuksen 177, 178 ja 179 artiklan soveltamista.
3. Todistukset ovat voimassa koko unionin alueella.
177 artikla
Siirretty säädösvalta
1. Jotta otetaan huomion unionin kansainväliset velvoitteet ja unionissa sovellettavat sosiaali- ja ympäristöalaa sekä eläinten hyvinvointia koskevat vaatimukset, kaupan ja markkinoiden sekä tuotteiden tuonnin ja viennin kehityksen seurannan tarve, markkinoiden järkevän hallinnan tarve ja hallinnollisen rasituksen vähentämisen tarve, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti
a)
luettelon laatimiseksi 176 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen alojen tuotteista, joista on esitettävä tuonti- tai vientitodistus;
b)
sellaisten tapausten ja tilanteiden määrittelemiseksi, joissa tuonti- tai vientitodistusta ei edellytetä, ottaen huomioon asianomaisten tuotteiden tullioikeudellinen asema, noudatettava kauppajärjestelmä, toimien tarkoitus, hakijan oikeudellinen asema ja asianomaiset määrät.
2. Todistusjärjestelmän muiden osien määrittelemiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti seuraavista:
a)
todistuksesta johtuvat oikeudet ja velvollisuudet, todistuksen oikeudelliset vaikutukset ja tapaukset, joissa sovelletaan sallittua poikkeamaa todistuksessa mainittua määrää koskevan tuonti- tai vientivelvollisuuden noudattamisesta, tai tapaukset, joissa alkuperä on mainittava todistuksessa;
b)
muun muassa tuotteiden alkuperän, aitouden ja laatuominaisuudet varmentavan, kolmannen maan tai elimen antaman asiakirjan esittäminen edellytyksenä tuontitodistuksen myöntämiselle tai vapaaseen liikkeeseen luovutukselle;
c)
todistuksen siirtäminen tai tällaista siirtoa koskevat rajoitukset;
d)
hampun tuontitodistuksia koskevat 189 artiklan mukaiset lisäedellytykset ja jäsenvaltioiden välisen hallinnollisen avun periaate petosten ja sääntöjenvastaisuuksien estämiseksi tai selvittämiseksi;
e)
tapaukset ja tilanteet, joissa vaaditaan tai ei vaadita vakuutta, jolla taataan tuotteiden tuominen tai vieminen todistuksen voimassaoloaikana.
178 artikla
Täytäntöönpanovallan käyttäminen tarkastelumenettelyä noudattaen
Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tämän luvun soveltamiseksi tarvittavat toimenpiteet, mukaan lukien säännöt, jotka koskevat:
a)
todistuksen muotoa ja sisältöä;
b)
hakemusten jättämistä sekä todistusten antamista ja käyttöä;
c)
todistuksen voimassaoloaikaa;
d)
vakuuden asettamismenettelyjä ja määrää;
e)
todisteita siitä, että todistuksen käyttöedellytyksiä on noudatettu;
f)
sallittua poikkeamaa todistuksessa mainittua määrää koskevan tuonti- tai vientivelvollisuuden noudattamisesta;
g)
korvaavien todistusten ja kaksoiskappaleiden antamista;
h)
todistusten käsittelyä jäsenvaltioissa ja järjestelmän hallinnon kannalta tarvittavien tietojen vaihtoa, mukaan lukien menettelyt, jotka liittyvät jäsenvaltioiden väliseen erityiseen hallinnolliseen apuun.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
179 artikla
Muu täytäntöönpanovalta
Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla:
a)
rajoitetaan määriä, joille voidaan myöntää todistus;
b)
evätään haetut määrät;
c)
keskeytetään hakemusten jättämisen markkinoiden hallinnoimiseksi, jos haetaan suuria määriä.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään ilman 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn soveltamista.
II LUKU
Tuontitullit
180 artikla
Kansainvälisten sopimusten ja tiettyjen muiden säädösten täytäntöönpano
Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan toimenpiteet Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti tehtyjen kansainvälisten sopimusten tai minkä tahansa muun, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 2 kohdan tai 207 artiklan tai yhteisen tullitariffin mukaisesti annetun säädöksen vaatimusten noudattamiseksi maataloustuotteiden tuontitullien laskemisessa. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
181 artikla
Eräiden hedelmä- ja vihannesalan, hedelmä- ja vihannesjalostealan sekä viinialan tuotteiden tulohintajärjestelmä
1. Yhteisen tullitariffin tullien soveltamiseksi hedelmä- ja vihannesalan tuotteisiin, hedelmä- ja vihannesjalostealan tuotteisiin sekä viinirypälemehuun ja rypäleen puristemehuun lähetyksen tulohinta on sen tullausarvo, joka lasketaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (40) (tullikoodeksi) ja komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (41) mukaisesti.
2. Järjestelmän tehokkuuden varmistamiseksi siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joiden mukaan erän ilmoitetun tulohinnan todenperäisyys tarkistetaan käyttämällä kiinteää tuontiarvoa, ja joilla säädetään edellytyksistä vakuuden asettamiseksi.
3. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan 2 kohdassa tarkoitetun kiinteän tuontiarvon laskemista koskevat säännöt. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
182 artikla
Lisätuontitullit
1. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla määritellään vilja-, riisi-, sokeri-, hedelmä- ja vihannes-, hedelmä- ja vihannesjaloste-, naudan- ja vasikanliha-, maito- ja maitotuote-, sianliha-, lampaan- ja vuohenliha-, muna-, siipikarjanliha- ja banaanialojen sekä viinirypälemehun ja rypäleen puristemehun alojen tuotteet, joiden tuonnissa on sovellettava yhteisessä tullitariffissa vahvistetun tullin lisäksi lisätuontitullia kyseisestä tuonnista johtuvien epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi unionin markkinoilla, jos
a)
tuontihinta alittaa tason, jonka unioni on ilmoittanut WTO:lle (käynnistyshinta); tai
b)
tuonnin määrä ylittää minä tahansa vuonna tietyn tason (käynnistysmäärä).
Käynnistysmäärä perustuu markkinoille pääsyn mahdollisuuksien tasoon, joka määritellään tuontina ilmaistuna prosenttiosuutena edellisten kolmen vuoden vastaavasta unionin kulutuksesta.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2. Lisätuontitulleja ei määrätä, jos tuonti ei todennäköisesti häiritse unionin markkinoita tai jos vaikutukset eivät olisi oikeassa suhteessa asetettuihin tavoitteisiin nähden.
3. Edellä olevan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan soveltamiseksi tuontihinnat määritellään tarkasteltavana olevan lähetyksen cif-tuontihintojen perusteella. Cif-tuontihinnat tarkistetaan kyseisen tuotteen osalta maailmanmarkkinoilla tai unionin tuontimarkkinoilla todettujen edustavien hintojen perusteella.
4. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tämän artiklan soveltamiseksi tarvittavat toimenpiteet. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
183 artikla
Muu täytäntöönpanovalta
Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla
a)
vahvistetaan sovellettavan tuontitullin tason Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti tehdyssä kansainvälisessä sopimuksessa, yhteisessä tullitariffissa ja 180 artiklassa tarkoitetuissa täytäntöönpanosäädöksissä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti;
b)
vahvistetaan edustavat hinnat ja käynnistysmäärät lisätuontitullien soveltamiseksi 182 artiklan 1 kohdan nojalla vahvistettujen sääntöjen puitteissa.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään ilman 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn soveltamista.
III LUKU
Tariffikiintiöiden hallinnointi ja erityistuontikohtelu kolmansissa maissa
184 artikla
Tariffikiintiöt
1. Kun kyseessä ovat tariffikiintiöt unionissa tai sen osassa vapaaseen liikkeeseen luovutettaviksi tarkoitettujen maataloustuotteiden tuontia varten tai sellaiset unionin osittain tai kokonaan hallinnoimat tariffikiintiöt unionin maataloustuotteiden kolmansiin maihin tuontia varten, jotka johtuvat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen tai Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 2 kohdan tai 207 artiklan mukaisesti annetun muun säädöksen mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista, komissio avaa ne ja/tai hallinnoi niitä tämän asetuksen 186 artiklan mukaisilla delegoiduilla säädöksillä ja tämän asetuksen 187 ja 188 artiklan mukaisilla täytäntöönpanosäädöksillä.
2. Tariffikiintiöitä hallinnoidaan soveltamalla jotain seuraavista menetelmistä, niiden yhdistelmää tai jotain muuta asianmukaista menetelmää välttäen kaikenlaista toimijoihin kohdistuvaa syrjintää:
a)
hakemusten saapumisjärjestykseen perustuva menetelmä ("ensin tullutta palvellaan ensin -periaate");
b)
menetelmä, jossa kiintiöt jaetaan suhteessa haettuihin määriin hakemusten jättöhetkellä ("samanaikaisen tarkastelun menetelmä");
c)
perinteisiin kaupan järjestelyihin perustuva menetelmä ("perinteiset/uudet toimijat -menetelmä").
3. Valitussa hallinnointimenetelmässä on
a)
otettava riittävästi huomioon unionin nykyiset ja tulevat tuotantoon, jalostukseen ja kulutusmarkkinoihin liittyvät hankintatarpeet toimitusten kilpailukykyä, varmuutta ja jatkuvuutta silmällä pitäen ja tarve turvata näiden markkinoiden tasapaino tuontitariffikiintiöiden osalta; ja
b)
mahdollistettava asianomaisessa kiintiössä käytettävissä olevien mahdollisuuksien täysimääräinen käyttö vientitariffikiintiöiden osalta.
185 artikla
Erityiset tariffikiintiöt
Espanjan 2 000 000 maissitonnin ja 300 000 durratonnin tuontitariffikiintiön sekä Portugalin 500 000 maissitonnin tuontitariffikiintiön toteuttamiseksi siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan säännökset, jotka ovat tarpeen tariffikiintiötuonnin ja tarvittaessa kyseisten jäsenvaltioiden maksajavirastojen tuomien määrien julkisen varastoinnin ja kyseisten jäsenvaltioiden markkinoille saattamisen toteuttamiseksi.
186 artikla
Siirretty säädösvalta
1. Jotta varmistetaan tasapuoliset mahdollisuudet käytettävissä olevien määrien osalta ja toimijoiden tasavertainen kohtelu tariffikiintiön osalta, siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä,
a)
joilla määritellään edellytykset ja kelpoisuusvaatimukset, jotka toimijan on täytettävä voidakseen jättää hakemuksen tariffikiintiössä; asianomaisissa säännöksissä voidaan edellyttää vähimmäiskokemusta kolmansien maiden ja niihin rinnastettavien alueiden kanssa käytävässä kaupassa tai jalostustoiminnassa, ilmaistuna vähimmäismääränä ja -aikana tietyllä markkinasektorilla; säännöksiin voi sisältyä erityissääntöjä, jotka soveltuvat tietyn alan tarpeisiin ja käytäntöihin sekä jalostusteollisuuden käyttötapoihin ja tarpeisiin;
b)
joilla vahvistetaan sellaiset säännöt, jotka koskevat oikeuksien siirtoa toimijoiden välillä ja tarvittaessa siirtorajoituksia tariffikiintiön hallinnoinnissa;
c)
joilla säädetään, että tariffikiintiöön osallistuminen edellyttää vakuuden asettamista;
d)
joilla säädetään tarvittaessa 184 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa kansainvälisessä sopimuksessa tai muussa säädöksessä vahvistettuun tariffikiintiöön sovellettavista erityispiirteistä, vaatimuksista tai rajoituksista.
2. Jotta varmistetaan, että vientituotteet voivat tietyin edellytyksin saada erityiskohtelun tuonnissa kolmanteen maahan unionin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti tekemien kansainvälisten sopimusten nojalla, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä tämän asetuksen 227 artiklan mukaisesti säännöistä, joilla jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset velvoitetaan antamaan pyynnöstä ja asianmukaisten tarkastusten jälkeen tuotteille, jotka voivat vietäessä saada tietyin edellytyksin erityiskohtelun tuonnissa kolmanteen maahan, asiakirja, jolla todistetaan edellytysten täyttyminen.
187 artikla
Täytäntöönpanovallan käyttäminen tarkastelumenettelyä noudattaen
Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan:
a)
vuosittaiset tariffikiintiöt, jotka jaetaan tarvittaessa sopivalla tavalla vuoden ajalle, ja käytettävän hallinnointimenetelmän;
b)
tuonti- ja vientijärjestelmää koskevassa sopimuksessa tai säädöksessä vahvistettujen erityissäännösten soveltamismenettelyt, jotka liittyvät erityisesti
i)
takeisiin tuotteen luonteesta, lähtöpaikasta ja alkuperästä;
ii)
edellä i alakohdassa tarkoitettujen takeiden tarkistamiseen käytetyn asiakirjan hyväksymiseen;
iii)
viejämaan antaman asiakirjan esittämiseen;
iv)
tuotteiden käyttötarkoitukseen ja käyttöön;
c)
todistusten tai lupien voimassaoloajan;
d)
vakuuden asettamismenettelyt ja määrän;
e)
todistusten käytön ja tarvittaessa erityistoimenpiteet, jotka koskevat erityisesti tuontihakemusten jättämisedellytyksiä ja lupien myöntämistä tariffikiintiössä;
f)
menettelyt ja tekniset perusteet 185 artiklan soveltamiseksi;
g)
edellä 186 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun asiakirjaan liittyvät sisältöä, muotoa, antamista ja käyttöä koskevat tarvittavat toimenpiteet.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
188 artikla
Muu täytäntöönpanovalta
1. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan säännökset, jotka koskevat menettelyn hallinnoimista sen varmistamiseksi, että tariffikiintiössä käytettävissä olevia määriä ei ylitetä, erityisesti vahvistamalla kuhunkin hakemukseen sovellettavat jakokertoimet silloin, kun käytettävissä olevat määrät on saavutettu, hylkäämällä vireillä olevat hakemukset ja tarvittaessa keskeyttämällä hakemusten jättämisen.
2. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan säännökset käyttämättömien määrien jakamiseksi uudelleen.
3. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään ilman 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn soveltamista.
IV LUKU
Eräiden tuotteiden tuontia koskevat erityissäännökset
189 artikla
Hampun tuonti
1. Seuraavia tuotteita voidaan tuoda unioniin vain, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
CN-koodin 5302 10 00 raaka hamppu, joka täyttää asetuksen (EU) N:o 1307/2013 32 artiklan 6 kohdassa ja 35 artiklan 3 kohdassa säädetyt edellytykset;
b)
CN-koodin ex 1207 99 20 kylvettäviksi tarkoitetut hampunsiemenet, joiden mukana on todisteet siitä, että asianomaisen lajikkeen tetrahydrokannabinolipitoisuus ei ylitä asetuksen (EU) N:o 1307/2013 32 artiklan 6 kohdan ja 35 artiklan mukaisesti vahvistettua pitoisuutta;
c)
CN-koodin 1207 99 91 muut kuin kylvettäviksi tarkoitetut hampunsiemenet, joita tuovat vain jäsenvaltion hyväksymät tuojat, jotta varmistetaan, että tällaisia siemeniä ei käytetä kylvämiseen.
2. Tämän artiklan soveltaminen ei rajoita niiden tiukempien sääntöjen soveltamista, joita jäsenvaltiot ovat antaneet Euroopan unionin toiminnasta tehdystä sopimuksesta ja WTO:n maataloussopimuksesta johtuvien velvoitteiden noudattamiseksi.
190 artikla
Humalan tuonti
1. Humala-alan tuotteita voidaan tuoda kolmansista maista ainoastaan, jos niiden laatuominaisuudet vastaavat vähintään unionissa korjatuille tuotteille tai unionissa korjatuista tuotteista valmistetuille tuotteille vahvistettuja vaatimuksia.
2. Tuotteilla katsotaan olevan 1 kohdassa tarkoitetut ominaisuudet, jos niiden mukana seuraa alkuperämaan viranomaisten myöntämä ja 77 artiklassa tarkoitettua varmennustodistusta vastaavaksi todettu todistus.
Humalajauheen, lupuliinipitoisen humalajauheen, humalauutteen ja humalatuotteiden seosten osalta todistus voidaan todeta varmennustodistusta vastaavaksi ainoastaan, jos kyseisten tuotteiden alfahappopitoisuus ei ole pienempi kuin sen humalan alfahappopitoisuus, josta ne on valmistettu.
3. Hallinnollisen taakan keventämiseksi siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan edellytykset, joilla vastaavuustodistukseen ja pakkausmerkintöihin liittyviä velvollisuuksia ei sovelleta.
4. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tämän artiklan soveltamiseksi tarvittavat toimenpiteet mukaan luettuina vastaavuustodistusten tunnustamista ja humalan tuontitarkastuksia koskevat säännöt. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
191 artikla
Tuontituotteita koskevat poikkeukset ja erityisvakuus viinialalla
Poikkeuksia liitteessä VIII olevan II osan B jakson 5 kohdasta tai C jaksosta voidaan vahvistaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 2 kohdan mukaisesti unionin kansainvälisiä sitoumuksia noudattaen.
Kun kyseessä on poikkeus liitteessä VIII olevan II osan B jakson 5 kohdasta, tuojien on asetettava nimetyille tulliviranomaisille kyseisten tuotteiden osalta vakuus vapaaseen liikkeeseen luovuttamisen yhteydessä. Vakuus vapautetaan, kun tuoja esittää sen jäsenvaltion, jossa vapaaseen liikkeeseen luovuttaminen on tapahtunut, tulliviranomaisille tyydyttävät todisteet siitä, että
a)
tuotteisiin ei ole sovellettu poikkeuksia tai
b)
jos poikkeuksia on sovellettu, tuotteita ei ole viiniytetty tai jos ne on viiniytetty, niihin on tehty asianmukaiset merkinnät.
Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan säännöt tämän artiklan yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi, mukaan lukien vakuuden määrät ja asianmukaiset merkinnät. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
192 artikla
Puhdistettavaksi tarkoitetun raakasokerin tuonti
1. Markkinointivuoden 2016/2017 loppuun saakka päätoimisille puhdistamoille myönnetään markkinointivuotta kohden yksinoikeus 2 500 000 tonnin tuontikapasiteettiin valkoisena sokerina ilmaistuna.
2. Ainoaa Portugalissa vuonna 2005 toiminnassa ollutta sokerijuurikkaan jalostustehdasta pidetään päätoimisena puhdistamona.
3. Puhdistettavaksi tarkoitetun sokerin tuontitodistuksia saa myöntää vain päätoimisille puhdistamoille ja sillä edellytyksellä, että asianomaiset määrät eivät ylitä 1 kohdassa tarkoitettuja määriä. Todistuksia voidaan siirtää ainoastaan päätoimisten puhdistamojen kesken, ja niiden voimassaolo lakkaa sen markkinointivuoden lopussa, jolle ne on myönnetty.
Tätä kohtaa sovelletaan jokaisen markkinointivuoden ensimmäisinä kolmena kuukautena.
4. Koska on tarpeellista varmistaa, että tämän artiklan mukaisesti tuotu puhdistettavaksi tarkoitettu sokeri puhdistetaan, siirretään komissiolle valta antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa vahvistetaan
a)
1 kohdassa tarkoitettujen tuontijärjestelyjen toimintaan liittyvien termien käyttö;
b)
edellytykset ja kelpoisuusvaatimukset, jotka toimijan on täytettävä voidakseen jättää tuontitodistushakemuksen, vakuuden asettaminen mukaan luettuna;
c)
hallinnollisia seuraamuksia koskevat säännöt.
5. Komissio voi hyväksyä täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tarvittavat säännöt, jotka koskevat vaatimuksiin ja velvollisuuksiin liittyviä todistusasiakirjoja, jotka tuojien ja erityisesti päätoimisten puhdistamojen on toimitettava. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
193 artikla
Tuontitullien soveltamisen keskeyttäminen sokerialalla
Jotta varmistetaan 140 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden valmistamiseksi tarvittava saatavuus, komissio voi markkinointivuoden 2016-2017 loppuun saakka antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla keskeytetään tuontitullien soveltamisen kokonaan tai osittain seuraavien tuotteiden tiettyjen määrien osalta:
a)
CN-koodiin 1701 kuuluva sokeri;
b)
CN-koodeihin 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10 ja 1702 90 30 kuuluva isoglukoosi.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
V LUKU
Suojatoimenpiteet ja sisäinen jalostus
194 artikla
Suojatoimenpiteet
1. Jollei tämän artiklan 3 kohdasta muuta johdu, komissio toteuttaa unioniin suuntautuvan tuonnin vastaiset suojatoimenpiteet neuvoston asetusten (EY) N:o 260/2009 (42) ja (EY) N:o 625/2009 (43) mukaisesti.
2. Jollei muissa Euroopan parlamentin ja neuvoston säädöksissä tai neuvoston muissa säädöksissä toisin säädetä, komissio vahvistaa tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti suojatoimenpiteitä sellaista unioniin suuntautuvaa tuontia vastaan, josta määrätään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti tehdyissä kansainvälisissä sopimuksissa.
3. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla toteutetaan tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä jonkin jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta täytäntöönpanosäädöksillä päätöksen viiden työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
Komissio hyväksyy 229 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa välittömästi sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä.
Vahvistetut toimenpiteet annetaan viipymättä tiedoksi jäsenvaltioille, ja ne tulevat voimaan välittömästi.
4. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla peruutetaan tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti vahvistetut unionin suojatoimenpiteet tai muuttaa niitä. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
Komissio hyväksyy 229 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa välittömästi sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä.
195 artikla
Jalostusmenettelyn ja sisäisen jalostusmenettelyn keskeyttäminen
Jos unionin markkinat häiriintyvät tai ovat vaarassa häiriintyä jalostusmenettelyn tai sisäisen jalostusmenettelyn vuoksi, komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla keskeytetään jonkin jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan jalostusmenettelyn tai sisäisen jalostusmenettelyn käytön osittain tai kokonaan vilja-, riisi-, sokeri-, oliiviöljy- ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien, hedelmä- ja vihannes-, hedelmä- ja vihannesjaloste-, viini-, naudan- ja vasikanliha-, maito- ja maitotuote-, sianliha-, lampaan- ja vuohenliha-, muna- ja siipikarja-alojen sekä maatalousperäisen etyylialkoholialan tuotteiden osalta. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta täytäntöönpanosäädöksillä päätöksen viiden työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
Komissio hyväksyy 229 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa välittömästi sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä.
Vahvistetut toimenpiteet annetaan viipymättä tiedoksi jäsenvaltioille, ja ne tulevat voimaan välittömästi.
VI LUKU
Vientituet
196 artikla
Soveltamisala
1. Jotta vienti olisi maailmanmarkkinanoteerausten ja -hintojen perusteella mahdollista, kun sisämarkkinoita koskevat edellytykset ovat 219 artiklan 1 kohdassa tai 221 artiklassa kuvatun kaltaisia, sekä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista johtuvissa rajoissa, mainittujen noteerausten tai hintojen ja unionin hintojen välinen erotus voidaan kattaa vientituella
a)
seuraavien alojen sellaisenaan vietäville tuotteille:
i)
vilja;
ii)
riisi;
iii)
sokeri liitteessä I olevan III osan b-d ja g kohdassa lueteltujen tuotteiden osalta;
iv)
naudanliha;
v)
maito ja maitotuotteet;
vi)
sianliha;
vii)
munat;
viii)
siipikarjanliha;
b)
tämän kohdan a alakohdan i-iii, v ja vii alakohdassa luetelluille tuotteille, jotka viedään jalostettuina tavaroina neuvoston asetuksen (EY) N:o 1216/2009 (44) mukaisesti ja jotka ovat tämän asetuksen liitteessä I olevan X osan b kohdassa lueteltujen sokeria sisältävien tuotteiden muodossa.
2. Vientituki tuotteille, jotka viedään jalostettuina tavaroina, ei saa olla suurempi kuin samojen, sellaisenaan vietävien tuotteiden vientituki.
3. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden saatavilla oleva tuki on 0 euroa sanotun rajoittamatta tämän artiklan 219 artiklan 1 kohdan ja 221 artiklan soveltamista.
197 artikla
Vientituen jakaminen
Jakomenetelmänä määrille, jotka voidaan viedä vientituella, käytetään jakomenetelmää, joka
a)
sopii parhaiten tuotteen luonteeseen ja kyseiseen markkinatilanteeseen ja jolla hyödynnetään käytettävissä olevia voimavaroja mahdollisimman tehokkaasti ottaen huomioon unionin viennin tehokkuus, rakenne ja vaikutus markkinatasapainoon, aiheuttamatta kuitenkaan syrjintää kyseessä olevien toimijoiden ja etenkin suurten ja pienten toimijoiden välillä;
b)
on toimijoille hallinnollisesti kevein, kun hallinnolliset vaatimukset otetaan huomioon.
198 artikla
Vientituen vahvistaminen
1. Samoihin tuotteisiin sovelletaan samoja vientitukia koko unionissa. Vientituki voi vaihdella määräpaikan mukaan, erityisesti jos maailmanmarkkinatilanne, tiettyjen markkinoiden erityisvaatimukset tai Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista johtuvat velvoitteet niin edellyttävät.
2. Neuvosto hyväksyy vientitukien vahvistamista koskevat toimenpiteet Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
199 artikla
Vientituen myöntäminen
1. Edellä 196 artiklan 1 kohdan a alakohdassa luetelluille sellaisenaan vietäville tuotteille voidaan myöntää tukea vain hakemuksesta ja asianmukaisen vientitodistuksen esittämistä vastaan.
2. Edellä 196 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin sovelletaan vientitodistuksen hakemispäivänä sovellettavaa vientitukea tai asianomaiseen tarjousmenettelyyn perustuvaa vientitukea ja eriytetyn tuen osalta vientitukea, jota kyseisenä päivänä sovelletaan
a)
todistuksessa mainittuun määräpaikkaan; tai
b)
todelliseen määräpaikkaan, jos se ei ole sama kuin todistuksessa mainittu määräpaikka; tällöin sovellettava määrä ei saa olla suurempi kuin vientitodistuksessa mainittuun määräpaikkaan sovellettava määrä.
3. Vientituki maksetaan, kun esitetään todiste siitä, että
a)
tuotteet ovat poistuneet unionin tullialueelta tullikoodeksin 161 artiklassa tarkoitetun vientimenettelyn mukaisesti;
b)
tuotteet on eriytetyn vientituen tapauksessa tuotu todistuksessa ilmoitettuun määräpaikkaan tai muuhun määräpaikkaan, jolle on vahvistettu vientituki, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan b alakohdan soveltamista.
200 artikla
Elävistä eläimistä naudanliha-alalla maksettavat vientituet
Naudan- ja vasikanliha-alan tuotteiden osalta eläviä eläimiä koskevien vientitukien myöntäminen ja maksaminen edellyttää eläinten hyvinvointia ja erityisesti eläinten suojelua kuljetuksen aikana koskevassa unionin oikeudessa säädettyjen vaatimusten noudattamista.
201 artikla
Vientirajoitukset
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista johtuvien määrällisten sitoumusten noudattaminen varmistetaan kyseessä oleviin tuotteisiin sovellettavien viiteajanjaksojen osalta myönnettyjen vientitodistusten perusteella.
WTO:n maataloussopimuksesta johtuvien velvoitteiden noudattamisen osalta viitejakson päättyminen ei vaikuta vientitodistusten voimassaoloon.
202 artikla
Siirretty säädösvalta
1. Vientitukijärjestelmän moitteettoman toiminnan varmistamiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti velvoitteesta asettaa vakuus, jolla taataan, että toimijoiden velvollisuudet täytetään.
2. Toimijoiden ja viranomaisten hallinnollisen taakan keventämiseksi siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti niiden kynnysarvojen vahvistamisesta, joiden alittuessa vientitodistuksen myöntämistä tai esittämistä ei edellytetä, niiden määräpaikkojen tai toimien määrittämisestä, joiden osalta vientitodistuksen esittämisvelvollisuudesta vapauttaminen on perusteltua, ja perustelluissa tapauksissa vientitodistusten myöntämisen sallimisesta jälkikäteen.
3. Sellaisten käytännön tilanteiden varalta, joissa vientitukiin on täysi tai osittainen tukikelpoisuus, ja jotta helpotetaan toimijoiden toimintaa vientitukihakemuksen jättöpäivän ja vientituen lopullisen maksamisen välisenä aikana, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti säännöistä, jotka koskevat
a)
jotakin muuta vientituelle määriteltyä päivämäärää;
b)
vientitukien ennakkomaksuja, myös vakuuden asettamista ja vapauttamista koskevia edellytyksiä;
c)
lisätodisteita silloin, kun on epäilyksiä tuotteiden todellisen määräpaikan suhteen, ja mahdollisuutta jälleentuontiin unionin tullialueelle;
d)
määräpaikkoja, joita pidetään unionista vientinä, ja vientitukikelpoisten määräpaikkojen sisällyttämistä unionin tullialueeseen.
4. Jotta voidaan varmistaa, että viejillä on tasavertainen pääsy perussopimusten liitteessä I lueteltujen tuotteiden ja niistä jalostettujen tuotteiden vientitukiin, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti 199 artiklan 1 ja 2 kohdan soveltamisesta 196 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin.
5. Jotta varmistetaan, että vientitukia saavat tuotteet viedään unionin tullialueelta ja estetään niiden mahdollinen tullialueelle paluu sekä kevennetään toimijoiden hallinnollista taakkaa vientituettujen tuotteiden määrämaahan saapumista koskevien todisteiden laatimisen ja toimittamisen osalta eriytetyn vientituen tapauksessa, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti säännöistä, jotka koskevat
a)
määräaikaa, jossa tuotteiden on poistuttava unionin tullialueelta, myös väliaikaisen uuden maahantulon aikaa;
b)
käsittelyjä, joita vientituetuille tuotteille saa tehdä kyseisenä ajanjaksona;
c)
todistetta määräpaikkaan saapumisesta tukikelpoisuutta varten eriytetyn vientituen osalta;
d)
vientikynnyksiä ja edellytyksiä, joilla viejät voidaan vapauttaa tällaisen todisteen esittämisestä;
e)
edellytyksiä, joilla riippumattomat kolmannet osapuolet hyväksyvät todisteen määräpaikkaan saapumisesta tukikelpoisuutta varten eriytettyä vientitukea sovellettaessa.
6. Jotta viejiä kannustettaisiin noudattamaan eläinten hyvinvointia koskevia edellytyksiä ja jotta toimivaltaiset viranomaiset voisivat tarkistaa vientitukiin liittyvien varojen moitteettoman käytön silloin, kun niiden edellytyksenä on eläinten hyvinvointia koskevien vaatimusten noudattaminen, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti eläinten hyvinvointia koskevien vaatimusten noudattamisesta unionin tullialueen ulkopuolella, riippumattomien kolmansien osapuolten käyttö mukaan luettuna.
7. Siirretään komissiolle valta antaa eri alojen erityispiirteiden huomioon ottamiseksi 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan toimijoihin ja vientitukikelpoisiin tuotteisiin sovellettavat erityisvaatimukset ja -edellytykset ja kertoimet vientitukien laskemiseksi tiettyjen viljasta saatavien alkoholipitoisten juomien kypsytysprosessin huomioon ottamiseksi.
203 artikla
Täytäntöönpanovallan käyttäminen tarkastelumenettelyä noudattaen
Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tämän luvun soveltamiseksi tarvittavat toimenpiteet, jotka koskevat erityisesti
a)
sellaisten vietävissä olevien määrien uudelleenjakamista, joita ei ole myönnetty eikä käytetty;
b)
vientituen maksamisen uudelleenlaskentamenetelmää silloin, kun todistuksessa mainittu tuotekoodi tai määräpaikka ei vastaa todellista tuotetta tai määräpaikkaa;
c)
edellä olevan 196 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja tuotteita;
d)
vakuuden asettamismenettelyjä ja määrää;
e)
202 artiklan 4 a kohdan mukaisesti toteutettujen toimenpiteiden soveltamista.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
204 artikla
Muu täytäntöönpanovalta
Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla:
a)
vahvistetaan asianmukaiset toimenpiteet 199 artiklan 2 kohdassa säädetyn jouston väärinkäytön estämiseksi erityisesti hakemusten jättämismenettelyssä;
b)
vahvistetaan tarvittavat toimenpiteet 201 artiklassa tarkoitettujen määrällisten sitoumusten noudattamiseksi, mukaan lukien vientitodistusten myöntämisen keskeyttäminen tai rajoittaminen silloin, kun tällaiset sitoumukset ylitetään tai ne voidaan ylittää;
c)
vahvistetaan vientitukeen sovellettavia kertoimia 202 artiklan 7 kohdan mukaisesti vahvistettuja sääntöjä noudattaen.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään ilman 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn soveltamista hyväksytyillä
VII LUKU
Ulkoinen jalostus
205 artikla
Ulkoisen jalostusmenettelyn keskeyttäminen
Jos unionin markkinat häiriintyvät tai saattavat häiriintyä ulkoisen jalostusmenettelyn vuoksi, komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla keskeytetään jonkin jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan ulkoisen jalostusmenettelyn käyttö osittain tai kokonaan vilja-, riisi-, hedelmä- ja vihannes-, hedelmä- ja vihannesjaloste-, viini-, naudan- ja vasikanliha-, sianliha-, lampaan- ja vuohenliha- sekä siipikarja-alojen tuotteiden osalta. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta täytäntöönpanosäädöksillä päätöksen viiden työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
Komissio hyväksyy 229 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa välittömästi sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä.
Vahvistetut toimenpiteet annetaan viipymättä tiedoksi jäsenvaltioille, ja ne tulevat voimaan välittömästi.
IV OSA
KILPAILUSÄÄNNÖT
I LUKU
Yrityksiin sovellettavat säännöt
206 artikla
Komission suuntaviivat maatalouden kilpailusääntöjen soveltamisesta
Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101-106 artiklaa sekä niiden täytäntöönpanosäännöksiä sovelletaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 42 artiklan mukaisesti kaikkiin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 1 kohdassa ja 102 artiklassa tarkoitettuihin sopimuksiin, päätöksiin ja menettelytapoihin, jotka koskevat maataloustuotteiden tuotantoa tai kauppaa, jollei tämän asetuksen 207-210 artiklasta muuta johdu.
Sisämarkkinoiden toiminnan ja unionin kilpailusääntöjen yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi komissio ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset soveltavat unionin kilpailusääntöjä tiiviissä yhteistyössä.
Lisäksi komissio julkaisee kansallisten kilpailuviranomaisten sekä yritysten tueksi tarvittaessa suuntaviivoja.
207 artikla
Merkitykselliset markkinat
Merkityksellisten markkinoiden määrittely on väline, jonka avulla tunnistetaan ja määritellään yritysten välisen kilpailun rajat ja joka perustuu kahteen ulottuvuuteen:
a)
merkitykselliset tuotemarkkinat: tässä luvussa 'tuotemarkkinoilla' tarkoitetaan markkinoita, joihin kuuluvat kaikki tuotteet, joita kuluttaja pitää keskenään vaihdettavissa tai korvattavissa olevina niiden ominaisuuksien, hintojen ja käyttötarkoituksen vuoksi;
b)
merkitykselliset maantieteelliset markkinat: tässä luvussa 'maantieteellisillä markkinoilla' tarkoitetaan markkinoita, jotka muodostuvat alueesta, jolla asianomaiset yritykset ovat sitoutuneet tarjoamaan kyseisiä tuotteita, jolla kilpailuedellytykset ovat riittävän yhtenäiset ja joka voidaan erottaa vierekkäisistä maantieteellisistä alueista erityisesti kilpailuedellytysten huomattavan erilaisuuden perusteella.
208 artikla
Määräävä asema
Tässä luvussa 'määräävällä asemalla' tarkoitetaan sitä, että yrityksellä on taloudellinen valta-asema, jonka perusteella se voi estää toimivan kilpailun ylläpitämisen merkityksellisillä markkinoilla, koska se voi toimia huomattavan itsenäisesti suhteessa kilpailijoihinsa, asiakkaihinsa ja viime kädessä kuluttajiin.
209 artikla
Yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteita koskevat poikkeukset maataloustuottajien ja maataloustuottajayhdistysten osalta
1. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta tämän asetuksen 206 artiklassa tarkoitettuihin sopimuksiin, päätöksiin ja menettelytapoihin, jotka ovat tarpeen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 39 artiklassa esitettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi.
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta sellaisiin maataloustuottajien, maataloustuottajayhdistysten, maataloustuottajayhdistysten yhteenliittymien tai tämän asetuksen 152 artiklan nojalla hyväksyttyjen tuottajaorganisaatioiden tai tämän asetuksen 156 artiklan nojalla hyväksyttyjen tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymien sopimuksiin, päätöksiin ja yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, jotka koskevat maataloustuotteiden tuotantoa, myyntiä tai yhteisten varastointi-, käsittely- tai jalostuslaitosten käyttöä, ellei Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 39 artiklan tavoitteiden saavuttaminen vaarannu.
Tätä kohtaa ei sovelleta sellaisiin sopimuksiin, päätöksiin ja yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, joihin sisältyy velvoite soveltaa samoja hintoja tai jotka estävät kilpailun.
2. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut edellytykset täyttäviä sopimuksia, päätöksiä ja yhdenmukaistettuja menettelytapoja ei saa kieltää, eikä sitä tarkoittavaa etukäteispäätöstä vaadita.
Kaikissa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan soveltamista koskevissa kansallisissa tai unionin menettelyissä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 1 kohdan määräysten rikkomista koskeva todistustaakka kuuluu osapuolelle tai viranomaiselle, joka väittää määräyksiä rikottavan. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen edellytysten täyttymistä koskeva todistustaakka kuuluu osapuolelle, joka vaatii tuossa kohdassa säädettyjä poikkeuksia.
210 artikla
Hyväksyttyjen toimialakohtaisten organisaatioiden sopimukset ja yhdenmukaistetut menettelytavat
1. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta sellaisten tämän asetuksen 157 artiklan nojalla hyväksyttyjen toimialakohtaisten organisaatioiden sopimuksiin, päätöksiin ja yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, joiden tarkoituksena on toteuttaa tämän asetuksen157 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja maito- ja maitotuotealan osalta 157 artiklan 3 kohdan c alakohdassa lueteltuja toimia ja oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien sekä tupakka-alan osalta tämän asetuksen 162 artiklassa lueteltuja toimia.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan ainoastaan, jos
a)
siinä tarkoitetuista sopimuksista, päätöksistä ja yhdenmukaistetuista menettelytavoista on ilmoitettu komissiolle;
b)
komissio ei ole kahden kuukauden kuluessa tarvittavien tietojen saamisesta todennut kyseisten sopimusten, päätösten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen olevan ristiriidassa unionin sääntöjen kanssa.
Jos komissio toteaa 1 kohdassa tarkoitettujen sopimusten, päätösten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen olevan ristiriidassa unionin sääntöjen kanssa, se esittää havaintonsa ilman 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn soveltamista.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja sopimuksia, päätöksiä ja yhdenmukaistettuja menettelytapoja ei saa panna täytäntöön ennen 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetun kahden kuukauden määräajan päättymistä.
4. Sopimusten, päätösten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen katsotaan joka tapauksessa olevan ristiriidassa unionin sääntöjen kanssa, jos ne
a)
voivat aiheuttaa minkäänlaista markkinoiden lokeroitumista unionissa;
b)
voivat haitata yhteisen markkinajärjestelyn toimintaa;
c)
voivat aiheuttaa kilpailun vääristymiä, jotka eivät ole välttämättömiä niiden yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi, joihin toimialakohtaisen organisaation toimella pyritään;
d)
sisältävät hintojen tai kiintiöiden vahvistamista;
e)
voivat olla syrjiviä tai poistaa kilpailua merkittävältä osalta asianomaisia tuotteita.
5. Jos komissio toteaa 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetun kahden kuukauden määräajan jälkeen, että 1 kohdan soveltamisedellytykset eivät täyty, se tekee päätöksen ilman 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn soveltamista siitä, että kyseiseen sopimukseen, päätökseen tai yhdenmukaistettuun menettelytapaan sovelletaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 1 kohtaa.
Komission päätös voi tulla voimaan aikaisintaan sinä päivänä, jona se annetaan tiedoksi asianomaiselle toimialakohtaiselle järjestölle, paitsi jos tämä on antanut vääriä tietoja tai on väärinkäyttänyt 1 kohdassa säädettyä poikkeusta.
6. Kun kyseessä ovat monivuotiset sopimukset, ensimmäisenä vuonna annettu ilmoitus koskee myös seuraavia sopimuksen kattamia vuosia. Tällöin komissio voi kuitenkin milloin tahansa joko omasta aloitteestaan tai toisen jäsenvaltion pyynnöstä antaa lausunnon yhteensopimattomuudesta.
7. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistetaan toimenpiteet, jotka ovat tarpeen tämän artiklan yhdenmukaista soveltamista varten. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
II LUKU
Valtiontukisäännöt
211 artikla
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107-109 artiklan soveltaminen
1. Maataloustuotteiden tuotantoon ja kauppaan sovelletaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107-109 artiklaa.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107-109 artiklaa ei sovelleta maksuihin, jotka jäsenvaltiot suorittavat kumman hyvänsä seuraavista nojalla ja mukaisesti:
a)
tässä asetuksessa säädetyt, unionin osittain tai kokonaan rahoittamat toimenpiteet;
b)
tämän asetuksen 213-218 artikla.
212 artikla
Viinin tukiohjelmiin liittyvät kansalliset tuet
Poiketen siitä, mitä 44 artiklan 3 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat myöntää kansallista tukea 45, 49 ja 50 artiklassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin valtiontukea koskevien unionin sääntöjen mukaisesti.
Valtiontukea koskevissa unionin säännöissä vahvistettua tuen enimmäismäärää sovelletaan julkisen rahoituksen kokonaismäärään, johon sisältyy sekä unionin että kansallinen rahoitus.
213 artikla
Poroalan kansalliset tuet Suomessa ja Ruotsissa
Suomi ja Ruotsi voivat komission ilman 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn soveltamista antamalla suostumuksella myöntää kansallista tukea porojen ja porotuotteiden (CN-koodit ex 0208 ja ex 0210) tuotantoon ja kaupan pitämiseen sikäli kuin niistä ei aiheudu perinteisten tuotantotasojen lisäystä.
214 artikla
Sokerialan kansalliset tuet Suomessa
Suomi voi myöntää sokerijuurikkaan viljelijöille kansallista tukea enintään 350 euroa hehtaaria kohden markkinointivuodessa.
215 artikla
Mehiläishoitoalan kansalliset tuet
Jäsenvaltiot voivat maksaa kansallista tukea, jota myönnetään rakenteellisten tai luonnonolojen vuoksi epäedullisessa asemassa olevien mehiläistarhojen suojelemiseksi tai talouskehitysohjelmien osana, tuotantoon tai kauppaan myönnettäviä tukia lukuun ottamatta.
216 artikla
Kansallinen tislaustuki kriisitapauksessa
1. Jäsenvaltiot voivat perustelluissa kriisitapauksissa myöntää viinintuottajille kansallista tukea vapaaehtoista tai pakollista viinin tislausta varten.
Tuen on oltava oikeasuhteista ja mahdollistettava kriisin ratkaisu.
Jäsenvaltiossa tällaiseen tukeen käytettävissä olevien tukien kokonaismäärä ei saa minään vuonna ylittää 15:tä prosenttia liitteessä VI kullekin jäsenvaltiolle vahvistetuista asianomaisena vuotena käytettävissä olevista kokonaismäärärahoista.
2. Jäsenvaltioiden, jotka haluavat käyttää 1 kohdassa tarkoitettua kansallista tukea, on toimitettava asianmukaisesti perusteltu ilmoitus komissiolle. Komissio päättää ilman 229 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn soveltamista, hyväksytäänkö toimenpide ja saako tukea myöntää.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tislauksen tuloksena tuotettu alkoholi on käytettävä yksinomaan teollisuudessa tai energiatarkoituksiin kilpailun vääristymisen välttämiseksi.
4. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tämän artiklan soveltamiseksi tarvittavat toimenpiteet. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
217 artikla
Lapsille jaettavien tuotteiden kansalliset tuet
Jäsenvaltio voi 23 ja 26 artiklassa säädetyn unionin tuen lisäksi myöntää kansallista tukea, joka liittyy 23 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden toimittamiseen koulujen oppilaille tai kyseisessä kohdassa tarkoitettuihin asiaan liittyviin kustannuksiin.
Jäsenvaltiot voivat rahoittaa tukensa asianomaisella alalla kerättävillä maksuilla tai yksityissektorilta saatavilla rahoitusosuuksilla.
Jäsenvaltio voi 23 artiklassa säädetyn unionin tuen lisäksi myöntää kansallista tukea sellaisten liitännäistoimenpiteiden rahoittamiseksi, jotka ovat tarpeen 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen, hedelmien ja vihannesten, hedelmä- ja vihannesjalosteiden sekä banaanituotteiden toimittamista koskevien unionin järjestelmien toimivuuden kannalta.
218 artikla
Pähkinöiden kansallinen tuki
1. Jäsenvaltio voi myöntää vuosittain kansallista tukea enintään 120,75 euroa hehtaaria kohden seuraava tuotteita tuottaville viljelijöille:
a)
CN-koodien 0802 11 ja 0802 12 mantelit;
b)
CN-koodien 0802 21 ja 0802 22 hasselpähkinät ja filbertspähkinät;
c)
CN-koodien 0802 31 00 ja 0802 32 00 saksanpähkinät;
d)
CN-koodien 0802 51 00 ja 0802 52 00 pistaasipähkinät;
e)
CN-koodin 1212 92 00 johanneksenleipä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua kansallista tukea voidaan maksaa enintään seuraaville pinta-aloille:
Jäsenvaltio
Enimmäispinta-ala (ha)
Belgia
100
Bulgaria
11 984
Saksa
1 500
Kreikka
41 100
Espanja
568 200
Ranska
17 300
Italia
130 100
Kypros
5 100
Luxemburg
100
Unkari
2 900
Alankomaat
100
Puola
4 200
Portugali
41 300
Romania
1 645
Slovenia
300
Slovakia
3 100
Yhdistynyt kuningaskunta
100
3. Jäsenvaltiot voivat asettaa 1 kohdassa tarkoitetun kansallisen tuen myöntämisen edellytykseksi viljelijän kuulumisen 152 artiklan mukaisesti hyväksyttyyn tuottajaorganisaatioon.
V OSA
YLEISET SÄÄNNÖKSET
I LUKU
Poikkeustoimenpiteet
1 Jakso
Markkinahäiriöt
219 artikla
Markkinahäiriöiden vastaiset toimenpiteet
1. Jotta reagoitaisiin tehokkaasti ja tarkoituksenmukaisesti markkinahäiriöiden uhkiin, jotka johtuvat sisäisillä tai ulkoisilla markkinoilla esiintyvistä merkittävistä hintojen nousuista tai laskuista tai muista tapahtumista ja olosuhteista, jotka merkittävästi häiritsevät tai uhkaavat häiritä markkinoita, jos tilanne todennäköisesti jatkuu tai heikkenee entisestään, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti toimenpiteistä, jotka ovat tarpeen kyseisen markkinahäiriön korjaamiseksi noudattaen samalla Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista johtuvia velvoitteita ja edellyttäen, että kaikki muut tämän asetuksen nojalla käytettävissä olevat toimenpiteet vaikuttavat riittämättömiltä.
Tämän kohdan ensimmäisen alakohdan nojalla annettaviin delegoituihin säädöksiin sovelletaan 228 artiklassa säädettyä menettelyä, kun tämä on tarpeen erittäin kiireellisissä tapauksissa, jotka liittyvät tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuihin markkinahäiriöiden uhkiin.
Kyseiset erittäin kiireelliset tapaukset voivat käsittää tarpeen toteuttaa välittömiä toimia markkinahäiriön korjaamiseksi tai estämiseksi, jos markkinahäiriön uhka esiintyy niin nopeasti tai odottamattomasti, että tilanne voidaan tehokkaasti ja vaikuttavasti korjata vain välittömillä toimilla, tai joissa toimilla estettäisiin markkinahäiriöiden uhkien toteutuminen, jatkuminen tai muuttuminen vakavammaksi tai pitkäaikaisemmaksi häiriöksi, taikka jos välittömien toimien viivästyminen uhkaisi aiheuttaa häiriön tai pahentaa sitä tai lisäisi sellaisten toimenpiteiden laajuutta, jotka olisivat myöhemmin tarpeen uhkan tai häiriön korjaamiseksi tai vahingollisia tuotannolle tai markkinaolosuhteille.
Tällaisilla toimenpiteillä voidaan siinä laajuudessa ja sen ajan kuin on tarpeen markkinahäiriön tai sen uhkan korjaamiseksi laajentaa tai muuttaa muiden tässä asetuksessa säädettyjen toimenpiteiden soveltamisalaa, kestoa tai muita näkökohtia tai säätää vientituista tai keskeyttää tuontitullit kokonaan tai osittain tiettyjen määrien tai kausien osalta.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä ei sovelleta liitteessä I olevan XXIV osan 2 jaksossa lueteltuihin tuotteisiin.
Komissio voi kuitenkin 228 artiklassa tarkoitettua kiireellistä menettelyä noudattaen annetuilla delegoiduilla säädöksillä päättää, että 1 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä sovelletaan yhteen tai useampaan liitteessä I olevan XXIV osan 2 jaksossa lueteltuun tuotteeseen.
3. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden soveltamiseksi tarvittavat menettelysäännöt ja tekniset perusteet. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2 Jakso
Eläintauteihin ja kansanterveyden taikka eläinten tai kasvien terveyden riskeistä johtuvaan kuluttajien luottamuksen menettämiseen liittyvät markkinatukitoimenpiteet
220 artikla
Eläintauteihin ja kansanterveyden taikka eläinten tai kasvien terveyden riskeistä johtuvaan kuluttajien luottamuksen menettämiseen liittyvät toimenpiteet
1. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, jotka koskevat poikkeuksellisia tukitoimenpiteitä asianomaisille markkinoille seuraavien seikkojen ottamiseksi huomioon:
a)
unionin sisäisen ja kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan rajoitukset, joita voi aiheutua eläintautien leviämisen estämistoimenpiteistä, ja
b)
vakavat markkinahäiriöt, jotka liittyvät suoraan kansanterveyden taikka eläinten tai kasvien terveyden ja tautien riskeistä johtuvaan kuluttajien luottamuksen menettämiseen.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2. Edellä olevassa 1 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan millä tahansa seuraavista aloista:
a)
naudanliha;
b)
maito ja maitotuotteet;
c)
sianliha;
d)
lampaan- ja vuohenliha;
e)
munat;
f)
siipikarjanliha.
Edellä olevan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa säädettyjä toimenpiteitä, jotka liittyvät kansanterveyden tai kasvien terveyden riskeistä johtuvaan kuluttajien luottamuksen menettämiseen, sovelletaan myös kaikkiin muihin maataloustuotteisiin lukuun ottamatta liitteessä I olevan XXIV osan 2 jaksossa lueteltuja tuotteita.
Siirretään komissiolle valta antaa 228 artiklassa tarkoitettua kiireellistä menettelyä noudattaen delegoituja säädöksiä, joilla laajennetaan tämän kohdan kahden ensimmäisen alakohdan tuoteluetteloa.
3. Edellä 1 kohdassa säädetyt toimenpiteet toteutetaan asianomaisen jäsenvaltion pyynnöstä.
4. Edellä 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa säädettyjä toimenpiteitä voidaan toteuttaa ainoastaan, jos asianomainen jäsenvaltio on toteuttanut terveys- ja eläinlääkintätoimenpiteitä taudin nopeaa pysäyttämistä varten ja ainoastaan niin laajoina ja niin pitkäksi aikaa kuin on ehdottomasti tarpeen asianomaisten markkinoiden tukemiseksi.
5. Unioni osallistuu 1 kohdassa säädetyistä toimenpiteistä jäsenvaltiolle aiheutuvien menojen rahoitukseen 50 prosentin osuudella.
Suu- ja sorkkataudin torjumiseksi naudan- ja vasikanliha-, maito- ja maitotuote-, sianliha- sekä lampaan- ja vuohenliha-aloilla unioni osallistuu kuitenkin rahoitukseen osuudella, joka on 60 prosenttia tällaisista menoista.
6. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jos tuottajat osallistuvat jäsenvaltioille aiheutuviin menoihin, siitä ei seuraa kilpailun vääristymistä eri jäsenvaltioiden tuottajien kesken.
3 Jakso
Erityiset ongelmat
221 artikla
Toimenpiteet erityisten ongelmien ratkaisemiseksi
1. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, jotka koskevat kiireellisiä toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen ja perusteltuja erityisten ongelmien ratkaisemiseksi. Kyseiset toimenpiteet voivat poiketa tämän asetuksen säännöksistä, mutta ainoastaan siinä määrin ja niin pitkän ajan kuin on ehdottoman välttämätöntä. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2. Komissio hyväksyy välittömästi sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä erityisten ongelmien ratkaisemiseksi 229 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen asianmukaisesti perustelluissa erittäin kiireellisissä tapauksissa tilanteissa, jotka todennäköisesti johtavat tuotanto- ja markkinaolosuhteiden nopeaan heikkenemiseen ja joita saattaisi olla vaikea korjata, jos toimenpiteiden hyväksyminen viivästyy.
3. Komissio vahvistaa toimenpiteitä 1 tai 2 kohdan nojalla vain, jollei tarvittavia kiireellisiä toimenpiteitä ole mahdollista vahvistaa 219 tai 220 artiklan mukaisesti.
4. Edellä olevan 1 tai 2 kohdan nojalla vahvistettujen toimenpiteiden voimassaoloaika on enintään 12 kuukautta. Jos ne erityiset ongelmat, joiden vuoksi kyseiset toimenpiteet on vahvistettu, jatkuvat tämän ajanjakson jälkeen, komissio voi pysyvän ratkaisun käyttöön ottamiseksi antaa 227 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä asiasta tai esittää aiheellisia lainsäädäntöehdotuksia.
5. Komissio ilmoittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle 1 tai 2 kohdan nojalla vahvistetuista toimenpiteistä kahden työpäivän kuluessa niiden hyväksymisestä.
4 Jakso
Sopimukset ja päätökset markkinoiden vakavien epätasapainotilojen aikana
222 artikla
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 1 kohdan soveltaminen
1. Markkinoiden vakavien epätasapainotilojen aikana komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla säädetään, että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta missään tapauksessa hyväksyttyjen tuottajaorganisaatioiden, niiden yhteenliittymien ja hyväksyttyjen toimialakohtaisten organisaatioiden sopimuksiin ja päätöksiin millään tämän asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla alalla edellyttäen, että nämä sopimukset ja päätökset eivät haittaa sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa, että niillä pyritään vakauttamaan kyseistä alaa ja että ne kuuluvat yhteen tai useampaan luokkaan seuraavista:
a)
niiden tuotteet poistetaan markkinoilta tai annetaan ilmaisjakeluun;
b)
muuntaminen ja jalostaminen;
c)
varastointi yksityisten toimijoiden toimesta;
d)
yhteiset myynninedistämistoimet;
e)
laatuvaatimuksia koskevat sopimukset;
f)
tarvittavien tuotantopanosten yhteisostot tuholaisten ja eläin- ja kasvitautien leviämisen estämiseksi unionissa tai tarvittavien tuotantopanosten yhteisostot luonnonkatastrofien vaikutusten torjumiseksi unionissa;
g)
tilapäinen tuotannonsuunnittelu tuotantosyklin erityisluonteen mukaisesti.
Komissio määrittää kussakin täytäntöönpanosäädöksessä tämän poikkeuksen sisällön ja maantieteellisen soveltamisalan sekä, jollei 3 kohdasta muuta johdu, poikkeuksen soveltamisajan.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan vain, jos komissio on jo vahvistanut jonkin tässä luvussa tarkoitetuista toimenpiteistä, jos tuotteet on ostettu julkisessa interventiossa tai jos II osan I osaston I luvussa tarkoitettu yksityisen varastoinnin tuki on myönnetty.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut sopimukset ja päätökset eivät voi ylittää kestoltaan kuutta kuukautta.
Komissio voi kuitenkin antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla hyväksytään tällaisten sopimusten ja päätösten voimassaolon jatkaminen enintään kuuden kuukauden lisäajaksi. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
II LUKU
Tiedonannot ja raportointi
223 artikla
Tiedonantovaatimukset
1. Tämän asetuksen soveltamiseksi, maataloustuotteiden markkinoiden seuraamiseksi, analysoimiseksi ja hallinnoimiseksi, markkinoiden avoimuuden varmistamiseksi sekä yhteisen maatalouspolitiikan toimenpiteiden moitteettoman toiminnan ja tarkastusten, valvonnan, seurannan, arvioimisen ja tarkastamisen varmistamiseksi sekä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti tehdyissä kansainvälisissä sopimuksissa vahvistettujen vaatimusten noudattamiseksi, kyseisten sopimusten mukaiset ilmoitusvaatimukset mukaan luettuina, komissio voi 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, jotka liittyvät yritysten, jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden tiedonantoihin. Komissio ottaa toimenpiteitä toteuttaessaan huomioon tietotarpeet ja mahdollisten tietolähteiden välisen synergian.
Saatuja tietoja voidaan toimittaa kansainvälisille organisaatioille tai kolmansien maiden toimivaltaisille viranomaisille tai asettaa näiden saataville, ja ne voidaan julkistaa, jollei henkilötietojen suojasta ja yritysten liikesalaisuuksien, myös hintojen, suojaamiseen liittyvästä oikeutetusta edusta muuta johdu.
2. Jotta varmistetaan tietojärjestelmien eheys sekä toimitettavien asiakirjojen ja niihin liittyvien tietojen aitous ja luettavuus, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti
a)
ilmoitettavien tietojen luonteesta ja tyypistä;
b)
käsiteltävistä tietoryhmistä ja enimmäissäilytysajoista, sekä käsittelyn tarkoituksesta erityisesti, kun tietoja julkaistaan ja siirretään kolmansiin maihin;
c)
oikeudesta päästä tietoihin tai saataville asetettaviin tietojärjestelmiin;
d)
tietojen julkaisemisedellytyksistä.
3. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joilla vahvistetaan tämän artiklan soveltamiseksi tarvittavat säännökset, mukaan lukien:
a)
ilmoitusmenetelmät;
b)
säännöt, jotka koskevat ilmoitettavia tietoja;
c)
järjestelyt ilmoitettavien tietojen hallinnoimiseksi sekä tiedonantojen sisällön, muodon, aikataulun, toimittamistiheyden ja määräaikojen osalta;
d)
järjestelyt tietojen ja asiakirjojen toimittamiseksi tai käyttöön asettamiseksi jäsenvaltioille, kansainvälisille organisaatioille tai kolmansien maiden toimivaltaisille viranomaisille, tai yleisölle, jollei henkilötietojen suojasta ja yritysten liikesalaisuuksien suojaamiseen liittyvästä oikeutetusta edusta muuta johdu.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 229 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
224 artikla
Henkilötietojen käsittely ja tietosuoja
1. Jäsenvaltiot ja komissio keräävät henkilötietoja 223 artiklan 1 kohdassa vahvistettuja tarkoituksia varten, eivätkä ne saa käsitellä kyseisiä tietoja näiden tarkoitusten vastaisella tavalla.
2. Jos henkilötietoja käsitellään 223 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa seuranta- ja arviointitarkoituksessa, tiedot tehdään nimettömiksi ja niitä käsitellään vain koottuina.
3. Henkilötietoja käsitellään direktiivin 95/46/EY ja asetuksen (EY) N:o 45/2001 mukaisesti. Tällaisia tietoja ei etenkään saa säilyttää muodossa, joka mahdollistaa rekisteröityjen tunnistamisen pidempään kuin on tarpeen siihen tarkoitukseen, jota varten tiedot on kerätty tai jota varten niitä käsitellään, ottaen huomioon sovellettavassa kansallisessa ja unionin lainsäädännössä säädetyt vähimmäissäilytysajat.
4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava rekisteröidyille, että heidän henkilötietojaan saatetaan käsitellä kansallisissa ja unionin elimissä 1 kohdan mukaisesti ja että heillä on tällöin direktiivin 95/46/EY ja asetuksen (EY) N:o 45/2001 mukaiset oikeudet.
225 artikla
Komission raportointivelvoite
Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle seuraavat kertomukset:
a)
joka kolmas vuosi ja ensimmäisen kerran 21 päivän joulukuuta 2016 kertomuksen 55, 56 ja 57 artiklassa vahvistettujen mehiläishoitoalaa koskevien toimenpiteiden täytäntöönpanosta, mukaan lukien viimeisin kehitys mehiläispesien tunnistamisjärjestelmien alalla;
b)
viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2014 ja myös viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2018 maito- ja maitotuotealan markkinatilanteen kehitystä ja erityisesti 148-151 artiklan, 152 artiklan 3 kohdan ja 157 artiklan 3 kohdan soveltamista koskevan kertomuksen, jossa arvioidaan erityisesti epäedullisessa asemassa olevien alueiden maidontuottajiin ja maidontuotantoon kohdistuvia vaikutuksia näillä alueilla tapahtuvan tuotannon säilyttämistä koskevan yleisen tavoitteen yhteydessä ja käsitellään mahdollisia kannustimia, joilla tuottajia rohkaistaan tekemään yhteistä tuotantoa koskevia sopimuksia, ja joka sisältää tarvittaessa aiheellisia ehdotuksia.
c)
viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2014 kertomuksen mahdollisuudesta lisätä oliiviöljy ja syötäväksi tarkoitetut oliivit koulujärjestelmien soveltamisalaan;
d)
viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017 kertomuksen kilpailusääntöjen soveltamisesta maatalousalaan kaikissa jäsenvaltioissa, erityisesti 209 ja 210 artiklan sekä 169, 170 ja 171 artiklan toiminnasta asianomaisilla aloilla.
III LUKU
Maatalousalan kriisivaraus
226 artikla
Varauksen käyttö
Määrärahat, jotka siirretään maatalousalan kriisivarauksesta asetuksen (EU) N:o 1306/2013 25 artiklassa ja Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen budjettikurista, budjettiyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta tehdyn toimielinten sopimuksen 22 kohdassa tarkoitettujen edellytysten ja menettelyn mukaisesti, asetetaan käytettäviksi sille vuodelle tai niille vuosille, jolloin lisätukea tarvitaan, tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin toimenpiteisiin, jotka toteutetaan tavanomaisesta markkinakehityksestä poikkeavissa olosuhteissa.
Määrärahoja siirretään erityisesti menoihin, jotka liittyvät tämän asetuksen
a)
8-21 artiklaan;
b)
196-204 artiklaan ja
c)
219, 220 ja 221 artiklaan.
VI OSA
TOIMIVALLAN SIIRTO SEKÄ TÄYTÄNTÖÖNPANO-, SIIRTYMÄ- JA LOPPU SÄÄNNÖKSET
I LUKU
Toimivallan siirto ja täytäntöönpanosäännökset
227 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttö
1. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin.
2. Siirretään komissiolle seitsemän vuoden ajaksi 20 päivän joulukuuta 2013 tässä asetuksessa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen seitsemän vuoden pituisen kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta sitä viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa tässä asetuksessa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Tämän asetuksen nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
228 artikla
Kiireellinen menettely
1. Tämän artiklan nojalla annetut delegoidut säädökset tulevat voimaan viipymättä, ja niitä sovelletaan niin kauan kuin niitä ei vastusteta 2 kohdan mukaisesti. Kun tämän artiklan nojalla annettu delegoitu säädös annetaan tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, esitetään samalla ne perusteet, joiden vuoksi sovelletaan kiireellistä menettelyä.
2. Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat 227 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti vastustaa tämän artiklan nojalla annettua delegoitua säädöstä. Siinä tapauksessa komissio kumoaa säädöksen viipymättä sen jälkeen, kun Euroopan parlamentin tai neuvoston päätös vastustaa sitä on annettu sille tiedoksi.
229 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
Edellä 80 artiklan 5 kohdassa, 91 artiklan c ja d alakohdassa, 97 artiklan 4 kohdassa, 99 ja 106 artiklassa sekä 107 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen säädösten tapauksessa, jos komitea ei anna lausuntoa, komissio ei hyväksy ehdotusta täytäntöönpanosäädökseksi ja sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklan 4 kohdan kolmatta alakohtaa.
3. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 8 artiklaa yhdessä sen 5 artiklan kanssa.
II LUKU
Siirtymä- ja loppusäännökset
230 artikla
Kumoamiset
1. Kumotaan asetus (EY) N:o 1234/2007.
Seuraavia asetuksen (EY) N:o 1234/2007 säännöksiä sovelletaan kuitenkin edelleen:
a)
maidontuotannon rajoittamista koskevan järjestelmän osalta II osan I osaston III luvun II jaksoa, 55 ja 85 artiklaa sekä liitteitä IX ja X sovelletaan 31 päivään maaliskuuta 2015;
b)
viinialan osalta:
i)
85 a-85 e artiklaa sovelletaan sellaisten 85 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen alojen osalta, joita ei ole vielä raivattu, ja sellaisten 85 b artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen alojen osalta, joita ei ole säännönmukaistettu, siihen asti kun kyseiset alat on raivattu tai säännönmukaistettu, ja 188 a artiklan 1 ja 2 kohta;
ii)
II osan I osaston III luvun IV a jakson II alajaksossa perustettua istutusoikeuksien siirtymäjärjestelyä sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2015 asti;
iii)
118 m artiklan 5 kohtaa sovelletaan, kunnes "Mlado vino portugizac" nimityksellä varustettujen viinien 1 päivänä heinäkuuta 2013 käytettävissä olevat varastot on käytetty loppuun;
(iv)
118 s artiklan 5 kohtaa sovelletaan 30 päivään kesäkuuta 2017 saakka;
c)
113 a artiklan 4 kohtaa, 114, 115, 116 artiklaa, 117 artiklan 1-4 kohtaa ja 121 artiklan e alakohdan iv alakohtaa sekä kyseisten artiklojen soveltamiseksi, liitteessä XIV olevan B osan I kohdan 2 ja 3 alakohtaa, III kohdan 1 alakohtaa ja C osaa sekä liitteessä XV olevan II osan 1, 3, 5 ja 6 kohtaa sekä IV osan 2 kohtaa sovelletaan vastaavien kaupan pitämistä koskevien sääntöjen soveltamispäivään, joka vahvistetaan tämän asetuksen 75 artiklan 2 kohdassa, 76 artiklan 4 kohdassa, 78 artiklan 3 ja 4 kohdassa, 79 artiklan 1 kohdassa, 80 artiklan 4 kohdassa, 83 artiklan 4 kohdassa, 86 artiklassa, 87 artiklan 2 kohdassa, 88 artiklan 3 kohdassa ja 89 artiklassa tarkoitettujen delegoitujen säädösten nojalla;
d)
133 a artiklan 1 kohtaa ja 140 a artiklaa sovelletaan 30 päivään syyskuuta 2014;
e)
182 artiklan 3 kohdan ensimmäistä ja toista alakohtaa sovelletaan sokerin markkinointivuoden 2013/2014 loppuun eli 30 päivään syyskuuta 2014;
f)
182 artiklan 4 kohtaa sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2017;
g)
182 artiklan 7 kohtaa sovelletaan 31 päivään maaliskuuta 2014;
h)
liitteessä XV olevan III osan 3 kohdan b alakohtaa sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2015;
i)
liitettä XX sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1216/2009 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 614/2009 (45) korvaavan lainsäätämisjärjestyksessä annettavan säädöksen voimaantuloon saakka.
2. Viittauksia asetukseen (EY) N:o 1234/2007 pidetään viittauksina tähän asetukseen ja asetukseen (EU) N:o 1306/2013 tämän asetuksen liitteessä XIV olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
3. Kumotaan neuvoston asetukset (ETY) N:o 922/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1601/96 ja (EY) N:o 1037/2001.
231 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Jotta varmistettaisiin joustava siirtyminen asetuksessa (EY) N:o 1234/2007 säädetyistä järjestelyistä tässä asetuksessa säädettyihin järjestelyihin, siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 227 artiklan mukaisesti tarvittavista toimenpiteistä yritysten saavutettujen oikeuksien ja oikeutettujen odotusten suojaamiseksi.
2. Kaikkiin ennen 1 päivää tammikuuta 2014 hyväksyttyihin monivuotisiin ohjelmiin sovelletaan tämän asetuksen voimaantulon jälkeenkin asetuksen (EY) N:o 1234/2007 säännöksiä kyseisten ohjelmien päättymiseen saakka.
232 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
1. Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014.
Kuitenkin
a)
181 artiklaa sovelletaan 1 päivästä lokakuuta 2014;
b)
liitteessä VII olevan VII osan II kohdan 3 alakohtaa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2016;
2. Tämän asetuksen 148-151 artiklaa, 152 artiklan 3 kohtaa, 156 artiklan 2 kohtaa, 157 artiklan 3 kohtaa, 161 ja 163 artiklaa, 173 artiklan 2 kohtaa ja 174 artiklan 2 kohtaa sovelletaan 30 päivään kesäkuuta 2020.
3. Tämän asetuksen 127-144 artiklaa sekä 192 ja 193 artiklaa sovelletaan 30 päivään syyskuuta 2017 eli sokerin markkinointivuoden 2016/2017 loppuun.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 17 päivänä joulukuuta 2013.