ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1152/2014 НА КОМИСИЯТА
от 4 юни 2014 година
за допълване на Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти за установяване на географското местоположение на съответните кредитни експозиции за изчисляване на специфичното за институцията ниво на антицикличния капиталов буфер
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници (1), и по-специално член 140, параграф 7, трета алинея от нея,
като има предвид, че:
(1)
За изчисляване на специфичното за институцията ниво на антицикличния капиталов буфер е необходимо да се установи географското местоположение на капиталовите изисквания за всички кредитни експозиции на съответната институция, в т.ч. експозициите от търговския портфейл и всички секюритизиращи експозиции.
(2)
Географското местоположение следва да се определя според местоположението на риска по експозициите. Това ще гарантира, че натрупаните допълнителни резерви от прилагането на антицикличния буфер се разпределят към финансовата система с прекомерен растеж на кредитирането.
(3)
Местопребиваването на длъжника или на задълженото лице следва по принцип да се използва за определяне на географското местоположение на всички кредитни експозиции, тъй като се счита, че то най-добре отразява мястото, където е разположен рискът и което следователно е от значение за финансовата система. Географското местоположение на кредитните експозиции, определени като експозиции „специализирано кредитиране“ съгласно член 147, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета (2), следва да се основава на местонахождението на активите, които генерират дохода, служещ като основен източник за погасяване на задължението.
(4)
С оглед на ясното и недвусмислено разбиране на мерките за установяване на географското местоположение на съответните кредитни експозиции е изключително важно да се посочи списък с определения на техническите термини, използвани в настоящия регламент.
(5)
Експозициите към юридическо лице следва по принцип да бъдат разпределени към държавата членка или третата държава, в която се намира седалището на това юридическо лице. Централното управление на юридическо лице може обаче в действителност да е разположено на различно място от неговото седалище. Това бе постановено от Съда в решенията му по дела C-81/87 (Daily Mail), C-212/97 (Centros), C-208/00 (Überseering), C-167/01 (Inspire Art), C-411/03 (Sevic) и C-210/06 (Cartesio). За да се гарантира целесъобразното разпределение на антицикличния капиталов буфер в тези случаи, институциите, които са наясно със съществуването на подобно несъответствие по отношение на даден длъжник, следва да разпределят съответните експозиции към мястото, където в действителност се намира централното управление на съответното юридическо лице.
(6)
Експозициите към предприятия за колективно инвестиране (ПКИ) е целесъобразно да бъдат разпределяни към местоположението на длъжника по базисната експозиция, както е определено в настоящия регламент. Когато установяването на длъжника по базисната експозиция е твърде трудно, експозицията към ПКИ може да бъде разпределена към държавата членка по произход на институцията.
(7)
Експозициите към други активи следва да бъдат разпределяни към държавата членка по произход на институцията, ако длъжникът по тях не може да бъде установен.
(8)
За институциите с ограничени съвкупни чуждестранни експозиции и ограничени позиции в търговския портфейл са предвидени съображения за пропорционалност и същественост, позволяващи им да прилагат опростени методи на разпределение. С това се цели облекчаване на бремето за по-малките институции с ограничен обем чуждестранни експозиции и позиции в търговския портфейл.
(9)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, предадени на Комисията от Европейския банков орган.
(10)
Европейският банков орган проведе открити обществени консултации по проектите на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от Групата на участниците в банковия сектор, създадена с член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (3),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1.
„обща кредитна експозиция“ е общата рискова експозиция, изчислена в съответствие с член 92, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013, на експозицията, посочена в член 140, параграф 4, буква а) от Директива 2013/36/ЕС;
2.
„експозиция в търговския портфейл“ е общата рискова експозиция, изчислена в съответствие с член 92, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013, на експозицията, посочена в член 140, параграф 4, буква б) от Директива 2013/36/ЕС;
3.
„секюритизираща експозиция“ е общата рискова експозиция, изчислена в съответствие с член 92, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013, на експозицията, посочена в член 140, параграф 4, буква в) от Директива 2013/36/ЕС;
4.
„местоположение на длъжника“ е държавата членка или третата държава, в която обичайно пребивава физическото лице или се намира седалището на юридическото лице - контрагент на институцията по обща кредитна експозиция, емитент на финансов инструмент, който не е включен в търговския портфейл, или контрагент по експозиция в банковия портфейл; по отношение на юридическо лице, чието централно управление в действителност се намира в държава членка или в трета държава, различна от държавата членка или третата държава, в която е разположено седалището му, „местоположение на длъжника“ е държавата членка или третата държава, където се намира действителното му централно управление;
5.
„местоположение на задълженото лице“ е държавата членка или третата държава, в която обичайно пребивава физическото лице или се намира седалището на юридическото лице - емитент на финансов инструмент, включен в търговския портфейл, или контрагент по експозиция в търговския портфейл; по отношение на юридическо лице, чието централно управление в действителност се намира в държава членка или в трета държава, различна от държавата членка или третата държава, в която е разположено седалището му, „местоположение на задълженото лице“ е държавата членка или третата държава, където се намира действителното му централно управление;
6.
„местоположение на дохода“ е държавата членка или третата държава на местонахождение на активите, които генерират дохода, служещ като основен източник за погасяване на задължението във връзка с експозиция „специализирано кредитиране“;
7.
„чуждестранна експозиция“ е обща кредитна експозиция, длъжникът по която не се намира в държавата членка по произход на институцията;
8.
„експозиция „специализирано кредитиране““ е обща кредитна експозиция, притежаваща характеристиките, посочени в член 147, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
Член 2
Местоположение на общите кредитни експозиции
1. Всички общи кредитни експозиции, които не попадат в обхвата на параграфи 2-5 от настоящия член, се разпределят към местоположението на длъжника.
2. Общите кредитни експозиции към ПКИ, посочени в член 112, буква о) от Регламент (ЕС) № 575/2013, се разпределят към местоположението на длъжника по базисните експозиции. При наличие на повече от едно местоположение, съответстващо на длъжниците по базисните експозиции на дадена експозиция към ПКИ, член 4, параграф 2 от настоящия регламент може да се прилага по отношение на тази експозиция към ПКИ.
3. Експозициите „специализирано кредитиране“, посочени в член 147, параграф 8 от Регламент (ЕС) № 575/2013, се разпределят към местоположението на дохода.
4. Общите кредитни експозиции към други позиции, посочени в член 112, буква р) от Регламент (ЕС) № 575/2013, се разпределят към държавата членка по произход на институцията, ако институцията не може да установи длъжника по тях.
5. Към държавата членка по произход на институцията може да бъдат разпределяни следните общи кредитни експозиции:
а)
експозиции към ПКИ, посочени в член 112, буква о) от Регламент (ЕС) № 575/2013, ако институцията не може да определи местоположението на длъжника или длъжниците по базисните експозиции въз основа на своята вътрешна информацията или на външна информация, за чието получаване не е необходимо прекомерно усилие.
б)
чуждестранни експозиции, чиято съвкупна сума не надвишава 2 % от съвкупната сума на общите кредитни експозиции, експозициите в търговския портфейл и секюритизиращите експозиции на институцията. Съвкупната сума на общите кредитни експозиции, експозициите в търговския портфейл и секюритизиращите експозиции се изчислява, като се изключат общите кредитни експозиции, разположени в съответствие с буква а) от настоящия параграф и параграф 4.
6. Институциите изчисляват процента, посочен в параграф 5, буква б), както на годишна, така и на ad hoc основа. Изчисляване на ad hoc основа е необходимо при възникването на събитие, което влияе върху финансовото или икономическото състояние на институцията.
Член 3
Географско местоположение на експозициите в търговския портфейл
1. Експозициите в търговския портфейл се разпределят към местоположението на длъжника при спазване на разпоредбите по параграфи 2 и 3.
2. Институциите определят географското местоположение на експозициите в търговския портфейл, които подлежат на капиталовите изисквания по трета част, дял IV, глава 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013, като умножат съвкупната сума на своята рискова експозиция със следното отношение:
а)
капиталовите изисквания по подпортфейли, разпределени според географското местоположение, определено по модела, предвиден в трета част, дял IV, глава 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013, към
б)
сумата на капиталовите изисквания по буква а) за всички географски местоположения.
3. Институциите, чиито общ размер на експозиции в търговския портфейл не надвишава 2 % от съвкупната сума на общите кредитни експозиции, експозициите в търговския портфейл и секюритизиращите експозиции на институцията, могат да разпределят тези експозиции към държавата членка по произход на институцията.
4. Институциите изчисляват процента, посочен в параграф 3, както на годишна, така и на ad hoc основа. Изчисляване на ad hoc основа е необходимо при възникването на събитие, което влияе върху финансовото или икономическото състояние на институцията.
Член 4
Географско местоположение на секюритизиращите експозиции
1. Секюритизиращата експозиция се разпределя към местоположението на длъжника по базисните експозиции.
2. При наличие на повече от едно местоположение, съответстващо на длъжника по базисните експозиции на дадена секюритизираща експозиция, експозицията се разпределят към местоположението на длъжника по базисните експозиции с най-голям дял от базисните секюритизиращи експозиции.
3. Секюритизиращите експозиции, за които липсва информация за базисните секюритизиращи експозиции, могат да бъдат разпределени към държавата членка по произход на институцията, ако институцията не може да определи мястото на установяване на длъжника по базисните експозиции въз основа на наличната вътрешна или външна информация или без да прилага прекомерно усилие за получаването на тази информация.
Член 5
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след датата на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 4 юни 2014 година.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 1152/2014,
annettu 4 päivänä kesäkuuta 2014,
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU täydentämisestä sellaisten teknisten sääntelystandardien osalta, jotka koskevat merkityksellisten luottovastuiden maantieteellisen sijaintipaikan määrittämistä laitoskohtaisten vastasyklisten pääomapuskurikantojen laskemiseksi
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU (1) ja erityisesti sen 140 artiklan 7 kohdan kolmannen alakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Laitoskohtaisten vastasyklisten pääomapuskurikantojen laskeminen edellyttää, että omien varojen vaatimusten sijaintipaikka määritetään maantieteellisesti tietyn laitoksen kaikille luottovastuille, mukaan lukien kaupankäyntivarastoon kuuluvat vastuut ja kaikki arvopaperistetut vastuut.
(2)
Maantieteellinen sijaintipaikka olisi määritettävä vastuisiin liittyvän riskin sijaintipaikan perusteella. Näin varmistetaan, että vastasyklisen pääomapuskurin täytäntöönpanon yhteydessä luodut lisävarannot kohdennetaan rahoitusjärjestelmään, jossa luotonannon kasvu on liiallista.
(3)
Vastapuolen tai velallisen kotipaikkaa olisi yleensäkin käytettävä perusteena määritettäessä kaikkien luottovastuiden maantieteellistä sijaintipaikkaa, koska sen katsotaan heijastavan parhaiten sitä, missä riski sijaitsee, mistä syystä sillä on myös merkitystä rahoitusjärjestelmän kannalta. Niiden luottovastuiden osalta, jotka Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (2) 147 artiklan 8 kohdan nojalla luokitellaan erityiskohteiden rahoitukseen liittyviksi vastuiksi, maantieteellisen sijaintipaikan olisi kuitenkin oltava paikka, jossa omaisuuserät tuottavat tulot, joihin velan takaisinmaksu pääasiassa perustuu.
(4)
Jotta merkityksellisten luottovastuiden maantieteellisen sijaintipaikan määrittämistoimenpiteet ymmärretään selkeästi ja yksiselitteisesti, on olennaisen tärkeää antaa määritelmät tässä asetuksessa käytetyille teknisille ilmaisuille.
(5)
Vastuut, joita laitoksella on oikeushenkilöön nähden, olisi periaatteessa kohdennettava siihen jäsenvaltioon tai kolmanteen maahan, jossa kyseisellä oikeushenkilöllä on sääntömääräinen kotipaikka. Oikeushenkilön sääntömääräinen kotipaikka voi kuitenkin olla muu kuin sen tosiasiallinen kotipaikka. Tämä on tunnustettu tuomioistuimen päätöksissä asioissa C-81/87 (Daily Mail), C-212/97 (Centros), C-208/00 (Überseering), C-167/01 (Inspire Art), C-411/03 (Sevic) sekä C-210/06 (Cartesio). Vastasyklisen pääomapuskurin asianmukaisen kohdentamisen varmistamiseksi kyseisissä tapauksissa laitosten, jotka ovat tietoisia tällaisesta eroavuudesta vastapuolen suhteen, olisi kohdennettava merkitykselliset vastuut asiaankuuluvan oikeushenkilön tosiasiallisen kotipaikan sijaintipaikkaan.
(6)
On aiheellista, että yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvät saamiset kohdennetaan suojattavan vastuun vastapuolen sijaintipaikkaan, kuten tässä asetuksessa täsmennetään. Jos suojattavan vastuun vastapuolen määrittäminen on kohtuuttoman vaivalloista, yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvä saaminen voidaan kohdentaa laitoksen kotijäsenvaltioon.
(7)
Muihin varoihin liittyvät vastuut olisi kohdennettava laitoksen kotijäsenvaltioon, jos niiden vastapuolta ei voida määrittää.
(8)
Niiden laitosten osalta, joiden ulkomainen kokonaisvastuu on pieni tai kaupankäyntivarastoon liittyvä toiminta on vähäistä, olisi otettava huomioon suhteellisuus- ja olennaisuusnäkökohdat siten, että näiden laitosten sallitaan käyttää yksinkertaisempia kohdentamismenetelmiä. Näin pyritään keventämään niiden pienempien laitosten rasitetta, joilla on yleensä vain vähän ulkomaantoimintaa ja kaupankäyntivarastoon liittyvää toimintaa.
(9)
Tämä asetus perustuu teknisten sääntelystandardien luonnoksiin, jotka Euroopan pankkiviranomainen on toimittanut komissiolle.
(10)
Euroopan pankkiviranomainen on järjestänyt avoimen julkisen kuulemisen niistä teknisten sääntelystandardien luonnoksista, joihin tämä asetus perustuu, analysoinut niihin mahdollisesti liittyviä kustannuksia ja hyötyjä sekä pyytänyt lausunnon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1093/2010 (3) 37 artiklan mukaisesti perustetulta pankkialan osallisryhmältä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
1)
’yleisellä luottovastuulla’ riskin määrää, joka lasketaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 92 artiklan 3 kohdan mukaisesti direktiivin 2013/36/EU 140 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta vastuusta;
2)
’kaupankäyntivarastoon kuuluvalla vastuulla’ riskin määrää, joka lasketaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 92 artiklan 3 kohdan mukaisesti direktiivin 2013/36/EU 140 artiklan 4 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta vastuusta;
3)
’arvopaperistetulla vastuulla’ riskin määrää, joka lasketaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 92 artiklan 3 kohdan mukaisesti direktiivin 2013/36/EU 140 artiklan 4 kohdan c alakohdassa tarkoitetusta vastuusta;
4)
’vastapuolen sijaintipaikalla’ sitä jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä, joka on laitoksen vastapuoli yleisessä luottovastuussa, kaupankäyntivarastoon kuulumattoman rahoitusvälineen liikkeeseenlaskija tai vastapuoli kaupankäyntivarastoon kuulumattomassa vastuussa, on vakituinen asuinpaikka (luonnollisen henkilön tapauksessa) tai sääntömääräinen kotipaikka (oikeushenkilön tapauksessa); jos oikeushenkilön tosiasiallinen kotipaikka sijaitsee muussa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa kuin siinä, jossa sen sääntömääräinen kotipaikka sijaitsee, ’vastapuolen sijaintipaikalla’ tarkoitetaan sitä jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa sillä on tosiasiallinen kotipaikka;
5)
’velallisen sijaintipaikalla’ sitä jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä, joka on kaupankäyntivarastoon kuuluvan rahoitusvälineen liikkeeseenlaskija tai vastapuoli kaupankäyntivarastoon kuuluvassa vastuussa, on vakituinen asuinpaikka (luonnollisen henkilön tapauksessa) tai sääntömääräinen kotipaikka (oikeushenkilön tapauksessa); jos oikeushenkilön tosiasiallinen kotipaikka sijaitsee muussa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa kuin siinä, jossa sen sääntömääräinen kotipaikka sijaitsee, ’velallisen sijaintipaikalla’ tarkoitetaan sitä jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa sillä on tosiasiallinen kotipaikka;
6)
’tulojen sijaintipaikalla’ sitä jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa sijaitsevat omaisuuserät, jotka tuottavat tulot, joihin erityiskohteiden rahoitusta koskevaan vastuuseen liittyvän velan takaisinmaksu pääasiassa perustuu;
7)
’ulkomaisella vastuulla’ yleistä luottovastuuta, jonka vastapuoli ei sijaitse laitoksen kotijäsenvaltiossa;
8)
’erityiskohteiden rahoitusta koskevalla vastuulla’ yleistä luottovastuuta, jolla on asetuksen (EU) N:o 575/2013 147 artiklan 8 kohdassa tarkoitetut ominaispiirteet.
2 artikla
Yleisten luottovastuiden sijaintipaikka
1. Kaikki yleiset luottovastuut, jotka eivät kuulu tämän artiklan 2-5 kohdan soveltamisalaan, on kohdennettava vastapuolen sijaintipaikkaan.
2. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 112 artiklan o alakohdassa tarkoitetut yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvät yleiset luottovastuut on kohdennettava suojattavien vastuiden vastapuolen sijaintipaikkaan. Jos tietyn yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvän saamisen suojattavien vastuiden vastapuolille on osoitettu useampi kuin yksi sijaintipaikka, tämän asetuksen 4 artiklan 2 kohtaa voidaan soveltaa myös kyseiseen yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvään saamiseen.
3. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 147 artiklan 8 kohdassa tarkoitetut erityiskohteiden rahoitukseen liittyvät vastuut on kohdennettava tulojen sijaintipaikkaan.
4. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 112 artiklan q alakohdassa tarkoitettuihin muihin eriin liittyvät yleiset luottovastuut on kohdennettava laitoksen kotijäsenvaltioon, jos laitos ei kykene määrittämään niiden vastapuolta.
5. Seuraavat yleiset luottovastuut voidaan kohdentaa laitoksen kotijäsenvaltioon:
a)
asetuksen (EU) N:o 575/2013 112 artiklan o alakohdassa tarkoitetut yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyvät saamiset, jos laitos ei ilman kohtuutonta vaivaa kykene määrittämään suojattavien vastuiden vastapuolen tai vastapuolten sijaintipaikkaa saatavilla olevien sisäisten tai ulkoisten tietojen perusteella;
b)
ulkomaiset vastuut, jotka yhteenlaskettuina ovat enintään kaksi prosenttia kyseisen laitoksen yleisten luottovastuiden, kaupankäyntivarastoon kuuluvien vastuiden ja arvopaperistettujen vastuiden kokonaismäärästä. Yleisten luottovastuiden, kaupankäyntivarastoon kuuluvien vastuiden ja arvopaperistettujen vastuiden kokonaismäärä lasketaan jättämällä pois yleiset luottovastuut, joiden sijaintipaikka määräytyy tämän kohdan a alakohdan ja 4 kohdan mukaisesti.
6. Laitosten on laskettava 5 kohdan b alakohdassa tarkoitettu prosenttiosuus vuosittain ja tapauskohtaisesti. Tapauskohtainen laskelma vaaditaan sellaisen tapahtuman ilmetessä, joka vaikuttaa laitokseen rahoitukselliseen tai taloudelliseen tilanteeseen.
3 artikla
Kaupankäyntivarastoon kuuluvien vastuiden maantieteellinen sijaintipaikka
1. Jollei 2 ja 3 kohdasta muuta johdu, kaupankäyntivarastoon kuuluvat vastuut kohdennetaan velallisen sijaintipaikkaan.
2. Niiden kaupankäyntivarastoon kuuluvien vastuiden osalta, joihin sovelletaan omien varojen vaatimuksia asetuksen (EU) N:o 575/2013 kolmannessa osassa olevan IV osaston 5 luvun nojalla, laitosten on määritettävä maantieteellinen sijaintipaikka kertomalla niiden yhteenlaskettu riskien määrä jäljempänä olevien lukujen välisellä suhdeluvulla:
a)
omien varojen vaatimukset osasalkuille, jotka jaotellaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 kolmannessa osassa olevan IV osaston 5 luvussa säädetyn mallin mukaisesti määritetyn maantieteellisen sijaintipaikan mukaisesti; sekä
b)
a alakohdan nojalla määritettyjen omien varojen vaatimusten summa kaikkien maantieteellisten sijaintipaikkojen osalta.
3. Laitokset, joiden kaupankäyntivarastoon kuuluvien vastuiden kokonaismäärä on enintään kaksi prosenttia niiden yleisten luottovastuiden, kaupankäyntivarastoon kuuluvien vastuiden ja arvopaperistettujen vastuiden kokonaismäärästä, voivat kohdentaa kyseiset vastuut laitoksen kotijäsenvaltioon.
4. Laitosten on laskettava 3 kohdassa tarkoitettu prosenttiosuus vuosittain ja tapauskohtaisesti. Tapauskohtainen laskelma vaaditaan sellaisen tapahtuman ilmetessä, joka vaikuttaa laitoksen rahoitukselliseen tai taloudelliseen tilanteeseen.
4 artikla
Arvopaperistettujen vastuiden maantieteellinen sijaintipaikka
1) Arvopaperistettu vastuu on kohdennettava suojattavien vastuiden vastapuolen sijaintipaikkaan.
2) Jos tietyn arvopaperistetun vastuun suojattavien vastuiden vastapuolelle voidaan osoittaa useampi kuin yksi sijaintipaikka, kyseinen vastuu voidaan kohdentaa sen suojattavien vastuiden vastapuolen sijaintipaikkaan, jolla on suurin osuus suojattavista arvopaperistetuista vastuista.
3) Arvopaperistetut vastuut, joiden osalta ei ole saatavilla tietoja suojattavista arvopaperistetuista vastuista, voidaan kohdentaa laitoksen kotijäsenvaltioon, jos laitos ei ilman kohtuutonta vaivaa tietojen saamiseksi kykene määrittämään suojattavien vastuiden vastapuolta saatavilla olevien sisäisten tai ulkoisten tietojen perusteella.
5 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 4 päivänä kesäkuuta 2014.