ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 625/2014 НА КОМИСИЯТА
от 13 март 2014 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета чрез приемане на регулаторни технически стандарти, с които се уточняват изискванията за инвеститор, спонсор, първоначални кредитори и институции инициатори във връзка с експозиции към прехвърлен кредитен риск
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (1), и по-специално член 410, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
Запазването на икономически интерес има за цел съгласуване на интересите между страните, които съответно прехвърлят и поемат кредитен риск във връзка със секюритизираните експозиции. Когато даден субект секюритизира собствените си задължения, съгласуването на интереси става автоматично, без значение дали крайният длъжник обезпечава своя дълг. Когато е ясно, че инициаторът задържа кредитния риск, не е необходимо той да запазва интерес, тъй като това не би подобрило съществуващото положение.
(2)
Целесъобразно е да бъдат уточнени обстоятелствата, при които се смята, че възниква експозиция към прехвърлен кредитен риск за някои специфични случаи, в които институциите, които не действат като инициатори, спонсори или първоначални кредитори, може да се окажат изложени на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция, включително когато институциите действат като контрагент по дериватен инструмент на секюритизационната сделка, като хеджиращ контрагент по секюритизационната сделка, като доставчик на ликвидно улеснение по сделката, както и когато институциите притежават секюритизиращи позиции в търговския портфейл в контекста на дейност по поддържане на пазара.
(3)
При сделките по пресекюритизация възниква прехвърляне на кредитния риск при първата секюритизация на активи и при второто „преопаковане“ на сделката. Двете нива на сделката и съответните два случая на прехвърляне на кредитен риск са независими по отношение на изискванията, изложени в настоящия регламент. Запазването на нетния икономически интерес и комплексната проверка следва да бъдат подсигурени на всяко ниво на сделката от институциите, които ще бъдат изложени на прехвърлен кредитен риск на съответното ниво. Следователно, ако институцията придобива експозиция само на второто ниво на сделката (при „преопаковането“), изискванията, отнасящи се до запазване на нетен икономически интерес и до комплексната проверка, се прилагат за тази институция само по отношение на второто ниво на сделката. В рамките на една и съща сделка за пресекюритизация институциите, които са придобили експозиция на първото ниво на секюритизацията на активи, следва да спазват изискванията за запазване на икономическия интерес и за комплексна проверка по отношение на първото ниво на секюритизацията на сделката.
(4)
Целесъобразно е по-подробно да се конкретизират следните аспекти: прилагането на задължението за запазване на икономически интерес, включително спазване на задължението при наличието на множество инициатори, спонсори или първоначални кредитори; подробностите относно различните варианти на запазване; начинът на измерване на изискването за запазване при инициирането, а също и текущо; начинът на прилагане на изключения.
(5)
В член 405, параграф 1, букви а)-д) от Регламент (ЕС) № 575/2013 са представени различни варианти, при които изискването за запазване на интерес се смята за изпълнено. Настоящият регламент изяснява подробно начините за съобразяване с всеки от тези варианти.
(6)
Запазването на интерес може да се постигне чрез синтетична или условна форма на запазване, при условие че тези методи са напълно съобразени с един от възможните варианти, посочени в член 405, параграф 1, букви а)-д) от Регламент (ЕС) № 575/2013, към които може да бъде приравнена синтетичната или условната форма на запазване, и при условие че е подсигурено спазването на изискванията за оповестяване.
(7)
Забранява се хеджирането на запазения икономически интерес или неговата продажба, когато тези техники накърняват изискването за запазване, което означава, че те могат да бъдат разрешени, когато не подсигуряват на запазващото икономически интерес лице хеджиране срещу кредитен риск - нито на запазените секюритизиращи позиции, нито на запазените експозиции.
(8)
С цел да се подсигури текущо поддържане на нетен икономически интерес институциите следва да гарантират, че в секюритизационната структура липсват вградени механизми, чрез които минималното изискване за запазване на икономически интерес при инициирането непременно ще намалее по-бързо от прехвърления интерес. Също така не следва да се дава приоритет на запазения интерес по отношение на паричните потоци с цел преференциално извличане на ползи от частично или пълно погасяване, така че той да падне под 5 % от текущата номинална стойност на продадените траншове или секюритизираните експозиции. Освен това кредитната подкрепа, предоставена на институцията, поемаща експозиция към секюритизираща позиция, не следва да намалява непропорционално спрямо равнището на погасяване на базисните експозиции.
(9)
Институциите следва да могат да използват финансови модели, разработени от трети страни, различни от агенции за външна кредитна оценка (АВКО), с цел намаляване на административната тежест и разходите за привеждане в съответствие във връзка с изпълнението на задълженията за извършване на комплексна проверка. Институциите следва да използват финансови модели на трети страни само ако преди да инвестират са положили дължимата грижа да проверят точността на съответните допускания и структурирането на моделите, както и да разберат методологията, допусканията и резултатите на тези модели.
(10)
От съществено значение е допълнително да се конкретизира периодичността, с която институциите правят прегледи на съответствието с изискванията за комплексна проверка, начинът, по който да се преценява уместността на използването на различни правила и процедури за търговския и банковия портфейл, начинът на оценяване на съответствието, когато позициите се отнасят до портфейл за корелационно търгуване, както и да се уточнят някои термини от текста на член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013, като например „рискови параметри“ и „структурни елементи“.
(11)
Съгласно член 14, параграф 2, Регламент (ЕС) № 575/2013 установени в трети държави субекти, които са включени в консолидирания отчет в съответствие с член 18 от Регламент (ЕС) № 575/2013, но не попадат пряко в обхвата на прилагане на допълнителните рискови тегла, следва да не бъдат считани за нарушаващи член 405 от Регламент (ЕС) № 575/2013 при ограничени обстоятелства, като например във връзка с експозиции, държани в търговския портфейл за целите на дейност по поддържане на пазара. Не следва да се смята, че институциите нарушават този член, когато всички подобни експозиции или позиции в търговския портфейл не са съществени и не представляват непропорционално голям дял от търговията, при условие че е налице пълно разбиране относно експозициите или позициите и че се изпълняват подходящи и съизмерими формални правила и процедури спрямо общия рисков профил на съответния субект и на групата.
(12)
За ефективната комплексна проверка на секюритизиращите позиции е необходимо първоначално и текущо предоставяне на информация на инвеститорите относно степента на поетия ангажимент за запазване на икономически интерес и относно данните от съществено значение, включително за кредитното качество и показателите на базисната експозиция. Оповестените данни следва да включват подробни сведения за идентификационните данни на запазващото нетен икономически интерес лице, за избрания вариант за запазване на икономически интерес, както и относно първоначално предвидения и текущия ангажимент за запазване на икономически интерес. Когато са приложими изключенията, предвидени в член 405, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, секюритизираните експозиции следва да бъдат изрично оповестени, когато не се прилага изискването за запазване, както и причината то да не бъде прилагано.
(13)
Настоящият регламент се основава на проектите за регулаторни технически стандарти, представени от Европейския надзорен орган (Европейския банков орган) на Комисията.
(14)
Европейският надзорен орган (Европейският банков орган) проведе открити обществени консултации по тези проекти на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от Групата на участниците от банковия сектор, създадена по член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (2),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ЕКСПОЗИЦИЯ КЪМ РИСКА ВЪВ ВРЪЗКА СЪС СЕКЮРИТИЗАЦИЯ
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„запазващо лице“ означава субект, действащ като инициатор, спонсор или първоначален кредитор, който запазва нетен икономически интерес в схемата на секюритизация в съответствие с член 405, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
б)
„синтетична форма на запазване“ означава запазване на икономически интерес чрез използването на дериватни инструменти.
в)
„условна форма на запазване“ означава запазване на икономически интерес чрез използване на гаранции, акредитиви и други подобни форми на кредитна подкрепа за осигуряване на незабавно прилагане на запазването.
г)
„вертикален транш“ означава транш, който излага притежателя на транша на кредитния риск по всеки издаден транш на секюритизационната сделка на пропорционален принцип.
ГЛАВА II
ЕКСПОЗИЦИЯ КЪМ КРЕДИТЕН РИСК ВЪВ ВРЪЗКА СЪС СЕКЮРИТИЗИРАЩА ПОЗИЦИЯ
Член 2
Особени случаи на експозиция към кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция
1. Когато дадена институция действа като контрагент по кредитни дериватни инструменти или като контрагент, осигуряващ хеджирането, или като доставчик на ликвидно улеснение по секюритизационна сделка, се счита, че тя остава изложена на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция, когато дериватът, хеджирането или ликвидното улеснение поемат кредитния риск на секюритизираните експозиции или секюритизиращите позиции.
2. За целите на член 405 и член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 когато ликвидното улеснение отговаря на условията, посочени в член 255, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 г., доставчикът на ликвидност не се счита за изложен на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция.
3. Когато става въпрос за пресекюритизация с повече от едно ниво или секюритизация чрез няколко отделни базисни операции, дадена институция може да се счита за изложена на кредитен риск само във връзка с отделната секюритизираща позиция или сделка, към която приема експозиция.
4. Приема се, че институциите не са в нарушение на член 405 от Регламент (ЕС) № 575/2013 в съответствие с член 14, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на консолидирана основа, при положение че са изпълнени следните условия:
а)
субектът, който държи секюритизиращите позиции, е установен в трета държава и е включен в консолидираната група в съответствие с член 18 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
б)
секюритизиращите позиции се държат в търговския портфейл на субекта, посочен в буква а), за целите на дейността по поддържане на пазара;
в)
секюритизиращите позиции не са значими по отношение на общия рисков профил на търговския портфейл на групата, посочен в буква а), и не представляват несъразмерен дял от търговската дейност на групата.
ГЛАВА III
ЗАПАЗВАНЕ НА НЕТЕН ИКОНОМИЧЕСКИ ИНТЕРЕС
Член 3
Лица, запазващи значим нетен икономически интерес
1. Запазеният значим нетен икономически интерес не се разделя между различни видове запазващи лица. Изискването за запазване на значим нетен икономически интерес се удовлетворява в пълна степен от което и да е от следните лица:
а)
инициатора или инициаторите;
б)
спонсора или спонсорите;
в)
първоначалния кредитор или първоначалните кредитори.
2. Ако секюритизираните експозиции са създадени от няколко инициатори, изискването за запазване се удовлетворява от всеки инициатор по отношение на дела от общия размер на секюритизираните експозиции, за които той е инициатор.
3. Ако секюритизираните експозиции са създадени от няколко първоначални кредитори, изискването за запазване се удовлетворява от всеки първоначален кредитор по отношение на дела от общия размер на секюритизираните експозиции, за които той е първоначален кредитор.
4. Чрез дерогация от параграфи 2 и 3, ако секюритизираните експозиции са създадени от няколко инициатори или няколко първоначални кредитори, изискването за запазване може да бъде изпълнено в пълна степен от един инициатор или първоначален кредитор, при условие че е спазено поне едно от следните условия:
а)
инициаторът или първоначалният кредитор е учредил и управлява програмата или схемата за секюритизация;
б)
инициаторът или първоначалният кредитор е учредил програмата или схемата за секюритизация и е допринесъл за над 50 % от общия размер на секюритизираните експозиции.
5. Ако секюритизираните експозиции са спонсорирани от няколко спонсори, изискването за запазване следва да бъде изпълнено от един от следните участници:
а)
спонсорът, чийто икономически интерес е най-добре съгласуван с инвеститорите, както е договорено със съответните спонсори въз основа на обективни критерии, включително структурата на таксите, участието в учредяването и управлението на програмата или схемата за секюритизация и изложеността на кредитен риск във връзка със секюритизиращите позиции;
б)
от всеки спонсор - пропорционално в зависимост от броя на спонсорите.
Член 4
Изпълнение на изискването за запазване чрез синтетична или условна форма на запазване
1. Изискването за запазване може да бъде изпълнено по начин, еквивалентен на един от вариантите, предвидени в член 405, параграф 1, алинея втора от Регламент (ЕС) № 575/2013, чрез синтетична или условна форма на запазване, когато са изпълнени следните условия:
а)
запазената сума е най-малко равностойна на изискването по варианта, към който може да бъде приравнена синтетичната или условната форма на запазване;
б)
запазващото лице изрично е оповестило, че ще запази постоянен значим нетен икономически интерес в това отношение, включително подробности относно формата на запазване, използваната методология при неговото определяне, както и неговата еквивалентност на един от посочените варианти.
2. Когато субект, различен от кредитна институция, както е определена в член 4, параграф 1, подточка 1) от Регламент (ЕС) № 575/2013, действа като запазващо лице посредством синтетична или условна форма на запазване, запазеният на синтетична или условна база интерес следва да бъде напълно обезпечен с парични средства и държан отделно като „средства, които принадлежат на клиенти“, съобразно член 13, параграф 8 от Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3).
Член 5
Вариант на запазване а): пропорционално запазване на интерес във всеки от продадените или прехвърлени на инвеститори траншове
1. Посоченото в член 405, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 575/2013 запазване на поне 5 % от номиналната стойност на всеки от продадените или прехвърлени траншове може да бъде постигнато също така посредством:
а)
запазване на най-малко 5 % от номиналната стойност на всяка от секюритизираните експозиции, при условие че кредитният риск на такива експозиции е от същия ранг или е подчинен на секюритизирания за същите експозиции кредитен риск. В случай на револвираща секюритизация, както е определена в член 242, параграф 13 от Регламент (ЕС) № 575/2013, това може да стане чрез запазване на интереса на инициатора, като се приема, че неговият интерес е възлизал на поне 5 % от номиналната стойност на всяка от секюритизираните експозиции и е бил от същия ранг или е бил подчинен на секюритизирания за същите експозиции кредитен риск;
б)
предоставянето в контекста на програма за търговски книжа, обезпечени с активи, на ликвидно улеснение, което може да бъде от най-висок ранг в договорния план за разпределение на загубите, когато са изпълнени следните условия:
i)
ликвидното улеснение обхваща 100 % от кредитния риск на секюритизираните експозиции;
ii)
ликвидното улеснение покрива кредитния риск за периода, през който запазващото лице е длъжно да поддържа икономически интерес посредством такова ликвидно улеснение за съответната секюритизираща позиция;
iii)
ликвидното улеснение се предоставя от инициатора, спонсора или първоначалния кредитор в секюритизационната сделка;
iv)
институцията, която придобива експозиция към подобна секюритизация, е получила достъп до съответната информация, позволяваща проверка на спазването на точки i), ii) и iii).
в)
Запазване на вертикален транш, който е с номинална стойност от поне 5 % от общата номинална стойност на всички емитирани траншове на дългови ценни книжа.
Член 6
Вариант на запазване б): запазване на интереса на инициатора за револвиращите експозиции
Запазването, посочено като вариант в член 405, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, може да бъде постигнато чрез запазване на най-малко 5 % от номиналната стойност на всяка от секюритизираните експозиции, при условие че запазеният кредитен риск по тези експозиции е от същия ранг или е подчинен на секюритизирания за същите експозиции кредитен риск.
Член 7
Вариант на запазване в): запазване на случайно избрани експозиции
1. Групата от най-малко 100 потенциално секюритизирани експозиции, от която са запазени и секюритизирани случайно избрани експозиции, посочени в член 405, параграф 1, буква в), втора алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, е достатъчно разнообразна, за да се избегне прекомерното концентриране на запазения интерес. При подготовката на процеса на подбор запазващото лице взема под внимание подходящи количествени и качествени показатели, за да се гарантира, че разграничението между запазените и секюритизираните експозиции е действително на случаен принцип. Ако е уместно, при подбора на експозициите запазващото лице на случайно избрани експозиции взема под внимание показатели като дата на емисия, продукт, география, дата на иницииране, падеж, съотношение между заем и стойност, вид собственост, промишлен отрасъл и остатък за изплащане.
2. Запазващото лице не определя различни отделни експозиции като запазени експозиции в различни моменти, освен ако това е необходимо за изпълнение на изискване за запазване по отношение на секюритизация, при която секюритизираните експозиции варират във времето - поради нови експозиции, които са добавени към секюритизацията, или поради промяна в нивото на отделните секюритизирани експозиции.
Член 8
Вариант на запазване г): запазване на транша за първа загуба
1. Запазването на транша за първа загуба в съответствие с член 405, параграф 1, буква г), втората алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013 се извършва от балансови или задбалансови позиции и може също така да бъде реализирано чрез някоя от следните възможности:
а)
предоставяне на условна форма на запазването, както е посочено в член 1, параграф 1, буква в), или на ликвидно улеснение в контекста на програмата за търговски книжа, обезпечени с активи, което отговаря на следните критерии:
i)
покрива най-малко 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции;
ii)
представлява първа загубена позиция във връзка със секюритизацията;
iii)
покрива кредитния иск за целия период на задължението за запазване;
iv)
предоставя се от инициатора, спонсора или първоначалния кредитор в секюритизацията;
v)
институцията, която придобива експозиция към подобна секюритизация, е получила достъп до съответната информация, позволяваща проверка на спазването на точки i), ii), iii) и iv).
б)
свръхобезпечение - като форма на кредитно подобрение, ако това свръхобезпечение играе ролята на запазване за „първа загуба“ на най-малко 5 % от номиналната стойност на траншовете, емитирани по схемата за секюритизация.
2. Когато траншът за първа загуба надвишава 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции, запазващото лице има възможност да запази само част от такъв транш за първа загуба, когато тази част се равнява на поне 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции.
3. Във връзка с изпълнението на изискването за запазване на риска на равнище схема за секюритизация институциите вземат предвид съществуването на базисни сделки, в които инициаторите или първоначалните кредитори запазват експозиция за първа загуба на конкретното равнище на сделката.
Член 9
Вариант на запазване д): запазване на първа загуба във всяка секюритизирана експозиция
1. Запазването на експозицията за първа загуба на равнището на всяка секюритизирана експозиция в съответствие с член 405, параграф 1, буква д), втората алинея се прилага по такъв начин, че запазеният кредитен риск е винаги подчинен на кредитния риск, който е бил секюритизиран във връзка със същите тези експозиции.
2. Запазването по параграф 1 може да бъде реализирано чрез продажбата при дисконтирана стойност на базисните експозиции от инициатора или първоначалния кредитор, като размерът на отстъпката е поне 5 % от номиналната стойност на всяка експозиция, а сумата на продажбата при дисконтирана стойност подлежи на възстановяване само на инициатора или първоначалния кредитор, когато не е компенсирана от загуби, свързани с кредитния риск по секюритизираните експозиции.
Член 10
Измерване на равнището на запазване
1. При измерване на равнището на запазване на нетен икономически интерес се прилагат следните критерии:
а)
за момент на възникване се счита моментът, в който експозициите за били секюритизирани за първи път;
б)
изчисляването на равнището на запазване се основава на номиналните стойности, а цената на придобиване на активите не се взема под внимание;
в)
„допълнителният спред“, както е определен в член 242, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, не се взема под внимание, когато се оценява нетният икономически интерес на запазващото нетен икономически интерес лице;
г)
Същият вариант на запазване и същата методология се използват за изчисляване на нетния икономически интерес за периода на действие на секюритизационната сделка, освен ако извънредни обстоятелства налагат промяна и тази промяна не се използва като средство за намаляване на размера на запазения интерес.
2. В допълнение към критериите, посочени в параграф 1, при условие че липсва вграден механизъм, чрез който запазеният интерес при инициирането да намалява по-бързо от прехвърления интерес, изпълнението на изискването за запазване не се счита за засегнато от намалението на размера на запазения интерес чрез разпределяне на парични потоци или чрез разпределение на загуби, които всъщност намаляват равнището на запазване с течение на времето. От запазващото лице не се изисква постоянно възстановяване или коригиране на запазения интерес до поне 5 % при реализиране на загуби по негови експозиции или при тяхното разпределяне по неговата запазена позиция.
Член 11
Измерване на запазването за неусвоените суми в експозиции под формата на кредитни улеснения
Изчисляването на нетния икономически интерес, който трябва да бъде запазен за кредитни улеснения, включително кредитни карти, се основава единствено на вече усвоените, реализирани или получени суми и се коригира в съответствие с промените в тези суми.
Член 12
Забрана за хеджиране или продажба на запазен интерес
1. Задължението, посочено в член 405, параграф 1, трета алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, запазеният нетен икономически интерес да не бъде подлаган на редуциране на кредитния риск, поемане на къси позиции, други действия по хеджиране или продажба се прилага, като се има предвид целта на изискването за запазване и като се взема под внимание икономическата същност на сделката. Хеджирането на нетния икономически интерес не се счита за хеджиране за целите на член 405, параграф 1, трета алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013 и може да бъде съответно разрешено само ако запазващото лице не е хеджирано срещу кредитен риск на запазените секюритизиращи позиции или запазените експозиции.
2. Запазващото лице може да използва всякакви запазени експозиции или секюритизиращи позиции за обезпечаване на финансиране, при условие че тази употреба не прехвърля кредитния риск по тези запазени секюритизирани експозиции или секюритизиращи позиции към трета страна.
Член 13
Изключения от член 405, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 575/2013
Посочените в член 405, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 сделки обхващат секюритизиращите позиции в портфейла за корелационно търгуване, които са референтни инструменти, удовлетворяващи критерия по член 338, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, или са допустими за включване в портфейла за корелационно търгуване.
Член 14
Запазване на консолидирана основа
Институция, която отговаря на изискването за запазване на основата на консолидираното състояние на съответната кредитна институция майка от ЕС, на финансовия холдинг от ЕС или на смесения финансов холдинг от ЕС в съответствие с член 405, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013, в случай че запазващото лице вече не е включено в обхвата на надзора на консолидирана основа, гарантира, че един или повече от останалите субекти, включени в обхвата на надзора на консолидирана основа, предполага експозиция към секюритизацията, за да се гарантира непрекъснато изпълнение на изискването.
ГЛАВА IV
ИЗИСКВАНИЯ ЗА КОМПЛЕКСНА ПРОВЕРКА ЗА ИНСТИТУЦИИТЕ, КОИТО ПРИЕМАТ ЕКСПОЗИЦИЯ КЪМ СЕКЮРИТИЗИРАЩА ПОЗИЦИЯ
Член 15
Възлагане на дейности на външни изпълнители и други общи съображения
1. Когато липсва информация за конкретните експозиции, които ще бъдат секюритизирани, в това число за експозициите, натрупани преди тяхната секюритизация, или когато те могат да бъдат заменени в съществуваща револвираща секюритизация, институцията се счита за изпълнила задълженията си за комплексна проверка по член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 за всяка от секюритизиращите си позиции на основата на съответните критерии за допустимост за тези експозиции.
2. При възлагането на външни изпълнители на определени задачи в процеса на изпълнение на задълженията, установени в член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013, включително водене на регистри, институциите, които придобиват изложеност към риск във връзка със секюритизация, запазват пълен контрол върху този процес.
Член 16
Уточняване на рисковите параметри и структурните елементи
1. Рисковите параметри на отделната секюритизираща позиция, посочени в член 406, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, включват следните най-подходящи и съществени параметри:
а)
ранг на транша;
б)
профил на паричния поток;
в)
съществуващ рейтинг;
г)
предишни резултати от подобни траншове;
д)
задължения, свързани с траншове, включени в документацията по секюритизацията;
е)
кредитно подобрение.
2. Рисковите параметри на експозициите, свързани със секюритизиращата позиция по член 406, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 575/2013, включват най-подходящите и съществени параметри, като например показателите по член 406, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 във връзка с експозиции по жилищни ипотечни заеми. Институциите определят подходящи и съпоставими инструменти за анализ на рисковите характеристики на други класове активи.
3. Допълнителните структурни елементи, както е посочено в член 406, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕС) № 575/2013, включват дериватни инструменти, обезпечения, акредитиви и други подобни форми на кредитна подкрепа.
Член 17
Периодичност на прегледа
Институциите правят най-малко веднъж годишно преглед на съответствието си с член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 след придобиване на експозиция към секюритизираща позиция и по-често - веднага след като институциите научат за нарушение на задълженията, включени в документацията за секюритизацията, или за съществена промяна в някой от следните аспекти:
а)
структурните елементи, които могат значително да повлияят върху резултатите на секюритизиращата позиция;
б)
рисковите параметри на секюритизиращите позиции и на базисните експозиции.
Член 18
Стрес тестове
1. Стрес тестовете по член 406, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013 включват всички съответни секюритизиращи позиции и са част от стратегиите и процедурите за стрес тестове, които институциите извършват в съответствие с процедурата за оценка на вътрешната капиталова адекватност, посочена в член 73 от Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (4).
2. С цел изпълнение на изискванията за стрес тестовете, посочени в член 406, параграф 1, втората алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, институциите могат да използват съпоставими финансови модели, разработени от трети страни, в допълнение към разработените от АВКО, при условие че при поискване могат да докажат, че преди инвестицията са положили дължимата грижа с цел да проверят точността на съответните допускания и структурирането на моделите, както и да разберат методологията, допусканията и резултатите.
3. При провеждането на стрес тестовете, посочени в член 406, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, в рамките на програмата за търговски книжа, обезпечени с активи съгласно 242, подточка 9) от Регламент (ЕС) № 575/2013, която е подкрепена от ликвидно улеснение, покриващо в пълна степен кредитния риск на секюритизираните експозиции, институциите могат да направят стрес тестове по-скоро във връзка с кредитоспособността на доставчика на ликвидното улеснение, отколкото по отношение на секюритизираните експозиции.
Член 19
Експозиции в търговския портфейл и банковия портфейл
1. Поддържането на секюритизираща позиция съответно в търговския или банковия портфейл само по себе си не представлява достатъчно основание за прилагането на различни правила и процедури или различна интензивност на прегледа в изпълнение на задължението за комплексна проверка по член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013. При определяне на това, дали да се прилагат различни правила и процедури или различна интензивност на прегледа, под внимание се вземат всички значими фактори, оказващи съществено въздействие върху рисковия профил на всеки от портфейлите и на съответните секюритизиращи позиции, включително размера на позициите, въздействието върху капиталовата база на институцията при неблагоприятни обстоятелства, както и концентрацията на риск в една конкретна сделка, емитент или клас активи.
2. Институциите гарантират, че всяко съществено изменение, задълбочаващо рисковия профил на секюритизиращите позиции в техния търговски и банков портфейл, се отразява чрез съответните промени в техните процедури за комплексна проверка по отношение на тези секюритизиращи позиции. В тази връзка в своите формални правила и процедури за търговския и банковия портфейл институциите определят обстоятелствата, които може да доведат до преглед на задълженията във връзка с комплексната проверка.
Член 20
Позиции в портфейла за корелационно търгуване
Член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 се смята за спазен, когато са изпълнени следните условия:
а)
секюритизиращите позиции или са държани в портфейла за корелационно търгуване и са референтни инструменти по член 338, параграф 1, буква б) от посочения регламент, или отговарят на изискванията за включване в портфейла за корелационно търгуване;
б)
институцията се съобразява с член 377 от посочения регламент, що се отнася до изчисляването на изискванията за собствените средства във връзка с нейния портфейл за корелационно търгуване;
в)
подходът на институцията за изчисляване на собствените средства във връзка с търговския портфейл води до всеобхватно и задълбочено познаване на рисковия профил на нейната инвестиция в секюритизиращи позиции;
г)
институцията е приложила формални правила и процедури, подходящи за портфейла за корелационно търгуване и съизмерими с рисовия профил на нейните инвестиции в съответните секюритизирани позиции, за анализиране и съхранение на съответната информация, посочена в член 406, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
ГЛАВА V
ИЗИСКВАНИЯ ЗА ИНИЦИАТОРИТЕ, СПОНСОРИТЕ И ПЪРВОНАЧАЛНИТЕ КРЕДИТОРИ
Член 21
Политики за кредитиране
1. Изпълнението на задължението по член 408 от Регламент (ЕС) № 575/2013 от страна на институциите инициатори или спонсори не предполага включването на типове заемополучатели и кредитни продукти, които са едни и същи за секюритизираните и несекюритизираните експозиции.
2. Когато институциите спонсори и инициатори не са били ангажирани в първоначалното отпускане на кредити за експозициите, които ще бъдат секюритизирани, или не са активни в отпускането на кредити за специфични видове експозиции, които ще бъдат секюритизирани, тези институции получават цялата необходима информация, за да се прецени дали критериите, приложени към кредитирането на тези експозиции, са също толкова надеждни и точни, както критериите, приложими към несекюритизирани експозиции.
Член 22
Оповестяване на равнището на поетото задължение за поддържане на нетен икономически интерес
1. В съответствие с член 409 от Регламент (ЕС) № 575/2013 запазващото лице предоставя на инвеститорите най-малко следната информация относно равнището на задължението си за поддържане на нетен икономически интерес в схемата на секюритизация:
а)
потвърждение за идентификационните данни на запазващото лице и за това, дали то е в ролята на инициатор, спонсор или първоначален кредитор;
б)
дали във връзка със запазването на нетен икономически интерес са приложени възможностите, предвидени в член 405, параграф 1, втората алинея, букви а), б), в), г) или д) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
в)
всяка промяна във възможностите за запазване на нетен икономически интерес, както е посочено в буква б), в съответствие с член 10, параграф 1, буква г);
г)
потвърждение за равнището на запазване при иницииране и за задължението за запазване на текуща основа, което се отнася само до продължаване на изпълнението на първоначалното задължение и не изисква данни относно текущата номинална или пазарна стойност или относно каквито и да било обезценки или намаления на стойността на запазения интерес.
2. Когато изключенията по член 405, параграф 3 или параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 са приложими към сделка по секюритизация, институциите, действащи като инициатор, спонсор или първоначален кредитор, оповестяват информация относно приложимото изключение за инвеститорите.
3. Информацията, посочена в параграфи 1 и 2, се документира по подходящ начин и се оповестява публично, освен при двустранни или частни сделки, при които непубличното оповестяване се счита за достатъчно от страните. Включването на декларация за задължение за запазване в проспекта за ценни книжа, емитирани като част от програмата за секюритизация, се разглежда като подходящо средство за изпълнение на изискването.
4. Оповестената информация се потвърждава също така след инициирането със същата периодичност, както периодичността на отчитане на сделката, най-малко веднъж годишно и при което и да е от следните обстоятелства:
а)
при нарушаване на задължение за запазване по член 405, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
б)
при съществена промяна в резултатите на секюритизиращата позиция или рисковите параметри на секютиризацията, или базисните експозиции;
в)
при нарушение на задълженията, включени в документацията по секюритизацията.
Член 23
Оповестяване на данни от съществено значение
1. Инициаторите, спонсорите и първоначалните кредитори гарантират, че данните от съществено значение в съответствие с член 409 от Регламент (ЕС) № 575/2013 са лесно достъпни за инвеститорите, без да се налагат прекомерни административни тежести.
2. Подходящото оповестяване по член 409 от Регламент (ЕС) № 575/2013 се извършва най-малко веднъж годишно и при следните обстоятелства:
а)
когато се променят съществено резултатите на секюритизиращата позиция или рисковите параметри на секютиризацията, или базисните експозиции;
б)
при нарушение на задълженията, включени в документацията по секюритизацията;
в)
За да може да се приеме, че данните са от съществено значение по отношение на отделните базисни експозиции, в общия случай те се предоставят за всеки кредит поотделно, като в някои случаи се допуска и предоставяне на данните на агрегирана основа. При оценката на това, дали обобщената информация е достатъчна, се вземат под внимание различни фактори, сред които нееднородността на базисния пул и дали управлението на експозициите в такъв пул се основава на самия пул или се извършва на базата на всеки отделен заем.
3. Изискването за оповестяване е подчинено на всякакви други правни или регулаторни изисквания, приложими към запазващото нетен икономически интерес лице.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 24
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 13 март 2014 година.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 625/2014,
annettu 13 päivänä maaliskuuta 2014,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 täydentämisestä teknisillä sääntelystandardeilla, joissa täsmennetään sijoittajia, järjestäjiä, alkuperäisiä luotonantajia ja alullepanevia laitoksia koskevia vaatimuksia siirrettyyn luottoriskiin liittyvien vastuiden osalta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (1) ja erityisesti sen 410 artiklan 2 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Taloudellisen osuuden säilyttämisellä pyritään sovittamaan yhteen niiden osapuolten edut, jotka siirtävät tai ottavat arvopaperistettujen vastuiden luottoriskin. Kun yhteisö arvopaperistaa omat velkansa, etujen yhteensovittaminen toteutuu automaattisesti riippumatta siitä, hankkiiko lopullinen vastapuoli velalleen vakuuden. Jos on selvää, että luottoriski säilyy alullepanijalla, alullepanijan ei ole tarpeen säilyttää taloudellista osuutta, koska se ei parantaisi vallitsevaa tilannetta.
(2)
On tarkoituksenmukaista selventää, milloin siirretylle luottoriskille altistumisen katsotaan tapahtuvan tietyissä erityistapauksissa, joissa laitokset, jotka eivät toimi alullepanijana, järjestäjänä tai alkuperäisenä luotonantajana, voivat ottaa vastuun arvopaperistamisposition luottoriskistä, mukaan luettuina tapaukset, joissa laitokset ovat vastapuolena arvopaperistamistransaktioon liittyvässä johdannaissopimuksessa, suojaussopimuksen vastapuolena arvopaperistamistransaktiossa sekä transaktiossa likviditeettisopimuksen tarjoajana ja joissa laitokset pitävät arvopaperistamispositioita kaupankäyntivarastossa markkinatakaustoimien yhteydessä.
(3)
Uudelleenarvopaperistamistransaktioissa luottoriskin siirto tapahtuu omaisuuserien ensimmäisen arvopaperistamisen tasolla ja transaktion toisella, ”niputetulla” tasolla. Nämä kaksi transaktion tasoa ja niitä vastaavat kaksi luottoriskin siirtotilannetta ovat tässä asetuksessa säädettyjen vaatimusten näkökulmasta katsottuna erillisiä toisistaan. Nettomääräisen taloudellisen osuuden säilyttäminen ja asianmukainen huolellisuus olisi varmistettava kummallakin transaktion tasolla niiden laitosten toimesta, jotka kullakin tasolla ottavat vastuun siirretystä luottoriskistä. Näin ollen, jos laitos ottaa vastuun vain transaktion toisesta, ”niputetusta” tasosta, vaatimuksia, jotka liittyvät nettomääräisen taloudellisen osuuden säilyttämiseen ja asianmukaiseen huolellisuuteen, sovelletaan kyseiseen laitokseen vain transaktion toisella tasolla. Sen sijaan niiden laitosten, jotka ovat tässä uudelleenarvopaperistamistransaktiossa ottaneet vastuun omaisuuserien arvopaperistamisen ensimmäisestä tasosta, olisi noudatettava transaktiossa säilyttämistä ja asianmukaista huolellisuutta koskevia vaatimuksia arvopaperistamisen ensimmäisellä tasolla.
(4)
On tarkoituksenmukaista määrittää tarkemmin, miten säilyttämissitoumusta on sovellettava, mukaan luettuna tapa, jolla vaatimustenmukaisuus toteutetaan, kun alullepanijoita, järjestäjiä tai alkuperäisiä luotonantajia on useita, sekä tarkentaa yksityiskohtia, jotka koskevat eri säilyttämisvaihtoehtoja, säilyttämisvaatimuksen mittausta alullepanohetkenä ja jatkuvasti sen jälkeen sekä vapautusten soveltamista.
(5)
Asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan a-e alakohdassa säädetään eri vaihtoehdoista, joita noudattamalla taloudellisen osuuden säilyttämisvaatimus voidaan täyttää. Tässä asetuksessa tarkennetaan, millä tavoin kutakin näistä vaihtoehdoista voidaan noudattaa.
(6)
Taloudellisen osuuden säilyttäminen voidaan toteuttaa käyttämällä synteettistä tai ehdollista säilyttämismuotoa edellyttäen, että näissä menetelmissä noudatetaan kaikilta osin yhtä asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan a-e alakohdassa säädettyä vaihtoehtoa, jota synteettisen tai ehdollisen säilyttämismuodon voidaan katsoa vastaavan, ja että tiedonantovaatimusten noudattaminen voidaan varmistaa.
(7)
Säilytettävän osuuden suojaaminen tai myyminen on kiellettyä sikäli kuin tällaiset tekniikat heikentävät säilyttämisvaatimuksen tarkoitusta, mikä tarkoittaa sitä, että nämä tekniikat voidaan sallia silloin, kun ne eivät suojaa säilyttäjää säilytettävien arvopaperistamispositioiden tai säilytettävien vastuiden luottoriskiltä.
(8)
Sen varmistamiseksi, että nettomääräinen taloudellinen osuus säilytetään jatkuvasti, laitosten olisi huolehdittava siitä, että arvopaperistamisen rakenteessa ei piile minkäänlaista mekanismia, jonka kautta alullepanohetken vähimmäissäilyttämisvaatimus pienenisi väistämättä siirrettyä osuutta nopeammin. Säilytettävää osuutta ei saisi vastaavasti asettaa rahavirtoihin nähden ensisijaiseen asemaan niin, että sen takaisinmaksu tai jaksotus johtaisi suhteettomiin hyötyihin samalla, kun osuus laskisi myytyjen etuoikeusluokkien tai arvopaperistettujen vastuiden 5 prosentin jatkuvan nimellisarvon alapuolelle. Tämän lisäksi arvopaperistamispositiosta vastuun ottavalle laitokselle tarjottava luottotuki ei saisi laskea suhteettomasti arvopaperistettavien vastuiden takaisinmaksunopeuteen nähden.
(9)
Laitosten olisi voitava käyttää sellaisten kolmansien osapuolten laatimia rahoitusmalleja, jotka eivät ole ulkoisia luottoluokituslaitoksia, hallinnollisen taakan ja asianmukaista huolellisuutta koskevien velvoitteiden täyttämisestä aiheutuvien kustannusten pienentämiseksi. Laitosten olisi käytettävä kolmansien osapuolten rahoitusmalleja vain, jos ne ovat ennen sijoitusten tekemistä huolehtineet asianmukaisesti malleihin liittyvien oletusten ja mallien rakenteiden validoimisesta sekä siitä, että ne ymmärtävät tällaisten mallien menetelmän, oletukset ja tulokset.
(10)
On ensiarvoisen tärkeää määrittää tarkemmin, miten usein laitosten olisi tarkistettava, että ne noudattavat asianmukaista huolellisuutta koskevia vaatimuksia, miten olisi arvioitava, onko erilaisten toimintatapojen ja menettelyjen soveltaminen kaupankäyntivarastossa ja varaston ulkopuolella asianmukaista, ja miten olisi arvioitava vaatimustenmukaisuutta, kun on kyse korrelaatiokaupankäyntisalkkuun liittyvistä positioista. Ensiarvoisen tärkeää on selventää myös tiettyjä asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklassa mainittuja termejä, kuten ’riskien ominaispiirteitä’ ja ’rakenteellisia tekijöitä’.
(11)
Asetuksen (EU) N:o 575/2013 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti niiden kolmanteen maahan sijoittautuneiden yhteisöjen, jotka on sisällytetty asetuksen (EU) N:o 575/2013 18 artiklan mukaiseen konsolidointiin mutta jotka eivät kuitenkaan kuulu suoraan ylimääräisten riskipainojen soveltamisalaan, ei katsota tietyissä tarkkaan rajatuissa olosuhteissa, kuten silloin, kun on kyse kaupankäyntivarastossa markkinatakaustoimia varten hallussa pidettävistä vastuista, rikkovan asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklaa. Laitosten ei olisi katsottava rikkovan mainittua artiklaa, kun tällaiset kaupankäyntivaraston vastuut tai positiot eivät ole olennaisia eivätkä ne muodosta suhteettoman suurta osuutta kaupankäyntitoimista, edellyttäen, että vastuista tai positioista on syvällinen käsitys ja että on otettu käyttöön muodolliset toimintatavat ja menettelyt, jotka ovat asianmukaisia ja oikeassa suhteessa kyseisen yhteisön sekä ryhmän kokonaisriskiprofiiliin.
(12)
On välttämätöntä, että sijoittajille annetaan alullepanohetkellä ja jatkuvasti transaktion kuluessa tietoja säilyttämissitoumuksen tasosta sekä kaikista olennaisen tärkeistä seikoista, myös arvopaperistettujen vastuiden luottoluokituksista ja kehityksestä, jotta asianmukainen huolellisuus voisi tosiasiallisesti toteutua arvopaperistamispositioiden osalta. Annettaviin tietoihin olisi kuuluttava yksityiskohtaiset tiedot säilyttäjän henkilöllisyydestä, valitusta säilyttämisvaihtoehdosta sekä alkuperäisestä ja jatkuvasta taloudellisen osuuden säilyttämistä koskevasta sitoumuksesta. Tapauksissa, joissa sovelletaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 3 ja 4 kohdassa säädettyjä vapautuksia, on nimenomaisesti ilmoitettava arvopaperistetut vastuut, joihin säilyttämisvaatimusta ei sovelleta, sekä vapautuksen perustelut.
(13)
Tämä asetus perustuu Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan pankkiviranomaisen) Euroopan komissiolle esittämiin teknisten sääntelystandardien luonnoksiin.
(14)
Euroopan valvontaviranomainen (Euroopan pankkiviranomainen) on järjestänyt avoimia julkisia kuulemisia teknisten sääntelystandardien luonnoksesta, johon tämä asetus perustuu, analysoinut siihen mahdollisesti liittyviä kuluja ja hyötyjä sekä pyytänyt lausunnon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1093/2010 (2) 37 artiklan mukaisesti perustetulta pankkialan osallisryhmältä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
MÄÄRITELMÄT JA VASTUU ARVOPAPERISTAMISEEN LIITTYVÄSTÄ RISKISTÄ
1 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
’säilyttäjällä’ alullepanijana, järjestäjänä tai alkuperäisenä luotonantajana toimivaa yhteisöä, joka asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan mukaisesti säilyttää nettomääräisen taloudellisen osuuden arvopaperistamisesta;
b)
’synteettisellä säilyttämismuodolla’ taloudellisen osuuden säilyttämistä johdannaissopimusten avulla;
c)
’ehdollisella säilyttämismuodolla’ taloudellisen osuuden säilyttämistä takauksien ja maksusitoumusten avulla ja sellaisilla muilla vastaavilla luottotuen muodoilla, joilla varmistetaan säilyttämisvaatimuksen välitön täytäntöönpano;
d)
’vertikaalisella etuoikeusluokalla’ etuoikeusluokkaa, joka altistaa sen haltijan suhteelliselle osuudelle kunkin arvopaperistamistransaktiossa liikkeeseen lasketun etuoikeusluokan luottoriskistä.
II LUKU
VASTUU ARVOPAPERISTAMISPOSITION LUOTTORISKISTÄ
2 artikla
Arvopaperistamisposition luottoriskistä aiheutuvan vastuun erityistapaukset
1. Kun laitos toimii luottojohdannaissopimuksen vastapuolena tai suojausta tarjoavana vastapuolena tai likviditeettisopimuksen tarjoajana arvopaperistamistransaktiossa, sen katsotaan ottavan vastuun arvopaperistamisposition luottoriskistä silloin, kun johdannainen, suojaus tai likviditeettisopimus altistuu arvopaperistettujen vastuiden tai arvopaperistamispositioiden luottoriskille.
2. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 ja 406 artiklaa likviditeetin tarjoajan ei katsota ottavan vastuuta arvopaperistamisposition luottoriskistä silloin, kun likviditeettisopimus täyttää asetuksen (EU) N:o 575/2013 255 artiklan 2 kohdassa määritellyt edellytykset.
3. Sellaisen uudelleenarvopaperistamisen yhteydessä, johon kuuluu useampi kuin yksi taso, tai sellaisen arvopaperistamisen yhteydessä, jonka perustana on lukuisia erillisiä transaktioita, laitoksen katsotaan ottavan vastuun vain sen yksittäisen arvopaperistamisposition tai -transaktion luottoriskistä, josta sillä on vastuu.
4. Laitosten ei katsota rikkovan asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklaa mainitun asetuksen 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti konsolidoinnin tasolla, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
yhteisö, jonka hallussa arvopaperistamispositiot ovat, on sijoittautunut kolmanteen maahan ja se on sisällytetty konsolidointiin asetuksen (EU) N:o 575/2013 18 artiklan mukaisesti;
b)
arvopaperistamispositiot kuuluvat a alakohdassa tarkoitetun yhteisön kaupankäyntivarastoon ja ne on tarkoitettu markkinatakaustoimiin;
c)
arvopaperistamispositiot eivät ole olennaisia a alakohdassa tarkoitetun ryhmän kaupankäyntivaraston kokonaisriskiprofiiliin nähden eivätkä muodosta suhteettoman suurta osuutta ryhmän kaupankäyntitoimista.
III LUKU
NETTOMÄÄRÄISEN TALOUDELLISEN OSUUDEN SÄILYTTÄMINEN
3 artikla
Olennaisen nettomääräisen taloudellisen osuuden säilyttäjät
1. Säilytettävää olennaista nettomääräistä taloudellista osuutta ei saa jakaa erityyppisten säilyttäjien kesken. Jonkin seuraavista tahoista on täytettävä olennaisen nettomääräisen taloudellisen osuuden säilyttämisvaatimus täysimääräisesti:
a)
alullepanija tai useampi alullepanija;
b)
järjestäjä tai useampi järjestäjä;
c)
alkuperäinen luotonantaja tai useampi alkuperäinen luotonantaja.
2. Kun useampi alullepanija on luonut arvopaperistetut vastuut, kunkin alullepanijan on täytettävä säilyttämisvaatimus sen mukaan, kuinka suuren osuuden se on pannut alulle kyseisten arvopaperistettujen vastuiden kokonaismäärästä;
3. Kun useampi alkuperäinen luotonantaja on luonut arvopaperistetut vastuut, kukin alkuperäisen luotonantajan on täytettävä säilyttämisvaatimus sen mukaan, kuinka suuressa osuudessa arvopaperistettujen vastuiden kokonaismäärästä se on alkuperäisenä luotonantajana.
4. Sen estämättä, mitä 2 ja 3 kohdassa säädetään, niistä tapauksista, joissa useampi alullepanija tai useampi alkuperäinen luotonantaja on luonut arvopaperistetut vastuut, yksi yksittäinen alullepanija tai alkuperäinen luotonantaja voi täyttää säilyttämisvaatimuksen täysimääräisesti edellyttäen, että jompikumpi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
a)
alullepanija tai alkuperäinen luotonantaja on perustanut kyseisen ohjelman tai arvopaperistamisjärjestelmän ja hoitaa sitä;
b)
alullepanija tai alkuperäinen luotonantaja on perustanut kyseisen ohjelman tai arvopaperistamisjärjestelmän ja on luonut yli 50 prosenttia arvopaperistettujen vastuiden kokonaismäärästä.
5. Kun useampi järjestäjä on järjestänyt arvopaperistetut vastuut, jommankumman seuraavista on täytettävä säilyttämisvaatimus:
a)
järjestäjä, jonka taloudellinen etu vastaa parhaiten sijoittajien etua, mistä asianomaiset järjestäjät ovat saavuttaneet yksimielisyyden sellaisten objektiivisten kriteereiden perusteella, joihin kuuluvat muun muassa maksurakenteet, osallistuminen ohjelman tai arvopaperistamisjärjestelmän perustamiseen ja hoitoon sekä vastuun ottaminen arvopaperistamisten luottoriskistä;
b)
kukin järjestäjä järjestäjien lukumäärän mukaisessa suhteessa.
4 artikla
Säilyttämisvaatimuksen täyttäminen synteettisen tai ehdollisen säilyttämismuodon avulla
1. Säilyttämisvaatimus voidaan täyttää tavalla, joka vastaa yhtä asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa esitettyä vaihtoehtoa, synteettisen tai ehdollisen säilyttämismuodon avulla, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
säilytettävä määrä on vähintään yhtä suuri kuin siihen vaihtoehtoon kuuluva vaatimus, jota synteettisen tai ehdollisen säilyttämismuodon voidaan katsoa vastaavan;
b)
säilyttäjä on nimenomaisesti ilmoittanut, että se säilyttää jatkuvasti olennaisen nettomääräisen taloudellisen osuuden tällä tavalla, ja ilmoittanut myös yksityiskohtaiset tiedot säilyttämismuodosta, sen määrittämisessä käytettävästä menetelmästä sekä sen vastaavuudesta jonkin mainitun vaihtoehdon kanssa.
2. Kun jokin muu yhteisö kuin asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitettu luottolaitos toimii säilyttäjänä synteettisen tai ehdollisen säilyttämismuodon avulla, synteettisesti tai ehdollisesti säilytettävään osuuteen on kytkeydyttävä täysimääräinen käteisvakuus, ja se on säilytettävä erillään ”asiakkaiden” varoina Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY (3) 13 artiklan 8 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
5 artikla
Säilyttämisvaihtoehto a: suhteellisen osuuden säilyttäminen kustakin myydystä tai sijoittajille siirretystä etuoikeusluokasta
1. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu vähintään 5 prosentin säilyttäminen kunkin myydyn tai siirretyn etuoikeusluokan nimellisarvosta voidaan toteuttaa myös seuraavalla tavalla:
a)
säilyttämällä vähintään 5 prosenttia kunkin arvopaperistetun vastuun nimellisarvosta, jos tällaisten vastuiden luottoriski on etuoikeusasemaltaan sama tai heikompi kuin samojen vastuiden osalta arvopaperistettu luottoriski. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 242 artiklan 13 kohdassa tarkoitetun uudistettavan arvopaperistamisen tapauksessa tämä voidaan toteuttaa säilyttämällä alullepanijan osuus, jos oletetaan, että alullepanijan osuus on vähintään 5 prosenttia kunkin arvopaperistetun vastuun nimellisarvosta ja sen etuoikeusasema on sama tai heikompi kuin sillä luottoriskillä, joka on arvopaperistettu näiden samojen vastuiden osalta;
b)
tarjoamalla ABCP-ohjelman puitteissa likviditeettisopimus, joka voi kuulua arvopaperistamishierarkiassa ylempään etuoikeusluokkaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
i)
likviditeettisopimus kattaa 100 prosenttia arvopaperistettuihin vastuisiin liittyvästä luottoriskistä;
ii)
likviditeettisopimus kattaa luottoriskin niin pitkään kuin säilyttäjän on säilytettävä taloudellinen osuus kyseisistä arvopaperistamispositioista tällaisella likviditeettisopimuksella;
iii)
arvopaperistamistransaktion alullepanija, järjestäjä tai alkuperäinen luotonantaja tarjoaa likviditeettisopimuksen;
iv)
tällaisesta arvopaperistamisesta vastuun ottavalle laitokselle on annettu käyttöön asianmukaiset tiedot, joilla se voi vahvistaa, että i, ii ja iii alakohtaa noudatetaan.
c)
säilyttämällä vertikaalinen etuoikeusluokka, jonka nimellisarvo on vähintään 5 prosenttia kaikkien liikkeeseen laskettujen etuoikeusluokkien kokonaisnimellisarvosta.
6 artikla
Säilyttämisvaihtoehto b: alullepanijan osuuden säilyttäminen uudistettavista vastuista
Asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu säilyttäminen voidaan toteuttaa säilyttämällä vähintään 5 prosenttia kunkin arvopaperistetun vastuun nimellisarvosta, jos tällaisten vastuiden säilytettävä luottoriski on etuoikeusasemaltaan sama tai heikompi kuin samojen vastuiden osalta arvopaperistettu luottoriski.
7 artikla
Säilyttämisvaihtoehto c: satunnaisvalinnalla valittujen vastuiden säilyttäminen
1. Poolin, joka muodostuu vähintään 100 kappaleesta mahdollisesti arvopaperistettuja vastuita ja josta säilytetyt ja arvopaperistetut vastuut valitaan satunnaisvalinnalla asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla, on oltava riittävän hajautettu, jotta vältetään nettomääräisen taloudellisen osuuden liika keskittyminen. Valintaprosessia valmistellessaan säilyttäjän on otettava huomioon asianmukaiset määrälliset ja laadulliset tekijät varmistaakseen sen, että säilytettyjen ja arvopaperistettujen vastuiden erottelu todella tapahtuu satunnaisesti. Valitessaan vastuita on satunnaisvalinnalla valittujen vastuiden säilyttäjän otettava tarvittaessa huomioon sellaiset tekijät kuin aloitusajankohta (vintage), tuote, maantiede, alullepanopäivä, maturiteetti, luototusaste, omaisuuslaji, toimiala ja maksamatta olevat lainaerät.
2. Säilyttäjä ei saa nimetä erilaisia yksittäisiä vastuita säilytettäviksi vastuiksi eri aikoina, jollei tämä ole välttämätöntä säilyttämisvaatimuksen täyttämiseksi silloin, kun on kyse arvopaperistamisesta, jossa arvopaperistetut vastuut vaihtelevat ajan kuluessa joko siitä syystä, että arvopaperistamiseen lisätään uusia vastuita, tai siitä syystä, että yksittäisten arvopaperistettujen vastuiden taso muuttuu.
8 artikla
Säilyttämisvaihtoehto d: suuririskisimmän etuoikeusluokan säilyttäminen
1. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan d alakohdan mukainen suuririskisimmän etuoikeusluokan säilyttäminen on toteutettava joko taseeseen sisältyvillä tai taseen ulkopuolisilla positioilla, mutta se voidaan toteuttaa myös jollakin seuraavista tavoista:
a)
tarjoamalla sellainen 1 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu ehdollinen säilyttämismuoto tai ABCP-ohjelman puitteissa oleva likviditeettisopimus, joka täyttää seuraavat kriteerit:
i)
se kattaa vähintään 5 prosenttia arvopaperistettujen vastuiden nimellisarvosta;
ii)
se muodostaa suuririskisimmän position arvopaperistamisessa;
iii)
se kattaa luottoriskin niin pitkään kuin säilyttämissitoumus on voimassa;
iv)
se on arvopaperistamisen alullepanijan, järjestäjän tai alkuperäisen luotonantajan tarjoama;
v)
tällaisesta arvopaperistamisesta vastuun ottavalle laitokselle on annettu käyttöön asianmukaiset tiedot, joilla se voi todentaa, että i, ii, iii ja iv alakohtaa noudatetaan;
b)
ylimääräisillä vakuuksilla luottotuen muotona, jos tällaiset ylimääräiset vakuudet toimivat ”suuririskisimpänä” säilytettävänä osuutena, joka on vähintään 5 prosenttia arvopaperistamisessa liikkeeseen laskettujen etuoikeusluokkien nimellisarvosta.
2. Jos suuririskisimmän etuoikeusluokan arvo on yli 5 prosenttia arvopaperistettujen vastuiden nimellisarvosta, säilyttäjän on voitava säilyttää tällaisesta suuririskisimmästä etuoikeusluokasta vain jokin osuus, mikäli kyseinen osuus vastaa vähintään 5:tä prosenttia arvopaperistettujen vastuiden nimellisarvosta.
3. Riskinsäilyttämisvaatimuksen täyttämiseksi arvopaperistamisjärjestelmän tasolla laitokset eivät saa ottaa huomioon sellaisten perustana olevien transaktioiden olemassaoloa, joissa alullepanijat tai alkuperäiset luotonantajat säilyttävät suuririskisimmän vastuun yksittäisten transaktioiden tasolla.
9 artikla
Säilyttämisvaihtoehto e: suuririskisimmän vastuun säilyttäminen jokaisesta arvopaperistetusta vastuusta
1. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan e alakohdan mukaista suuririskisimmän vastuun säilyttämistä jokaisen arvopaperistetun vastuun tasolla on sovellettava niin, että säilytettävän luottoriskin etuoikeusasema on aina heikompi kuin näiden samojen vastuiden osalta arvopaperistetun luottoriskin etuoikeusasema.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu säilyttämisvaatimus voidaan täyttää siten, että alullepanija tai alkuperäinen luotonantaja myy perustana olevia vastuita alennettuun hintaan, jos alennuksen määrä on vähintään 5 prosenttia kunkin vastuun nimellisarvosta ja jos alennusmyyntimäärä on hyvitettävissä alullepanijalle tai alkuperäiselle luotonantajalle vain sikäli kuin sillä ei ole katettu luottoriskistä johtuvia arvopaperistettuihin vastuisiin liittyviä tappioita.
10 artikla
Säilyttämisen tason mittaaminen
1. Mitattaessa tasoa, jolla nettomääräinen taloudellinen osuus säilytetään, on sovellettava seuraavia kriteereitä:
a)
alullepanolla tarkoitetaan hetkeä, jolloin vastuut arvopaperistettiin ensimmäisen kerran;
b)
säilyttämisen tason laskenta perustuu nimellisarvoihin, eikä omaisuuserien hankintahintaa saa ottaa huomioon;
c)
asetuksen (EU) N:o 575/2013 242 artiklan 1 kohdassa määriteltyä ’hintaeroa’ ei oteta huomioon säilyttäjän nettomääräisen taloudellisen osuuden mittauksessa;
d)
nettomääräisen taloudellisen osuuden laskennassa on sovellettava samaa säilyttämisvaihtoehtoa ja -menetelmää arvopaperistamistransaktion koko voimassaoloaikana, paitsi jos poikkeukselliset olosuhteet edellyttävät muutosta ja jos tätä muutosta ei käytetä säilytettävän osuuden määrän pienentämiseen.
2. Edellä 1 kohdassa asetettujen kriteerien ohella ja sillä edellytyksellä, ettei ole olemassa piilevää mekanismia, jolla alullepanoajankohtana säilytettävä osuus pienenisi siirrettävää osuutta nopeammin, on katsottava, että säilytettävän osuuden jaksottamisella rahavirtojen kohdentamista tai tappioiden kohdentamista käyttäen ei ole ollut vaikutusta säilyttämisvaatimuksen täyttämiseen niin, että säilyttämisen taso olisi ajan kuluessa tosiasiallisesti laskenut. Säilyttäjältä ei edellytetä säilytettävän osuuden jatkuvaa uudelleen kartuttamista tai tarkistamista vähintään 5 prosentin tasoon, kun tappiot toteutuvat sen vastuista tai kohdistuvat sen säilyttämään positioon.
11 artikla
Säilytettävän osuuden mittaaminen luottojärjestelyn muodossa olevien vastuiden nostamattomien määrien osalta
Säilytettävän nettomääräisen taloudellisen osuuden laskemisen luottojärjestelyiden, mukaan luettuina luottokorttien, osalta on perustuttava ainoastaan jo nostettuihin, toteutuneisiin tai saatuihin määriin, ja sitä on mukautettava määrissä tapahtuvien muutosten mukaan.
12 artikla
Säilytettävän osuuden suojauksen tai myynnin kielto
1. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa olevaa velvoitetta, jolla kielletään soveltamasta säilytettävään nettomääräiseen taloudelliseen osuuteen minkäänlaista luottoriskin vähentämistekniikkaa, lyhyitä positioita tai muita suojauksia sekä myymästä osuutta, on sovellettava siten, että otetaan huomioon sekä säilyttämisvaatimuksen tarkoitus että koko transaktion taloudellinen sisältö. Nettomääräisen taloudellisen osuuden suojaukset, joita ei pidetä suojauksina asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan kolmatta alakohtaa sovellettaessa, voidaan sallia vain silloin, kun ne eivät suojaa säilyttäjää säilytettävien arvopaperistamispositioiden tai säilytettävien vastuiden luottoriskiltä.
2. Säilyttäjä voi käyttää säilytettäviä vastuita tai arvopaperistamispositioita vakuuksina vakuudellista rahoitusta varten, jos säilytettävien vastuiden tai arvopaperistamispositioiden luottoriskiä ei siirretä tällaisessa käytössä kolmannelle osapuolelle.
13 artikla
Asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohtaa koskevat vapautukset
Asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuihin transaktioihin on sisällytettävä sellaiset korrelaatiokaupankäyntisalkun arvopaperistamispositiot, jotka ovat viiteinstrumentteja, jotka täyttävät asetuksen (EU) N:o 575/2013 338 artiklan 1 kohdan b alakohdassa asetetut kriteerit tai jotka voidaan hyväksyä sisällytettäväksi korrelaatiokaupankäyntisalkkuun.
14 artikla
Konsolidoitu säilyttäminen
Laitoksen, joka täyttää säilyttämisvaatimuksen olemalla konsolidoidussa asemassa EU:ssa emoyrityksenä toimivan luottolaitoksen, EU:ssa toimivan rahoitusalan holdingyhtiön tai EU:ssa toimivan rahoitusalan sekaholdingyhtiön kanssa asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 2 kohdan mukaisesti, on varmistettava siinä tapauksessa, että säilyttäjä poistuu ryhmästä, että yksi taikka useampi konsolidoidun valvonnan soveltamisalaan kuuluvista jäljellä olevista yhteisöistä ottaa vastuun arvopaperistamisesta sen varmistamiseksi, että vaatimus täytetään jatkuvasti.
IV LUKU
SELLAISILLE LAITOKSILLE ASETETTAVAT ASIANMUKAISTA HUOLELLISUUTTA KOSKEVAT VAATIMUKSET, JOTKA OTTAVAT VASTUUN ARVOPAPERISTAMISPOSITIOSTA
15 artikla
Ulkoistaminen ja muita yleisiä huomioita
1. Jos arvopaperistettavista vastuista ei ole käytettävissä tietoja esimerkiksi siinä tapauksessa, että vastuut karttuvat ennen niiden arvopaperistamista tai tietoja ei ole saatavissa siitä, voidaanko vastuut korvata olemassa olevalla uusiutuvalla arvopaperistamisella, laitoksen on täytettävä asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklassa tarkoitetut asianmukaista huolellisuutta koskevat velvoitteensa kunkin yksittäisen arvopaperistamispositionsa osalta tällaisiin vastuisiin sovellettavien hyväksyttävyyskriteerien mukaisesti.
2. Ulkoistaessaan tiettyjä asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklassa säädettyjen velvoitteiden täyttämisprosessiin kuuluvia tehtäviä, kuten kirjanpitämisen, laitosten, jotka ottavat vastuun arvopaperistamisen riskeistä, on pidettävä prosessi kaikilta osin omassa valvonnassaan.
16 artikla
Riskien ominaispiirteiden ja rakenteellisten tekijöiden täsmentäminen
1. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuihin yksittäisten arvopaperistamispositioiden riskien ominaispiirteisiin on sisällytettävä seuraavat kaikkein tarkoituksenmukaisimmat ja olennaisimmat ominaispiirteet:
a)
etuoikeusluokan taso;
b)
rahavirtaprofiili;
c)
mahdollinen luottoluokitus;
d)
samankaltaisten etuoikeusluokkien aiempi kehitys;
e)
arvopaperistamiseen liittyvässä dokumentaatiossa esitettyihin etuoikeusluokkiin liittyvät velvoitteet;
f)
luoton lisävakuudet.
2. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuihin arvopaperistamispositioiden perustana oleviin vastuisiin liittyvien riskien ominaispiirteisiin on sisällytettävä kaikkein tarkoituksenmukaisimmat ja olennaisimmat ominaispiirteet, mukaan luettuina asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut vastuiden kehitystä koskevat tiedot asuntolainoihin liittyvien vastuiden osalta. Laitosten on määriteltävä tarkoituksenmukaiset ja vertailukelpoiset mitta-asteikot myös muiden omaisuusluokkien riskien ominaispiirteiden analysointia varten.
3. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitettuihin ylimääräisiin rakenteellisiin tekijöihin kuuluvat johdannaissopimukset, vakuudet, maksusitoumukset ja muut vastaavat luottotuen muodot.
17 artikla
Uudelleentarkastelun tiheys
Otettuaan vastuun arvopaperistamispositiosta laitoksen on tarkasteltava uudelleen asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklan vaatimusten täyttymistä vähintään vuosittain ja tiheämmin heti saatuaan tiedon, että arvopaperistamisen osalta dokumentaation antamista koskevia velvoitteita on rikottu tai että missä tahansa seuraavista on tapahtunut olennainen muutos:
a)
rakenteelliset tekijät, jotka voivat olennaisesti vaikuttaa arvopaperistamisposition kehitykseen;
b)
arvopaperistamispositioiden ja perustana olevien vastuiden riskien ominaispiirteet.
18 artikla
Stressitestit
1. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuihin stressitesteihin on sisällytettävä kaikki asiaan kuuluvat arvopaperistamispositiot, ja nämä stressitestit on liitettävä osaksi stressitestausstrategioita ja -prosesseja, joita laitosten on noudatettava direktiivin 2013/36/EU (4) 73 artiklassa täsmennetyn sisäisen pääoman riittävyyden arviointimenettelyn mukaisesti.
2. Täyttääkseen asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetut stressitestausvaatimukset laitokset voivat hyödyntää kolmansien osapuolten laatimia vertailukelpoisia rahoitusmalleja ulkoisten luottoluokituslaitosten laatimien mallien ohella edellyttäen, että laitokset kykenevät pyydettäessä osoittamaan, että ne ovat huolehtineet asianmukaisesti ennen sijoitusten tekemistä malleihin liittyvien oletusten ja mallien rakenteiden validoimisesta sekä siitä, että ne ymmärtävät menetelmän, oletukset ja tulokset.
3. Suorittaessaan asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja stressitestejä asetuksen (EU) N:o 575/2013 242 artiklan 9 kohdassa tarkoitetun sellaisen ABCP-ohjelman puitteissa, joka perustuu likviditeettisopimukseen, joka kattaa täysimääräisesti arvopaperistettujen vastuiden luottoriskin, laitokset voivat stressitestata arvopaperistettujen vastuiden sijasta likviditeettisopimuksen tarjoajan luottokelpoisuuden.
19 artikla
Vastuut kaupankäyntivarastossa ja sen ulkopuolella
1. Arvopaperistamispositioiden pitäminen kaupankäyntivarastossa tai sen ulkopuolella ei sinänsä ole riittävä perustelu sille, että asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklassa tarkoitettujen asianmukaista huolellisuutta koskevien velvoitteiden täyttämisessä olisi aiheellista soveltaa eri toimintatapoja ja menettelyjä tai eri uudelleentarkastelutiheyksiä. Päätettäessä sitä, olisiko sovellettava eri toimintatapoja ja menettelyjä tai eri uudelleentarkastelutiheyksiä, on otettava huomioon kaikki merkitykselliset tekijät, jotka vaikuttavat olennaisesti kaupankäyntivaraston ja laitoksen muun rahoitustoiminnan ja asianomaisten arvopaperistamispositioiden riskiprofiiliin; näitä tekijöitä ovat muun muassa positioiden koko, stressikauden vaikutukset laitoksen pääomapohjaan sekä riskin keskittyminen johonkin yhteen tiettyyn transaktioon, liikkeeseenlaskijaan tai omaisuusluokkaan.
2. Laitosten on varmistettava, että kaikki olennaiset muutokset, jotka kohottavat niiden kaupankäyntivarastossa ja sen ulkopuolella olevien arvopaperistamispositioiden riskiprofiilia, otetaan asianmukaisesti huomioon muuttamalla niiden asianmukaista huolellisuutta koskevia menettelyjä asianmukaisella tavalla näiden arvopaperistamispositioiden osalta. Näin ollen laitosten on määriteltävä myös kaupankäyntivarastoon ja niiden muuhun rahoitustoimintaan sovellettavien muodollisten toimintatapojen ja menettelyjen yhteydessä olosuhteet, jotka käynnistäisivät asianmukaista huolellisuutta koskevien velvoitteiden uudelleentarkastelun.
20 artikla
Korrelaatiokaupankäyntisalkussa olevat positiot
Asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklaa katsotaan noudatettavan silloin, kun seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
arvopaperistamispositiot pidetään korrelaatiokaupankäyntisalkussa ja ne ovat mainitun asetuksen 338 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja viite-instrumentteja tai ne voidaan hyväksyä sisällytettäviksi korrelaatiokaupankäyntisalkkuun;
b)
laitos noudattaa mainitun asetuksen 377 artiklaa laskiessaan omien varojen vaatimuksia, jotka liittyvät korrelaatiokaupankäyntisalkkuun;
c)
menetelmä, jota laitos soveltaa kaupankäyntisalkkuunsa liittyvien omien varojen laskemiseen, synnyttää kattavan ja syvällisen käsityksen arvopaperistamispositioihin tehtyjen sijoitusten riskiprofiilista;
d)
laitos on ottanut käyttöön muodollisia toimintatapoja ja menettelyjä, jotka ovat sen korrelaatiokaupankäyntisalkun näkökulmasta katsottuna asianmukaisia ja jotka ovat oikeassa suhteessa sen arvopaperistamispositioissa olevien sijoitusten riskiprofiiliin, voidakseen analysoida ja säilyttää asetuksen (EU) N:o 575/2013 406 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja asianmukaisia tietoja.
V LUKU
ALULLEPANIJOITA, JÄRJESTÄJIÄ JA ALKUPERÄISIÄ LUOTONANTAJIA KOSKEVAT VAATIMUKSET
21 artikla
Luotonmyöntämiseen sovellettavat toimintatavat
1. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 408 artiklan tarkoittaman velvoitteen täyttäminen alullepanevan tai järjestävän laitoksen toimesta ei merkitse sitä, että lainanottajien tai lainatuotteiden pitäisi olla arvopaperistettujen ja arvopaperistamattomien vastuiden osalta samat.
2. Siinä tapauksessa, että järjestävät ja alullepanevat laitokset eivät ole osallistuneet arvopaperistettaviin vastuisiin liittyvään alkuperäiseen luoton myöntämiseen tai ne eivät osallistu aktiivisesti luoton myöntämiseen tietyntyyppisten arvopaperistettavien vastuiden osalta, näiden laitosten on kuitenkin saatava kaikki välttämättömät tiedot voidakseen arvioida, ovatko tällaisiin vastuisiin sovellettavat luotonmyöntämisen kriteerit yhtä vakuuttavasti perusteltuja ja hyvin määriteltyjä kuin kriteerit, joita sovelletaan arvopaperistamattomiin vastuisiin.
22 artikla
Nettomääräisen taloudellisen osuuden säilyttämissitoumuksen tasoa koskevien tietojen ilmoittaminen
1. Säilyttäjän on asetuksen (EU) N:o 575/2013 409 artiklan mukaisesti ilmoitettava sijoittajille ainakin seuraavat tiedot tasosta, jolla se on sitoutunut säilyttämään arvopaperistamisen nettomääräisen taloudellisen osuuden:
a)
vahvistus säilyttäjän henkilöllisyydestä ja siitä, säilyttääkö se osuutta alullepanijana, järjestäjänä vai alkuperäisenä luotonantajana;
b)
tiedot siitä, onko asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a, b, c, d tai e alakohdassa tarkoitettuja tapoja sovellettu nettomääräisen taloudellisen osuuden säilyttämiseen;
c)
mahdollinen 10 artiklan 1 kohdan d alakohdan b alakohdassa tarkoitettu muutos, joka on tapahtunut nettomääräisen taloudellisen osuuden säilyttämistavassa;
d)
vahvistus säilyttämisen tasosta alullepanohetkellä sekä vahvistus jatkuvaa osuuden säilyttämistä koskevasta sitoumuksesta, jolla viitataan ainoastaan alkuperäisvelvoitteen noudattamisen jatkumiseen ja joka ei edellytä tietoja nykyisestä nimellisarvosta tai markkina-arvosta tai säilytettävään osuuteen kohdistuneista arvonalennuksista tai kirjanpitoarvon alennuksista;
2. Jos asetuksen arvopaperistamistransaktioon sovelletaan (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 3 tai 4 kohdassa tarkoitettuja vapautuksia, alullepanijana, järjestäjänä tai alkuperäisenä luotonantajana toimivien laitosten on annettava sijoittajille tiedot sovellettavasta vapautuksesta.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen on oltava asianmukaisesti dokumentoituja ja julkisesti saatavilla, paitsi silloin, kun on kyse kahdenvälisistä tai yksityisistä transaktioista, joissa osapuolet pitävät yksityistä tietojen antamista riittävänä. Asianmukaisena tapana täyttää tämä vaatimus pidetään säilyttämissitoumusta koskevan ilmoituksen sisällyttämistä arvopaperistamisohjelmassa liikkeeseen laskettuja arvopapereita koskevaan esitteeseen.
4. Tietojen antaminen on vahvistettava myös alullepanohetken jälkeen yhtä säännöllisesti kuin transaktion kulusta raportoidaan eli vähintään vuosittain ja missä tahansa seuraavista olosuhteista:
a)
kun asetuksen (EU) N:o 575/2013 405 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua säilyttämissitoumusta rikotaan;
b)
kun arvopaperistamisposition kehitys tai arvopaperistamiseen tai sen perustana oleviin vastuisiin liittyvät riskien ominaispiirteet muuttuvat olennaisesti;
c)
kun arvopaperistamiseen liittyvässä dokumentaatiossa esitettyjä velvoitteita rikotaan.
23 artikla
Olennaisen tärkeiden tietojen ilmoittaminen
1. Alullepanijoiden, järjestäjien ja alkuperäisten luotonantajien on varmistettava, että kaikki asetuksen (EU) N:o 575/2013 409 artiklan mukaiset olennaisen tärkeät tiedot ovat helposti sijoittajien saatavissa, ilman liiallista hallinnollista taakkaa.
2. Tiedot on ilmoitettava asetuksen (EU) N:o 575/2013 409 artiklan mukaisesti vähintään vuosittain sekä seuraavissa tilanteissa:
a)
kun arvopaperistamisposition kehitys tai arvopaperistamiseen tai sen perustana oleviin vastuisiin liittyvät riskien ominaispiirteet muuttuvat olennaisesti;
b)
kun arvopaperistamiseen liittyvässä dokumentaatiossa esitettyjä velvoitteita rikotaan.
c)
Jotta tietojen voidaan katsoa olevan olennaisen tärkeitä yksittäisten perustana olevien vastuiden osalta, tiedot on tavallisesti ilmoitettava lainakohtaisesti, mutta on kuitenkin tiettyjä tapauksia, joissa ne voidaan ilmoittaa koostetusti. Arvioitaessa sitä, riittääkö koostettujen tietojen ilmoittaminen, huomioon otettavia tekijöitä ovat muun muassa arvopaperistamisen perustana olevan vastuupoolin hajautuneisuusaste sekä se, hoidetaanko tällaisessa poolissa olevia vastuita poolin itsensä tasolla vai lainakohtaisesti.
3. Tiedonantovaatimusta sovellettaessa otetaan huomioon kaikki muut säilyttäjään sovellettavat oikeudelliset tai sääntelyvaatimukset.
VI LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
24 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 13 päivänä maaliskuuta 2014.