ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1396/2014 НА КОМИСИЯТА
от 20 октомври 2014 година
за установяване на план за премахване на изхвърления улов в Балтийско море
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1380/2013 на Европейския парламент и на Съвета относно общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) № 1954/2003 и (ЕО) № 1224/2009 на Съвета и за отмяна на регламенти (ЕО) № 2371/2002 и (ЕО) № 639/2004 на Съвета и Решение 2004/585/ЕО на Съвета (1), и по-специално член 15, параграф 6 и член 18, параграфи 1 и 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕС) № 1380/2013 има за цел постепенното прекратяване на изхвърлянето на улов в рибарството на целия ЕС, като се въведе задължение за разтоварване по отношение на видовете, за които са въведени ограничения на улова.
(2)
С член 15, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1380/2013 Комисията се оправомощава да приема планове за премахване на изхвърления улов посредством делегирани актове за период до три години въз основа на съвместни препоръки, разработени от държавите членки след допитване до съответните консултативни съвети.
(3)
Дания, Германия, Естония, Латвия, Литва, Полша, Финландия и Швеция имат пряк управленски интерес в областта на рибарството в Балтийско море. Тези държави членки представиха съвместна препоръка (2) на Комисията след допитване до Консултативния съвет за Балтийско море. Получени бяха също така становища от съответните научни организации. Мерките, включени в съвместната препоръка, са в съответствие с член 15, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1380/2013, и поради това, съгласно член 18, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1380/2013, те следва да бъдат включени в настоящия регламент.
(4)
В съответствие с член 15, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1380/2013 задължението за разтоварване обхваща всички видове, за които са въведени ограничения на улова, уловени при риболова на дребни пелагични видове, каквито са херинга и цаца, както и риболова за промишлени цели в Балтийско море, считано от 1 януари 2015 г. То следва да се прилага и спрямо улов при риболов на сьомга не по-късно от същата дата. Треската се счита за вид, определящ някои риболовни дейности в Балтийско море. Писията е главно прилов при риболова на треска и е предмет на ограничения на улова. В съответствие с член 15, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1380/2013, задължението за разтоварване следва да се прилага за треска най-късно от 1 януари 2015 г., а за писия - най-късно от 1 януари 2017 г. В съответствие със съвместната препоръка този план за премахване на изхвърления улов следва да обхваща целия улов на херинга, цаца, сьомга, треска и писия при риболовни дейности в Балтийско море от 1 януари 2015 г., или от 1 януари 2017 г., според случая.
(5)
Съвместната препоръка предвижда и изключение от задължението за разтоварване за сьомга и треска, уловени с мрежи капани, винтери/кошове, конусовидни мрежи и даляни. Това изключение се основава на научните данни за висока способност за оцеляване, предоставени от форума за риболов в Балтийско море (BALTFISH) и разгледани от Научния, технически и икономически комитет по рибарство (НТИКР). НТИКР отбелязва, че повечето информация, обосноваваща това изключение, се съдържа в съвместната препоръка на BALTFISH (3). НТИКР счита, че тъй като посочените уреди улавят рибата в структура със статична мрежа, за разлика например от заплитането или закачването, има основание да се допусне, че тяхното използване ще доведе до ниска смъртност - под 10 %. Въпреки това НТИКР съобщи, че е необходима допълнителна работа, за да се потвърди дали това предположение е основателно, както и за да се разгледат практиките за обработване и преобладаващите условия на околната среда. Ето защо това изключение следва да бъде предвидено в настоящия регламент.
(6)
В съответствие с член 15, параграф 10 от Регламент (ЕС) № 1380/2013 могат да бъдат установени минимални референтни размери за опазване, за да се осигури защита на младите екземпляри морски организми. Понастоящем за треската се прилага минимален размер от 38 cm по силата на Регламент (ЕО) № 2187/2005 на Съвета (4). Научните данни, разгледани от НТИКР, подкрепят определянето на минимален референтен размер за опазване на треската на 35 cm. По-специално НТИКР посочи, че може да има основателни биологични причини за неговото намаляване от сегашните 38 cm, за да се понижат съществуващите нива на изхвърляне. Той също така счита, че по силата на задължението за разтоварване, определянето на минимален референтен размер за опазване на треската от 35 cm ще намали равнището на улова, който не може да се продава за консумация от човека, и че не са изтъкнати доводи по отношение на първото хвърляне на хайвер, които биха подкрепили определянето на минимален референтен размер за опазване от 38 cm в Балтийско море. Следователно минималния референтен размер за опазване на треската в Балтийско море следва да бъде определен на 35 cm.
(7)
Настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2015 г., с цел да се спази графикът, посочен в член 15, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1380/2013. В съответствие с член 15, параграф 6 от посочения регламент, той следва да се прилага за не повече от 3 години,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент определя подробни правила за изпълнение на предвиденото в член 15, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1380/2013 задължението за разтоварване в Балтийско море, както е определено в член 4, параграф 2, буква б) от посочения регламент:
а)
от 1 януари 2015 г. - по отношение на риболова на херинга, цаца, сьомга и треска;
б)
от 1 януари 2017 г. - по отношение на писията, уловена при всички риболовни дейности.
Член 2
Изключение въз основа на способност за оцеляване
Чрез дерогация от член 15, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1380/2013, задължението за разтоварване не се прилага за треската и сьомгата, уловени с мрежи капани, винтери/кошове, конусовидни мрежи и даляни. Целият такъв улов на треска и сьомга може да се връща обратно в морето.
Член 3
Минимален референтен размер за опазване
Минималният референтен размер за опазването на треската в Балтийско море е 35 cm.
Член 4
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2017 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 20 октомври 2014 година.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 1396/2014,
annettu 20 päivänä lokakuuta 2014,
Itämerta koskevan poisheittämissuunnitelman laatimisesta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen 2004/585/EY kumoamisesta 11 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 (1) ja erityisesti sen 15 artiklan 6 kohdan ja 18 artiklan 1 ja 3 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 tavoitteena on saaliiden poisheittämisen lopettaminen asteittain kaikissa unionin kalastuksissa ottamalla käyttöön purkamisvelvoite, joka koskee saalisrajoitusten alaisten lajien saaliita.
(2)
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 6 kohdan mukaan komissio voi hyväksyä poisheittämissuunnitelmia delegoiduilla säädöksillä enintään kolmen vuoden ajaksi jäsenvaltioiden ja asianomaisten neuvoa-antavien toimikuntien yhdessä laatimien yhteisten suositusten perusteella.
(3)
Latvialla, Liettualla, Puolalla, Ruotsilla, Saksalla, Suomella, Tanskalla ja Virolla on välitön kalastuksenhoitoetu Itämerellä. Kuultuaan Itämeren neuvoa-antavaa toimikuntaa kyseiset jäsenvaltiot ovat toimittaneet komissiolle yhteisen suosituksen (2). Asiaankuuluvilta tieteellisiltä elimiltä on saatu tieteellinen lausunto. Yhteiseen suositukseen sisältyvät toimenpiteet ovat asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 6 kohdan mukaiset, ja näin ollen ne olisi asetuksen (EU) N:o 1380/2013 18 artiklan 3 kohdan nojalla sisällytettävä tähän asetukseen.
(4)
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti purkamisvelvoitetta olisi sovellettava pienten pelagisten lajien eli silakan ja kilohailin kalastuksessa sekä teollisiin tarkoituksiin Itämerellä harjoitettavassa kalastuksessa pyydettyjen saalisrajoitusten alaisten lajien saaliisiin 1 päivästä tammikuuta 2015. Sitä olisi sovellettava myös tällaisiin lohenkalastuksessa saatuihin saaliisiin viimeistään kyseisestä päivämäärästä alkaen. Turskaa pidetään Itämerellä tapahtuvaa tiettyä kalastusta määrittävänä lajina. Punakampelaa saadaan tietyn turskankalastuksen sivusaaliina, ja siihen sovelletaan saalisrajoituksia. Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti purkamisvelvoitetta olisi sen vuoksi sovellettava turskaan viimeistään 1 päivästä tammikuuta 2015 ja punakampelaan viimeistään 1 päivästä tammikuuta 2017. Yhteisen suosituksen mukaisesti tämän poisheittämissuunnitelman olisi sen vuoksi katettava kaikki silakan, kilohailin, lohen, turskan ja punakampelan kalastus Itämerellä tapauksesta riippuen joko 1 päivästä tammikuuta 2015 tai 1 päivästä tammikuuta 2017.
(5)
Yhteiseen suositukseen sisältyy poikkeus purkamisvelvoitteeseen silloin, kun on kyse loukuilla, rysillä, merroilla ja pauneteilla pyydetystä lohesta ja turskasta. Poikkeus perustuu Itämeren kalastusfoorumin (BALTFISH) toimittamaan ja tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) arvioimaan tieteelliseen näyttöön korkeasta eloonjäämisasteesta. STECF panee merkille, että suurin osa vaadittavista tiedoista tällaisten poikkeusten perustelemiseksi sisältyy BALTFISHin yhteiseen suositukseen (3). STECF päätteli, että koska tällaisten pyydysten toimintaperiaatteena on kalojen joutuminen seisovan pyydyksen sisään toisin kuin esimerkiksi pussiverkkojen tai koukkujen yhteydessä, vaikuttaa kohtuulliselta olettaa, että myös kuolevuus on näiden pyydysten osalta alhaisempi, yleensä alle 10 prosenttia. STECF kehotti kuitenkin jatkamaan selvitystyötä alhaisempaan kuolevuuteen liittyvän olettamuksen luotettavuuden sekä käsittelymenetelmien ja vallitsevien ympäristöolosuhteiden vahvistamiseksi. Sen vuoksi kyseinen poikkeus olisi sisällytettävä tähän asetukseen.
(6)
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 10 kohdan mukaisesti voidaan vahvistaa säilyttämisen vähimmäisviitekoot nuorten meren eliöiden suojelemiseksi. Nykyisin turskaan sovelletaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 2187/2005 (4) nojalla 38 senttimetrin vähimmäiskokoa. STECF:n arvioima tieteellinen näyttö tukee turskan säilyttämisen vähimmäisviitekoon vahvistamista 35 senttimetriin. STECF päätteli erityisesti, että saattaa olla vankkoja biologisia syitä pienentää nykyisin sovellettua 38 senttimetrin vähimmäiskokoa nykyisten poisheittämistasojen alentamiseksi. Se päätteli myös, että purkamisvelvoitteen yhteydessä turskan säilyttämisen vähimmäisviitekoon vahvistaminen 35 senttimetriin alentaisi sellaisten saaliiden tasoa, joita ei voida myydä ihmisravinnoksi, ja ettei ole esitetty mitään ensimmäiseen kutukauteen liittyviä perusteluja, jotka tukisivat turskan säilyttämisen vähimmäisviitekoon vahvistamista Itämerellä 38 senttimetriin. Sen vuoksi turskan säilyttämisen vähimmäisviitekooksi Itämerellä olisi vahvistettava 35 senttimetriä.
(7)
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa asetetun aikataulun noudattamiseksi tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2015. Mainitun asetuksen 15 artiklan 6 kohdan nojalla tätä asetusta olisi sovellettava enintään kolmen vuoden ajan,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Soveltamisala
Tässä asetuksessa vahvistetaan yksityiskohdat, jotka koskevat asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetyn purkamisvelvoitteen täytäntöönpanoa Itämerellä, sellaisena kuin se on määriteltynä mainitun asetuksen 4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa:
a)
1 päivästä tammikuuta 2015 silakan, kilohailin, lohen ja turskan kalastuksen osalta,
b)
1 päivästä tammikuuta 2017 kaikissa kalastuksissa pyydetyn punakampelan osalta.
2 artikla
Eloonjäämisasteeseen perustuva poikkeus
Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, purkamisvelvoitetta ei sovelleta loukuilla, rysillä, merroilla ja pauneteilla pyydettyyn loheen tai turskaan. Kaikki tällaiset turskat ja lohet voidaan päästää takaisin mereen.
3 artikla
Säilyttämisen vähimmäisviitekoko
Turskan säilyttämisen vähimmäisviitekoko Itämerellä on 35 senttimetriä.
4 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivän tammikuuta 2015 ja 31 päivän joulukuuta 2017 välisenä aikana.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 20 päivänä lokakuuta 2014.