ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 149/2013 НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с регулаторните технически стандарти относно споразуменията за непряк клиринг, задължението за клиринг, публичния регистър, достъпа до място за търговия, нефинансовите контрагенти и техниките за намаляване на риска за договори за извънборсови деривати, които не са преминали през клиринг чрез централен контрагент
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взе предвид Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции (2), и по-специално член 4, параграф 4, член 5, параграф 1, член 6, параграф 4, член 8, параграф 5, член 10, параграф 4 и член 11, параграф 14 от него,
като има предвид, че:
(1)
Следва да бъде създадена нормативна уредба, която включва правила, приложими към задължението за клиринг, неговото прилагане, възможните изключения и техники за намаляване на риска, които трябва да бъдат утвърдени, когато не е възможен клиринг чрез централен контрагент (ЦК). За да се гарантира съгласуваност между разпоредбите, които следва да влязат в сила едновременно, и за способстване прилагането на цялостен подход, както и за осигуряване на ефективен достъп на заинтересованите страни и по-специално на тези, за които се отнасят задълженията, е желателно повечето регулаторни технически стандарти, изисквани съгласно дял II от Регламент (ЕС) № 648/2012, да бъдат включени в един-единствен регламент.
(2)
С оглед на глобалния характер на пазара на извънборсови деривати настоящият регламент следва да вземе под внимание съответните договорени на международно равнище насоки и препоръки за реформи на пазара на извънборсови деривати и задължителния клиринг, както и свързаните с тях правила, разработени в други юрисдикции. По-специално нормативната база за определяне на задължението за клиринг взема предвид изискванията за задължителен клиринг, публикувани от Международната организация на комисиите по ценни книжа. Това ще подпомогне, доколкото е възможно, сближаването с подходите в други юрисдикции.
(3)
С цел ясно определяне на ограничен брой понятия, които произтичат от Регламент (ЕС) № 648/2012, както и за уточняване на техническите условия, необходими за разработването на този технически стандарт, следва да бъдат дефинирани редица термини.
(4)
Споразуменията за непряк клиринг не следва да излагат ЦК, клирингов член, клиент или непряк клиент на допълнителен риск от контрагента, а активите и позициите на непрекия клиент следва да се ползват от подходящо ниво на защита. Поради това е важно всички видове споразумения за непряк клиринг да отговарят на минимални изисквания за гарантиране на тяхната сигурност. За тази цел страните, участващи в споразумения за непряк клиринг, следва да имат определени задължения. Тези споразумения се простират и отвъд договорните отношения между непреки клиенти и клиент на клирингов член, който предоставя непреки клирингови услуги.
(5)
Регламент (ЕС) № 648/2012 изисква ЦК да представлява определена система съгласно Директива 98/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 1998 г. относно окончателността на сетълмента в платежните системи и в системите за сетълмент на ценни книжа (3). Това предполага, че клиринговите членове на ЦК следва да отговарят на изискванията за участниците по смисъла на посочената директива. Следователно, за да се гарантира равностойно равнище на защита по отношение на непреките клиенти, както предоставеното на клиентите по Регламент (ЕС) № 648/2012, е необходимо да се подсигури, че клиентите, предоставящи непреки клирингови услуги, са кредитни институции, инвестиционни посредници или еквивалентни кредитни институции/инвестиционни посредници от трета държава.
(6)
Споразуменията за непряк клиринг следва да бъдат договорени по начин, който при неплатежоспособност гарантира на непреките клиенти същото равнище на защита, с каквото се ползват преките клиенти. След изпадане в неплатежоспособност на клирингов член, който е ангажиран със споразумение за непряк клиринг, непреките клиенти следва да бъдат включени в прехвърлянето на позициите на клиентите към друг клирингов член съобразно изискванията за преносимост, установени в членове 39 и 48 от Регламент (ЕС) № 648/2012. Следва да бъдат предвидени също така и подходящи предпазни мерки в случай на изпадане в несъстоятелност на клиенти, които са включени в самите споразумения за непряк клиринг, и следва да се подкрепя прехвърлянето на позиции на непреки клиенти към друг доставчик на клирингови услуги.
(7)
Тъй като споразуменията за непряк клиринг могат да доведат до специфични рискове, всички страни по споразумение за непряк клиринг, включително клирингови членове и ЦК, следва редовно да установяват, наблюдават и управляват всички съществени рискове, произтичащи от това споразумение. Целесъобразното поделяне на информация между клиенти, които предоставят непреки клирингови услуги, и клирингови членове, които способстват за тези услуги, е особено важно в този контекст. Клиринговите членове следва да използват данните, предоставени от клиентите, само с цел управление на риска, и следва да предотвратяват злоупотребата с чувствителна в търговско отношение информация, включително чрез използването на ефективни бариери между различните подразделения на финансова институция за избягване на конфликти на интереси.
(8)
Когато разрешава на ЦК да осъществява клиринг на даден клас извънборсови деривати, от компетентния орган се изисква да уведоми Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП). Това уведомление следва да съдържа подробна информация, която е необходима на ЕОЦКП, за да направи своята оценка, включително информация за ликвидността и обема на съответния клас извънборсови деривати. Въпреки че информацията се предава от компетентния орган на ЕОЦКП, поискалият разрешението ЦК е този, който следва първоначално да предостави необходимата информация на компетентните органи, които могат след това да я допълнят.
(9)
Въпреки че цялата информация, която следва да бъде включена в уведомлението от компетентния орган до ЕОЦКП във връзка със задължението за клиринг, може да не е винаги налична, особено що се отнася до нови продукти, следва да бъдат предоставяни наличните приблизителни оценки, включително ясно да бъдат посочени направените допускания. Уведомлението следва също да съдържа информация, отнасяща се до контрагентите, като например вида и броя на контрагентите, необходимите стъпки за започване на клиринг с ЦК, техния законоустановен и оперативен капацитет или тяхната рамка за управление на риска, с цел да се позволи на ЕОЦКП да оценява способността на активните контрагенти да спазват задължението за клиринг без сътресения на пазара.
(10)
Уведомлението от компетентния орган да ЕОЦКП следва да съдържа информация за степента на стандартизация, ликвидността и наличността на надеждни цени, за да може ЕОЦКП да оценява дали даден клас извънборсови деривати също следва да бъде обхванат от задължението за клиринг. Критериите за стандартизиране на договорните условия и оперативните процеси на съответния клас извънборсови деривати са показател за стандартизация на икономическите условия на клас извънборсови деривати, тъй като само когато тези икономически условия са стандартизирани, договорните условия и оперативните процеси могат да бъдат стандартизирани. Критериите, свързани с ликвидността и наличността на надеждни цени, се оценяват от ЕОЦКП, като се имат предвид съображения, различни от тези при оценката, направена от компетентния орган при предоставяне на разрешение на ЦК. Ликвидността в този контекст се оценява в по-широка перспектива и се различава от ликвидността след прилагането на задължението за клиринг. По-специално, фактът, че договорът е достатъчно ликвиден, за да премине през клиринг от даден ЦК, не означава непременно, че следва да е обхванат от задължението за клиринг. Оценката на ЕОЦКП не трябва да копира или дублира прегледа, който вече е бил направен от компетентния орган.
(11)
Информацията, която се предоставя от компетентния орган във връзка със задължението за клиринг, следва да дава възможност на ЕОЦКП да оцени достъпността на информацията за ценообразуването. В тази връзка достъпът на ЦК до информация за ценообразуването в даден момент не означава, че участниците на пазара имат достъп до тази информация в бъдеще. Ето защо фактът, че ЦК има достъп до необходимата информация за ценообразуването за управление на рисковете при клиринг на договори за деривати в рамките на даден клас извънборсови деривати, не предполага автоматично, че този клас извънборсови деривати също следва да подлежи на задължителен клиринг.
(12)
Нивото на подробност на данните в регистъра на класовете договори за извънборсови деривати, подлежащи на задължителен клиринг, зависи от значението на тези данни за идентифицирането на всяка категория договори за извънборсови деривати. В резултат на това нивото на подробност на данните в регистъра може да се различава за различните категории договори за извънборсови деривати.
(13)
Осигуряването на достъп на множество ЦК до място за търговия може да разшири достъпа на участници до съответното място и да подобри цялостната ликвидност. Независимо от това е необходимо при подобни обстоятелства да се уточни понятието фрагментираност на ликвидността в рамките на място за търговия в случай, че то може да застраши безпрепятственото и правилно функциониране на пазарите за класа финансови инструменти, за който е направено заявлението.
(14)
Оценката на компетентния орган на мястото за търговия, до което ЦК е поискал достъп, и на компетентния орган на ЦК следва да се основава на съществуващите механизми за предотвратяване фрагментирането на ликвидността в рамките на дадено място за търговия.
(15)
За да се предотврати фрагментираността на ликвидността, всички участници на място за търговия следва да са в състояние да извършват клиринг на всички сделки, които се изпълняват между тях. Въпреки това би било необосновано да се изисква всички клирингови членове на съществуващ ЦК да станат клирингови членове и на нов ЦК, който обслужва такова място на търговия. Когато има субекти, които са клирингови членове на двата ЦК, те могат да способстват за прехвърлянето и клиринга на трансакции, извършени от пазарни участници, обслужвани поотделно от двата ЦК, за да се ограничи рискът от фрагментираност на ликвидността. Същевременно е важно искането за достъп до място за търговия чрез ЦК да не фрагментира ликвидността по начин, който би увеличил рисковете, на които е изложен вече съществуващият ЦК.
(16)
Съгласно член 8, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012 искането за достъп до място за търговия чрез ЦК не следва да изисква оперативна съвместимост, а следователно и настоящият регламент не следва да предписва оперативната съвместимост като единствен начин за разрешаване на проблема с фрагментираността на ликвидността. Въпреки това настоящият регламент не следва да изключва възможността ЦК да сключват такива договорености на доброволна основа, ако са изпълнени необходимите условия за сключването им.
(17)
За да се определи кои договори за извънборсови деривати са обективно измерими като намаляващи рисковете, които са пряко свързани с търговската дейност или финансовото управление, нефинансовите контрагенти следва да прилагат един от критериите, предвидени в настоящия регламент, включително счетоводното определение въз основа на Международните стандарти за финансово отчитане (МСФО). Счетоводното определение може да се използва от контрагентите, дори и да не прилагат правилата на МСФО. От нефинансовите контрагенти, които могат да използват местни счетоводни правила, се очаква, че повечето от договорите, класифицирани като хеджиращи съгласно съответните местни счетоводни правила, биха попаднали в рамките на предвиденото в настоящия регламент общо определение за договори, намаляващи рисковете, които са пряко свързани с търговската дейност или финансовото управление.
(18)
При някои обстоятелства може да не е възможно хеджиране на риск чрез използване на пряко свързан с него договор за дериват с точно същите базов актив и дата на сетълмент, каквито са за покрития риск. В такъв случай нефинансовият контрагент може да използва заместващо хеджиране чрез тясно корелиран инструмент, за да покрие експозиции, като например инструмент с различен, но много близък до неговия базов актив, що се отнася до икономическото поведение. Освен това някои групи нефинансови контрагенти, които сключват договори за извънборсови деривати чрез един субект, за да хеджират своя риск по отношение на цялостния риск на групата, може да използват макро- или портфейлно хеджиране. Тези договори за извънборсови деривати за макро-, портфейлно или заместващо хеджиране, могат да представляват хеджиране за целите на настоящия регламент и следва да се разглеждат съгласно критериите за установяване кои договори за извънборсови деривати са обективно намаляващи рисковете.
(19)
Даден риск може да се развива с течение на времето и с цел да се адаптират към развитието на риска договорите за извънборсови деривати, които първоначално се изпълняват за намаляване на риска, свързан с търговската дейност или финансовото управление, може да бъдат компенсирани чрез използване на допълнителни договори за извънборсови деривати. В резултат на това хеджирането на риска може да бъде постигнато чрез комбинация от договори за извънборсови деривати, включително компенсиращи договори за извънборсови деривати, които компенсират онези договори за извънборсови деривати, които вече не съответстват на риска във връзка с търговската дейност или финансовото управление.
(20)
Обхватът на рисковете, които са пряко свързани с търговската дейност и финансовото управление, е много широк и варира в различните икономически сектори. Рисковете, свързани с търговски дейности, обикновено са свързани с факторите за производство на предприятието, както и с продуктите и услугите, които то продава или предоставя. Финансовото управление обикновено се отнася до управлението на краткосрочното и дългосрочното финансиране на субекта, включително неговия дълг, и начините, по които той инвестира финансовите средства, които генерира или притежава, включително управлението на паричните средства. Финансовото управление и търговската дейност могат да бъдат засегнати от общи източници на рискове, като например валутен курс, цени на суровините, инфлация или кредитен риск. Като се има предвид, че извънборсовите деривати се сключват за хеджиране на конкретен риск, когато се анализират рисковете, които са пряко свързани с търговската дейност или финансовото управление, тези рискове следва да бъдат определяни по последователен начин, обхващащ двете дейности. Освен това разделянето на двете понятия може да доведе до нежелани последици, като се има предвид, че в зависимост от сектора, в който работят нефинансовите контрагенти, даден риск ще бъде хеджиран в рамките на търговската дейност или на финансовото управление.
(21)
Въпреки че праговете за клиринг следва да бъдат определени при отчитане на системното значение на съответните рискове, важно е да се вземе под внимание, че извънборсовите деривати за намаляване на рисковете са изключени от изчислението на клиринговия праг и че клиринговите прагове позволяват изключение от принципа на задължението за клиринг по отношение на онези договори за извънборсови деривати, за които може да се смята, че не са сключени с цел хеджиране. По-конкретно, стойността на клиринговите прагове следва да бъде периодично преразглеждана и следва да се определя от класа на договорите за извънборсови деривати. Класовете извънборсови деривати, определени във връзка с клиринговите прагове, могат да бъдат различни от класовете извънборсови деривати във връзка със задължението за клиринг. При определяне стойността на праговете за клиринг следва да се отдаде надлежно внимание на необходимостта от определяне на единен показател, отразяващ системното значение на сумата от нетните позиции и експозиции по контрагенти и по класове извънборсови деривати. Освен това клиринговите прагове, използвани от нефинансовите контрагенти, следва да бъдат прости за прилагане.
(22)
При определянето на стойността на клиринговия праг следва да се отчита системното значение на сумата от нетните позиции и експозиции по контрагенти и по класове извънборсови деривати в съответствие с Регламент (ЕС) № 648/2012. Следва обаче да се вземе под внимание, че тези нетни позиции и експозиции са различни от нетната експозиция за всички контрагенти и всички класове активи. Освен това в съответствие с Регламент (ЕС) № 648/2012 следва да бъде изчислена сумата на тези нетни позиции с цел да се определят данните, които трябва да бъдат взети предвид при определянето на клиринговите прагове. Общата брутна сума, получена от сумирането на тези нетни позиции, следва да бъде взета предвид при определянето на клиринговите прагове. Брутната условна стойност, която се получава от това сумиране, следва да се използва като основа за определяне на клиринговите прагове.
(23)
Освен това структурата на операциите с извънборсови деривати на нефинансовите контрагенти обикновено води до ниско ниво на нетиране, тъй като договорите за извънборсови деривати са сключени със същата насоченост. В резултат на това разликата между сумата от нетните позиции и експозиции по контрагенти и по класове извънборсови деривати ще бъде много близо до брутната стойност на договорите. По тази причина, както и за повече простота, брутната стойност на договорите за извънборсови деривати следва да се използва като валидно приближение за стойността, която следва да бъде взета под внимание при определяне на клиринговия праг.
(24)
Като се има предвид, че нефинансовите контрагенти, които не надвишават клиринговия праг, не са задължени да правят пазарна оценка на своите договори за извънборсови деривати, не би било разумно тази стойност да се използва за определяне на клиринговите прагове, тъй като това ще създаде тежест за нефинансовите контрагенти, която не е пропорционална на рисковете, за които се отнася. Вместо това използването на условната стойност на договорите за извънборсови деривати ще позволи прилагането на прост подход без експозиция към събития, външни за нефинансовите контрагенти.
(25)
Превишението на една от стойностите, определени за клас извънборсови деривати, следва да доведе до превишение на клиринговия праг за всички класове, като се има предвид, че намаляващите рискове договори за извънборсови деривати са изключени от изчислението на клиринговия праг, последствията от превишаването на клиринговия праг са не само свързани със задължението за клиринг, но обхващат и техники за намаляване на риска, а подходът към съответните задължения съгласно Регламент (ЕС) № 648/2012, приложим спрямо нефинансовите контрагенти, следва да бъде прост с оглед на това, че повечето от тях не са специалисти.
(26)
За тези договори за извънборсови деривати, които не са преминали през клиринг, следва да се прилагат техники за намаляване на риска, като например своевременно потвърждение. Потвърждаването на договори за извънборсови деривати може да се отнася до едно или повече рамкови споразумения, рамков договор за потвърждения или други стандартни условия. То може да бъде под формата на електронно изпълнен договор или документ, подписан от двамата контрагенти.
(27)
От съществено значение е контрагентите да потвърдят условията на своите трансакции във възможно най-кратки срокове след изпълнението на трансакцията, особено когато тя се извършва или обработва по електронен път, за да се подсигури общо разбиране и правна сигурност за условията на сделката. За контрагентите, които сключват нестандартизирани и сложни договори за извънборсови деривати по-специално, може да е необходимо прилагането на определени инструменти, за да се съобразят с изискването за своевременно потвърждаване на своите договори за извънборсови деривати. Своевременното потвърждаване също предполага, че съответните пазарни практики във въпросната област се променят.
(28)
С оглед на по-нататъшното намаляване на рисковете портфейлното съгласуване дава възможност на всеки контрагент да извърши обстоен преглед на портфейл от трансакции от гледна точка на другия контрагент с цел своевременно да се установят всякакви разногласия относно ключови условия в трансакцията. Тези условия трябва да включват оценка на всяка трансакция и могат също така да включват и други необходими подробности, като например датата на влизане в сила, предвидения падеж, дати на плащане или сетълмент, условната стойност на договора и валутата на сделката, базовия инструмент, позицията на контрагентите, договореност за плащанията, които се падат в неработен ден, съответния фиксиран или плаващ лихвен процент по договора за извънборсови деривати.
(29)
Като се имат предвид различните рискови профили и с оглед на това синхронизирането на портфейла да бъде пропорционална техника за намаляване на риска, предвижданите честота на съгласуване и размер на портфейла следва да бъдат различни в зависимост от естеството на контрагентите. По-строги изисквания следва да се прилагат както за финансовите контрагенти, така и за нефинансовите контрагенти, които надвишават клиринговия праг, а по-ниската честота на съгласуване следва да се прилага за нефинансовите контрагенти, които не биха превишили клиринговия праг, независимо от категорията на своя контрагент, който също би имал полза от това не толкова често съгласуване за тази част от своя портфейл.
(30)
Компресирането на портфейла също може да бъде ефективен инструмент за целите на намаляването на риска в зависимост от обстоятелствата, като големина на портфейла с даден контрагент, падежа, предназначение и степен на стандартизация на договорите за извънборсови деривати. Финансовите контрагенти и нефинансовите контрагенти, които разполагат с портфейл от договори за извънборсови деривати, непреминали клиринг чрез ЦК, над размера, определен в настоящия регламент, следва да разполагат с действащи процедури за анализ на възможността за използване на компресиране на портфейла, което би им позволило да намалят своя кредитен риск от контрагента.
(31)
Разрешаването на спорове е насочено към намаляване на рисковете, произтичащи от договори, които не минават клиринг от централен контрагент. При сключване на сделки с извънборсови деривати контрагентите следва да разполагат с договорна рамка за разрешаване на всякакви спорове, които могат да възникнат. В рамката следва да се посочват механизмите за уреждане на спорове, като например арбитраж от трета страна или механизъм за определяне на стойности чрез пазарни проучвания. Тя има за цел да предотврати задълбочаване на нерешени спорове и излагане на контрагентите на допълнителни рискове. Разногласията следва да се установяват, управляват и оповестяват по подходящ начин.
(32)
За целите на определяне на пазарните условия, при които не се извършва оценка по пазарна стойност, е необходимо да се определи какво представляват неактивните пазари. Даден пазар може да бъде неактивен по няколко причини, включително когато липсва редовно извършване на трансакции в условията на сделки между несвързани лица, като принципът на сделката между несвързани лица следва да има същото значение като използваното за счетоводни цели.
(33)
Настоящият регламент се прилага спрямо финансовите контрагенти и нефинансовите контрагенти, надхвърлили клиринговия праг, и взема предвид Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (4), в която също се определят изисквания, които следва да се спазват при оценяване на базата на модели.
(34)
Въпреки че използваният подход за оценяване на базата на модели може да бъде разработен от вътрешни или външни изпълнители, с цел да се осигури необходимата отчетност одобрението на модела е отговорност на съвета на директорите или на комитет, на който този съвет е делегирал правомощия.
(35)
Когато контрагентите могат да прилагат вътрешногрупово освобождаване след уведомяването на компетентните органи, но без да са изчакали края на срока, в който тези компетентни органи могат да повдигнат възражения, е важно да се гарантира, че компетентните органи получават своевременна, уместна и достатъчна информация, за да преценят дали да възразят срещу използването на изключение.
(36)
Очакваните размери, обеми и честота на вътрешногруповите договори за извънборсови деривати могат да се определят въз основа на данните за вътрешногруповите сделки на контрагентите за минали периоди, както и на очаквания модел и на очакваната в бъдеще дейност.
(37)
Когато контрагентите прилагат вътрешногрупово освобождаване, те следва да оповестяват публично информация с цел да се гарантира прозрачност по отношение на пазарните участници и потенциални кредитори. Това е особено важно за потенциалните кредитори на контрагентите по отношение на оценката на риска. Оповестяването има за цел да предотврати погрешното разбиране, че договорите за извънборсови деривати са преминали през клиринг от централен контрагент или са обхванати от техники за намаляване на риска, когато това не е така.
(38)
Времевата рамка за постигане на своевременно потвърждение изисква усилия за адаптация, включително промени на пазарните практики и подобряване на информационните системи. Като се има предвид, че темпът на адаптиране към спазването на това изискване може да се различава в зависимост от категорията на контрагентите и класа извънборсови деривати, определянето на график за постепенно прилагане, който отчита тези разлики, ще позволи намаляване на срока за потвърждение за онези контрагенти и продукти, които биха могли да бъдат готови по-бързо.
(39)
Стандартите, определени за съгласуване на портфейла, компресиране на портфейла или разрешаване на спорове, изискват от контрагентите да установят процедури, алгоритми и политики, и да внесат промени в документацията, което ще изисква време. Влизането в сила на съответните изисквания следва да бъде забавено, за да се даде време на контрагентите да предприемат необходимите стъпки за привеждане в съответствие.
(40)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, предадени на Комисията от Европейския орган за ценни книжа и пазари.
(41)
Съгласно член 10 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (5) ЕОЦКП проведе открити обществени консултации по проектите на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от Групата на участниците от сектора на ценните книжа и пазарите, създадена по член 37 от Регламент (ЕС) № 1095/2010,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„непряк клиент“ означава клиент на клиент на клирингов член;
б)
„споразумение за непряк клиринг“ означава съвкупността от договорни отношения между централния контрагент (ЦК), клиринговия член, клиента на клирингов член и непряк клиент, която позволява на клиента на клирингов член да предоставя клирингови услуги на непряк клиент;
в)
„потвърждение“ означава документирано споразумение между контрагентите за всички условия на договора за извънборсови деривати.
ГЛАВА II
СПОРАЗУМЕНИЯ ЗА НЕПРЯК КЛИРИНГ
(член 4, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 2
Структура на споразуменията за непряк клиринг
1. Когато клирингов член е готов да съдейства за непряк клиринг, всеки клиент на такъв клирингов член има право да предоставя услуги по непряк клиринг на един или повече от своите собствени клиенти, при условие че клиентът на клиринговия член е лицензирана кредитна институция, лицензиран инвестиционен посредник или еквивалентна кредитна институция или инвестиционен посредник от трета държава.
2. Клиентът на клиринговия член и непрекият клиент постигат съгласие помежду си относно договорните условия на споразумение за непряк клиринг след консултация с клиринговия член относно аспектите, които могат да окажат влияние върху операциите на клиринговия член. Те включват договорни изисквания към клиента да изпълнява всички задължения на непрекия клиент към клиринговия член. Тези изисквания се отнасят само за сделки, възникващи като част от договорености за непряк клиринг, чийто обхват следва да бъде ясно документиран в съгласуваните договори.
Член 3
Задължения на ЦК
1. Споразуменията за непряк клиринг не могат да зависят от търговски практики на ЦК, които действат като пречка пред установяването им при подходящи търговски условия. По искане на клирингов член ЦК поддържа отделна документация с данни и отделна счетоводна отчетност, позволяващи всеки клиент да прави разграничение в сметките си при ЦК между активите и позициите на клиента и активите и позициите, държани за сметка на непреките клиенти на клиента.
2. ЦК установява, наблюдава и управлява всички съществени рискове, произтичащи от споразумения за непряк клиринг, които могат да окажат влияние върху устойчивостта на ЦК.
Член 4
Задължения на клиринговите членове
1. Клирингов член, който съдейства за предоставянето на услуги по непряк клиринг, прави това при разумни търговски условия. Без да се засягат разпоредбите за поверителността на договорните споразумения с отделни клиенти, клиринговият член оповестява публично общите условия, при които е готов да съдейства за предоставянето на услуги по непряк клиринг. Тези условия могат да включват минимални оперативни изисквания за клиентите, които предоставят услуги по непряк клиринг.
2. Когато клирингов член съдейства за споразумения за непряк клиринг, той изпълнява една от следните мерки за разделение според указанията на клиента:
а)
да води отделна документация с данни и отделна счетоводна отчетност, позволяващи на клиента да направи разграничение в сметките си при клирингов член между своите собствени активи и позиции и тези, които се държат за сметка на неговите непреки клиенти;
б)
да водят отделна документация с данни и отделна счетоводна отчетност, позволяващи всеки клиент да прави разграничение в сметките си при клирингов член между активите и позициите, държани за сметка на непряк клиент, и тези, които се държат за сметка на други непреки клиенти.
3. Изискването за разграничаване на активите и позициите при клирингов член се смята за спазено, ако са изпълнени условията, посочени в член 39, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
4. Клиринговите членове установяват надеждни процедури за действие при неизпълнение от страна на клиент, който предоставя услуги по непряк клиринг. Тези процедури включват надежден механизъм за прехвърляне на позиции и активи към друг клиент или клирингов член със съгласието на засегнатите непреки клиенти. Даден клиент или клирингов член не е длъжен да приема тези позиции, освен ако е налице предварително сключено договорно споразумение в това отношение.
5. Клиринговият член гарантира, че неговите процедури позволяват незабавното ликвидиране на активите и позициите на непреките клиенти и че клиринговият член плаща всички дължими суми на непреките клиенти при неизпълнение от страна на клиента.
6. Клиринговите членове установяват, наблюдават и управляват всякакви рискове възникващи при съдействието за споразумения за непряк клиринг, включително чрез използване на информацията, предоставена от клиенти съгласно член 4, параграф 3. Клиринговите членове създават надеждни вътрешни процедури, за да подсигурят, че тази информация не може да се използва за търговски цели.
Член 5
Задължения на клиенти
1. Клиент, който предоставя услуги по непряк клиринг, следва да води отделна документация с данни и счетоводна отчетност, позволяващи да се разграничават неговите собствени активи и позиции и тези, които се държат за сметка на неговите непреки клиенти. Той предлага на непреките клиенти избор между различните възможности за разделение на сметките, предвидени в член 4, параграф 2, и подсигурява, че непреките клиенти са напълно информирани за рисковете, свързани с всеки от вариантите на разделение. Информацията, предоставена от клиента на непреките клиенти, включва подробности за договорености за прехвърляне на позиции и сметки към друг клиент.
2. Всеки клиент, който предоставя услуги по непряк клиринг, трябва да поиска от клиринговия член да открие отделна сметка при ЦК. Сметката следва да бъде изключително за целите на държането на активи и позиции на негови непреки клиенти.
3. Клиентите предоставят на клиринговите членове достатъчно информация, за да може да се установяват, наблюдават и управляват всякакви рискове, възникващи при съдействие за споразумения за непряк клиринг. В случай на неизпълнение от страна на клиент, цялата информация, съхранявана от клиента по отношение на неговите непреки клиенти, трябва да бъде незабавно предоставена на клиринговия член.
ГЛАВА III
УВЕДОМЯВАНЕ НА ЕОЦКП ВЪВ ВРЪЗКА СЪС ЗАДЪЛЖЕНИЕТО ЗА КЛИРИНГ
(член 5, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 6
Данни, които се включват в уведомлението
1. Уведомлението във връзка със задължението за клиринг включва следната информация:
а)
класа договори за извънборсови дериватни;
б)
договорите за извънборсови деривати в рамките на класа договори за извънборсови деривати;
в)
друга информация, която се включва в публичния регистър в съответствие с член 8;
г)
всякакви други характеристики, необходими за да се прави разграничение между договорите за извънборсови деривати в рамките на класа договори за извънборсови деривати и договорите за извънборсови деривати извън този клас;
д)
доказателства за степента на стандартизация на договорните условия и оперативните процеси за съответния клас договори за извънборсови деривати;
е)
данни за обема на класа договори за извънборсови деривати;
ж)
данни за ликвидността на класа договори за извънборсови деривати;
з)
доказателства, че пазарните участници имат достъп до безпристрастна, надеждна и общоприета информация за ценообразуването за договорите за извънборсови деривати от този клас;
и)
доказателства за въздействието на задължението за клиринг върху наличието на информация за ценообразуването за пазарните участници.
2. С оглед определяне на датата или датите, от които задължението за клиринг влиза в сила, включително постепенното въвеждане и категориите контрагенти, за които важи задължението за клиринг, уведомленията във връзка със задължението за клиринг включват:
а)
данни от значение за оценката на очаквания обем на класа договори за извънборсови деривати, ако за него възникне задължение за клиринг;
б)
доказателства за способността на ЦК да обработва очаквания обем от класа договори за извънборсови деривати, ако за него възникне задължение за клиринг, както и за способността да управлява рисковете, произтичащи от преминаването през клиринг на съответния клас договори за извънборсови деривати, включително чрез клирингови споразумения с клиенти или непреки клиенти;
в)
вида и броя на контрагентите, които са активни или се очаква да бъдат активни на пазара за класа договори за извънборсови деривати, ако за него възникне задължение за клиринг;
г)
кратко описание на различните задачи, които трябва да бъдат изпълнени с цел започване на клиринг с ЦК, придружено с разчет на времето, необходимо за изпълнението на всяка задача;
д)
информация за управлението на риска, правния и оперативния капацитет на кръга от контрагенти, които са активни на пазара за класа договори за извънборсови деривати, ако за него възникне задължение за клиринг.
3. Данните, отнасящи се до обема и ликвидността, съдържат за класа договори за извънборсови деривати и за всеки договор за дериват в рамките на този клас необходимата пазарна информация, включително данни за минали периоди, текущи данни, както и всяка промяна, която се очаква да възникне, ако за класа договори за извънборсови деривати възникне задължение за клиринг, включително:
а)
брой на трансакциите;
б)
общ обем;
в)
общ брой открити позиции;
г)
дълбочината на поръчките, включително средния брой поръчки и средния брой запитвания за котировки;
д)
амплитуда на спредовете;
е)
мерките за ликвидност при неблагоприятни пазарни условия;
ж)
мерките за ликвидност при извършване на процедури при неизпълнение.
4. Информацията, отнасяща се до степента на стандартизация на договорните условия и оперативните процеси за съответния клас договори за извънборсови деривати, предвидена в параграф 1, буква д), включва - за класа договори за извънборсови деривати и за всеки договор за дериват в рамките на класа - данни за дневната референтна цена, както и броя дни годишно, в които референтната цена, може да бъде смятана за надеждна, най-малко за предходните дванадесет месеца.
ГЛАВА IV
КРИТЕРИИ ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ НА КЛАСОВЕТЕ ДОГОВОРИ ЗА ИЗВЪНБОРСОВИ ДЕРИВАТИ, КОИТО ПОДЛЕЖАТ НА ЗАДЪЛЖИТЕЛЕН КЛИРИНГ
(член 5, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 7
Критерии, които се оценяват от страна на ЕОЦКП
1. По отношение на степента на стандартизация на договорните условия и оперативните процеси на съответния клас договори за извънборсови деривати, Европейският орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП) взема предвид:
а)
дали договорните срокове на съответния клас договори за извънборсови деривати включват обща правна документация, включително рамкови споразумения за нетиране, определения, стандартни клаузи и потвърждения, които определят договорните спецификации, използвани обикновено от контрагентите;
б)
дали оперативните процеси на съответния клас извънборсови дериватни договори включват автоматизиране на следдоговорната обработка и развитие на събитията, които се управляват по един общ начин в съответствие с график, за който контрагентите са постигнали широко съгласие.
2. По отношение на обема и ликвидността на съответния клас договори за извънборсови деривати ЕОЦКП взема под внимание:
а)
дали изискванията за обезпечение или финансовите изисквания на ЦК са пропорционални на риска, който задължението за клиринг има за цел да намали;
б)
стабилността във времето на големината и дълбочината на пазара по отношение на продукта;
в)
вероятността пазарната дисперсия да остане достатъчна в случай на неизпълнение от страна на клирингов член;
г)
броя и стойността на сделките.
3. Във връзка с наличието на безпристрастна, надеждна и общоприета информация за ценообразуването в съответния клас договори за извънборсови деривати ЕОЦКП взема предвид дали информацията, необходима за точно определяне на цената на договорите в рамките на съответния клас договори за извънборсови деривати, е леснодостъпна за участниците на пазара при разумни търговски условия и дали тя ще остане леснодостъпна, ако за съответния клас договори за извънборсови деривати възникне задължение за клиринг.
ГЛАВА V
ПУБЛИЧЕН РЕГИСТЪР
(член 6, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 8
Данни, които се включват в регистъра на ЕОЦКП
1. Публичният регистър ЕОЦКП включва следната информация за всеки клас договори за извънборсови деривати, който подлежи на задължението за клиринг:
а)
класа на договорите за извънборсови деривати;
б)
вида на договорите за извънборсови деривати в рамките на класа;
в)
базовите активи на договорите за извънборсови деривати в рамките на класа;
г)
за базови активи, които представляват финансови инструменти - дали базовият актив е единен финансов инструмент или емитент, или индекс, или портфейл;
д)
за други базови активи - категорията на базовия актив;
е)
условната валута и валутата на сетълмента на договорите за извънборсови деривати в рамките на класа;
ж)
обхвата на падежите на договорите за извънборсови деривати в рамките на класа;
з)
условията за сетълмент на договорите за извънборсови деривати в рамките на класа;
и)
обхвата на периодичността на плащанията по договорите за извънборсови деривати в рамките на класа;
й)
идентификационен код на продукта за съответния клас договори за извънборсови деривати;
к)
всякакви други характеристики, изисквани, за да се направи разграничение между един договор в съответния клас договори за извънборсови деривати от друг.
2. По отношение на ЦК, които са лицензирани или са признати във връзка със задължението за клиринг, публичният регистър на ЕОЦКП включва за всеки ЦК:
а)
идентификационния код в съответствие с член 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1247/2012 на Комисията (6);
б)
пълното наименование;
в)
държавата по установяване;
г)
компетентния орган, определен в съответствие с член 22 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
3. Във връзка с датите, от които задължението за клиринг влиза в сила, включително всякакво постепенно въвеждане, публичният регистър на ЕОЦКП включва:
а)
категориите контрагенти, за които се прилага период на постепенно въвеждане;
б)
всяко друго условие, изисквано в съответствие с регулаторните технически стандарти, приети съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 648/2012, във връзка с прилагането на периода на постепенно въвеждане.
4. Публичният регистър на ЕОЦКП включва позоваване на регулаторните технически стандарти, приети съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 648/2012, във връзка с които е възникнало всяко от задълженията за клиринг.
5. По отношение на ЦК, за който е изпратено уведомление до ЕОЦКП от компетентния орган, публичният регистър на ЕОЦКП включва най-малко:
а)
идентификационните данни на ЦК;
б)
класа на договорите за извънборсови деривати, за които е изпратено уведомление;
в)
вида на договорите за извънборсови деривати;
г)
датата на уведомлението;
д)
указване на уведомяващия компетентен орган.
ГЛАВА VI
ФРАГМЕНТИРАНОСТ НА ЛИКВИДНОСТТА
(член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Член 9
Уточняване на понятието фрагментираност на ликвидността
1. Счита се, че фрагментираност на ликвидността настъпва, когато участниците в място за търговия не са в състояние да сключват сделки с един или няколко от останалите участници на това място поради липсата на споразумения за клиринг, до които всички участници имат достъп.
2. Достъпът на ЦК до място за търговия, което вече е обслужвано от друг ЦК, не се смята, че увеличава фрагментираността на ликвидността на мястото за търговия, ако без да е необходимо да се налага изискване на клиринговите членове на вече действащия на това място ЦК да станат клирингови членове на ЦК, отправил искането, всички участници на мястото за търговия могат да направят пряк или непряк клиринг чрез един от следните способи:
а)
поне един общ ЦК;
б)
клирингови споразумения, установени от ЦК.
3. Договореностите за изпълнението на условията, посочени в буква а) или б) от параграф 2, се определят преди отправилата искането ЦК да започне предоставянето на клирингови услуги на съответното място на търговия.
4. Достъпът до общ ЦК, както е посочено в буква а) от параграф 2, може да бъде осигурен посредством два или повече клирингови членове, или два или повече клиенти, или чрез споразумения за непряк клиринг.
5. Клиринговите споразумения, посочени в параграф 2, буква б), може да предвиждат прехвърлянето на трансакции, извършени от такива пазарни участници към клирингови членове на друг ЦК. Въпреки че достъпът на ЦК до място за търговия следва да не изисква оперативна съвместимост, споразумението за оперативна съвместимост, което е било договорено от съответните ЦК и одобрено от съответните компетентни органи, може да се използва за изпълнение на изискването за достъп до общи клирингови споразумения.
ГЛАВА VII
НЕФИНАНСОВИ КОНТРАГЕНТИ
Член 10
(член 10, параграф 4, буква а) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Критерии за установяване кои договори за извънборсови деривати са обективно намаляващи рисковете
1. Договорите за извънборсови деривати са обективно измерими като намаляващи рисковете, които са пряко свързани с търговската дейност или финансовото управление на нефинансов контрагент или на тази група, когато сами или в съчетание с други договори за деривати, пряко или чрез силно корелирани инструменти, отговарят на един от следните критерии:
а)
покриват рисковете, произтичащи от потенциалната промяна в стойността на активите, услугите, факторите за производство, продуктите, стоките или пасивите, които нефинансовият контрагент или неговата група притежава, произвежда, изработва, обработва, доставя, купува, пуска на пазара, отдава под наем или на лизинг, продава или поема или основателно възнамерява да направи това в обичайния ход на своята дейност;
б)
покриват рисковете, възникващи от потенциално косвено въздействие върху стойността на активи, услуги, фактори за производство, продукти, стоки или пасиви, посочени в буква а), които са резултат от колебанията на лихвените проценти, темпа на инфлацията, обменните валутни курсове или кредитния риск;
в)
те се определят като хеджиращ договор съгласно Международните стандарти за финансово отчитане (МСФО), приети в съответствие с член 3 от Регламент (ЕО) № 1606/2002 на Европейския парламент и на Съвета (7).
Член 11
(член 10, параграф 4, буква б) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Клирингови прагове
Стойностите на клиринговите прагове във връзка със задължението за клиринг са:
а)
1 млрд. евро в брутна условна стойност за договорите за извънборсови деривати върху кредити;
б)
1 млрд. евро в брутна условна стойност за договорите за извънборсови деривати върху капиталови инструменти;
в)
3 млрд. евро в брутна условна стойност за договорите за извънборсови деривати върху лихвени проценти;
г)
3 млрд. евро в брутна условна стойност договорите за извънборсови деривати върху чуждестранна валута;
д)
3 млрд. EUR в брутна условна стойност за договорите за извънборсови деривати върху стоки и за други договори за извънборсови деривати, които не са предвидени в букви от а) до г).
ГЛАВА VIII
ТЕХНИКИ ЗА НАМАЛЯВАНЕ НА РИСКА ЗА ДОГОВОРИТЕ ЗА ИЗВЪНБОРСОВИ ДЕРИВАТИ, КОИТО НЕ СА ПРЕМИНАЛИ ПРЕЗ КЛИРИНГ ЧРЕЗ ЦК
Член 12
(член 11, параграф 14, буква а) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Своевременно потвърждаване
1. Договорите за извънборсови деривати, сключени между финансови контрагенти и нефинансови контрагенти, посочени в член 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012, които не са преминали през клиринг от ЦК, се потвърждават, когато е възможно по електронен път, във възможно най-кратък срок и не по-късно от:
а)
за суапове за кредитно неизпълнение и за лихвени суапове, които са сключени до 28 февруари 2014 г. включително - до края на втория работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за извънборсови деривати;
б)
за суапове за кредитно неизпълнение и за лихвени суапове, които са сключени след 28 февруари 2014 г. - до края на работния ден след датата на изпълнение на договора за извънборсови деривати;
в)
за суапове за капиталови инструменти, валутни суапове, стокови суапове и всички останали деривати, които не са предвидени в буква а), сключени до 31 август 2013 г. включително - до края на третия работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за дериват;
г)
за суапове за капиталови инструменти, валутни суапове, стокови суапове и всички останали деривати, които не са предвидени в буква а), сключени в периода след 31 август 2013 г. до 31 август 2014 г. включително - до края на втория работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за дериват;
д)
за суапове за капиталови инструменти, валутни суапове, стокови суапове и всички останали деривати, които не са предвидени в буква а), които са сключени след 31 август 2014 г.- до края на работния ден, следващ датата на изпълнение на договора за дериват;
2. Договорите за извънборсови деривати, сключени с нефинансов контрагент, които не са посочени в член 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012, се потвърждават възможно най-бързо, когато е възможно - чрез електронни средства, но не по-късно от:
а)
за суапове за кредитно неизпълнение и лихвени суапове, които са сключени до 31 август 2013 г. включително - до края на петия работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за извънборсови деривати;
б)
за суапове за кредитно неизпълнение и лихвени суапове, които са сключени в периода след 31 август 2013 г. до 31 август 2014 г. включително - до края на третия работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за извънборсови деривати;
в)
за суапове за кредитно неизпълнение и за лихвени суапове, които са сключени след 31 август 2014 г. - до края на втория работен ден след датата на изпълнение на договора за извънборсови деривати;
г)
за суапове за капиталови инструменти, валутни суапове, стокови суапове и всички други деривати, които не са предвидени в буква а), сключени до 31 август 2013 г. включително - до края на седмия работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за дериват;
д)
за суапове за капиталови инструменти, валутни суапове, стокови суапове и всички други деривати, които не са предвидени в буква а), сключени в периода след 31 август 2013 г. до 31 август 2014 г. включително - до края на четвъртия работен ден, следващ датата на изпълнение на договора за дериват;
е)
за суапове за капиталови инструменти, валутни суапове, стокови суапове и всички останали деривати, които не са предвидени в буква а), сключени след 31 август 2014 г.- до края на втория работен ден, следващ датата на изпълнение;
3. Когато дадена трансакция, посочена в параграфи 1 и 2, е била сключена след 16.00 часа местно време или с контрагент, разположен в друг часови пояс, което не позволява потвърждение в определения срок, потвърждението се осъществява колкото е възможно по-скоро и най-късно един работен ден след крайния срок, определен в параграф 1 или 2, в зависимост от случая.
4. Финансовите контрагенти следва да разполагат с необходимата процедура за ежемесечно деклариране пред компетентния орган, определен в съответствие с член 48 от Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (8), на броя на непотвърдените трансакции с извънборсови деривати, посочени в параграфи 1 и 2, които не са били приключени в продължение на повече от пет работни дни.
Член 13
(член 11, параграф 14, буква а) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Съгласуване на портфейла
1. Финансовите и нефинансовите контрагенти по договор за извънборсови деривати се договорят в писмена форма или чрез други еквивалентни електронни средства с всеки от своите контрагенти относно условията, при които портфейлите се съгласуват. Подобно споразумение се постига преди сключване на договора за извънборсови деривати.
2. Съгласуването на портфейла се извършва от самите контрагенти по договори за извънборсови деривати или от квалифицирано трето лице, надлежно упълномощено за тази цел от съответния контрагент. Съгласуването на портфейла следва да включва основните търговски условия, които са отличителни за всеки конкретен договор за извънборсови деривати, и включва най-малко оценката за всеки договор в съответствие с член 11, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
3. С цел да се идентифицират на ранен етап всички съществени несъответствия в извънборсовия договор за дериват, включително неговата оценка, съгласуването на портфейла се извършва:
а)
за финансов контрагент или нефинансов контрагент, посочен в член 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012:
i)
всеки работен ден, когато между контрагентите има 500 или повече неприключени договори за извънборсови деривати;
ii)
веднъж седмично, когато между контрагентите има между 51 и 499 неприключени договори за извънборсови деривати по всяко време на седмицата;
iii)
веднъж на тримесечие, когато между контрагентите има 50 или по-малко неприключени договори за извънборсови деривати по всяко време през тримесечието.
б)
за нефинансов контрагент, който не е посочен в член 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012:
i)
веднъж на тримесечие, когато между контрагентите има повече от 100 неприключени договора за извънборсови деривати по всяко време през тримесечието.
ii)
веднъж годишно, когато между контрагентите има 100 или по-малко неприключени договори за извънборсови деривати.
Член 14
(член 11, параграф 14, буква а) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Компресиране на портфейл
Финансовите контрагенти и нефинансовите контрагенти с 500 или повече неприключени договори за извънборсови деривати с контрагенти, които не преминават през клиринг с ЦК, разполагат с действащи процедури, съгласно които редовно, поне два пъти годишно, анализират възможността за извършване на компресиране на портфейл, за да намалят кредитните рискове от контрагента, и извършват такъв процес на компресиране.
Финансовите контрагенти и нефинансовите контрагенти гарантират, че са в състояние да осигурят разумно и валидно обяснение на съответния компетентен орган, ако решат, че извършването на компресиране на портфейл не е подходящо.
Член 15
(член 11, параграф 14, буква а) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Разрешаване на спорове
1. При сключване на договори за извънборсови деривати помежду си финансовите контрагенти и нефинансовите контрагенти се договарят за подробни процедури и процеси във връзка със следното:
а)
установяването, регистрирането и наблюдението на спорове във връзка с признаването или оценяването на договора и за обмен на обезпечения между контрагентите. В тези процедури се вписва поне продължителността на периода, през който спорът е неразрешен, контрагентът и сумата, която се оспорва;
б)
навременното разрешаване на спорове със специфичен процес за споровете, които не са разрешени в рамките на пет работни дни.
2. Финансовите контрагенти отчитат пред компетентния орган, определен в съответствие с член 48 от Директива 2004/39/ЕО, всички спорове между контрагенти, свързани с договор за извънборсови деривати, неговата оценка или размяната на обезпечения за сума или стойност, по-висока от 15 млн. евро, и които са неразрешени в продължение най-малко на 15 работни дни.
Член 16
(член 11, параграф 14, буква б) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Пазарни условия, които не позволяват оценяване по пазарна стойност
1. Смята се, че са налице пазарни условия, които не позволяват оценяване по пазарна стойност на договор за извънборсови деривати, при една от следните ситуации:
а)
когато пазарът е неактивен;
б)
когато обхватът на рационалните оценки на справедливата стойност е голям и вероятността на различните оценки не може да бъде рационално оценена.
2. Пазарът за договор за извънборсови деривати се смята за неактивен, ако котировките не са лесно и редовно достъпни, а цените, които са достъпни, не представят действителни и редовни пазарни трансакции при спазване на принципа на сделката между несвързани лица.
Член 17
(член 11, параграф 14, буква б) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Критерии за използването на оценяване на база модел
За използване на оценката на база модел финансовите и нефинансовите контрагенти разполагат с модел, който:
а)
включва всички фактори, които контрагентите биха взели предвид при определянето на цената, включително чрез използване на колкото е възможно повече информация за оценяване по пазарна стойност;
б)
съответства на приетите икономически методологии за оценяване на финансовите инструменти;
в)
калибрира се и се изпитва за валидност с цени от наблюдаеми текущи пазарни трансакции със същия финансов инструмент или на базата на всякаква налична пазарна информация;
г)
валидира се и се контролира независимо от отдел, различен от отдела, поемащ риска;
д)
надлежно се документира и одобрява от съвета на директорите толкова пъти, колкото е необходимо, след всяка съществена промяна и най-малко веднъж годишно. Това одобрение може да бъде делегирано на комитет.
Член 18
(член 11, параграф 14, буква в) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Подробни сведения, съдържащи се в уведомлението до компетентния орган относно вътрешногрупова сделка
1. Исканията или уведомленията до компетентния орган относно подробните сведения по вътрешногрупова сделка са в писмена форма и включват:
а)
законните контрагенти по трансакциите, включително техните идентификационни кодове в съответствие с член 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1247/2012;
б)
корпоративните отношения между контрагентите;
в)
подробни сведения относно допълнителнте договорни отношения между страните по споразумението;
г)
категорията на вътрешногруповата сделка, както е посочено в член 3, параграф 1 и параграф 2, букви а)-г) от Регламент (ЕС) № 648/2012;
д)
подробни сведения за операции, за които контрагентът иска освобождаването, включително:
i)
класа на договорите за извънборсови деривати;
ii)
вида на договорите за извънборсови деривати;
iii)
типа на базовите активи;
iv)
условна валута и валута на сетълмента;
v)
обхвата на сроковете на договорите;
vi)
типа на сетълмента;
vii)
очакваните годишни размер, обеми и честота на договорите за извънборсови деривати.
2. Като част от своето искане или уведомление до съответния компетентен орган контрагентът следва да предостави допълнителна информация, доказваща, че са изпълнени условията по член 11, параграфи от 6 до 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012. Придружаващите документи включват копия от документирани процедури за управление на риска, информация за трансакциите за минали периоди, копия на съответните договори между страните и могат, при поискване от компетентния орган, да включват правно становище.
Член 19
(член 11, параграф 14, буква г) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Подробни сведения, съдържащи се в уведомлението до ЕОЦКП относно вътрешногрупова сделка
1. Уведомлението от компетентния орган за подробните сведения за вътрешногрупова сделка се подава пред ЕОЦКП в писмена форма:
а)
в рамките на един месец от получаването на уведомлението съгласно член 11, параграф 7 или член 11, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
б)
в рамките на един месец от решението на компетентния орган, по отношение на контрагента съгласно член 11, параграф 6, член 11, параграф 8 или член 11, параграф 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
2. Уведомлението до ЕОЦКП включва:
а)
информацията, посочена в член 18;
б)
наличие на положително или отрицателно решение;
в)
в случай на положително решение:
i)
обобщение на основанията да се счита, че са изпълнени условията, определени в член 11, параграф 6, член 11, параграф 7, член 11, параграф 8, член 11, параграф 9 или член 11, параграф 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012 - в зависимост от случая;
ii)
дали освобождаването е пълно или частично - за уведомление по член 11, параграф 6, член 11, параграф 8 или член 11, параграф 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012.
г)
в случай на отрицателно решение:
i)
условията по член 11, параграф 6, член 11, параграф 7, член 11, параграф 8, член 11, параграф 9 или член 11, параграф 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012, които не са изпълнени;
ii)
обобщение на основанията, поради които се смята, че тези условия не са изпълнени.
Член 20
(член 11, параграф 14, буква г) от Регламент (ЕС) № 648/2012)
Информация относно вътрешногруповото освобождаване, която се оповестява публично
Информацията относно вътрешногрупово освобождаване, която се оповестява публично, включва:
а)
законните контрагенти по трансакциите, включително техните идентификационни кодове в съответствие с член 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1247/2012;
б)
връзката между контрагентите;
в)
дали освобождаването е пълно или частично;
г)
условната съвкупна стойност на договорите за извънборсови деривати, за които се прилага вътрешногрупово освобождаване.
Член 21
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Членове 13, 14 и 15 започват да се прилагат шест месеца след влизането в сила на настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 149/2013,
annettu 19 päivänä joulukuuta 2012,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 täydentämisestä epäsuoria määritysmenettelyjä, määritysvelvollisuutta, julkista rekisteriä, markkinapaikkaan pääsyä, finanssialan ulkopuolisia vastapuolia ja sellaisiin OTC-johdannaissopimuksiin sovellettavia riskienpienentämistekniikoita, joita ei määritetä keskusvastapuolessa, koskevien teknisten sääntelystandardien osalta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon (1),
ottaa huomioon OTC-johdannaisista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä 4 päivänä heinäkuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 (2) ja erityisesti sen 4 artiklan 4 kohdan, 5 artiklan 1 kohdan, 6 artiklan 4 kohdan, 8 artiklan 5 kohdan, 10 artiklan 4 kohdan ja 11 artiklan 14 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Olisi luotava sääntökokonaisuus, jota sovelletaan määritysvelvollisuuteen, sen soveltamiseen, mahdollisiin vapautuksiin ja riskienpienentämistekniikoihin, jotka on otettava käyttöön, kun keskusvastapuolimääritystä ei voida suorittaa. Jotta varmistettaisiin, että tällaiset säännökset, joiden pitäisi tulla voimaan samaan aikaan, ovat yhdenmukaisia ja jotta sidosryhmien ja erityisesti kyseisien velvoitteiden soveltamisalaan kuuluvien sidosryhmien olisi helpompi saada näistä säännöksistä kattava käsitys ja jotta säännökset olisivat tehokkaasti sidosryhmien saatavilla, on suotavaa, että useimmat asetuksen (EU) N:o 648/2012 II osastossa edellytetyt tekniset sääntelystandardit sisällytetään yhteen asetukseen.
(2)
OTC-johdannaisten (over the counter derivatives) markkinoiden globaalin luonteen vuoksi tässä asetuksessa olisi otettava huomioon OTC-johdannaismarkkinoilla tehtäviä uudistuksia ja pakollista määritystä koskevat kansainvälisesti hyväksytyt suuntaviivat ja suositukset sekä muilla lainkäyttöalueilla laaditut mainittuihin kysymyksiin liittyvät säännöt. Erityisesti määritysvelvollisuuden täsmentämiseen käytettävässä kehyksessä otetaan huomioon kansainvälisen arvopaperimarkkinavalvojien yhteisön julkaisemat pakollista määritystä koskevat vaatimukset. Tällä tavoin tuetaan mahdollisuuksien mukaan lähentymistä muilla lainkäyttöalueilla noudatettavaan lähestymistapaan.
(3)
Jotta voidaan yksilöidä selkeästi rajallinen määrä asetuksesta (EU) N:o 648/2012 johtuvia käsitteitä ja vahvistaa tarvittavat tekniset termit tämän teknisen standardin laatimiseksi, olisi määriteltävä joitakin termejä.
(4)
Epäsuora määritysmenettely ei saisi altistaa keskusvastapuolta, määritysosapuolta, asiakasta tai epäsuoraa asiakasta ylimääräiselle vastapuoliriskille, ja epäsuoran asiakkaan omaisuuserillä ja positioilla olisi oltava asianmukainen suojataso. Sen vuoksi on olennaista, että kaikentyyppiset epäsuorat määritysmenettelyt täyttävät niiden turvallisuuden takaavat vähimmäisehdot. Tätä tarkoitusta varten epäsuorien määritysmenettelyjen osapuolille on asetettava erityisiä velvollisuuksia. Tällaiset menettelyt ulottuvat epäsuorien asiakkaiden ja määritysosapuolen asiakkaan, joka tarjoaa epäsuoria määrityspalveluja, välistä sopimussuhdetta laajemmalle.
(5)
Asetuksessa (EU) N:o 648/2012 edellytetään keskusvastapuolen olevan selvityksen lopullisuudesta maksujärjestelmissä ja arvopaperien selvitysjärjestelmissä 19 päivänä toukokuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/26/EY (3) nojalla nimetty järjestelmä. Tämä merkitsee, että keskusvastapuolten määritysosapuolten olisi oltava mainitussa direktiivissä tarkoitettuja osallistujia. Sen vuoksi on tarpeen varmistaa, että epäsuoria määrityspalveluja tarjoavat asiakkaat ovat luottolaitoksia, sijoituspalveluyrityksiä taikka vastaavia kolmannen maan luottolaitoksia tai sijoituspalveluyrityksiä, jotta epäsuorille asiakkaille voidaan varmistaa vastaava suojataso kuin asiakkaille asetuksen (EU) N:o 648/2012 nojalla.
(6)
Epäsuorat määritysmenettelyt olisi luotava siten, että voidaan varmistaa, että epäsuorat asiakkaat voivat saada vastaavan suojatason kuin suorat asiakkaat maksukyvyttömyystilanteessa. Epäsuoran määritysmenettelyn mahdollistavan määritysosapuolen maksukyvyttömyyden seurauksena epäsuorat asiakkaat olisi sisällytettävä asiakkaiden positioiden siirtoon vaihtoehtoiselle määritysosapuolelle asetuksen (EU) N:o 648/2012 39 ja 48 artiklalla vahvistettujen siirrettävyysvaatimusten mukaisesti. Epäsuorissa määritysmenettelyissä olisi myös oltava asianmukaiset suojatoimet asiakkaan maksukyvyttömyyden varalta, ja niiden olisi mahdollistettava epäsuorien asiakkaiden positioiden siirtäminen vaihtoehtoiselle määrityspalvelujen tarjoajalle.
(7)
Koska epäsuorat määritysmenettelyt voivat aiheuttaa erityisriskejä, kaikkien epäsuoran määritysmenettelyn osapuolten, mukaan lukien määritysosapuolet ja keskusvastapuolet, olisi tunnistettava, valvottava ja hallittava menettelystä mahdollisesti johtuvia olennaisia riskejä säännöllisesti. Asianmukainen tietojenvaihto epäsuoria määrityspalveluja tarjoavien asiakkaiden ja kyseiset palvelut mahdollistavien määritysosapuolten välillä on tässä yhteydessä erityisen tärkeää. Määritysosapuolten olisi käytettävä asiakkaiden antamia tietoja vain riskienhallintatarkoituksiin ja estettävä kaupallisesti arkaluonteisten tietojen väärinkäyttö käyttämällä muun muassa rahoituslaitoksen eri osastojen välisiä konkreettisia esteitä eturistiriitojen välttämiseksi.
(8)
Antaessaan keskusvastapuolelle toimiluvan jonkin OTC-johdannaislajin määritykseen toimivaltaisen viranomaisen edellytetään ilmoittavan siitä Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaiselle, jäljempänä ’EAMV’. Tällaisessa ilmoituksessa olisi oltava yksityiskohtaiset tiedot, jotka EAMV tarvitsee suorittaakseen arviointiprosessinsa, mukaan lukien tiedot asianomaisen OTC-johdannaislajin likviditeetistä ja määrästä. Vaikka toimivaltainen viranomainen toimittaa tiedot EAMV:lle, toimilupaa pyytäneen keskusvastapuolen olisi aluksi annettava vaaditut tiedot toimivaltaisille viranomaisille, jotka voivat sen jälkeen täydentää niitä.
(9)
Vaikka kaikkia tietoja, jotka toimivaltaisen viranomaisen on sisällytettävä EAMV:lle annettavaan ilmoitukseen määritysvelvollisuuden osalta, ei välttämättä aina ole saatavilla varsinkaan uusista tuotteista, viranomaisten olisi toimitettava saatavilla olevat arviot, joista käy myös selkeästi ilmi käytetyt oletukset. Ilmoituksessa olisi myös oltava vastapuolia koskevia tietoja, kuten vastapuolten tyyppi ja lukumäärä, toimet, jotka vaaditaan määrityksen aloittamiseksi keskusvastapuolen kanssa, vastapuolen oikeuskelpoisuus ja toimintakyky tai riskienhallintakehys, jotta EAMV voi arvioida aktiivisten vastapuolten kykyä noudattaa määritysvelvollisuutta siten, etteivät ne aiheuta markkinahäiriöitä.
(10)
Toimivaltaisen viranomaisen ilmoituksessa EAMV:lle olisi oltava tietoja standardoinnin asteesta, likviditeetistä ja hintatietojen saatavuudesta, jotta EAMV voi arvioida, olisiko jonkin OTC-johdannaislajin kuuluttava määritysvelvollisuuden piiriin. Asianomaisen OTC-johdannaislajin sopimusehtojen ja toimintaprosessien standardointiin liittyvät perusteet ovat osoitus OTC-johdannaislajin taloudellisten ehtojen standardoinnista, sillä sopimusehdot ja toimintaprosessit voidaan standardoida vain silloin, kun taloudelliset ehdot on standardoitu. Näkökohdat, joiden mukaan EAMV arvioi likviditeettiin ja hintatietojen saatavuuteen liittyvät perusteet, eroavat niistä, joiden mukaan toimivaltainen viranomainen arvioi keskusvastapuolen sen toimiluvan myöntämisen yhteydessä. Likviditeettiä arvioidaan tässä yhteydessä laajemmasta näkökulmasta, ja se poikkeaa likviditeetistä, joka seuraisi määritysvelvollisuuden soveltamisesta. Varsinkaan se, että sopimus on riittävän likvidi, jotta yksi keskusvastapuoli voi määrittää sen, ei välttämättä tarkoita sitä, että sen olisi kuuluttava määritysvelvollisuuden piiriin. EAMV:n arvioinnin ei pitäisi toistaa toimivaltaisen viranomaisen jo laatimaa selvitystä eikä olla päällekkäinen sen kanssa.
(11)
Tietojen, jotka toimivaltainen viranomainen antaa määritysvelvollisuuden osalta, olisi annettava EAMV:lle valmiudet arvioida hintatietojen saatavuutta. Tässä suhteessa se, että keskusvastapuolella on mahdollisuus tutustua hintatietoihin jonakin ajankohtana, ei merkitse sitä, että markkinatoimijat voivat saada niitä tulevaisuudessa. Tämän vuoksi se, että keskusvastapuolella on pääsy hintatietoihin, jotka ovat tarpeen tiettyyn OTC-johdannaislajiin sisältyvien johdannaissopimusten määritykseen liittyvien riskien hallitsemiseksi, ei merkitse automaattisesti sitä, että kyseisen OTC-johdannaislajin olisi kuuluttava määritysvelvollisuuden piiriin.
(12)
Määritysvelvollisuuden piiriin kuuluvien OTC-johdannaissopimuslajien rekisterissä saatavilla olevien tietojen yksityiskohtaisuus riippuu siitä, kuinka merkityksellisiä kyseiset tiedot ovat kunkin OTC-johdannaissopimuslajin yksilöinnin kannalta. Tämän vuoksi eri OTC-johdannaissopimuslajien välillä voi olla eroja siinä, kuinka yksityiskohtaisia tietoja rekisterissä on.
(13)
Useamman keskusvastapuolen pääsy markkinapaikkaan voisi laajentaa osallistujien pääsyä kyseiseen markkinapaikkaan ja parantaa siten yleistä likviditeettiä. Tällaisissa olosuhteissa on kuitenkin tarpeen tarkentaa käsite ”likviditeetin pirstoutuminen” markkinapaikassa siltä osin kuin se voi uhata pyynnön kohteena olevan rahoitusvälinelajin markkinoiden moitteetonta ja asianmukaista toimintaa.
(14)
Sen markkinapaikan toimivaltaisen viranomaisen laatiman arvioinnin, johon keskusvastapuoli on pyytänyt pääsyä, ja kyseisen keskusvastapuolen toimivaltaisen viranomaisen laatiman arvioinnin olisi perustuttava mekanismeihin, joita on käytettävissä likviditeetin pirstoutumisen estämiseksi tietyssä markkinapaikassa.
(15)
Likviditeetin pirstoutumisen estämiseksi kaikkien toimijoiden tietyssä markkinapaikassa olisi kyettävä määrittämään kaikki keskinäiset transaktionsa. Olisi kuitenkin kohtuutonta vaatia, että kaikista olemassa olevan keskusvastapuolen määritysosapuolista olisi tultava myös kaikkien tällaista markkinapaikkaa palvelevien uusien keskusvastapuolten määritysosapuolia. Jos on olemassa yhteisöjä, jotka ovat molempien keskusvastapuolen määritysosapuolia, ne voivat helpottaa sellaisten transaktioiden siirtoa ja määritystä, jotka markkinatoimijat ovat toteuttaneet erikseen näiden kahden keskusvastapuolen avustuksella, likviditeetin pirstoutumisriskin hillitsemiseksi. On kuitenkin tärkeää, että keskusvastapuolen esittämä pyyntö, joka koskee pääsyä markkinapaikkaan, ei pirsto likviditeettiä tavalla, joka kasvattaisi riskejä, joille olemassa oleva keskusvastapuoli on alttiina.
(16)
Asetuksen (EU) N:o 648/2012 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti keskusvastapuolen esittämä pyyntö pääsystä markkinapaikkaan ei saisi edellyttää yhteentoimivuutta, ja sen vuoksi tässä asetuksessa ei pitäisi säätää yhteentoimivuudesta ainoana ratkaisuna likvidideetin pirstoutumiseen. Tämä asetus ei kuitenkaan saisi estää keskusvastapuolia osallistumasta tällaiseen järjestelyyn vapaaehtoisuuden pohjalta, jos edellytykset sen käyttöönotolle täyttyvät.
(17)
Määrittääkseen, mitkä OTC-johdannaissopimukset vähentävät objektiivisesti mitattavissa olevalla tavalla riskejä, jotka liittyvät liike- tai rahoitustoimintaan suoraan, finanssialan ulkopuolisten vastapuolten olisi sovellettava jotakin tässä asetuksessa säädetyistä perusteista, mukaan lukien kansainvälisiä tilinpäätösstandardeja, jäljempänä ’IFRS-standardit’, koskeviin sääntöihin perustuva tilinpäätöksen määritelmä. Vastapuolet voivat käyttää tilinpäätöksen määritelmää, vaikka ne eivät soveltaisi IFRS-standardeja koskevia sääntöjä. Kun kyseessä ovat finanssialan ulkopuoliset vastapuolet, jotka kenties käyttävät paikallisia tilinpäätössääntöjä, arvioidaan, että valtaosaan sopimuksista, jotka luokitellaan kyseisten paikallisten tilinpäätössääntöjen mukaan suojautumiseksi, voitaisiin soveltaa tässä asetuksessa vahvistettua yleistä määritelmää sopimuksista, jotka vähentävät liiketoimintaan tai rahoitustoimintaan suoraan liittyviä riskejä.
(18)
Joissakin olosuhteissa ei välttämättä ole mahdollista suojautua riskiltä käyttämällä johdannaissopimusta, joka liittyy suoraan kyseiseen riskiin ja joka on sopimus, jolla on täsmälleen sama kohde-etuus ja toimituspäivä kuin katettavalla riskillä. Tällaisessa tapauksessa finanssialan ulkopuolinen vastapuoli voi käyttää riskinsä kattamiseksi muuta rahoitusvälinettä suojaavaa läheisesti korreloivaa välinettä (proxy hedging), esimerkiksi välinettä, jolla on erilainen mutta taloudellisen käyttäytymisen kannalta hyvin samankaltainen kohde-etuus. Lisäksi tietyt finanssialan ulkopuolisten vastapuolten ryhmät, jotka tekevät OTC-johdannaissopimuksia yksittäisen yhteisön välityksellä suojautuakseen riskiltään suhteessa ryhmän kokonaisriskeihin, saattavat käyttää makro- tai portfoliosuojausta (macro or portfolio hedging). Tällaisissa makro- tai portfoliosuojauksen tai muuta rahoitusvälinettä suojaavan välineen käyttöön perustuvissa OTC-johdannaissopimuksissa saattaa olla kyse tässä asetuksessa tarkoitetusta suojautumisesta, ja niitä olisi tarkasteltava niiden perusteiden mukaan, joiden mukaan määritetään, vähentävätkö OTC-johdannaissopimukset objektiivisesti riskejä.
(19)
Riski voi kehittyä ajan mittaan, ja jotta voidaan mukautua riskin kehittymiseen, OTC-johdannaissopimukset, jotka tehtiin alun perin liike- tai rahoitustoimintaan liittyvien riskien vähentämiseksi, saatetaan joutua kompensoimaan täydentävien OTC-johdannaissopimusten käytöllä. Tämän seurauksena riskiltä voidaan suojautua OTC-johdannaissopimusten yhdistelmällä, mukaan lukien korvaavat OTC-johdannaissopimukset, joilla suljetaan pois OTC-johdannaissopimukset, jotka eivät enää liity liike- tai rahoitustoimintaan liittyvään riskiin.
(20)
Niiden riskien kirjo, joita liittyy liike- ja rahoitustoimintaan suoraan, on erittäin laaja ja vaihtelee eri talousaloittain. Liiketoimintaan liittyvät riskit ovat tyypillisesti yhteydessä yrityksen tuotantopanoksiin sekä tuotteisiin ja palveluihin, joita se myy tai tarjoaa. Rahoitustoiminta liittyy tyypillisesti yhteisön lyhyt- ja pitkäaikaisten varojen, mukaan lukien sen velat, hoitoon ja tapoihin, joilla se sijoittaa rahoitusvarat, jotka se tuottaa tai joita se pitää hallussa, mukaan lukien kassanhallinta. Yleisesti esiintyvät riskit, kuten valuuttakurssiriski, hyödykkeiden hintariski tai inflaatioriski tai luottoriski, voivat vaikuttaa rahoitus- ja liiketoimintaan. Analysoitaessa riskejä, jotka liittyvät liike- tai rahoitustoimintaan suoraan, kyseiset riskit olisi määriteltävä johdonmukaisesti ja siten, että määritelmä kattaa molemmat toiminnot, koska OTC-johdannaissopimukset tehdään tietyltä riskiltä suojautumista varten. Lisäksi näiden kahden käsitteen erottamisella toisistaan voisi olla tahattomia seurauksia, koska tietyltä riskiltä suojauduttaisiin joko rahoitus- tai liiketoiminnan yhteydessä riippuen alasta, jolla finanssialan ulkopuoliset vastapuolet toimivat.
(21)
Vaikka määrityskynnysarvojen vahvistamisessa olisi otettava huomioon se, kuinka merkityksellisiä asianomaiset riskit ovat järjestelmän kannalta, on tärkeää huolehtia siitä, että riskejä vähentävät OTC-johdannaiset jätetään määrityskynnysarvojen laskennan ulkopuolelle ja että määrityskynnysarvot mahdollistavat poikkeuksen myöntämisen määritysvelvollisuusperiaatteesta niille OTC-johdannaissopimuksille, jotka voidaan katsoa sopimuksiksi, joita ei ole tehty suojautumistarkoituksissa. Määrityskynnysarvoja olisi tarkemmin ottaen tarkasteltava säännöllisin väliajoin uudelleen, ja ne olisi määriteltävä OTC-johdannaissopimuslajeittain. Määrityskynnysarvoja varten täsmennetyt OTC-johdannaislajit saattavat poiketa määritysvelvollisuutta varten täsmennetyistä OTC-johdannaislajeista. Määrityskynnysarvojen vahvistamisessa olisi otettava asianmukaisesti huomioon tarve määritellä yhtenäinen indikaattori, joka osoittaa kunkin vastapuolen yhteenlaskettujen nettomääräisten positioiden ja vastuiden merkityksen järjestelmän kannalta OTC-johdannaisten omaisuusluokittain. Lisäksi finanssialan ulkopuolisten vastapuolten käyttämien määrityskynnysarvojen täytäntöönpanon olisi oltava yksinkertaista.
(22)
Määrityskynnysarvojen täsmentämisessä olisi asetuksen (EU) N:o 648/2012 mukaisesti otettava huomioon kunkin vastapuolen yhteenlaskettujen nettomääräisten positioiden ja vastuiden merkitys järjestelmän kannalta OTC-johdannaislajeittain. Olisi kuitenkin otettava huomioon se, että nämä nettomääräiset positiot ja vastuut poikkeavat vastapuolten ja omaisuusluokkien nettomääräisestä vastuusta. Lisäksi asetuksen (EU) N:o 648/2012 nojalla nämä nettomääräiset positiot olisi laskettava yhteen määrityskynnysarvojen vahvistamisessa huomioon otettavien tietojen määrittämiseksi. Määrityskynnysarvojen vahvistamisessa olisi otettava huomioon yhteenlaskun tuloksena saatu nettomääräisten positioiden kokonaisbruttomäärä. Määrityskynnysarvojen vahvistamisessa olisi käytettävä viitearvona yhteenlaskun tuloksena saatua bruttonimellisarvoa.
(23)
Lisäksi finanssialan ulkopuolisten vastapuolten OTC-johdannaistoiminnan rakenne johtaa yleensä matalaan nettoutusasteeseen, koska OTC-johdannaissopimukset tehdään samaan suuntaan. Tämän seurauksena kunkin vastapuolen ja OTC-johdannaislajin yhteenlaskettujen nettomääräisten positioiden ja vastuiden välinen erotus olisi hyvin lähellä sopimusten bruttoarvoa. Yksinkertaisuustavoitteen saavuttamiseksi OTC-johdannaissopimusten bruttoarvoa olisi tämän vuoksi käytettävä käypänä korvaavana mittapuuna määrityskynnysarvon vahvistamisessa.
(24)
Koska finanssialan ulkopuolisten vastapuolten, jotka eivät ylitä määrityskynnysarvoa, ei edellytetä arvostavan OTC-johdannaissopimuksiaan markkina-arvoon, tämän mittapuun käyttö määrityskynnysarvojen vahvistamisessa olisi kohtuutonta, sillä se aiheuttaisi finanssialan ulkopuolisille vastapuolille huomattavaa ja kohteena olevan riskin kannalta epäsuhtaista rasitusta. OTC-johdannaissopimusten nimellisarvon käyttö merkitsisi sen sijaan yksinkertaista lähestymistapaa, joka ei ole alttiina finanssialan ulkopuolisista vastapuolista riippumattomille tapahtumille.
(25)
Sen, että yksi jollekin OTC-johdannaislajille vahvistetuista arvoista ylittyy, pitäisi johtaa siihen, että kaikki lajit ylittävät määrityskynnysarvon, koska riskejä vähentävät OTC-johdannaissopimukset jätetään määrityskynnysarvon laskennan ulkopuolelle, koska määrityskynnysarvon ylittymisen seuraukset liittyvät määritysvelvollisuuden lisäksi riskienpienentämistekniikoihin ja koska finanssialan ulkopuolisiin vastapuoliin asetuksen (EU) N:o 648/2012 mukaisesti sovellettavissa oleviin asianomaisiin velvollisuuksiin olisi omaksuttava yksinkertainen lähestymistapa, kun otetaan huomioon, ettei valtaosa kyseisistä vastapuolista ole luonteeltaan erikoistuneita.
(26)
Määrittämättömien OTC-johdannaissopimusten tapauksessa olisi käytettävä oikea-aikaisen vahvistamisen kaltaisia riskienpienentämistekniikoita. OTC-johdannaissopimusten vahvistaminen voi viitata yhteen tai useampaan vakiosopimukseen, vahvistamista koskevaan vakiosopimukseen tai muihin vakioehtoihin. Vahvistaminen voidaan suorittaa sähköisesti tehtävän sopimuksen tai molempien vastapuolten allekirjoittaman asiakirjan muodossa.
(27)
On olennaista, että vastapuolet vahvistavat transaktioidensa ehdot mahdollisimman pian transaktion toteutuksen jälkeen, erityisesti silloin, kun transaktio toteutetaan tai käsitellään sähköisesti, jotta voidaan varmistaa yhteisymmärrys ja oikeusvarmuus transaktion ehdoista. Vastapuolten, jotka tekevät muita kuin standardoimattomia tai monimutkaisia OTC-johdannaissopimuksia, voi erityisesti olla tarpeen ottaa käyttöön tämän vaatimuksen noudattamisen mahdollistavia välineitä vahvistaakseen OTC-johdannaissopimuksensa ajoissa. Ajoissa annettavilla vahvistuksilla huolehdittaisiin myös alan markkinakäytäntöjen kehittymisestä.
(28)
Jotta riskejä voitaisiin edelleen pienentää, salkkujen täsmäytys antaa kullekin vastapuolelle mahdollisuuden tarkastella perusteellisesti transaktiosalkkua vastapuolensa näkökulmasta, jotta transaktion keskeisiin ehtoihin mahdollisesti liittyvät väärinkäsitykset voidaan tunnistaa nopeasti. Tällaisiin ehtoihin olisi sisällytettävä kunkin transaktion arvostus, ja ne voivat sisältää myös muita merkityksellisiä yksityiskohtia, kuten voimaantulopäivä, voimassaolon suunniteltu päättymispäivä, mahdolliset maksu- tai toimituspäivät, sopimuksen nimellisarvo ja transaktion valuutta, kohde-etuutena oleva rahoitusväline, vastapuolten positio, pankkipäiväkäytäntö sekä mahdolliset OTC-johdannaissopimuksen kiinteät tai vaihtuvat korot.
(29)
Erilaisten riskiprofiilien vuoksi täsmäytysvälin ja kohteena olevan salkun koon olisi vaihdeltava vastapuolten luonteen mukaan, jotta salkkujen täsmäytys olisi oikeasuhtainen riskienpienentämistekniikka. Finanssialalla toimiviin vastapuoliin ja määrityskynnysarvon ylittäviin finanssialan ulkopuolisiin vastapuoliin olisi sovellettava tiukempia vaatimuksia, kun taas finanssialan ulkopuolisiin vastapuoliin, jotka eivät ylittäisi määrityskynnysarvoa, olisi sovellettava harvempaa täsmäytysväliä riippumatta sen vastapuolen luokasta, johon sovellettaisiin myös tätä harvempaa täsmäytysväliä siltä osin kuin täsmäytys koskisi kyseistä osaa sen salkusta.
(30)
Myös salkkujen tiivistäminen voi olla tehokas väline riskienpienentämistarkoituksissa riippuen olosuhteista, kuten vastapuolen kanssa hoidettavan salkun koko ja OTC-johdannaissopimusten voimassaoloaika, tarkoitus ja standardoinnin aste. Finanssialalla toimivilla vastapuolilla ja finanssialan ulkopuolisilla vastapuolilla, joilla on tässä asetuksesssa määritetyn tason ylittävä OTC-johdannaissopimusten salkku, jota keskusvastapuoli ei ole määrittänyt, olisi oltava käytössään menettelyt analysoidakseen mahdollisuutta käyttää salkkujen tiivistämispalvelua vähentääkseen vastapuoliluottoriskiään.
(31)
Erimielisyyksien ratkaisemisen tarkoituksena on pienentää sellaisista sopimuksista johtuvia riskejä, joita ei ole määritetty keskusvastapuolessa. Toteuttaessaan OTC-johdannaistransaktioita toistensa kanssa vastapuolilla olisi oltava käytettävissään yhdessä sovittu kehys kyseisien transaktioiden yhteydessä mahdollisesti ilmenevien erimielisyyksien ratkaisemista varten. Kehyksessä olisi viitattava kolmansien osapuolten kanssa käytävän välimiesmenettelyn tai markkinakyselymekanismin kaltaisiin erimielisyyksien ratkaisumekanismeihin. Kehyksen tarkoituksena on välttää ratkaisemattomien erimielisyyksien paheneminen ja vastapuolten altistaminen lisäriskeille. Erimielisyydet olisi tunnistettava, niitä olisi hallittava ja niistä olisi ilmoitettava asianmukaisesti.
(32)
Jotta voidaan määrittää markkinaolosuhteet, jotka estävät arvostamisen markkina-arvoon, on tarpeen määrittää lamaantuneet markkinat. Markkinat voivat lamaantua monista syistä, mukaan lukien tilanteet, joissa markkinoilla ei toteuteta säännöllisesti transaktioita tavanomaisin markkinaehdoin, jolloin käsitettävä ”tavanomaisin markkinaehdoin” olisi tulkittava tilinpäätöstarkoituksissa käytetyn käsitteen tavoin.
(33)
Tätä asetusta sovelletaan finanssialalla toimiviin vastapuoliin ja määrityskynnysarvon ylittäviin finanssialan ulkopuolisiin vastapuoliin, ja siinä otetaan huomioon sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omien varojen riittävyydestä 14 päivänä kesäkuuta 2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/49/EY (4), jossa vahvistetaan myös vaatimuksia, joita on noudatettava arvostettaessa arvostusmallilla.
(34)
Vaikka arvostusmalliin perustuvassa arvostuksessa käytettävä malli voidaan suunnitella sisäisesti tai ulkoisesti asianmukaisen vastuuvelvollisuuden varmistamiseksi, hallitus tai tällaisen hallituksen komitea, jolle hyväksymistehtävä on siirretty, vastaa mallin hyväksymisestä.
(35)
Kun vastapuolet voivat soveltaa konsernin sisäistä vapautusta annettuaan ilmoituksen toimivaltaisille viranomaisille mutta joutumatta odottamaan sen jakson päättymistä, jonka aikana asianomaisten viranomaisten on ilmoitettava, vastustavatko ne vapautuksen myöntämistä, on tärkeää varmistaa, että toimivaltaiset viranomaiset saavat ajoissa asianmukaiset ja riittävät tiedot voidakseen arvioida, olisiko niiden vastustettava vapautuksen käyttöä.
(36)
Konsernin sisäisten OTC-johdannaissopimusten ennakoitu koko, määrät ja tiheys voidaan määrittää vastapuolten aiempien konsernin sisäisten transaktioiden perusteella sekä ennakoidun mallin ja tulevaisuudessa odotettavissa olevan toiminnan perusteella.
(37)
Kun vastapuolet soveltavat konsernin sisäistä vapautusta, niiden olisi julkistettava tietoja varmistaakseen avoimuuden suhteessa markkinatoimijoihin ja mahdollisiin velkojiin. Tämä on erityisen tärkeää, jotta vastapuolten mahdolliset velkojat voivat arvioida riskejä. Tietojen julkistamisella pyritään estämään väärinkäsitys, että OTC-johdannaiset määritetään keskusvastapuolessa tai että niihin sovelletaan riskienpienentämistekniikoita, kun näin ei ole.
(38)
Aikataulu vahvistuksen antamiselle ajoissa edellyttää mukautuksia, mukaan lukien muutokset markkinakäytännössä ja tietotekniikkajärjestelmien tehostaminen. Kun otetaan huomioon, että mukautuminen vaatimusten noudattamiseen voi tapahtua eri nopeuksilla riippuen vastapuolten luokasta ja OTC-johdannaisten omaisuusluokasta, asteittaisten päivämäärien asettaminen vahvistuksen soveltamiselle mahdollistaisi näiden erojen huomioimisen ja vahvistusaikataulun nopeuttamisen niiden vastapuolten ja tuotteiden tapauksessa, jotka voisivat olla valmiit nopeammin.
(39)
Salkkujen täsmäytys- ja tiivistämispalveluja tai erimielisyyksien ratkaisemista varten vahvistetut vaatimukset edellyttäisivät vastapuolten vahvistavan menettelyjä, toimintalinjoja ja prosesseja ja muuttavan asiakirjoja, mikä vaatisi aikaa. Näihin seikkoihin liittyvien vaatimusten voimaantuloa olisi lykättävä, jotta vastapuolille annetaan aikaa toteuttaa tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kyseisiä vaatimuksia noudatetaan.
(40)
Tämä asetus perustuu teknisten sääntelystandardien luonnoksiin, jotka Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen on toimittanut komissiolle.
(41)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1095/2010 (5) 10 artiklan mukaisesti EAMV on järjestänyt avoimia julkisia kuulemisia teknisten sääntelystandardien luonnoksista, analysoinut mahdollisia asiaan liittyviä kustannuksia ja hyötyjä sekä pyytänyt lausunnon asetuksen (EU) N:o 1095/2010 37 artiklalla perustetulta EAMV:n arvopaperimarkkina-alan osallisryhmältä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISTÄ
1 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
’epäsuoralla asiakkaalla’ määritysosapuolen asiakkaan asiakasta;
b)
’epäsuoralla määritysmenettelyllä’ sellaisia sopimussuhteita keskusvastapuolen, määritysosapuolen, määritysosapuolen asiakkaan ja epäsuoran asiakkaan välillä, jotka mahdollistavat sen, että määritysosapuolen asiakas voi tarjota määrityspalveluja epäsuoralle asiakkaalle;
c)
’vahvistuksella’ asiakirja-aineistoa, joka osoittaa vastapuolten hyväksyvän kaikki OTC-johdannaisia (over the counter) koskevan sopimuksen ehdot.
II LUKU
EPÄSUORAT MÄÄRITYSMENETTELYT
(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 4 artiklan 4 kohta)
2 artikla
Epäsuorien määritysmenettelyiden rakenne
1. Jos määritysosapuoli on valmis mahdollistamaan epäsuorat määrityspalvelut, tällaisen määritysosapuolten kaikkien asiakkaiden on sallittava tarjota epäsuoria määrityspalveluja yhdelle tai useammalle omalle asiakkaalleen edellyttäen, että määritysosapuolen asiakas on toimiluvan saanut luottolaitos, sijoituspalveluyritys tai vastaava kolmannen maan luottolaitos tai sijoituspalveluyritys.
2. Epäsuoran määritysmenettelyn sopimusehdoista on sovittava määritysosapuolen asiakkaan ja epäsuoran asiakkaan kesken sen jälkeen, kun määritysosapuolta on kuultu näkökohdista, jotka voivat vaikuttaa määritysosapuolen toimintaan. Sopimusehtojen on sisällettävä asiakasta koskevia sopimusperusteisia vaatimuksia, joiden mukaan asiakkaan on noudatettava kaikkia velvollisuuksia, joita epäsuoralla asiakkaalla on määritysosapuoleen nähden. Näiden vaatimusten on liityttävä vain sellaisiin transaktioihin, jotka ovat osa epäsuoraa määritysmenettelyä, jonka soveltamisala on dokumentoitava selkeästi tehdyissä sopimuksissa.
3 artikla
Keskusvastapuolten velvollisuudet
1. Epäsuoriin määritysmenettelyihin ei saa soveltaa keskusvastapuolen liiketoimintatapoja, jotka ovat esteenä menettelyiden käyttöönotolle kohtuullisin kaupallisin ehdoin. Määritysosapuolen pyynnöstä keskusvastapuolen on pidettävä erillisiä kirjausluetteloita ja tilejä, joiden avulla kukin asiakas voi tunnistaa keskusvastapuolen ylläpitämissä tileissä asiakkaan tiliin ylläpidetyt omaisuuserät ja positiot sen epäsuorien asiakkaiden tiliin ylläpidetyistä omaisuuseristä ja positioista.
2. Keskusvastapuolen on tunnistettava, valvottava ja hallittava kaikkia olennaisia riskejä, jotka johtuvat epäsuorista määritysmenettelyistä ja jotka voivat vaikuttaa keskusvastapuolen kestokykyyn.
4 artikla
Määritysosapuolten velvollisuudet
1. Määritysosapuolen, joka tarjoutuu mahdollistamaan epäsuorat määrityspalvelut, on tehtävä se kohtuullisin kaupallisin ehdoin. Vaikuttamatta yksittäisten asiakkaiden kanssa tehtyjen sopimusjärjestelyjen luottamuksellisuuteen määritysosapuolen on julkistettava yleiset ehdot, joilla se on valmis mahdollistamaan epäsuorat määrityspalvelut. Näihin ehtoihin voi sisältyä epäsuoria määrityspalveluja tarjoavia asiakkaita koskevia toiminnallisia vähimmäisvaatimuksia.
2. Mahdollistaessaan epäsuorat määritysmenettelyt määritysosapuolen on pantava täytäntöön jokin seuraavista erottelujärjestelyistä asiakkaan pyynnön mukaan:
a)
sen on pidettävä erillisiä kirjausluetteloita ja tilejä, joiden avulla kukin asiakas voi tunnistaa määritysosapuolen ylläpitämissä tileissä asiakkaan tiliin ylläpidetyt omaisuuserät ja positiot sen epäsuorien asiakkaiden tiliin ylläpidetyistä omaisuuseristä ja positioista;
b)
sen on pidettävä erillisiä kirjausluetteloita ja tilejä, joiden avulla kukin asiakas voi tunnistaa määritysosapuolen ylläpitämissä tileissä tietyn epäsuoran asiakkaan tiliin ylläpidetyt omaisuuserät ja positiot muiden epäsuorien asiakkaiden tiliin ylläpidetyistä omaisuuseristä ja positioista.
3. Vaatimuksen omaisuuserien ja positioiden erottelusta määritysosapuolen ylläpitämissä tileissä on katsottava täyttyvän, jos asetuksen (EU) N:o 648/2012 39 artiklan 9 kohdassa vahvistetut ehdot täyttyvät.
4. Määritysosapuolen on otettava käyttöön tiukat menettelyt epäsuoria määrityspalveluja tarjoavan asiakkaan maksukyvyttömyyden hallitsemiseksi. Näiden menettelyjen on sisällettävä luotettava mekanismi positioiden ja omaisuuserien siirtämiseksi vaihtoehtoiselle asiakkaalle tai määritysosapuolelle niiden epäsuorien asiakkaiden suostumuksella, joihin maksukyvyttömyys vaikuttaa. Asiakas tai määritysosapuoli ei ole velvollinen hyväksymään näitä positioita, jollei se ole antanut ennakkoon sopimusperusteista suostumusta niiden hyväksymiseen.
5. Määritysosapuolen on myös varmistettava, että sen menettelyt mahdollistavat epäsuorien asiakkaiden omaisuuserien ja positioiden nopean realisoinnin ja sen, että määritysosapuoli maksaa epäsuorille asiakkaille kaikki varat, jotka niiden kuuluu saada asiakkaan maksukyvyttömyyden jälkeen.
6. Määritysosapuolen on tunnistettava, valvottava ja hallittava kaikkia riskejä, jotka johtuvat epäsuorien määritysmenettelyjen mahdollistamisesta, mukaan lukien niiden tietojen käyttö, jotka asiakkaat ovat toimittaneet 4 artiklan 3 kohdan nojalla. Määritysosapuolen on otettava käyttöön tiukat sisäiset menettelyt sen varmistamiseksi, että kyseisiä tietoja ei voida käyttää kaupallisiin tarkoituksiin.
5 artikla
Asiakkaiden velvollisuudet
1. Asiakkaan, joka tarjoaa epäsuoria määrityspalveluja, on pidettävä erillisiä kirjausluetteloita ja tilejä, joiden avulla se voi tunnistaa omat omaisuuseränsä ja positionsa epäsuorien asiakkaidensa tiliin ylläpidetyistä omaisuuseristä ja positioista. Sen on tarjottava epäsuorille asiakkaille mahdollisuus valita 4 artiklan 2 kohdassa säädettyjen tilien erotteluvaihtoehtojen välillä ja varmistettava, että epäsuorat asiakkaat ovat täysin tietoisia kuhunkin erotteluvaihtoehtoon liittyvistä riskeistä. Tietojen, jotka asiakas toimittaa epäsuorille asiakkaille, on sisällettävä yksityiskohtaiset tiedot järjestelyistä, joita noudatetaan positioiden ja tilien siirrossa vaihtoehtoiselle asiakkaalle.
2. Epäsuoria määrityspalveluja tarjoavan asiakkaan on pyydettävä määritysosapuolta avaamaan keskusvastapuolessa erillinen tili. Kyseinen tili on ainoastaan asiakkaan epäsuorien asiakkaiden omaisuuseriä ja positioita varten.
3. Asiakkaan on annettava määritysosapuolelle riittävästi tietoja epäsuorien määritysmenettelyjen mahdollistamisesta kenties aiheutuvien riskien tunnistamiseksi, valvomiseksi ja hallitsemiseksi. Asiakkaan maksukyvyttömyyden tapauksessa kaikki tiedot, jotka asiakkaalla on hallussaan epäsuorista asiakkaistaan, on asetettava välittömästi määritysosapuolen käyttöön.
III LUKU
MÄÄRITYSVELVOLLISUUTTA KOSKEVAN ILMOITUKSEN ANTAMINEN EAMV:LLE
(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 5 artiklan 1 kohta)
6 artikla
Ilmoitukseen sisällytettävät yksityiskohtaiset tiedot
1. Määritysvelvollisuutta koskevassa ilmoituksessa on oltava seuraavat tiedot:
a)
OTC-johdannaissopimuslaji;
b)
OTC-johdannaissopimuslajiin kuuluvat OTC-johdannaissopimukset;
c)
muut tiedot, jotka on sisällytettävä julkiseen rekisteriin 8 artiklan mukaisesti;
d)
muut ominaisuudet, jotka ovat tarpeen OTC-johdannaissopimuslajiin kuuluvien OTC-johdannaissopimusten erottamiseksi kyseiseen lajiin kuulumattomista OTC-johdannaissopimuksista;
e)
todisteet kyseisen OTC-johdannaissopimuslajin sopimusehtojen ja toimintaprosessien standardoinnin asteesta;
f)
OTC-johdannaissopimuslajin määrää koskevat tiedot;
g)
OTC-johdannaissopimuslajin likviditeettiä koskevat tiedot;
h)
todisteet siitä, että markkinatoimijoiden saatavilla on rehellisiä, luotettavia ja yleisesti hyväksyttyjä hintatietoja kyseisessä OTC-johdannaissopimuslajissa;
i)
todisteet määritysvelvollisuuden vaikutuksesta siihen, onko markkinatoimijoiden saatavilla hintatietoja.
2. Jotta voidaan tarkentaa päivämäärä tai päivämäärät, jolloin määritysvelvollisuus tulee voimaan, mukaan lukien mahdollinen asteittainen täytäntöönpano, ja niiden vastapuolten ryhmät, joihin määritysvelvollisuutta sovelletaan, määritysvelvollisuutta koskevassa ilmoituksessa on oltava seuraavat tiedot:
a)
tiedot, jotka tarvitaan kulloisenkin OTC-johdannaissopimuslajin ennakoidun määrän arvioimiseksi, jos kyseiseen johdannaissopimuslajiin aletaan soveltaa määritysvelvollisuutta;
b)
todisteet keskusvastapuolen kyvystä käsitellä ennakoitua määrää, jos kyseiseen johdannaissopimuslajiin aletaan soveltaa määritysvelvollisuutta, ja hallita kyseisten OTC-johdannaissopimuslajien määrityksestä koituvat riskit, myös jos ne aiheutuvat asiakkaiden tai epäsuorien asiakkaiden määritysmenettelyistä;
c)
kyseisen OTC-johdannaissopimuslajin markkinoilla toimivien tai tulevaisuudessa mahdollisesti toimivien vastapuolten tyyppi ja lukumäärä, jos kyseiseen johdannaissopimuslajiin aletaan soveltaa määritysvelvollisuutta;
d)
kuvaus eri tehtävistä, jotka on hoidettava määrityksen aloittamiseksi keskusvastapuolen kanssa, sekä kunkin tehtävän hoitoon tarvittavan ajan täsmentäminen;
e)
tiedot kyseisen OTC-johdannaissopimuslajin markkinoilla toimivien eri vastapuolten riskienhallinnasta, oikeuskelpoisuudesta ja toimintakyvystä, jos kyseiseen johdannaissopimuslajiin aletaan soveltaa määritysvelvollisuutta.
3. Määrää ja likviditeettiä koskevissa tiedoissa on oltava kyseisen OTC-johdannaissopimuslajin ja kunkin siihen kuuluvan johdannaissopimuksen kannalta merkitykselliset markkinatiedot, mukaan lukien aiemmat tiedot, tämänhetkiset tiedot ja mahdolliset muutokset, joita on odotettavissa, jos mainittuun OTC-johdannaissopimuslajiin aletaan soveltaa määritysvelvollisuutta, mukaan lukien seuraavat tiedot:
a)
transaktioiden lukumäärä;
b)
kokonaismäärä;
c)
avoinna olevien sopimusten kokonaismäärä;
d)
toimeksiantojen taso (depth of orders), mukaan lukien toimeksiantojen ja tarjouspyyntöjen keskimääräinen lukumäärä;
e)
osto- ja myyntihintojen erotusten suuruus;
f)
likviditeettitoimenpiteet stressikausien markkinaolosuhteissa;
g)
likviditeettitoimenpiteet maksukyvyttömyyttä koskevien menettelyjen täytäntöönpanoa varten.
4. Edellä 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetuissa kyseisen OTC-johdannaissopimuslajin sopimusehtojen ja toimintaprosessien standardoinnin asteeseen liittyvissä tiedoissa on oltava OTC-johdannaissopimuslajin ja kunkin siihen kuuluvan johdannaissopimuksen kannalta tiedot päivittäisestä viitehinnasta sekä niiden päivien lukumäärästä kunakin vuonna, joina viitehinta katsotaan luotettavaksi vähintään 12 edellisen kuukauden aikana.
IV LUKU
MÄÄRITYSVELVOLLISUUDEN PIIRIIN KUULUVIEN OTC-JOHDANNAISSOPIMUSLAJIEN TÄSMENTÄMISESSÄ KÄYTETTÄVÄT PERUSTEET
(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 5 artiklan 4 kohta)
7 artikla
EAMV:n arvioimat perusteet
1. Arvioidessaan kyseisten OTC-johdannaislajien sopimusehtojen ja toimintaprosessien standardoinnin astetta Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen (EAMV) ottaa huomioon seuraavat seikat:
a)
sisältyykö kyseisen OTC-johdannaissopimuslajin sopimusehtoihin yleisiä oikeudellisia asiakirjoja, mukaan lukien nettoutusta koskevat vakiosopimukset, määritelmät, vakioehdot ja vahvistukset, joissa vahvistetaan vastapuolten yleisesti käyttämä sopimuksen mukainen laatu;
b)
sisältyykö asianomaisen OTC-johdannaissopimuslajin toimintaprosesseihin automatisoitua kaupankäynnin jälkeistä käsittelyä ja kaupan jälkeisiä elinkaaritapahtumia (lifecycle events), joita käsitellään yhteisesti aikataulussa, josta vastapuolet ovat päässeet laajasti yhteisymmärrykseen.
2. Arvioidessaan kyseisten OTC-johdannaissopimuslajien määrää ja likviditeettiä EAMV ottaa huomioon seuraavat seikat:
a)
ovatko keskusvastapuolen vakuudet tai rahoitusvaatimukset oikeassa suhteessa riskiin, jota määritysvelvollisuudella on tarkoitus vähentää;
b)
markkinoiden koon ja syvyyden vakaus tuotteen osalta ajan mittaan;
c)
todennäköisyys, että markkinoilla olisi edelleen riittävästi hajontaa määritysosapuolen maksukyvyttömyyden tapauksessa;
d)
transaktioiden lukumäärä ja arvo.
3. Arvioidessaan rehellisten, luotettavien ja yleisesti hyväksyttyjen hintatietojen saatavuutta kyseisessä OTC-johdannaissopimuslajissa EAMV ottaa huomioon sen, ovatko tiedot, jotka tarvitaan sopimusten hinnoittelemiseksi oikein kyseisessä OTC-johdannaissopimuslajissa, helposti ja kohtuullisin kustannuksin markkinatoimijoiden saatavilla ja olisivatko ne edelleen helposti saatavilla, jos kyseiseen OTC-johdannaissopimuslajiin alettaisiin soveltaa määritysvelvollisuutta.
V LUKU
JULKINEN REKISTERI
(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 6 artiklan 4 kohta)
8 artikla
EAMV:n rekisteriin sisällytettävät tiedot
1. EAMV:n julkisen rekisterin on sisällettävä kustakin määritysvelvollisuuden piiriin kuuluvasta OTC-johdannaissopimuslajista seuraavat tiedot:
a)
OTC-johdannaissopimuslajin omaisuusluokka;
b)
kyseiseen johdannaissopimuslajiin sisältyvien OTC-johdannaissopimusten tyyppi;
c)
kyseiseen johdannaissopimuslajiin sisältyvien OTC-johdannaissopimusten kohde-etuudet;
d)
sellaisten kohde-etuuksien osalta, jotka ovat rahoitusvälineitä, ilmoitus siitä, onko kohde-etuus yksi rahoitusväline tai liikkeeseenlaskija tai indeksi tai salkku;
e)
muiden kohde-etuuksien osalta ilmoitus kohde-etuuden lajista;
f)
kyseiseen johdannaissopimuslajiin kuuluvien OTC-johdannaissopimusten nimelliset valuutat ja toimitusvaluutat;
g)
kyseiseen johdannaissopimuslajiin kuuluvien OTC-johdannaissopimusten voimassaolon alkuperäiset päättymispäivät;
h)
kyseiseen johdannaissopimuslajiin kuuluvien OTC-johdannaissopimusten toimitusedellytykset;
i)
kyseiseen johdannaissopimuslajiin kuuluvien OTC-johdannaissopimusten maksutiheydet;
j)
kyseisen OTC-johdannaissopimuslajin yksilöivä tunniste;
k)
muut ominaisuudet, jotka vaaditaan kyseiseen OTC-johdannaissopimuslajiin kuuluvien sopimusten erottamiseksi toisistaan.
2. Sellaisten keskusvastapuolten osalta, jotka on hyväksytty tai tunnustettu määritysvelvollisuutta varten, EAMV:n julkisessa rekisterissä on oltava kustakin keskusvastapuolesta seuraavat tiedot:
a)
täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1247/2012 3 artiklan mukainen yksilöintikoodi;
b)
täydellinen nimi;
c)
sijoittautumismaa;
d)
asetuksen (EU) N:o 648/2012 22 artiklan mukaisesti nimetty toimivaltainen viranomainen.
3. Niiden päivämäärien osalta, jolloin määritysvelvollisuus tulee voimaan, mukaan lukien mahdollinen asteittainen täytäntöönpano, EAMV:n julkisessa rekisterissä on oltava seuraavat tiedot:
a)
niiden vastapuolten ryhmät, joihin kutakin siirtymäaikaa sovelletaan;
b)
mahdolliset muut ehdot, jotka ovat asetuksen (EU) N:o 648/2012 5 artiklan 2 kohdan nojalla hyväksyttyjen teknisten sääntelystandardien mukaisesti edellytyksenä sille, että siirtymäaikaa voidaan soveltaa.
4. EAMV:n julkisessa rekisterissä on oltava niiden asetuksen (EU) N:o 648/2012 5 artiklan 2 kohdan nojalla hyväksyttyjen teknisten sääntelystandardien viitetiedot, joiden mukaisesti kukin määritysvelvollisuus otettiin käyttöön.
5. Sen keskusvastapuolen osalta, josta toimivaltainen viranomainen on ilmoittanut EAMV:lle, EAMV:n julkisessa rekisterissä on oltava ainakin seuraavat tiedot:
a)
keskusvastapuolen tunnistetiedot;
b)
ilmoitettavien OTC-johdannaissopimusten omaisuusluokka;
c)
OTC-johdannaissopimusten tyyppi;
d)
ilmoituksen päivämäärä;
e)
ilmoituksen antavan toimivaltaisen viranomaisen tunnistetiedot.
VI LUKU
LIKVIDITEETIN PIRSTOUTUMINEN
(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 8 artiklan 5 kohta)
9 artikla
Likviditeetin pirstoutumisen käsitteen täsmentäminen
1. On katsottava, että kyse on likviditeetin pirstoutumisesta, kun toimijat jossakin markkinapaikassa eivät kykene toteuttamaan transaktiota yhden tai useamman toimijan kanssa kyseisessä markkinapaikassa sellaisten määritysmenettelyjen puuttumisen vuoksi, joihin kaikilla toimijoilla on pääsy.
2. Keskusvastapuolen pääsyn markkinapaikkaan, jolla toinen keskusvastapuoli tarjoaa jo palveluja, ei katsota aiheuttavan likviditeetin pirstoutumista kyseisessä markkinapaikassa, jos - ilman että joudutaan edellyttämään, että vakiintuneen keskusvastapuolen määritysosapuolista tulee pyynnön esittäneen keskusvastapuolen määritysosapuolia - kaikki toimijat markkinapaikassa voivat määrittää suoraan tai epäsuorasti käyttämällä jompaakumpaa seuraavista:
a)
vähintään yksi yhteinen keskusvastapuoli;
b)
keskusvastapuolten käyttöön ottamat määritysmenettelyt.
3. Menettelyt 2 kohdan a tai b alakohdan mukaisten edellytysten täyttämiseksi on otettava käyttöön ennen kuin pyynnön esittänyt keskusvastapuoli alkaa tarjota määrityspalveluja kyseiselle markkinapaikalle.
4. Pääsy 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuun yhteiseen keskusvastapuoleen voidaan toteuttaa kahden tai useamman määritysosapuolen taikka kahden tai useamman asiakkaan taikka epäsuorien määritysmenettelyjen kautta.
5. Edellä 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut määritysmenettelyt voivat merkitä tällaisten markkinatoimijoiden tekemien transaktioiden siirtoa muiden keskusvastapuolten määritysosapuolille. Vaikka keskusvastapuolen pääsyn markkinapaikkaan ei pitäisi edellyttää yhteentoimivuutta, yhteentoimivuusjärjestelyä, johon asianomaiset keskusvastapuolet ovat suostuneet ja jonka toimivaltaiset viranomaiset ovat hyväksyneet, voidaan käyttää yhteisiin määritysmenettelyihin pääsyä koskevan vaatimuksen täyttämiseksi.
VII LUKU
FINANSSIALAN ULKOPUOLISET VASTAPUOLET
10 artikla
(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 10 artiklan 4 kohdan a alakohta)
Perusteet, joilla määritellään, mitkä OTC-johdannaissopimukset vähentävät objektiivisesti riskejä
1. OTC-johdannaissopimuksen on katsottava vähentävän objektiivisesti mitattavissa olevalla tavalla riskejä, jotka liittyvät suoraan finanssialan ulkopuolisen vastapuolen tai kyseisen konsernin liiketoimintaan tai rahoitustoimintaan, kun sopimus täyttää yksin tai yhdessä muiden johdannaissopimusten kanssa suoraan taikka läheisesti korreloivien välineiden avulla jonkin seuraavista perusteista:
a)
se kattaa riskit, jotka johtuvat mahdollisesta muutoksesta sellaisten omaisuuserien, palvelujen, tuotantopanosten, tuotteiden, hyödykkeiden tai vastuiden arvossa, jotka finanssialan ulkopuolinen vastapuoli tai sen konserni omistaa, tuottaa, valmistaa, käsittelee, tarjoaa, ostaa, pitää kaupan, liisaa, myy tai hankkii taikka jotka kyseinen vastapuoli tai konserni voi kohtuudella odottaa omistavansa, tuottavansa, valmistavansa, käsittelevänsä, tarjoavansa, ostavansa, pitävänsä kaupan, liisaavansa, myyvänsä tai hankkivansa osana tavanomaista liiketoimintaansa;
b)
se kattaa riskit, jotka johtuvat korkojen, inflaatioasteen, valuuttakurssien tai luottoriskin vaihtelun mahdollisesti aiheuttamista välillisistä vaikutuksista a alakohdassa tarkoitettujen omaisuuserien, palvelujen, tuotantopanosten, tuotteiden, hyödykkeiden tai vastuiden arvoon;
c)
se voidaan katsoa suojaussopimukseksi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1606/2002 (6) 3 artiklan mukaisesti hyväksyttyjen kansainvälisten tilinpäätösstandardien (IFRS-standardit) nojalla.
11 artikla
(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 10 artiklan 4 kohdan b alakohta)
Määrityskynnysarvot
Määritysvelvollisuuteen liittyvät määrityskynnysarvot ovat seuraavat:
a)
OTC-luottojohdannaissopimuksille 1 miljardi euroa bruttonimellisarvona;
b)
OTC-osakejohdannaissopimuksille 1 miljardi euroa bruttonimellisarvona;
c)
OTC-korkojohdannaissopimuksille 3 miljardia euroa bruttonimellisarvona;
d)
OTC-valuuttajohdannaissopimuksille 3 miljardia euroa bruttonimellisarvona;
e)
OTC-hyödykejohdannaissopimuksille ja muille kuin a-d alakohdassa tarkoitetuille OTC-johdannaissopimuksille 3 miljardia euroa bruttonimellisarvona.
VIII LUKU
SELLAISIA OTC-JOHDANNAISSOPIMUKSIA KOSKEVAT RISKIENPIENENTÄMISTEKNIIKAT, JOITA EI MÄÄRITETÄ KESKUSVASTAPUOLESSA
12 artikla
(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 11 artiklan 14 kohdan a alakohta)
Ajoissa annettava vahvistus
1. Finanssialalla toimivien vastapuolten tai asetuksen (EU) N:o 648/2012 10 artiklassa tarkoitettujen finanssialan ulkopuolisten vastapuolten välillä tehty OTC-johdannaissopimus, jota ei määritetä keskusvastapuolessa, on vahvistettava sähköisin välinein, jos tällaisia välineitä on saatavilla, mahdollisimman pian seuraavasti:
a)
viimeistään 28 päivänä helmikuuta 2014 tehtyjen luottoriskinvaihtosopimusten ja koronvaihtosopimusten osalta OTC-johdannaissopimuksen täytäntöönpanopäivän jälkeisen toisen pankkipäivän loppuun mennessä;
b)
28 päivän helmikuuta 2014 jälkeen tehtyjen luottoriskinvaihtosopimusten ja koronvaihtosopimusten osalta OTC-johdannaissopimuksen täytäntöönpanopäivän jälkeisen pankkipäivän loppuun mennessä;
c)
osakkeenvaihtosopimusten, valuutanvaihtosopimusten, hyödykkeisiin perustuvien vaihtosopimusten ja kaikkien muiden kuin a alakohdassa tarkoitettujen, viimeistään 31 päivänä elokuuta 2013 tehtyjen johdannaissopimusten osalta johdannaissopimuksen täytäntöönpanopäivän jälkeisen kolmannen pankkipäivän loppuun mennessä;
d)
osakkeenvaihtosopimusten, valuutanvaihtosopimusten, hyödykkeisiin perustuvien vaihtosopimusten ja kaikkien muiden kuin a alakohdassa tarkoitettujen, 31 päivän elokuuta 2013 jälkeen ja viimeistään 31 päivänä elokuuta 2014 tehtyjen johdannaissopimusten osalta johdannaissopimuksen täytäntöönpanopäivän jälkeisen toisen pankkipäivän loppuun mennessä;
e)
osakkeenvaihtosopimusten, valuutanvaihtosopimusten, hyödykkeisiin perustuvien vaihtosopimusten ja kaikkien muiden kuin a alakohdassa tarkoitettujen, 31 päivän elokuuta 2014 jälkeen tehtyjen johdannaissopimusten osalta johdannaissopimuksen täytäntöönpanopäivän jälkeisen pankkipäivän loppuun mennessä.
2. Sellaisen finanssialan ulkopuolisen vastapuolen kanssa tehty OTC-johdannaissopimus, joka ei ole asetuksen (EU) N:o 648/2012 10 artiklassa tarkoitettu finanssialan ulkopuolinen vastapuoli, on vahvistettava mahdollisimman pian sähköisin välinein, jos tällaisia välineitä on saatavilla, seuraavasti:
a)
viimeistään 31 päivänä elokuuta 2013 tehtyjen luottoriskinvaihtosopimusten ja koronvaihtosopimusten osalta OTC-johdannaissopimuksen täytäntöönpanopäivän jälkeisen viidennen pankkipäivän loppuun mennessä;
b)
31 päivän elokuuta 2013 jälkeen ja viimeistään 31 päivänä elokuuta 2014 tehtyjen luottoriskinvaihtosopimusten ja koronvaihtosopimusten osalta OTC-johdannaissopimuksen täytäntöönpanopäivän jälkeisen kolmannen pankkipäivän loppuun mennessä;
c)
31 päivän elokuuta 2014 jälkeen tehtyjen luottoriskinvaihtosopimusten ja koronvaihtosopimusten osalta OTC-johdannaissopimuksen täytäntöönpanopäivän jälkeisen toisen pankkipäivän loppuun mennessä;
d)
osakkeenvaihtosopimusten, valuutanvaihtosopimusten, hyödykkeisiin perustuvien vaihtosopimusten ja kaikkien muiden kuin a alakohdassa tarkoitettujen, viimeistään 31 päivänä elokuuta 2013 tehtyjen johdannaissopimusten osalta johdannaissopimuksen täytäntöönpanopäivän jälkeisen seitsemännen pankkipäivän loppuun mennessä;
e)
osakkeenvaihtosopimusten, valuutanvaihtosopimusten, hyödykkeisiin perustuvien vaihtosopimusten ja kaikkien muiden kuin a alakohdassa tarkoitettujen, 31 päivän elokuuta 2013 jälkeen ja viimeistään 31 päivänä elokuuta 2014 tehtyjen johdannaissopimusten osalta johdannaissopimuksen täytäntöönpanopäivän jälkeisen neljännen pankkipäivän loppuun mennessä;
f)
osakkeenvaihtosopimusten, valuutanvaihtosopimusten, hyödykkeisiin perustuvien vaihtosopimusten ja kaikkien muiden kuin a alakohdassa tarkoitettujen, 31 päivän elokuuta 2014 jälkeen tehtyjen johdannaissopimusten osalta täytäntöönpanopäivän jälkeisen toisen pankkipäivän loppuun mennessä.
3. Jos 1 tai 2 kohdassa tarkoitettu transaktio on toteutettu myöhemmin kuin kello 16.00 paikallista aikaa tai toiselle aikavyöhykkeelle sijoittautuneen vastapuolen kanssa, jolloin vahvistusta ei voida suorittaa asetettuun määräaikaan mennessä, vahvistus on suoritettava mahdollisimman pian ja viimeistään yhden pankkipäivän kuluttua tapauksen mukaan 1 tai 2 kohdassa asetetusta määräajasta.
4. Finanssialalla toimivilla vastapuolilla on oltava käytössään tarvittava menettely ilmoittaakseen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY (7) 48 artiklan mukaisesti nimetylle toimivaltaiselle viranomaiselle kuukausittain sellaisten 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen vahvistamattomien OTC-johdannaistransaktioiden lukumäärän, jotka ovat olleet voimassa kauemmin kuin viisi pankkipäivää.
13 artikla
(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 11 artiklan 14 kohdan a alakohta)
Sijoitussalkkujen täsmäytys
1. Finanssialalla toimivien ja finanssialan ulkopuolisten OTC-johdannaissopimuksen vastapuolten on sovittava kirjallisesti tai muulla vastaavalla sähköisellä välineellä jokaisen vastapuolensa kanssa järjestelyistä, joiden mukaan sijoitussalkut täsmäytetään. Tällainen sopimus on tehtävä ennen OTC-johdannaissopimuksen tekemistä.
2. OTC-johdannaissopimusten vastapuolten on suoritettava sijoitussalkkujen täsmäytys toistensa kanssa tai vastapuolen asianmukaisesti tähän valtuuttaman pätevän kolmannen osapuolen on huolehdittava täsmäytyksestä. Sijoitussalkkujen täsmäytyksen on katettava kauppaan liittyvät keskeiset ehdot, joiden perusteella jokainen yksittäinen OTC-johdannaissopimus voidaan tunnistaa, ja siihen on sisällytettävä ainakin jokaiselle sopimukselle asetuksen (EU) N:o 648/2012 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehty arvostus.
3. Jotta mahdolliset poikkeamat jossain OTC-johdannaissopimuksen olennaisessa ehdossa, mukaan lukien sen arvostus, voidaan tunnistaa jo varhaisessa vaiheessa, sijoitussalkkujen täsmäytys on suoritettava
a)
finanssialalla toimivan vastapuolen tai asetuksen (EU) N:o 648/2012 10 artiklassa tarkoitetun finanssialan ulkopuolisen vastapuolen osalta
i)
jokaisena pankkipäivänä, kun vastapuolilla on toistensa kanssa voimassa vähintään 500 OTC-johdannaissopimusta;
ii)
kerran viikossa milloin tahansa kyseisen viikon aikana, kun vastapuolilla on toistensa kanssa voimassa 51-499 OTC-johdannaissopimusta;
iii)
kerran vuosineljänneksellä milloin tahansa vuosineljänneksen aikana, kun vastapuolilla on toistensa kanssa voimassa enintään 50 OTC-johdannaissopimusta;
b)
sellaisen finanssialan ulkopuolisen vastapuolen osalta, joka ei ole asetuksen (EU) N:o 648/2012 10 artiklassa tarkoitettu finanssialan ulkopuolinen vastapuoli
i)
kerran vuosineljänneksellä milloin tahansa vuosineljänneksen aikana, kun vastapuolilla on toistensa kanssa voimassa yli 100 OTC-johdannaissopimusta,
ii)
kerran vuodessa, kun vastapuolilla on toistensa kanssa voimassa enintään 100 OTC-johdannaissopimusta.
14 artikla
(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 11 artiklan 14 kohdan a alakohta)
Sijoitussalkkujen tiivistäminen
Finanssialalla toimivilla vastapuolilla ja finanssialan ulkopuolisilla vastapuolilla, joilla on vastapuolen kanssa vähintään 500 voimassa olevaa OTC-johdannaissopimusta, joita ei määritetä keskusvastapuolessa, on oltava käytettävissään menettelyt analysoidakseen säännöllisesti ja vähintään kaksi kertaa vuodessa mahdollisuutta suorittaa sijoitussalkkujen tiivistämisprosessi, jotta ne voivat vähentää vastapuoliluottoriskiä, ja aloittaakseen tällaisen sijoitussalkkujen tiivistämisprosessin.
Finanssialalla toimivien vastapuolten ja finanssialan ulkopuolisten vastapuolten on varmistettava, että ne voivat antaa asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle kohtuullisen ja pätevän selvityksen todetessaan, ettei sijoitussalkkujen tiivistämisprosessin suorittaminen ole aiheellista.
15 artikla
(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 11 artiklan 14 kohdan a alakohta)
Erimielisyyksien ratkaiseminen
1. Tehdessään OTC-johdannaissopimuksia toistensa kanssa finanssialalla toimivien vastapuolten ja finanssialan ulkopuolisten vastapuolten on täytynyt sopia yksityiskohtaisista menettelyistä ja prosesseista, joilla
a)
erimielisyydet, jotka liittyvät sopimuksen tunnustamiseen tai arvostukseen ja vakuuksien vaihtoon vastapuolten välillä, havaitaan ja kirjataan ja joilla niitä seurataan. Näissä menettelyissä on kirjattava vähintään sen jakson pituus, jonka erimielisyys on ratkaisematta, vastapuoli ja määrä, josta ollaan eri mieltä;
b)
erimielisyydet ratkaistaan ajoissa, mukaan lukien erityinen prosessi erimielisyyksille, joita ei saada ratkaistuiksi viiden pankkipäivän kuluessa.
2. Finanssialalla toimivien vastapuolten on ilmoitettava direktiivin 2004/39/EY 48 artiklan mukaisesti nimetylle toimivaltaiselle viranomaiselle vastapuolten välisistä erimielisyyksistä, jotka liittyvät OTC-johdannaissopimukseen, sen arvostukseen tai sellaisten vakuuksien vaihtoon, joiden määrä tai arvo on yli 15 miljoonaa euroa ja jotka ovat voimassa vähintään 15 pankkipäivää.
16 artikla
(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 11 artiklan 14 kohdan b alakohta)
Markkinaolosuhteet, jotka estävät markkina-arvoon arvostamisen
1. Markkinaolosuhteiden on katsottava estävän OTC-johdannaissopimuksen arvostamisen markkina-arvoon jommassakummassa seuraavista tilanteista:
a)
kun markkinat ovat lamaantuneet;
b)
jos kohtuullisia käypiä arvoja koskevissa arvoissa on merkittävää vaihtelua eikä eri arvioiden todennäköisyyttä voida arvioida kohtuudella.
2. OTC-johdannaissopimusten markkinat on katsottava lamaantuneiksi, kun noteeratut hinnat eivät ole helposti ja säännönmukaisesti saatavilla eivätkä saatavilla olevat hinnat edusta todellisia ja säännönmukaisesti toistuvia markkinatransaktioita, jotka toteutetaan markkinaehdoin.
17 artikla
(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 11 artiklan 14 kohdan b alakohta)
Perusteet markkina-arvoon arvostamisen käytölle
Käyttääkseen markkina-arvoon arvostamista finanssialalla toimivilla ja finanssialan ulkopuolisilla vastapuolilla on oltava malli,
a)
joka kattaa kaikki tekijät, jotka vastapuolten ottaisivat huomioon hintaa asettaessaan, mukaan lukien markkina-arvoon arvostamista koskevien tietojen mahdollisimman laaja käyttö;
b)
joka on yhdenmukainen rahoitusinstrumenttien hinnoittelussa käytettävien hyväksyttyjen taloudellisten metodiikkojen kanssa;
c)
joka kalibroidaan ja jonka validius testataan käyttäen hintoja, jotka ovat toteutuneet missä tahansa saman instrumentin viimeaikaisissa todettavissa olevissa markkinatransaktioissa, tai mitä tahansa käytettävissä ja todettavissa olevia markkinatietoja;
d)
jonka muu kuin riskin ottava osasto validoi tai jota se valvoo riippumattomasti;
e)
jonka hallitus dokumentoi tai hyväksyy asianmukaisesti niin usein kuin on tarpeen olennaisten muutosten jälkeen ja vähintään vuosittain. Tämän hyväksynnän antaminen voidaan siirtää komitean tehtäväksi.
18 artikla
(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 11 artiklan 14 kohdan c alakohta)
Toimivaltaiselle viranomaiselle annettavaan ilmoitukseen sisällytettävät tiedot konsernin sisäisistä transaktioista
1. Toimivaltaiselle viranomaiselle tehtävä hakemus tai ilmoitus, joka sisältää tiedot konsernin sisäisestä transaktiosta, on tehtävä kirjallisesti, ja siinä on oltava seuraavat tiedot:
a)
transaktioiden lakisääteiset vastapuolet, mukaan lukien niiden täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1247/2012 3 artiklan mukaiset tunnukset;
b)
vastapuolten välinen liikesuhde;
c)
tiedot osapuolten välisistä täydentävistä sopimussuhteista;
d)
asetuksen (EU) N:o 648/2012 3 artiklan 1 kohdassa ja 2 kohdan a-d alakohdassa määritetty konsernin sisäisen transaktion laji;
e)
tiedot transaktioista, joille vastapuoli hakee vapautusta, mukaan lukien
i)
OTC-johdannaissopimuslajin omaisuusluokka;
ii)
OTC-johdannaissopimusten tyyppi;
iii)
kohde-etuuksien tyyppi;
iv)
nimelliset ja toimitusvaluutat;
v)
sopimusten erääntymisaikojen vaihtelu;
vi)
toimitustyyppi;
vii)
OTC-johdannaissopimusten ennakoitu koko, määrät ja tiheys kunakin vuonna.
2. Osana asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle tehtävää hakemusta tai ilmoitusta vastapuolen on annettava myös lisätietoja todisteena siitä, että asetuksen (EU) N:o 648/2012 11 artiklan 6-10 kohdan mukaiset edellytykset täyttyvät. Tausta-asiakirjoissa on oltava jäljennökset riskienhallintamenettelyä koskevista asiakirjoista, aiemmat transaktiotiedot ja jäljennökset asianomaisista sopimuksista osapuolten välillä, ja toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä niihin voi sisältyä oikeudellinen lausunto.
19 artikla
(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 11 artiklan 14 kohdan d alakohta)
EAMV:lle annettavaan ilmoitukseen sisällytettävät tiedot konsernin sisäisistä transaktioista
1. Toimivaltaisen viranomaisen ilmoitus, joka sisältää tiedot konsernin sisäisestä transaktiosta, on toimitettava EAMV:lle kirjallisesti
a)
asetuksen (EU) N:o 648/2012 11 artiklan 7 tai 9 kohdan nojalla annetun ilmoituksen osalta kuukauden kuluessa ilmoituksen vastaanottamisesta;
b)
asetuksen (EU) N:o 648/2012 11 artiklan 6, 8 tai 10 kohdan nojalla tehdyn toimivaltaisen viranomaisen päätöksen osalta kuukauden kuluessa päätöksen toimittamisesta vastapuolelle.
2. EAMV:lle annettavassa ilmoituksessa on oltava
a)
18 artiklassa luetellut tiedot;
b)
tieto siitä, onko asiasta tehty myönteinen vai kielteinen päätös;
c)
myönteisen päätöksen tapauksessa
i)
tiivistelmä syystä siihen, että tapauksen mukaan asetuksen (EU) N:o 648/2012 11 artiklan 6, 7, 8, 9 tai 10 kohdassa asetettujen edellytysten katsotaan täyttyvän;
ii)
asetuksen (EU) N:o 648/2012 11 artiklan 6, 8, tai 10 kohtaan liittyvän ilmoituksen osalta tieto siitä, onko kyse täydestä vai osittaisesta vapautuksesta;
d)
kielteisen päätöksen tapauksessa
i)
tapauksen mukaan niiden asetuksen (EU) N:o 648/2012 11 artiklan 6, 7, 8, 9 tai 10 kohdassa asetettujen edellytysten yksilöinti, jotka eivät täyty;
ii)
tiivistelmä syystä siihen, että kyseisten edellytysten ei katsota täyttyvän.
20 artikla
(Asetuksen (EU) N:o 648/2012 11 artiklan 14 kohdan d alakohta)
Tiedot julkistettavasta konsernin sisäisestä vapautuksesta
Konsernin sisäisestä vapautuksesta julkistettavissa tiedoissa on oltava seuraavat tiedot:
a)
transaktioiden lakisääteiset vastapuolet, mukaan lukien niiden täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1247/2012 3 artiklan mukaiset tunnukset;
b)
vastapuolten välinen suhde;
c)
onko kyse täydestä vai osittaisesta vapautuksesta;
d)
niiden OTC-johdannaissopimusten nimellinen kokonaismäärä, joihin sovelletaan konsernin sisäistä vapautusta.
21 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämän asetuksen 13, 14 ja 15 artiklaa aletaan kuitenkin soveltaa kuuden kuukauden kuluttua asetuksen voimaantulosta.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 2012.