РЕШЕНИЕ № 994/2012/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 25 октомври 2012 година
за създаване на механизъм за обмен на информация във връзка с междуправителствени споразумения между държавите членки и трети държави в областта на енергетиката
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 194 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Европейският съвет поиска от държавите членки от 1 януари 2012 г. да информират Комисията за всички свои нови и действащи двустранни споразумения с трети държави в областта на енергетиката. Комисията следва да предоставя тази информация на разположение на всички останали държави членки в подходяща форма, като отчита необходимостта от защита на чувствителната търговска информация.
(2)
Член 4 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) изисква държавите членки да предприемат всички подходящи мерки, за да гарантират изпълнението на задълженията, произтичащи от Договорите или от актовете на институциите на Съюза. Поради това държавите членки следва да избягват или да отстраняват всякакви несъответствия между правото на Съюза и международните споразумения, сключени между държавите членки и трети държави.
(3)
Правилното функциониране на вътрешния енергиен пазар налага вносът на енергия в Съюза да се урежда изцяло от правилата за създаване на вътрешния енергиен пазар. Неправилното функциониране на вътрешния енергиен пазар поставя Съюза в уязвимо и неизгодно положение по отношение на сигурността на енергийните доставки и намалява потенциалните ползи на този пазар за европейските потребители и промишленост. Високата степен на прозрачност по отношение на споразуменията между държавите членки и трети държави в областта на енергетиката ще позволи на Съюза да предприема координирани действия, в дух на солидарност, за да се гарантира, че тези споразумения съответстват на правото на Съюза и гарантират реална сигурност на енергийните доставки. Тази прозрачност би била от полза за постигането както на по-тясно сътрудничество в рамките на Съюза в областта на външните отношения, свързани с енергетиката, така и на дългосрочните цели на политиката на Съюза в областта на енергетиката, климата и сигурността на енергийните доставки.
(4)
Ето защо следва да бъде създаден нов механизъм за обмен на информация. Той следва да се прилага само за междуправителствените споразумения, които имат последици за вътрешния енергиен пазар или за сигурността на енергийните доставки в Съюза, тъй като тези два въпроса са неразривно свързани. Държавите членки следва да отговарят за първоначалната оценка на това, дали дадено междуправителствено споразумение или друг текст, към който изрично препраща дадено междуправителствено споразумение, има последици за вътрешния енергиен пазар или за сигурността на енергийните доставки в Съюза; при съмнение държавите членки следва да се консултират с Комисията. По принцип споразуменията, които вече не са в сила или не се прилагат, нямат последици за вътрешния енергиен пазар или за сигурността на енергийните доставки в Съюза и поради това този механизъм за обмен на информация не следва да се прилага за тях. Механизмът за обмен на информация следва да обхваща по-специално всички междуправителствени споразумения, които имат последици за доставките на газ, нефт или електроенергия чрез трайно установена инфраструктура или които имат последици за количеството енергия, внасяно в Съюза.
(5)
Междуправителствените споразумения, които трябва да бъдат нотифицирани на Комисията в тяхната цялост съгласно други актове на Съюза, следва да бъдат изключени от механизма за обмен на информация. Въпреки това освобождаването не следва да се прилага по отношение на междуправителствени споразумения с трети държави, които имат последици за развитието и използването на газовата инфраструктура и доставките на газ, които трябва да бъдат предадени на Комисията в съответствие с член 13, параграф 6, буква а) от Регламент (ЕС) № 994/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 г. относно мерките за гарантиране на сигурността на доставките на газ (3). Тези споразумения следва да бъдат нотифицирани съгласно правилата, установени в настоящото решение. За да се избегне повторение, следва да се приеме, че с подаването на нотификацията в съответствие с настоящото решение е изпълнено задължението, предвидено в член 13, параграф 6, буква а) от Регламент (ЕС) № 994/2010.
(6)
В приложното поле на настоящото решение не следва да попадат междуправителствени споразумения по въпроси от приложното поле на Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия.
(7)
Настоящото решение не поражда задължения във връзка със споразумения между търговски оператори. То обаче не възпрепятства държавите членки да съобщават на Комисията на доброволна основа търговски споразумения, към които изрично препращат междуправителствени споразумения. Освен това, тъй като е възможно в търговските споразумения да се съдържат регулаторни разпоредби, търговските оператори, които договарят търговски споразумения с оператори от трети държави, следва да имат възможността да искат насоки от Комисията, за да се избегнат възможни стълкновения с правото на Съюза.
(8)
Държавите членки следва да представят на Комисията всички действащи междуправителствени споразумения, независимо дали са влезли в сила или се прилагат временно по смисъла на член 25 от Виенската конвенция за правото на договорите, както и всички нови междуправителствени споразумения.
(9)
По-голямата прозрачност по отношение на бъдещи междуправителствени споразумения, които ще бъдат договорени или се договарят между държавите членки и трети държави в областта на енергетиката, би могла да допринесе за последователността в подходите на държавите членки по отношение на такива споразумения, както и за съответствието с правото на Съюза и за сигурността на енергийните доставки в Съюза. Ето защо държавите членки следва да имат възможността да информират Комисията за преговорите по нови междуправителствени споразумения или изменения на действащи междуправителствени споразумения. Когато държавите членки изберат тази възможност, Комисията следва да бъде редовно информирана за напредъка на преговорите. Държавите членки следва да имат възможността да поканят Комисията да участва в преговорите като наблюдател.
Комисията следва да има и възможността да участва като наблюдател по свое искане, след одобрение от съответната държава членка. Държавите членки следва също така да могат да се обърнат към Комисията за съдействие по време на преговорите с трети държави. В такъв случай Комисията следва да има възможността да даде насоки как да се избегне несъвместимост с правото на Съюза и да обърне внимание на целите на енергийната политика на Съюза и на принципа на солидарност между държавите членки.
(10)
Комисията следва да оценява съвместимостта на действащите междуправителствени споразумения с правото на Съюза. В случай на несъвместимост държавите членки следва да предприемат всички необходими мерки, за да намерят подходящо решение с оглед отстраняване на установената несъвместимост.
(11)
За да се гарантира по-голяма прозрачност и да се избегнат възможните стълкновения с правото на Съюза, държавите членки следва да разполагат с възможността да информират Комисията във връзка с ново междуправителствено споразумение с трета държава преди началото или по време на преговорите. Когато държава членка, която е договорила междуправителствено споразумение, е информирала Комисията за това преди приключването на преговорите и ѝ е представила проекта на междуправителственото споразумение, Комисията следва да разполага с възможността да информира тази държава членка за становището си относно съвместимостта на договореното споразумение с правото на Съюза. В съответствие с член 258 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) Комисията има правото да започне производство за установяване на нарушение, когато прецени, че дадена държава членка не е изпълнила задълженията си по ДФЕС.
(12)
Всички окончателни, ратифицирани междуправителствени споразумения, попадащи в приложното поле на настоящото решение, следва да бъдат изпращани на Комисията, за да може да бъдат информирани всички останали държави членки.
(13)
Комисията следва да предостави на всички останали държави членки достъп до цялата получена от нея информация в защитен електронен формат. Комисията следва да зачита исканията на държавите членки за третиране на предоставената ѝ от тях информация като поверителна. Исканията за поверителност обаче не следва да ограничават достъпа на самата Комисия до поверителна информация, тъй като Комисията се нуждае от изчерпателна информация за целите на извършваната от нея оценка. Комисията следва да отговаря за осигуряване на прилагането на клаузата за поверителност. Исканията за поверителност не следва да засягат правото на достъп до документи, предвидено в Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (4).
(14)
Ако някоя държава членка счита дадено междуправителствено споразумение за поверително, тя следва да предостави обобщена информация за него на Комисията, за да бъдат информирани и останалите държави членки.
(15)
Постоянният обмен на информация за междуправителствените споразумения на равнището на Съюза следва да позволи разработването на най-добри практики. Въз основа на тези най-добри практики Комисията, когато е уместно в сътрудничество с Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) по въпросите, свързани с външната политика на Съюза, следва да разработи незадължителни образци на разпоредби, които да се използват в междуправителствените споразумения между държавите членки и трети държави. Използването на тези образци на разпоредби следва да има за цел да се избегнат стълкновения на междуправителствените споразумения с правото на Съюза, по-специално с правото в областта на конкуренцията и правилата за вътрешния енергиен пазар, както и стълкновенията с международните споразумения, сключени от Съюза. Използването им следва да бъде незадължително, а съдържанието им следва да може да се адаптира към всякакви особени обстоятелства.
(16)
Предвид съществуването на вътрешен енергиен пазар и целите на енергийната политика на Съюза държавите членки следва надлежно да отчитат тези цели, когато договарят междуправителствени споразумения в областта на енергетиката, които имат последици за енергийната политика на Съюза.
(17)
По-доброто взаимно познаване на действащите и на нови междуправителствени споразумения следва да спомогне за по-добра координация по въпросите на енергетиката между държавите членки и между държавите членки и Комисията. Тази подобрена координация следва да позволи на държавите членки да се ползват в пълна степен от политическата и икономическата тежест на Съюза, а също така да позволи на Комисията да предлага решения на констатираните проблеми в областта на междуправителствените споразумения.
(18)
Комисията следва да улеснява и насърчава координацията между държавите членки с цел да се увеличи стратегическата роля на Съюза като цяло посредством твърд и ефикасен съгласуван подход към държавите производителки, държавите на транзитно преминаване и държавите потребителки.
(19)
Механизмът за обмен на информация, включително оценките, които се извършват от държавите членки при прилагането му, не засяга прилагането на правилата на Съюза относно нарушенията, държавната помощ и конкуренцията.
(20)
Комисията следва да направи оценка на това, дали настоящото решение е достатъчно и ефективно за целите на осигуряването на съответствие на междуправителствените споразумения с правото на Съюза и на гарантиране на висока степен на координация между държавите членки по отношение на междуправителствените споразумения в областта на енергетиката.
(21)
Тъй като целта на настоящото решение, а именно обменът на информация между държавите членки и Комисията по междуправителствените споразумения в областта на енергетиката, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а поради последиците от настоящото решение може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да предприеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предмет и приложно поле
1. С настоящото решение се създава механизъм за обмен на информация между държавите членки и Комисията във връзка с междуправителствени споразумения в областта на енергетиката по смисъла на член 2 с цел да се подобри функционирането на вътрешния енергиен пазар.
2. Настоящото решение не се прилага за междуправителствени споразумения, за които като цяло вече се прилагат други специални процедури за нотифициране съгласно правото на Съюза.
Независимо от първа алинея настоящото решение се прилага за междуправителствените споразумения, които се предават на Комисията съгласно член 13, параграф 6, буква а) от Регламент (ЕС) № 994/2010.
Член 2
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
1)
„междуправителствено споразумение“ означава всяко правно обвързващо споразумение между една или няколко държави членки и една или няколко трети държави, което има последици за действието или функционирането на вътрешния енергиен пазар или за сигурността на енергийните доставки в Съюза; въпреки това, когато такова правно обвързващо споразумение обхваща и други въпроси, „междуправителствено споразумение“ представляват само разпоредбите, които се отнасят до енергетиката, включително общите разпоредби, приложими към свързаните с енергетиката разпоредби;
2)
„действащо междуправителствено споразумение“ означава междуправителствено споразумение, което е влязло в сила или се прилага временно преди влизането в сила на настоящото решение.
Член 3
Обмен на информация между държавите членки и Комисията
1. До 17 февруари 2013 г. държавите членки представят на Комисията всички действащи междуправителствени споразумения, включително техните приложения и изменения. Когато тези действащи междуправителствени споразумения съдържат изрично препращане към други текстове, държавите членки представят на Комисията и тези други текстове, доколкото те съдържат елементи, имащи последици за функционирането на вътрешния енергиен пазар или за сигурността на енергийните доставки в Съюза. Това задължение обаче не се прилага към споразуменията между търговски оператори.
Действащите междуправителствени споразумения, които към датата на влизане в сила на настоящото решение вече са предадени на Комисията в съответствие с член 13, параграф 6, буква а) от Регламент (ЕС) № 994/2010, се считат за представени за целите на настоящия параграф, при условие че предаването им съответства на изискванията по първа алинея от настоящия параграф. До 17 февруари 2013 г. държавите членки информират Комисията дали някоя част на тези действащи междуправителствени споразумения трябва да се счита за поверителна и дали предоставената информация може да бъде обменяна с други държави членки.
Когато съгласно настоящия параграф дадена държава членка представя на Комисията действащо междуправителствено споразумение, което попада и в приложното поле на член 13, параграф 6, буква а) от Регламент (ЕС) № 994/2010, се приема, че тя е изпълнила задължението за предаване, предвидено в посочения член.
2. Когато след първата си оценка Комисията има резерви относно съвместимостта на споразуменията, представени ѝ съгласно параграф 1, с правото на Съюза, и по-специално с правото на Съюза в областта на конкуренцията и със законодателството на Съюза относно вътрешния енергиен пазар, Комисията информира заинтересованите държави членки за това в срок от 9 месеца от представянето на споразуменията.
3. Преди или по време на преговорите с трета държава по междуправителствено споразумение или по изменение на действащо междуправителствено споразумение дадена държава членка може писмено да информира Комисията за целите на преговорите и разпоредбите, които са предмет на преговорите, като може да съобщи на Комисията и всякаква друга информация от значение. Когато държавата членка изпрати на Комисията такова уведомление за преговори, заинтересованата държава членка информира редовно Комисията за хода на преговорите.
Заинтересованата държава членка посочва на Комисията дали представената съгласно първа алинея информация може да бъде обменяна с всички останали държави членки. В случай че информацията може да бъде обменяна, Комисията предоставя на всички държави членки достъп до получената информация в защитен електронен формат, освен до поверителните части, определени в съответствие с член 4.
4. Ако дадена държава членка изпрати на Комисията уведомление за преговори съгласно параграф 3, Комисията може да ѝ даде насоки как да се избегне несъвместимост на междуправителственото споразумение или изменението на действащо междуправителствено споразумение, което е предмет на преговорите, с правото на Съюза.
5. При ратифициране на междуправителствено споразумение или при изменение на междуправителствено споразумение заинтересованата държава членка представя на Комисията междуправителственото споразумение или изменението, заедно с всякакви приложения към споразумението или изменението.
Когато междуправителственото споразумение или изменението на междуправителствено споразумение препраща изрично към други текстове, държавите членки представят и тези други текстове, доколкото те съдържат елементи, които имат последици за функционирането на вътрешния енергиен пазар или за сигурността на енергийните доставки в Съюза. Това задължение обаче не се прилага за споразуменията между търговски оператори.
6. Без да се засягат параграф 7 от настоящия член и член 4, Комисията предоставя на всички останали държави членки достъп до получените от нея съгласно параграфи 1 и 5 документи в защитен електронен формат.
7. Когато дадена държава членка даде указание на Комисията в съответствие с член 4 да не предоставя достъп на други държави членки до действащо междуправителствено споразумение, изменение на действащо междуправителствено споразумение или ново междуправителствено споразумение, тя предоставя обобщение на представената информация. Това обобщение съдържа най-малкото следната информация относно съответното споразумение или изменение:
а)
предмет;
б)
цел и приложно поле;
в)
срок на действие;
г)
договарящи страни;
д)
информация за основните му елементи.
Комисията предоставя на всички останали държави членки достъп до обобщението в електронен формат.
Член 4
Поверителност
1. Когато предоставя информация на Комисията съгласно член 3, параграфи 1-6, държавата членка може да посочи дали някоя част от информацията, била тя търговска или друга информация, чието разгласяване би могло да навреди на дейностите на участващите страни, трябва да се счита за поверителна и дали предоставената информация може да бъде обменяна с други държави членки. Комисията се съобразява с тези указания.
2. Исканията за поверителност по настоящия член не ограничават достъпа на самата Комисия до поверителна информация. Комисията взема мерки за това достъп до поверителната информация да имат само службите на Комисията, за които е абсолютно необходимо да разполагат с тази информация.
Член 5
Съдействие от Комисията
Когато дадена държава членка изпрати на Комисията уведомление за преговори съгласно член 3, параграф 3, тази държава членка може да поиска съдействие от Комисията за тези преговори.
Комисията може да участва в преговорите като наблюдател по искане на заинтересованата държава или по искане на Комисията и с писменото съгласие на съответната държава членка.
Когато Комисията участва в преговорите като наблюдател, тя може да предостави на заинтересованата държава членка насоки как да се избегне несъвместимостта на междуправителственото споразумение или изменението, предмет на преговорите, с правото на Съюза.
Член 6
Оценка на съвместимостта
1. Когато дадена държава членка договаря междуправителствено споразумение или изменение на действащо междуправителствено споразумение и не е в състояние да стигне въз основа на собствената си оценка до категорично заключение относно съвместимостта с правото на Съюза на междуправителственото споразумение или на изменението, предмет на преговорите, тя информира Комисията за това преди приключването на преговорите и ѝ представя съответния проект на споразумение или на изменение заедно с всички приложения към него.
2. В срок от четири седмици от датата на получаване на проекта на споразумение или на изменение, заедно с приложенията към него, Комисията информира съответната държава членка за всички свои резерви относно съвместимостта на проекта на междуправителствено споразумение или на изменение с правото на Съюза. При липса на отговор от страна на Комисията в рамките на посочения срок се счита, че Комисията няма резерви.
3. Когато Комисията информира съгласно параграф 2 заинтересованата държава членка, че има резерви, тя информира заинтересованата държава членка за своето становище относно съвместимостта с правото на Съюза на съответния проект на междуправителствено споразумение или на изменение в срок от 10 седмици от датата на получаване, посочена в параграф 2 („срок за проверка“). Срокът за проверка на съвместимостта може да бъде удължен със съгласието на заинтересованата държава членка. При липса на становище от страна на Комисията в рамките на срока за проверка се счита, че Комисията не е повдигнала никакви възражения.
4. Когато обстоятелствата го изискват, сроковете, посочени в параграфи 2 и 3, се съкращават със съгласието на Комисията.
Член 7
Координация между държавите членки
Комисията улеснява и насърчава координацията между държавите членки с цел:
a)
да прави преглед на тенденциите в областта на междуправителствените споразумения и да се стреми към последователност и съгласуваност във външните отношения на Съюза в областта на енергетиката с държавите производителки, държавите на транзитно преминаване и държавите потребителки;
б)
да набележи общите проблеми при междуправителствените споразумения, да проучи подходящите мерки за решаване на тези проблеми и, когато е целесъобразно, да предложи решения;
в)
въз основа на най-добрите практики и като се консултира с държавите членки, да разработи незадължителни образци на разпоредби, които, ако бъдат използвани, биха подобрили значително съответствието на бъдещите междуправителствени споразумения с правото на Съюза;
г)
да подпомага, когато е целесъобразно, изготвянето на многостранни междуправителствени споразумения с участието на няколко държави членки или на Съюза като цяло.
Член 8
Доклади и преглед
1. До 1 януари 2016 г. Комисията представя на Европейския парламент, Съвета и Европейския икономически и социален комитет доклад за прилагането на настоящото решение.
2. В доклада по-специално се прави оценка на това доколко настоящото решение спомага за осигуряване на съответствие на междуправителствените споразумения с правото на Съюза, както и на висока степен на координация между държавите членки по отношение на междуправителствените споразумения. В него се оценяват и последиците от настоящото решение за преговорите на държавите членки с трети държави, а също и целесъобразността на приложното поле на настоящото решение и предвидените в него процедури.
3. След представянето на първия доклад, посочен в параграф 1 от настоящия член, Комисията докладва на всеки три години на Европейския парламент и на Съвета за информацията, получена съгласно член 3, като надлежно взема предвид разпоредбите на настоящото решение относно поверителността.
Член 9
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 10
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Страсбург на 25 октомври 2012 година.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 994/2012/EU,
annettu 25 päivänä lokakuuta 2012,
energia-alalla tehtyjä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden hallitustenvälisiä sopimuksia koskevan tietojenvaihtomekanismin perustamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 194 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Eurooppa-neuvosto on pyytänyt jäsenvaltioita ilmoittamaan komissiolle 1 päivästä tammikuuta 2012 alkaen kaikki uudet ja jo voimassa olevat energia-alan kahdenväliset sopimuksensa kolmansien maiden kanssa. Komission olisi annettava nämä tiedot kaikkien muiden jäsenvaltioiden saataville asianmukaisessa muodossa ottaen huomioon tarve suojata liiketoiminnan kannalta arkaluonteiset tiedot.
(2)
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot toteuttavat kaikki asianmukaiset toimenpiteet perussopimuksista tai unionin toimielinten antamista säädöksistä johtuvien velvoitteiden noudattamiseksi. Jäsenvaltioiden olisi näin ollen vältettävä ristiriitaisuuksia unionin oikeuden sekä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä tehtyjen kansainvälisten sopimusten välillä tai poistettava ne.
(3)
Energian sisämarkkinoiden asianmukainen toiminta edellyttää, että unioniin tuotavaan energiaan sovelletaan täysimääräisesti energian sisämarkkinoiden perustamista koskevia sääntöjä. Huonosti toimivat energian sisämarkkinat saattavat unionin heikkoon ja epäedulliseen asemaan energian toimitusvarmuuden kannalta ja heikentävät etuja, joita sisämarkkinat voivat tuoda eurooppalaisille kuluttajille ja teollisuudelle. Jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisiä energia-alan sopimuksia koskeva hyvin suuri avoimuus tekisi unionille mahdolliseksi toteuttaa yhteisvastuun hengessä koordinoituja toimia, joilla varmistetaan, että kyseiset sopimukset ovat unionin oikeuden mukaisia ja että niillä voidaan tosiasiallisesti turvata energian toimitukset. Tällainen avoimuus myös edistäisi sekä unionin sisäisen yhteistyön tiivistämistä ulkoisten energiasuhteiden alalla että unionin pitkän aikavälin poliittisten tavoitteiden saavuttamista energian, ilmaston ja energian toimitusvarmuuden alalla.
(4)
Olisi näin ollen perustettava uusi tietojenvaihtomekanismi. Sen olisi koskettava vain sellaisia hallitustenvälisiä sopimuksia, jotka vaikuttavat energian sisämarkkinoihin tai energian toimitusvarmuuteen unionissa, koska nämä kaksi näkökohtaa liittyvät erottamattomasti toisiinsa. On jäsenvaltioiden asia tehdä alustava arviointi siitä, onko hallitustenvälisellä sopimuksella tai muulla tekstillä, johon hallitustenvälisessä sopimuksessa nimenomaisesti viitataan, vaikutusta energian sisämarkkinoihin tai energian toimitusvarmuuteen unionissa; jos asiasta on epävarmuutta, jäsenvaltioiden olisi kuultava komissiota. Sopimuksilla, jotka eivät enää ole voimassa tai joita ei enää sovelleta, ei lähtökohtaisesti ole vaikutusta energian sisämarkkinoihin tai energian toimitusvarmuuteen unionissa, eikä niiden näin ollen olisi kuuluttava tämän tietojenvaihtomekanismin piiriin. Tietojenvaihtomekanismin olisi koskettava erityisesti kaikkia sellaisia hallitustenvälisiä sopimuksia, jotka vaikuttavat kaasun, öljyn tai sähkön toimittamiseen kiinteän infrastruktuurin kautta tai unioniin tuotavan energian määrään.
(5)
Hallitustenväliset sopimukset, joista on kokonaisuudessaan ilmoitettava komissiolle muiden unionin säädösten nojalla, olisi jätettävä tietojenvaihtomekanismin soveltamisalan ulkopuolelle. Tätä vapautusta ei olisi kuitenkaan sovellettava sellaisiin kolmansien maiden kanssa tehtyihin hallitustenvälisiin sopimuksiin, jotka vaikuttavat kaasuinfrastruktuurin ja kaasuvarantojen kehittämiseen ja käyttöön ja jotka on ilmoitettava komissiolle toimista kaasunsaannin turvaamiseksi 20 päivänä lokakuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 994/2010 (3) 13 artiklan 6 kohdan a alakohdan mukaisesti. Tällaisista sopimuksista olisi ilmoitettava tässä päätöksessä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. Päällekkäisyyksien välttämiseksi olisi katsottava, että tämän päätöksen mukaisesti toimitetulla ilmoituksella täytetään asetuksen (EU) N:o 994/2010 13 artiklan 6 kohdan a alakohdassa säädetty velvollisuus.
(6)
Hallitustenvälisten sopimusten asioista, jotka kuuluvat Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen alaan, ei olisi kuuluttava tämän päätöksen soveltamisalaan.
(7)
Tällä päätöksellä ei luoda kaupallisten toimijoiden välisiä sopimuksia koskevia velvoitteita. Päätöksellä ei kuitenkaan estetä jäsenvaltioita ilmoittamasta vapaaehtoisesti komissiolle niistä kaupallisista sopimuksista, joihin nimenomaisesti viitataan hallitustenvälisissä sopimuksissa. Koska kaupalliset sopimukset saattavat lisäksi sisältää säänteleviä määräyksiä, kaupallisten toimijoiden, jotka neuvottelevat kaupallisia sopimuksia kolmansista maista olevien toimijoiden kanssa, olisi voitava pyytää komissiolta ohjeita, jotta vältetään mahdolliset ristiriitaisuudet unionin oikeuden kanssa.
(8)
Jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle kaikki voimassa olevat hallitustenväliset sopimukset siitä riippumatta, ovatko ne tulleet voimaan tai sovelletaanko niitä väliaikaisesti valtiosopimusoikeutta koskevan Wienin yleissopimuksen 25 artiklan mukaisesti, sekä kaikki uudet hallitustenväliset sopimukset.
(9)
Lisäämällä avoimuutta tulevista hallitustenvälisistä energia-alan sopimuksista, joista tulevaisuudessa tai parhaillaan neuvotellaan jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä, voitaisiin edistää yhdenmukaisuutta jäsenvaltioiden lähestymistavoissa näiden sopimusten osalta, unionin oikeuden noudattamista ja energian toimitusvarmuutta unionissa. Jäsenvaltioilla olisi siten oltava mahdollisuus ilmoittaa komissiolle uusia hallitustenvälisiä sopimuksia koskevista neuvotteluista tai voimassa olevien hallitustenvälisten sopimusten muutoksista. Jos jäsenvaltiot päättävät käyttää tätä mahdollisuutta, komissiolle olisi tiedotettava säännöllisesti neuvottelujen edistymisestä. Jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus pyytää komissiota osallistumaan neuvotteluihin tarkkailijana.
Komissiolla olisi myös oltava mahdollisuus osallistua tarkkailijana omasta pyynnöstään edellyttäen, että asianomainen jäsenvaltio antaa tähän suostumuksensa. Jäsenvaltioilla olisi myös oltava mahdollisuus pyytää komissiota auttamaan niitä kolmansien maiden kanssa käytävien neuvottelujen aikana. Tällöin komissiolla olisi oltava mahdollisuus antaa ohjeita siitä, miten vältetään ristiriitaisuus unionin oikeuden kanssa, ja kiinnittää huomiota unionin energiapoliittisiin tavoitteisiin ja jäsenvaltioiden välisen yhteisvastuun periaatteeseen.
(10)
Komission olisi arvioitava voimassa olevien hallitustenvälisten sopimusten yhteensopivuutta unionin oikeuden kanssa. Jos tällaiset sopimukset ovat ristiriidassa unionin oikeuden kanssa, jäsenvaltioiden olisi toteutettava kaikki tarvittavat toimet sopivan ratkaisun löytämiseksi niin, että todettu ristiriitaisuus voidaan poistaa.
(11)
Avoimuuden lisäämiseksi ja mahdollisten ristiriitaisuuksien välttämiseksi unionin oikeuden kanssa jäsenvaltioiden olisi voitava ilmoittaa komissiolle kolmannen maan kanssa tehtävästä uudesta hallitustenvälisestä sopimuksesta ennen kyseistä sopimusta koskevia neuvotteluja tai niiden aikana. Jos jäsenvaltio, joka on neuvotellut hallitustenvälisen sopimuksen, on ilmoittanut siitä komissiolle ennen neuvottelujen päättymistä ja toimittanut sille hallitustenvälisen sopimuksen luonnoksen, komissiolla olisi oltava mahdollisuus ilmoittaa kyseiselle jäsenvaltiolle näkemyksensä siitä, onko neuvoteltu sopimus yhteensopiva unionin oikeuden kanssa. Komissiolla on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 258 artiklan mukaisesti oikeus käynnistää rikkomismenettely, jos se katsoo, että jäsenvaltio on jättänyt täyttämättä sille mainitun perussopimuksen mukaan kuuluvan velvollisuuden.
(12)
Kaikki tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvat hallitustenväliset lopulliset ja ratifioidut sopimukset olisi toimitettava komissiolle, jotta niistä voidaan toimittaa tieto kaikille muille jäsenvaltioille.
(13)
Komission olisi annettava kaikki vastaanottamansa tiedot kaikkien muiden jäsenvaltioiden saataville turvallisessa sähköisessä muodossa. Komission olisi kunnioitettava jäsenvaltioiden pyyntöjä sille toimitettujen tietojen luottamuksellisesta käsittelystä. Luottamuksellisuutta koskevilla pyynnöillä ei kuitenkaan saisi rajoittaa komission omaa oikeutta tutustua luottamuksellisiin tietoihin, koska komissio tarvitsee kattavat tiedot omia arviointejaan varten. Komission tehtävänä olisi oltava varmistaa luottamuksellisuuslausekkeen soveltaminen. Luottamuksellisuutta koskevat pyynnöt eivät saisi vaikuttaa Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30 päivänä toukokuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1049/2001 (4) säädettyyn yleisön oikeuteen tutustua asiakirjoihin.
(14)
Jos jäsenvaltio katsoo, että hallitustenvälinen sopimus on luottamuksellinen, sen olisi toimitettava siitä yhteenveto komissiolle, jotta yhteenveto voidaan saattaa muiden jäsenvaltioiden tietoon.
(15)
Pysyvän hallitustenvälisiä sopimuksia koskevien tietojen vaihtamisen unionin tasolla olisi mahdollistettava parhaiden käytäntöjen kehittäminen. Komission olisi kyseisten parhaiden käytäntöjen perusteella ja unionin ulkopolitiikkaa koskevissa asioissa tarvittaessa yhteistyössä Euroopan ulkosuhdehallinnon kanssa laadittava valinnaisia mallilausekkeita, joita käytettäisiin jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden hallitustenvälisissä sopimuksissa. Tällaisten mallilausekkeiden käytöllä olisi pyrittävä välttämään ristiriitaisuudet hallitustenvälisten sopimusten ja unionin oikeuden välillä, erityisesti kilpailuoikeuden ja energian sisämarkkinasääntöjen osalta, ja ristiriitaisuudet hallitustenvälisten sopimusten ja unionin tekemien kansainvälisten sopimusten välillä. Niiden käytön olisi oltava vapaaehtoista, ja niiden sisältöä olisi voitava mukauttaa erilaisiin tilanteisiin.
(16)
Energian sisämarkkinoiden olemassaolon ja unionin energiapolitiikan tavoitteiden perusteella jäsenvaltioiden olisi otettava asianmukaisesti huomioon nämä tavoitteet, kun ne neuvottelevat hallitustenvälisiä energia-alan sopimuksia, joilla on vaikutusta unionin energiapolitiikkaan.
(17)
Lisääntynyt molemminpuolinen tietoisuus voimassa olevista ja uusista hallitustenvälisistä sopimuksista voisi parantaa energia-asioiden koordinointia jäsenvaltioiden välillä sekä jäsenvaltioiden ja komission välillä. Paremman koordinoinnin ansiosta jäsenvaltioille annettaisiin mahdollisuus hyötyä täysimääräisesti unionin poliittisesta ja taloudellisesta painoarvosta ja komissiolle annettaisiin mahdollisuus ehdottaa ratkaisuja hallitustenvälisissä sopimuksissa todettuihin ongelmiin.
(18)
Komission olisi helpotettava ja edistettävä jäsenvaltioiden välistä koordinointia unionin yleisen strategisen roolin tehostamiseksi vahvan ja tehokkaan koordinoidun lähestymistavan avulla tuottaja-, kauttakuljetus- ja kuluttajamaihin nähden.
(19)
Tietojenvaihtomekanismi, mukaan lukien jäsenvaltioiden sen täytäntöönpanemiseksi suorittamat arvioinnit, ei vaikuta rikkomisia, valtiontukia ja kilpailua koskevien unionin sääntöjen soveltamiseen.
(20)
Komission olisi arvioitava, onko tämä päätös riittävä ja tehokas sen varmistamiseksi, että hallitustenväliset sopimukset ovat yhteensopivia unionin oikeuden kanssa ja että energia-alalla tehtyjä hallitustenvälisiä sopimuksia koskeva koordinointi jäsenvaltioiden välillä on runsasta.
(21)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän päätöksen tavoitetta, joka on energia-alan hallitustenvälisiä sopimuksia koskeva tietojenvaihto jäsenvaltioiden ja komission välillä, vaan se voidaan tämän päätöksen vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä päätöksessä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tällä päätöksellä perustetaan mekanismi 2 artiklassa määriteltyjä energia-alalla tehtyjä hallitustenvälisiä sopimuksia koskevien tietojen vaihtamiseksi jäsenvaltioiden ja komission välillä energian sisämarkkinoiden toiminnan optimoimiseksi.
2. Tätä päätöstä ei sovelleta sellaisiin hallitustenvälisiin sopimuksiin, joihin jo kokonaisuudessaan sovelletaan unionin oikeuden nojalla muita erityisiä ilmoitusmenettelyjä.
Sen estämättä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, tätä päätöstä sovelletaan hallitustenvälisiin sopimuksiin, joista on ilmoitettava komissiolle asetuksen (EU) N:o 994/2010 13 artiklan 6 kohdan a alakohdan nojalla.
2 artikla
Määritelmät
Tässä päätöksessä tarkoitetaan
1)
’hallitustenvälisellä sopimuksella’ yhden tai useamman jäsenvaltion ja yhden tai useamman kolmannen maan välistä oikeudellisesti sitovaa sopimusta, joka vaikuttaa energian sisämarkkinoiden toimintaan tai toimivuuteen taikka energian toimitusvarmuuteen unionissa; jos tällainen oikeudellisesti sitova sopimus kuitenkin koskee muitakin asioita, ainoastaan ne määräykset, jotka liittyvät energiaan, mukaan lukien kyseisiin energiaan liittyviin määräyksiin sovellettavat yleiset määräykset, muodostavat ”hallitustenvälisen sopimuksen”;
2)
’voimassa olevalla hallitustenvälisellä sopimuksella’ hallitustenvälistä sopimusta, joka on tullut voimaan tai jota sovelletaan väliaikaisesti ennen tämän päätöksen voimaantuloa.
3 artikla
Tietojen vaihtaminen jäsenvaltioiden ja komission välillä
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kaikki voimassa olevat hallitustenväliset sopimukset sekä niiden liitteet ja niihin tehdyt muutokset viimeistään 17 päivänä helmikuuta 2013. Jos näissä voimassa olevissa hallitustenvälisissä sopimuksissa nimenomaisesti viitataan muihin teksteihin, jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle myös nämä muut tekstit siltä osin kuin niihin sisältyy osia, jotka vaikuttavat energian sisämarkkinoiden toimintaan tai energian toimitusvarmuuteen unionissa. Tätä velvoitetta ei kuitenkaan sovelleta kaupallisten yksiköiden välisiin sopimuksiin.
Voimassa olevat hallitustenväliset sopimukset, joista on viimeistään tämän päätöksen voimaantulopäivänä ilmoitettu komissiolle asetuksen (EU) N:o 994/2010 13 artiklan 6 kohdan a alakohdan mukaisesti, katsotaan toimitetuiksi komissiolle tämän kohdan mukaisesti, edellyttäen että ilmoitus täyttää tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyt vaatimukset. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 17 päivänä helmikuuta 2013, onko jonkin tällaisen hallitustenvälisen sopimuksen osa katsottava luottamukselliseksi ja voidaanko toimitetut tiedot saattaa muiden jäsenvaltioiden tietoon.
Jos jäsenvaltio tämän kohdan nojalla toimittaa komissiolle voimassa olevat sopimukset, jotka kuuluvat myös asetuksen (EU) N:o 994/2010 13 artiklan 6 kohdan a alakohdan soveltamisalaan, sen katsotaan noudattaneen mainitussa artiklassa säädettyä ilmoitusvelvollisuutta.
2. Jos komissio ensimmäisen arviointinsa jälkeen epäilee sille 1 kohdan nojalla toimitettujen sopimusten yhteensopivuutta unionin oikeuden ja erityisesti unionin kilpailuoikeuden ja energian sisämarkkinoita koskevan lainsäädännön kanssa, komissio ilmoittaa asiasta asianomaisille jäsenvaltioille yhdeksän kuukauden kuluessa siitä, kun kyseiset sopimukset on toimitettu.
3. Ennen kolmannen maan kanssa käytäviä, hallitustenvälistä sopimusta koskevia neuvotteluja tai voimassa olevan hallitustenvälisen sopimuksen muuttamista koskevia neuvotteluja tai niiden aikana jäsenvaltio voi ilmoittaa komissiolle kirjallisesti neuvottelujen tavoitteet ja neuvotteluissa käsiteltävät määräykset sekä toimittaa komissiolle kaikki muut asiaan liittyvät tiedot. Jos jäsenvaltio tekee komissiolle tällaisen neuvotteluja koskevan ilmoituksen, asianomaisen jäsenvaltion on tiedotettava säännöllisesti komissiolle neuvottelujen edistymisestä.
Asianomaisen jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle, voidaanko ensimmäisen alakohdan nojalla toimitetut tiedot saattaa kaikkien muiden jäsenvaltioiden tietoon. Jos asianomainen jäsenvaltio on ilmoittanut, että tiedot voidaan saattaa muiden jäsenvaltioiden tietoon, komissio antaa vastaanotetut tiedot turvallisessa sähköisessä muodossa kaikkien muiden jäsenvaltioiden saataville lukuun ottamatta 4 artiklan mukaisesti määritettyjä mahdollisia luottamuksellisia osia.
4. Jos jäsenvaltio tekee komissiolle 3 kohdan nojalla neuvotteluja koskevan ilmoituksen, komissio voi antaa sille neuvoja siitä, miten välttää se, että neuvoteltavana oleva hallitustenvälinen sopimus tai voimassa olevan hallitustenvälisen sopimuksen muutos on ristiriidassa unionin oikeuden kanssa.
5. Hallitustenvälistä sopimusta tai hallitustenvälisen sopimuksen muutosta ratifioitaessa asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava komissiolle hallitustenvälinen sopimus tai sen muutos liitteineen.
Jos hallitustenvälisessä sopimuksessa tai hallitustenvälisen sopimuksen muutoksessa nimenomaisesti viitataan muihin teksteihin, jäsenvaltioiden on toimitettava myös nämä muut tekstit siltä osin kuin niihin sisältyy osia, jotka vaikuttavat energian sisämarkkinoiden toimintaan tai energian toimitusvarmuuteen unionissa. Tätä velvoitetta ei kuitenkaan sovelleta kaupallisten yksiköiden välisiin sopimuksiin.
6. Komissio antaa 1 ja 5 kohdan nojalla vastaanottamansa asiakirjat kaikkien muiden jäsenvaltioiden saataville turvallisessa sähköisessä muodossa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän artiklan 7 kohdan ja 4 artiklan soveltamista.
7. Jos jäsenvaltio antaa komissiolle 4 artiklan mukaisesti ohjeet siitä, että voimassa olevaa hallitustenvälistä sopimusta, voimassa olevan hallitustenvälisen sopimuksen muutosta tai uutta hallitustenvälistä sopimusta ei saa antaa muiden jäsenvaltioiden saataville, sen on annettava saataville yhteenveto toimitetuista tiedoista. Tämän yhteenvedon on sisällettävä kyseessä olevan sopimuksen tai sen muutoksen osalta ainakin seuraavat tiedot:
a)
kohde;
b)
tarkoitus ja soveltamisala;
c)
voimassaoloaika;
d)
sopimuspuolet;
e)
tiedot tärkeimmistä osista.
Komissio antaa yhteenvedot sähköisessä muodossa kaikkien muiden jäsenvaltioiden saataville.
4 artikla
Luottamuksellisuus
1. Kun jäsenvaltio toimittaa komissiolle tietoja 3 artiklan 1-6 kohdan mukaisesti, jäsenvaltio voi ilmoittaa, onko osa tiedoista, riippumatta siitä, onko kyse liiketoimintaan liittyvistä tai muista tiedoista, joiden julkistaminen saattaisi vahingoittaa osapuolten toimintaa, katsottava luottamukselliseksi ja voidaanko toimitetut tiedot saattaa muiden jäsenvaltioiden tietoon. Komissio noudattaa tällaisia ilmoituksia.
2. Tässä artiklassa tarkoitetut luottamuksellisuutta koskevat pyynnöt eivät rajoita komission omaa oikeutta tutustua luottamuksellisiin tietoihin. Komissio varmistaa, että luottamukselliset tiedot ovat vain niiden komission yksiköiden saatavilla, joiden on ehdottoman välttämätöntä saada tiedot käyttöönsä.
5 artikla
Komission tarjoama apu
Jos jäsenvaltio 3 artiklan 3 kohdan nojalla tekee komissiolle ilmoituksen neuvotteluista, kyseinen jäsenvaltio voi pyytää komissiolta apua näitä neuvotteluja varten.
Komissio voi osallistua neuvotteluihin tarkkailijana asianomaisen jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta pyynnöstään saatuaan asianomaisen jäsenvaltion kirjallisen hyväksynnän.
Jos komissio osallistuu neuvotteluihin tarkkailijana, se voi antaa asianomaiselle jäsenvaltiolle neuvoja siitä, miten välttää se, että neuvoteltavana oleva hallitustenvälinen sopimus tai sen muutos on ristiriidassa unionin oikeuden kanssa.
6 artikla
Yhteensopivuuden arviointi
1. Jos jäsenvaltio hallitustenvälisestä sopimuksesta tai voimassa olevan hallitustenvälisen sopimuksen muutoksesta neuvotellessaan ei pysty oman arvionsa perusteella tekemään varmaa päätelmää siitä, onko neuvoteltava hallitustenvälinen sopimus tai sen muutos yhteensopiva unionin oikeuden kanssa, sen on ilmoitettava tästä komissiolle ennen neuvottelujen päättymistä ja toimitettava komissiolle sopimusluonnos tai muutosehdotus liitteineen.
2. Neljän viikon kuluessa siitä, kun komissio on vastaanottanut sopimusluonnoksen tai muutosehdotuksen liitteineen, se ilmoittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle mahdollisista epäilyksistään, jotka koskevat hallitustenvälisen sopimuksen luonnoksen ja muutosehdotuksen yhteensopivuutta unionin oikeuden kanssa. Jos komissio ei vastaa mainitussa määräajassa, katsotaan, että komissiolla ei ole epäilyksiä asian suhteen.
3. Jos komissio 2 kohdan nojalla ilmoittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle epäilyksistään, se toimittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle lausuntonsa kyseisen sopimusluonnoksen tai muutosehdotuksen yhteensopivuudesta unionin oikeuden kanssa 10 viikon kuluessa 2 kohdasta tarkoitetusta vastaanottamispäivästä, jäljempänä ’tarkastelukausi’. Tarkastelukautta voidaan jatkaa asianomaisen jäsenvaltion suostumuksella. Jos komissio ei tarkastelukauden aikana anna lausuntoa, katsotaan, että komissio ei ole esittänyt vastalauseita.
4. Edellä 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuja määräaikoja lyhennetään yhteisymmärryksessä komission kanssa, jos olosuhteet sitä edellyttävät.
7 artikla
Koordinointi jäsenvaltioiden kesken
Komissio helpottaa ja edistää jäsenvaltioiden keskinäistä koordinointia, jotta voidaan
a)
tarkastella hallitustenvälisiin sopimuksiin liittyvää kehitystä ja pyrkiä yhtenäisyyteen ja johdonmukaisuuteen unionin energia-alan ulkosuhteissa keskeisiin tuottaja-, kauttakuljetus- ja kuluttajamaihin;
b)
määrittää hallitustenvälisiin sopimuksiin liittyvät yhteiset ongelmat ja tarkastella asianmukaisia toimenpiteitä kyseisten ongelmien ratkaisemiseksi sekä tarvittaessa ehdottaa ratkaisuja;
c)
laatia jäsenvaltioita kuullen parhaisiin käytäntöihin perustuvia valinnaisia vakiolausekkeita, joiden käytöllä voitaisiin huomattavasti lisätä tulevien hallitustenvälisten sopimusten yhteensopivuutta unionin oikeuden kanssa;
d)
tukea tarpeen mukaan sellaisten monenvälisten hallitustenvälisten sopimusten laatimista, joissa on mukana useita jäsenvaltioita tai koko unioni.
8 artikla
Kertomus ja uudelleentarkastelu
1. Komissio toimittaa 1 päivään tammikuuta 2016 mennessä Euroopan parlamentille, neuvostolle sekä Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen tämän päätöksen soveltamisesta.
2. Kertomuksessa on erityisesti arvioitava sitä, missä määrin tällä päätöksellä edistetään hallitustenvälisten sopimusten yhteensopivuutta unionin oikeuden kanssa ja hallitustenvälisiä sopimuksia koskevaa runsasta koordinointia jäsenvaltioiden välillä. Siinä on myös arvioitava, millainen vaikutus tällä päätöksellä on jäsenvaltioiden kolmansien maiden kanssa käymiin neuvotteluihin ja ovatko tämän päätöksen soveltamisala ja päätöksessä säädetyt menettelyt tarkoituksenmukaisia.
3. Toimitettuaan tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ensimmäisen kertomuksen komissio toimittaa joka kolmas vuosi Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen 3 artiklan nojalla saaduista tiedoista ottaen asianmukaisesti huomioon luottamuksellisuutta koskevat tämän päätöksen säännökset.
9 artikla
Voimaantulo
Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
10 artikla
Osoitus
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Strasbourgissa 25 päivänä lokakuuta 2012.