ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 183/2014 НА КОМИСИЯТА
от 20 декември 2013 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници по отношение на регулаторните технически стандарти, определящи изчисляването на корекциите за специфичен и общ кредитен риск
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (1), и по-специално член 110, параграф 4, трета алинея от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕС) № 575/2013 определя корекциите за кредитен риск като сумата на общите и специфичните провизии срещу загуби по кредити, които са признати във финансовите отчети на институцията съгласно приложимата счетоводна рамка, но не установява конкретни правила за определяне на това кои корекции са за общ и кои за специфичен кредитен риск.
(2)
Необходимо е да бъдат предвидени правила във връзка с определянето на сумите, които трябва да бъдат включени при изчисляването на корекциите за кредитен риск, отразяващи загуби, свързани изключително с кредитния риск. Изчисляването на корекциите за кредитен риск при определяне на капиталовите изисквания се ограничава до сумите, с които е намален базовият собствен капитал от първи ред (БСК1) на институцията.
(3)
Свързаните изключително с кредитния риск загуби, които са признати съгласно приложимата счетоводна рамка през текущата финансова година, може да бъдат признати като корекции за кредитен риск, при условие че институцията отчита ефекта в БСК1. Това важи за случаите, при които такива загуби от обезценка, отчетени през финансовата година, не са одобрени в съответствие с член 26, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 въпреки съвкупната междинна или годишна печалба и когато тяхното признаване като корекции за кредитен риск би повлияло върху стойността на експозицията или върху капитала от втори ред по-рано, отколкото върху БСК1. Такава корекция не е нужна за междинните загуби по член 36, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, доколкото загубите за текущата финансова година по този член биват незабавно приспаднати от БСК1.
(4)
Някои разпоредби на Регламент (ЕС) № 575/2013 относно корекциите за кредитен риск се отнасят изрично за задбалансовите позиции. При липсата на подобно разграничение съответните разпоредби се прилагат както за балансовите, така и за задбалансовите позиции.
(5)
Следва да бъдат установени правила, обхващащи тези свързани изключително с кредитния риск загуби, които са признати съгласно приложимата счетоводна рамка и които се приспадат от базовия собствен капитал от първи ред на институцията. Тези правила следва да обхващат обезценките и корекциите на стойността на финансовите активи или провизиите за задбалансови позиции, доколкото те отразяват загуби, свързани изключително с кредитния риск, и при условие че те са признати в отчета за приходите и разходите съгласно приложимата счетоводна рамка. Когато тези загуби са свързани с финансови инструменти, оценявани по справедлива стойност, тези правила следва да обхващат също сумите, признати като обезценка съгласно приложимата счетоводна рамка, или подобни корекции, при условие че те отразяват загуби, свързани с намаляване или влошаване на кредитното качество на актив или на портфейл от активи. На този етап не е целесъобразно да се регламентират други суми, които не представляват обезценка на финансов инструмент съгласно приложимата счетоводна рамка или не отразяват сходно понятие, дори ако тези промени биха могли да включват компонент за кредитен риск.
(6)
За да се подсигури всеобхватният характер на изчислението, е необходимо всяка сума, която е от значение за целите, изброени в член 110, параграф 4, първа алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, да бъде отнесена или към изчисляването на корекциите за общ кредитен риск, или към изчисляването на корекциите за специфичен кредитен риск.
(7)
По отношение на определянето на сумите, които могат да бъдат включени в изчисляването на корекциите за специфичен кредитен риск, единственият предвиден в Регламент (ЕС) № 575/2013 критерий е, че в съответствие с член 62, първа алинея, буква в) от Регламент (ЕС) № 575/2013 не се допуска корекциите за специфичен кредитен риск да бъдат включени в капитала от втори ред съгласно стандартизирания подход за кредитен риск. Следователно сумите, които се включват в изчисляването на корекциите за специфичен кредитен риск или на корекциите за общ кредитен риск, трябва да бъдат разграничавани в съответствие с критериите за определяне на елементите, които може да бъдат включени в капитала от втори ред.
(8)
Регламент (ЕС) № 575/2013 прилага международно признатите стандарти от третата Международна регулаторна рамка за банките на Базелския комитет за банков надзор (2) (познати като „Базел III“). Поради това съответните правила относно корекциите за кредитен риск би следвало да са също така съгласувани с рамката по Базел, според която един от критериите за разграничаване на корекциите за общ от тези за специфичен кредитен риск е, че общите резерви или общите провизии срещу загуби по кредити са „свободно достъпни за покриване на загубите, които ще бъдат реализирани впоследствие“. Съгласно Базел III резервите или провизиите срещу загуби по кредити, заделяни във връзка с бъдещи, понастоящем неидентифицирани загуби, са свободно достъпни за покриване на загубите от кредитен риск, които ще бъдат понесени впоследствие, и следователно отговарят на изискванията за включване в капитала от втори ред. В допълнение сумите, включени в изчисляването на корекциите за общ кредитен риск, следва да бъдат изцяло достъпни в съответния размер и времеви момент, за да бъдат покрити загубите при съблюдаване на принципа на действащото предприятие, като капиталът служи за покриване на загубите при неплатежоспособност, преди вложителите да понесат някакви загуби.
(9)
Правилата следва да могат да бъдат прилагани независимо от приложимата счетоводна рамка. Все пак за да могат институциите да следват общ подход при разграничаването на корекциите за специфичен от тези за общ кредитен риск, следва да бъдат установени критерии за третирането на загубите, свързани с кредитния риск, съгласно приложимата счетоводна рамка за всеки вид корекция за кредитен риск. Като се има предвид, че в съответствие с приложимата счетоводна рамка загубите, свързани изключително с кредитния риск, биват третирани в зависимост от покриването на тези критерии, би следвало по-голямата част от тези суми да бъдат отнасяни обикновено като корекции за специфичен кредитен риск с оглед на рестриктивния характер на критериите за корекции за общ кредитен риск.
(10)
Международните счетоводни стандарти подлежат на актуализиране, което би могло да наложи изменението на критериите за разграничаване между корекциите за специфичен от тези за общ кредитен риск. С оглед на продължаващите обсъждания, най-вече във връзка с вариантите на модел за обезценка, би било прибързано този модел да бъде предварително включен в критериите за корекции за кредитен риск.
(11)
Регламент (ЕС) № 575/2013 изисква определянето на корекции за специфичен кредитен риск за отделните експозиции. Ето защо е необходимо да се определи по какъв начин ще бъдат третирани корекциите за специфичен кредитен риск, които отразяват загубите, свързани с кредитния риск на цяла група от експозиции. Освен това е необходимо да се реши за кои експозиции от групата и в каква степен следва да бъдат признати корекциите за специфичен кредитен риск. Произтичащото от такива корекции за специфичен кредитен риск прехвърляне на част от сумата върху експозиции в групата трябва да става пропорционално на размера на рисково претеглените експозиции. За тази цел стойностите на експозициите следва да се определят, без да се вземат под внимание корекциите за специфичен кредитен риск.
(12)
За целите на определяне на неизпълнението по член 178, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013 е необходимо да бъдат включени само корекциите за специфичен кредитен риск, които са извършени самостоятелно за отделна експозиция или отделен длъжник, като бъдат изключени корекциите за специфичен кредитен риск, извършени за цяла група от експозиции. При корекциите за специфичен кредитен риск, извършени за цяла група от експозиции, не се установяват длъжниците по експозициите, принадлежащи към такива групи, по отношение на които се счита, че е настъпило неизпълнение. В частност съществуването на корекции за специфичен кредитен риск за група от експозиции не е достатъчно основание да се направи заключение, че е налице неизпълнение за всеки от длъжниците или експозициите, принадлежащи към тази група.
(13)
Необходимо е институциите да могат да удостоверят по какъв начин критериите, по които те разграничават корекциите за специфичен от тези за общ кредитен риск, се прилагат в контекста на приложимата счетоводна рамка. Ето защо институциите следва да документират този процес.
(14)
Настоящият регламент се основава на проектите за регулаторни технически стандарти, предоставени на Комисията от Европейския банков орган.
(15)
Европейският банков орган проведе обществени консултации по проектите на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи в съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (3) и поиска становище от създадената по силата на член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 Група на участниците от банковия сектор,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Определяне на корекциите за общ и за специфичен кредитен риск за целите на членове 111, 159, 166, 167, 168, 178, 246 и 266 от Регламент (ЕС) № 575/2013
1. За целите на настоящия регламент сумите, които институциите трябва да включат в изчисляването на корекциите за общ и за специфичен кредитен риск, са равни на всички суми, с които е бил намален базовият собствен капитал от първи ред на институцията с оглед отразяване на загубите, свързани изключително с кредитния риск, в съответствие с приложимата счетоводна рамка, и признати като такива в отчета за приходите и разходите, независимо от това дали те са резултат от обезценки, корекции на стойността или провизии за задбалансови позиции.
Всички суми по първа алинея, които са били признати през финансовата година, могат да бъдат включени в изчисляването на корекциите за общ и за специфичен кредитен риск единствено ако са били приспаднати от базовия собствен капитал от първи ред на институцията в съответствие с член 36, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013 или, при наличието на междинна или годишна печалба, която не е одобрена в съответствие с член 26, параграф 2 от същия регламент - ако базовият собствен капитал от първи ред е бил съответно незабавно намален при определянето на собствените средства.
2. Посочените в параграф 1 суми се включват в изчисляването на корекциите за общ кредитен риск от страна на институцията, когато отговарят на следните два критерия:
а)
те са свободно и изцяло достъпни в съответния размер и към съответния момент за покриване на бъдещите кредитни загуби;
б)
те отразяват потенциалните свързани с кредитния риск загуби при група експозиции.
3. Всички други суми, посочени в параграф 1, се включват в изчисляването на корекциите за специфичен кредитен риск.
4. В изчисляването на корекциите за общ кредитен риск институцията включва следните загуби, при условие че отговарят на критериите по параграф 2:
а)
загуби, признати за покриване на по-висока средна загуба по портфейла, понесена през последните години, въпреки че понастоящем не съществуват доказателства за загуби в подкрепа на това наблюдавано в миналото ниво на загуби;
б)
загуби, по отношение на които институцията не е информирана за влошаване на кредитното качество на група от експозиции, но въз основа на натрупания опит съществува известна статистическа вероятност за неплащане.
5. Институцията включва винаги следните загуби в изчисляването на корекциите за специфичен кредитен риск, посочени в параграф 3:
а)
загуби, признати в отчета за приходите и разходите, по оценени по справедлива стойност инструменти, които представляват свързана с кредитния риск обезценка според приложимата счетоводна рамка;
б)
загуби в резултат на настоящи или минали събития, засягащи съществена отделна експозиция или отделни несъществени експозиции, които се оценяват поотделно или заедно;
в)
загуби, за чието настъпване свидетелства опитът, приведен към наличните текущи данни, но институцията все още не разполага с информация по коя индивидуална експозиция са понесени тези загуби.
Член 2
Отнасяне на корекциите за специфичен кредитен риск за група от експозиции към експозициите в групата
1. Когато корекциите за специфичен кредитен риск отразяват загубите, свързани с кредитния риск на група от експозиции, институциите отнасят тези корекции за специфичен кредитен риск към всички отделни експозиции от тази група пропорционално на рисково претеглените размери на експозициите. За тази цел стойностите на експозициите се определят, без да се вземат под внимание корекциите за специфичен кредитен риск.
2. При третирането на размера на очакваната загуба, посочено в член 159 от Регламент (ЕС) № 575/2013, за група от редовни експозиции от институциите не се изисква да отнасят дадена корекция за специфичен кредитен риск към отделните експозиции от групата.
3. Когато корекцията за специфичен кредитен риск се отнася за група от експозиции, чиито капиталови изисквания за кредитен риск са изчислени отчасти по стандартизирания подход и отчасти съгласно вътрешнорейтингов подход, институцията отнася тази корекция за специфичен кредитен риск към групата от експозиции, спрямо която се прилагат и двата подхода, пропорционално на размера на рисково претеглените експозиции на групата, преди да пристъпи към действията, посочени в параграфи 1 и 2. За тази цел стойностите на експозициите се определят, без да се вземат под внимание корекциите за специфичен кредитен риск.
4. Когато отнасят корекциите за специфичен кредитен риск към експозициите, институциите гарантират, че една и съща част не е била два пъти отнесена към различни експозиции.
Член 3
Изчисляване на корекциите за кредитен риск с оглед определяне на стойността на експозициите в съответствие с членове 111, 166, 167, 168, 246 и 266 от Регламент (ЕС) № 575/2013
При определянето на стойността на експозициите в съответствие с членове 111, 166 - 168, 246 и 266 от Регламент (ЕС) № 575/2013 институциите изчисляват корекциите за специфичен кредитен риск по отношение на дадена експозиция като сумата на корекциите за специфичен кредитен риск за нея или като сумата на корекциите за специфичен кредитен риск, които институцията е отнесла към тази експозиция в съответствие с член 2.
Член 4
Изчисляване на корекциите за общ и за специфичен кредитен риск с оглед третиране на размера на очакваните загуби в съответствие с член 159 от Регламент (ЕС) № 575/2013
1. При третирането на размера на очакваните загуби съгласно член 159 от Регламент (ЕС) № 575/2013 институциите изчисляват съвкупните корекции за общ кредитен риск във връзка с експозициите, участващи в третирането на размера на очакваните загуби, като бъдат събрани сумите, определени като корекции за общ кредитен риск в съответствие с член 1 от настоящия регламент, които институцията е отнесла в съответствие с член 110, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
2. При третирането на размера на очакваната загуба в съответствие с член 159 от Регламент (ЕС) № 575/2013 изчисляването на корекциите за специфичен кредитен риск във връзка с експозициите, участващи в третирането на размера на очакваните загуби, се осъществява, като бъдат събрани сумите по букви а) и б), с изключение на експозициите в неизпълнение:
а)
определените като корекции за специфичен кредитен риск в съответствие с член 1 суми, които са свързани с кредитния риск на отделна експозиция;
б)
определените като корекции за специфичен кредитен риск в съответствие с член 1 суми, които са свързани с кредитния риск на група от експозиции и са били отнесени в съответствие с член 2.
3. Съвкупните корекции за специфичен кредитен риск по дадена експозиция в неизпълнение се изчисляват като сбора от сумите на всички корекции за специфичен кредитен риск за тази отделна експозиция или като сумите на корекциите за специфичен кредитен риск, които институцията е отнесла към тази експозиция в съответствие с член 2.
Член 5
Изчисляване на корекциите за специфичен кредитен риск във връзка с капиталовите изисквания с оглед установяване на неизпълнението по член 178 от Регламент (ЕС) № 575/2013
При установяването на неизпълнение по член 178 от Регламент (ЕС) № 575/2013 корекциите за специфичен кредитен риск се изчисляват като сумата на корекциите за специфичен кредитен риск, свързани с кредитния риск на отделна експозиция или отделен длъжник.
Член 6
Документиране
Институциите документират определянето и изчисляването на корекциите за общ кредитен риск и на корекциите за специфичен кредитен риск.
Член 7
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 20 декември 2013 година.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 183/2014,
annettu 20 päivänä joulukuuta 2013,
luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 täydentämisestä teknisillä sääntelystandardeilla erityisten ja yleisten luottoriskioikaisujen laskennan täsmentämiseksi
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (1) ja erityisesti sen 110 artiklan 4 kohdan kolmannen alakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksessa (EU) N:o 575/2013 luottoriskioikaisut määritellään yleisiä tai erityisiä lainatappioita koskevien varausten määräksi niiden luottoriskien osalta, jotka on merkitty laitoksen tilinpäätökseen sovellettavan tilinpäätössäännöstön mukaisesti. Asetuksessa ei kuitenkaan anneta erityisiä sääntöjä sen määrittämisestä, mitä erityiset ja yleiset luottoriskioikaisut ovat.
(2)
Olisi annettava säännöt niiden luottoriskioikaisun laskentaan sisällytettävien määrien täsmentämisestä, jotka kuvaavat yksinomaan luottoriskiin liittyviä tappioita. Omia varoja koskevien vaatimusten määrittämiseksi tehtävän luottoriskioikaisujen laskennan olisi rajoituttava määriin, jotka ovat vähentäneet laitoksen ydinpääomaa (CET1).
(3)
Tappiot, jotka liittyvät yksinomaan sovellettavan tilinpäätössäännöstön mukaan kuluvalla tilikaudella kirjattuun luottoriskiin, olisi kirjattava luottoriskioikaisuiksi, jos laitos kirjaa niiden vaikutuksen ydinpääomaan (CET1). Tämä on merkityksellistä tilanteissa, joissa tällaisia tilikauden aikana kirjattuja arvonalentumistappioita tapahtuu, vaikka laitoksella olisi kesken tilikauden tai vuoden päätteeksi kertyneitä voittoja, joita ei ole hyväksytty asetuksen (EU) N:o 575/2013 26 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja kun tappioiden kirjaaminen luottoriskioikaisuiksi johtaisi siihen, että ne vaikuttaisivat vastuuarvoihin tai toissijaiseen pääomaan aikaisemmin kuin ydinpääomaan (CET1). Asetuksen (EU) N:o 575/2013 36 artiklan 1 kohdan mukaisten kesken tilikautta kertyneiden tappioiden osalta tällaista oikaisua ei tarvita, sillä kyseisen artiklan nojalla kuluvan tilikauden tappiot vähennetään suoraan ydinpääomasta (CET1).
(4)
Tietyt asetuksen (EU) N:o 575/2013 luottoriskioikaisuihin liittyvät säännökset viittaavat nimenomaisesti taseen ulkopuolisiin eriin. Jos tällaista eroa ei ole ilmoitettu, asianmukaiset säännökset koskevat sekä taseeseen sisältyviä että taseen ulkopuolisia eriä.
(5)
Olisi vahvistettava säännöt niiden sovellettavan tilinpäätössäännöstön mukaisesti kirjattavien yksinomaan luottoriskiin liittyvien tappioiden kattamiseksi, joilla laitoksen ydinpääomaa on vähennetty. Näiden sääntöjen olisi katettava rahoitusvaroihin liittyvät arvonalennukset ja arvonoikaisut tai taseen ulkopuolisiin eriin liittyvät varaukset siltä osin kuin ne kuvaavat yksinomaan luottoriskiin liittyviä tappioita ja mikäli ne on kirjattu tuloslaskelmassa sovellettavan tilinpäätössäännöstön mukaisesti. Siinä määrin kuin kyseiset tappiot liittyvät käypään arvoon arvostettuihin rahoitusvälineisiin, sääntöjen olisi katettava myös määrät, jotka kirjataan sovellettavien tilinpäätössäännöstöjen mukaisesti arvonalennuksiksi, tai vastaavat oikaisut, mikäli ne kuvaavat tappioita, jotka liittyvät omaisuuserän tai omaisuuserien salkun luottokelpoisuuden heikkenemiseen tai huononemiseen. Tässä vaiheessa ei ole tarkoituksenmukaista säännellä muita määriä, jotka eivät sovellettavan tilinpäätössäännöstön mukaisesti alenna rahoitusvälineen arvoa tai kuvaa samankaltaista käsitettä, vaikka niihin saattaisi sisältyä luottoriski.
(6)
Laskennan täyden kattavuuden varmistamiseksi on kaikki asetuksen (EU) N:o 575/2013 110 artiklan 4 kohdan ensimmäisessä alakohdassa lueteltujen tarkoitusten kannalta merkitykselliset määrät otettava mukaan joko yleisten luottoriskioikaisujen tai erityisten luottoriskioikaisujen laskentaan.
(7)
Erityisten luottoriskioikaisujen laskentaan sisällytettävien määrien tunnistamista varten ainoa asetuksessa (EU) N:o 575/2013 annettu peruste on, että asetuksen (EU) N:o 575/2013 62 artiklan c kohdan mukaan erityisiä luottoriskioikaisuja ei voida sisällyttää luottoriskin standardimenetelmän mukaisesti toissijaiseen pääomaan. Näin ollen erityisten luottoriskioikaisujen tai yleisten luottoriskioikaisujen laskentaan sisällytettävien määrien erottelussa on sovellettava niitä perusteita, joilla tunnistetaan toissijaiseen pääomaan sisällytettävät määrät.
(8)
Asetuksella (EU) N:o 575/2013 pannaan täytäntöön Baselin pankkivalvontakomitean pankkeja koskevan kansainvälisen sääntelykehyksen alalla kansainvälisesti sopimat standardit (2), jäljempänä ’Basel III’. Luottoriskioikaisuja koskevien sääntöjen olisi sen vuoksi oltava yhdenmukaiset myös Baselin kehyksen kanssa, jonka mukaan yhtenä yleisten luottoriskioikaisujen ja erityisten luottoriskioikaisujen erottelun perusteena on oltava, että yleiset varaukset tai yleiset lainatappiovaraukset ovat vapaasti käytettävissä myöhemmin toteutuvien tappioiden kattamiseen. Basel III:n mukaan varaukset tai lainatappiovaraukset, joilla varaudutaan tuleviin, vielä tunnistamattomiin tappioihin, ovat vapaasti käytettävissä myöhemmin toteutuvien, luottoriskistä johtuvien tappioiden kattamiseen, ja ne voidaan siten sisällyttää toissijaiseen pääomaan. Lisäksi yleisten luottoriskioikaisujen laskentaan sisällytettävien määrien olisi oltava ajallisesti ja määrällisesti kokonaan käytettävissä tällaisten tappioiden kattamiseen ainakin laitoksen toiminnan loppuessa, jos tappioita voidaan kattaa pääomalla maksukyvyttömyystilanteessa ennen kuin tallettajat menettävät varojaan.
(9)
Sääntöjä olisi voitava soveltaa tällä alalla sovellettavasta tilinpäätössäännöstöstä riippumatta. Jotta laitokset voisivat erottaa erityiset luottoriskioikaisut ja yleiset luottoriskioikaisut yhdenmukaisella tavalla toisistaan, olisi kumpaakin luottoriskioikaisujen lajia varten vahvistettava perusteet, joilla luottoriskitappioita käsitellään sovellettavassa tilinpäätössäännöstössä. Kun sovellettavien tilinpäätössäännöstöjen mukaisesti kirjattujen yksinomaan luottoriskiin liittyvien tappioiden käsittely riippuu kyseisten perusteiden täyttymisestä, valtaosa näistä määristä olisi yleensä luokiteltava erityisiksi luottoriskioikaisuiksi yleisille luottoriskioikaisuille esitettyjen perusteiden rajoittavan luonteen johdosta.
(10)
Kansainvälisiin tilinpäätösstandardeihin tehdään tarkistuksia, jotka saattavat edellyttää erityisten luottoriskioikaisujen ja yleisten luottoriskioikaisujen välisen erottelun perusteiden muuttamista. Käynnissä olevien, erityisesti arvonalennusmallia koskevien keskustelujen valossa näyttäisi olevan liian aikaista ennakoida kyseistä mallia luottoriskioikaisuja koskevissa perusteissa.
(11)
Asetuksessa (EU) N:o 575/2013 edellytetään yksittäisiin vastuisiin liittyvien erityisten luottoriskioikaisujen tunnistamista. Sen vuoksi olisi päätettävä, miten käsitellään sellaisia erityisiä luottoriskioikaisuja, jotka kuvaavat kokonaisen vastuiden ryhmän luottoriskiin liittyviä tappioita. Lisäksi olisi päätettävä, minkä ryhmään kuuluvien vastuiden osalta ja missä määrin erityiset luottoriskioikaisut olisi kirjattava. Tällaisista erityisistä luottoriskioikaisuista seuraavien määrien osittaminen ryhmään kuuluvien vastuiden kesken on tehtävä suhteessa riskipainotettuihin vastuueriin. Tätä varten vastuuarvot olisi määriteltävä ottamatta mitään erityisiä luottoriskioikaisuja huomioon.
(12)
Maksukyvyttömyyden määritystä varten on asetuksen (EU) N:o 575/2013 178 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti sisällytettävä ainoastaan ne erityiset luottoriskioikaisut, jotka on tehty yksittäin tietyn vastuun tai velallisen osalta, eikä erityisiä luottoriskioikaisuja, jotka on tehty kokonaisten vastuiden ryhmien osalta. Kokonaisten vastuiden ryhmien osalta tehdyissä erityisissä luottoriskioikaisuissa ei yksilöidä tällaisiin ryhmiin kuuluvien vastuiden velallisia, joiden osalta maksukyvyttömyyden katsotaan tapahtuneen. Erityisesti se, että vastuiden ryhmään kohdistuu erityinen luottoriskioikaisu, ei riitä osoittamaan, että jokaista velkojaa tai ryhmään kuuluvaa vastuuta on kohdannut maksukyvyttömyys.
(13)
Laitosten olisi voitava osoittaa, miten erityisten luottoriskioikaisujen ja yleisten luottoriskioikaisujen välisen erottelun perusteita on käytetty sovellettavan tilinpäätössäännöstön puitteissa. Siksi laitosten olisi dokumentoitava tämä prosessi.
(14)
Tämä asetus perustuu Euroopan pankkiviranomaisen Euroopan komissiolle esittämään teknisten sääntelystandardien luonnokseen.
(15)
Euroopan pankkiviranomainen on järjestänyt avoimia julkisia kuulemisia teknisten sääntelystandardien luonnoksista, johon tämä asetus perustuu, analysoinut niihin mahdollisesti liittyviä kustannuksia ja hyötyjä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1093/2010 (3) 10 artiklan mukaisesti sekä pyytänyt asetuksen (EU) N:o 1093/2010 37 artiklan mukaisesti perustetulta pankkialan osallisryhmältä lausunnon.
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Yleisten luottoriskioikaisujen ja erityisten luottoriskioikaisujen tunnistaminen asetuksen (EU) N:o 575/2013 111, 159, 166, 167, 168, 178, 246 ja 266 artiklaa sovellettaessa
1. Tämän asetuksen soveltamiseksi on niiden määrien, jotka laitoksen on sisällytettävä yleisten ja erityisten luottoriskioikaisujen laskentaan, katettava kaikki määrät, joilla laitoksen ydinpääomaa (CET1) on vähennetty niiden tappioiden kuvaamiseksi, jotka liittyvät yksinomaan luottoriskiin sovellettavien tilinpäätössäännösten mukaisesti ja jotka on kirjattu sellaisiksi tuloslaskelmassa riippumatta siitä, johtuvatko ne arvonalennuksista, arvonoikaisuista tai taseen ulkopuolisiin eriin liittyvistä varauksista.
Ensimmäisen alakohdan mukaiset määrät, jotka on kirjattu tilikauden aikana, voidaan sisällyttää yleisten ja erityisten luottoriskioikaisujen laskentaan vain, jos niitä vastaavat määrät on vähennetty laitoksen ydinpääomasta (CET1) joko asetuksen (EU) N:o 575/2013 36 artiklan 1 kohdan mukaisesti, tai - kun on kyse kesken tilikautta tai tilikauden päätteeksi kertyneistä voitoista, joita ei ole hyväksytty kyseisen asetuksen 26 artiklan 2 kohdan mukaisesti - tekemällä niitä vastaava välitön vähennys ydinpääomasta omien varojen määritystä varten.
2. Laitoksen on sisällytettävä edellä 1 kohdassa tarkoitetut määrät yleisten luottoriskioikaisujen laskentaan, jos ne täyttävät kummankin seuraavista ehdoista:
a)
ne ovat ajoituksen ja määrän puolesta vapaasti ja täydellisesti käytettävissä sellaisten luottoriskitappioiden kattamiseen, jotka eivät ole vielä toteutuneet;
b)
ne kuvaavat sellaiseen vastuiden ryhmään liittyviä luottoriskitappioita, josta laitoksella ei ole vielä näyttöä tappioiden aiheutumisesta.
3. Kaikki muut 1 kohdassa tarkoitetut määrät on sisällytettävä erityisten luottoriskioikaisujen laskentaan.
4. Jos 2 kohdan ehdot täyttyvät, laitoksen on sisällytettävä seuraavat tappiot yleisten luottoriskioikaisujen laskentaan:
a)
tappiot, jotka kattavat salkun viime vuosien keskiarvoon perustuvan suuremman tappion, vaikka tappioista ei olisikaan vielä mitään näyttöä, joka tukisi aiempaa tappioiden tasoa;
b)
tappiot, joihin laitos ei tiedä liittyvän vastuiden ryhmän luottokelpoisuuden heikkenemistä mutta joihin tilastollisen todennäköisyyden perusteella liittyy jonkinasteista maksuhäiriötä.
5. Laitoksen on aina sisällytettävä seuraavat tappiot 3 kohdassa tarkoitettuun erityisten luottoriskioikaisujen laskentaan:
a)
tappiot, jotka on kohdistettu tuloslaskelmassa käypään arvoon arvostettuihin rahoitusvälineisiin ja jotka heikentävät luottoriskiä sovellettavan tilinpäätössäännöstön mukaisesti;
b)
tappiot, jotka ovat seurausta nykyisistä tai aiemmista tapahtumista, jotka ovat vaikuttaneet merkittävään yksittäiseen vastuuseen tai sellaisiin vastuisiin, jotka eivät ole yksittäin merkityksellisiä ja jotka arvioidaan yksittäin tai yhdessä;
c)
tappiot, joista aiemmat kokemukset nykyisten tietojen valossa osoittavat, että tappioita on aiheutunut, mutta laitos ei vielä tiedä, mihin yksittäisiin vastuisiin nämä tappiot ovat kohdistuneet.
2 artikla
Vastuiden ryhmään liittyvien erityisten luottoriskioikaisujen kohdentaminen ryhmään kuuluviin vastuisiin
1. Kun erityinen luottoriskioikaisu kuvaa vastuiden ryhmään liittyviä tappioita, laitosten on kohdennettava tämä erityinen luottoriskioikaisu kaikkiin ryhmään kuuluviin yksittäisiin vastuisiin suhteessa riskipainotettuihin vastuueriin. Tätä varten vastuuarvot on määriteltävä ottamatta mitään erityisiä luottoriskioikaisuja huomioon.
2. Kun laitokset käsittelevät asetuksen (EU) N:o 575/2013 159 artiklassa tarkoitettujen odotettujen tappioiden yhteismääriä, jotka liittyvät maksukykyisten vastuiden ryhmään, niiden ei tarvitse kohdentaa erityistä luottoriskioikaisua ryhmän yksittäisiin vastuisiin.
3. Kun erityinen luottoriskioikaisu liittyy vastuiden ryhmään, jota koskevien luottoriskin kattamiseen tarvittavien omien varojen vaatimusten laskenta perustuu osittain standardimenetelmään ja osittain sisäisten luottoluokitusten menetelmään, laitoksen on kohdennettava erityinen luottoriskioikaisu kunkin menetelmän alaiseen vastuiden ryhmään suhteessa ryhmän riskipainotettuihin vastuueriin ennen 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen toimien toteuttamista. Tätä varten vastuuarvot on määriteltävä ottamatta mitään erityisiä luottoriskioikaisuja huomioon.
4. Kohdentaessaan erityisiä luottoriskioikaisuja vastuisiin laitosten on varmistettava, ettei samaa osaa kohdenneta kahdesti eri vastuisiin.
3 artikla
Luottoriskioikaisujen laskenta vastuuarvon määrittämiseksi asetuksen (EU) N:o 575/2013 111, 166, 167, 168, 246 ja 266 artiklan mukaisesti
Vastuuarvon määrittämiseksi asetuksen (EU) N:o 575/2013 111, 166-168, 246 ja 266 artiklan mukaisesti laitosten on laskettava vastuuseen liittyvät erityiset luottoriskioikaisut kyseiseen yksittäiseen vastuuseen liittyvinä erityisten luottoriskioikaisujen määrinä tai niinä erityisten luottoriskioikaisujen määrinä, jotka laitos on kohdentanut kyseiseen vastuuseen 2 artiklan mukaisesti.
4 artikla
Yleisten ja erityisten luottoriskioikaisujen laskenta asetuksen (EU) N:o 575/2013 159 artiklassa tarkoitettujen odotettujen tappioiden yhteismäärien käsittelyä varten
1. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 159 artiklassa tarkoitettujen odotettujen tappioiden yhteismäärien käsittelyä varten laitoksen on laskettava yleisten luottoriskioikaisujen kokonaismäärä, joka liittyy odotettujen tappioiden yhteismäärien käsittelyyn sisällytettäviin vastuisiin, laskemalla yhteen tämän asetuksen 1 artiklan mukaisesti yleisiksi luottoriskioikaisuiksi tunnistetut määrät, jotka laitos on kohdentanut asetuksen (EU) N:o 575/2013 110 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
2. Asetuksen (EU) N:o 575/2013 159 artiklassa tarkoitettujen odotettujen tappioiden yhteismäärien käsittelyä varten erityisten luottoriskioikaisujen kokonaismäärä, joka liittyy odotettujen tappioiden yhteismäärien käsittelyyn sisällytettäviin vastuisiin, on a ja b alakohdassa tarkoitettujen määrien summa ilman maksukyvyttömyystilassa olevia vastuita:
a)
1 artiklan mukaisesti tunnistetut erityiset luottoriskioikaisut, jotka liittyvät yksittäisen vastuun luottoriskiin;
b)
1 artiklan mukaisesti tunnistetut erityiset luottoriskioikaisut, jotka liittyvät vastuiden ryhmän luottoriskiin ja jotka on kohdennettu 2 artiklan mukaisesti.
3. Maksukyvyttömyystilassa olevaan vastuuseen liittyvien erityisten luottoriskioikaisujen kokonaismäärä lasketaan ynnäämällä kaikki yksittäiseen vastuuseen liittyvät erityisten luottoriskioikaisujen määrät tai ne erityisten luottoriskioikaisujen määrät, jotka laitos on kohdentanut kyseiseen vastuuseen 2 artiklan mukaisesti.
5 artikla
Omia varoja koskeviin vaatimuksiin liittyvien erityisten luottoriskioikaisujen laskenta maksukyvyttömyyden määrittämiseksi asetuksen (EU) N:o 575/2013 178 artiklan mukaisesti
Maksukyvyttömyyden määrittämiseksi asetuksen (EU) N:o 575/2013 178 artiklan mukaisesti on erityiset luottoriskioikaisut laskettava yksittäisen vastuun tai yksittäisen velallisen luottoriskiin liittyvinä erityisten luottoriskioikaisujen määrinä.
6 artikla
Dokumentointi
Laitosten on dokumentoitava yleisten luottoriskioikaisujen ja erityisten luottoriskioikaisujen tunnistaminen ja laskenta.
7 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 20 päivänä joulukuuta 2013.