РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 402/2013 НА КОМИСИЯТА
от 30 април 2013 година
относно общия метод за безопасност за определянето и оценката на риска и за отмяна на Регламент (ЕО) № 352/2009
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно безопасността на железопътния транспорт в Общността и за изменение на Директива 95/18/ЕО на Съвета относно лицензирането на железопътните предприятия и Директива 2001/14/ЕО относно разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура и за сертифициране за безопасност (Директива относно безопасността на железопътния транспорт) (1), и по-специално член 6, параграф 4 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с Директива 2004/49/ЕО следва постепенно да се въведат общи методи за безопасност (ОМБ), за да се осигури поддържането на високо ниво на безопасност и, когато е целесъобразно и възможно - подобряването му.
(2)
На 12 октомври 2010 г. Комисията предостави мандат на Европейската железопътна агенция („Агенцията“) в съответствие с Директива 2004/49/ЕО да преразгледа Регламент (ЕО) № 352/2009 на Комисията от 24 април 2009 г. за приемане на общ метод за безопасност относно определянето и оценката на риска в съответствие с член 6, параграф 3, буква а) от Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2). Преразглеждането следва да обхваща резултатите от анализа на Агенцията съгласно член 9, параграф 4 от регламента, на цялостната ефективност на ОМБ за определянето и оценката на риска и опита, придобит от неговото прилагане, както и на по-нататъшните развития в ролите и отговорностите на оценяващия орган, посочен в член 6 от същия регламент. Преразглеждането следва също така да включва изискванията за квалификация (като се разработи схема за признаване/акредитация) за оценяващия орган в съответствие с неговата роля в ОМБ, с оглед на подобряване на яснотата, за да се избегнат различията при прилагането в държавите членки, вземайки предвид допирните точки със съществуващите процедури на Съюза за разрешаване/сертификация в железопътния сектор. Ако е осъществимо, преразглеждането на Регламент (ЕО) № 352/2009 следва да обхваща също така и по-нататъшното развитие на критериите за приемливост на риска, които могат да бъдат използвани за оценяване на приемливостта на риска по време на конкретно определяне и оценка на риска. Агенцията е внесла препоръката си относно ОБМ в Комисията, подкрепена от доклад за оценка на въздействието, в отговор на възложения ѝ от Комисията мандат. Настоящият регламент е въз основа на посочената препоръка на Агенцията.
(3)
В съответствие с Директива 2004/49/ЕО, основните елементи на системата за управление на безопасността следва да включват процедури и методи за определяне на риска и изпълнение на мерки за контрол на риска, когато промяна в експлоатационните условия или нови материали създават нови рискове за инфраструктурата или експлоатацията. Този основен елемент от системата за управление на безопасността е обхванат от настоящия регламент.
(4)
Член 14а, параграф 3 от Директива 2004/49/ЕО изисква образуванията, които отговарят за поддръжката, да въведат система за поддръжка, за да се осигури, че возилата, за чиято поддръжка отговарят, са в безопасно експлоатационно състояние. За управление на промените в оборудването, процедурите, организацията, персонала или интерфейсите, образуванията, които отговарят за поддръжката, следва да разполагат с процедури за оценка на риска. Изискването за системата за поддръжка също е обхванато от настоящия регламент.
(5)
Вследствие на прилагането на Директива 91/440/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 г. относно развитието на железниците в Общността (3) и на член 9, параграф 2 от Директива 2004/49/ЕО, специално внимание следва да се отдели на управлението на риска в интерфейсите между участниците, които участват в прилагането на настоящия регламент.
(6)
Член 15 от Директива 2008/57/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. относно оперативната съвместимост на железопътната система в рамките на Общността (4) изисква от държавите членки да предприемат всички необходими стъпки, за да осигурят, че съставляващите железопътната система структурни подсистеми могат да бъдат въвеждани в експлоатация само ако са проектирани, изградени и монтирани по такъв начин, че да отговарят на съответните съществени изисквания при интегрирането им в железопътната система. По-специално държавите членки трябва да проверяват техническата съвместимост на тези подсистеми с железопътната система, в която се интегрират, и безопасното интегриране на тези подсистеми в съответствие с обхвата на настоящия регламент.
(7)
Липсата на общ подход за определяне и доказване на съвместимост с нивата и изискванията за безопасност на железопътната система между държавите членки се оказа едно от препятствията пред либерализирането на железопътния пазар. Такъв общ подход следва да се установи посредством настоящия регламент.
(8)
За да се улесни взаимното признаване между държавите членки, използваните методи за определяне и управление на рисковете, както и методите за доказване на съответствието на железопътната система на територията на Съюза с изискванията за безопасност, следва да се хармонизират сред всички участници в разработването и експлоатацията на железопътната система. Като първа стъпка е необходимо да се хармонизират процедурите и методите за определяне на риска и изпълнение на мерки за контрол, когато дадена промяна в експлоатационните условия или използването на нови материали създават нови рискове за инфраструктурата или експлоатацията, както е посочено в точка 2, буква г) от приложение III към Директива 2004/49/ЕО.
(9)
Ако няма съществуващо нотифицирано национално правило за определяне дали една промяна е значителна или не за безопасността в дадена държава членка, дружеството или организацията, отговорна за изпълнение на промяната („вносителят на предложението“) следва първо да проучи потенциалното въздействие на промяната върху безопасността на железопътната система. Ако предложената промяна има въздействие върху безопасността, вносителят на предложението следва да направи експертна оценка на значимостта на промяната въз основа на набор от критерии, които следва да бъдат установени с настоящия регламент. В резултат на тази оценка следва да бъде направено едно от трите заключения, описани по-долу. В първия случай се приема, че промяната не е значителна и вносителят на предложението следва да я извърши, прилагайки своя собствен метод за безопасност. Във втория случай се приема, че промяната е значителна и вносителят на предложението следва да я изпълни в съответствие с настоящия регламент, без да е необходима специална намеса на националния орган по безопасността. В третия случай промяната се приема за значителна, но съществуват разпоредби на равнище Европейски съюз, които изискват специфична намеса на съответния национален орган по безопасността, например като издаване на ново разрешително за въвеждане в експлоатация на возило или преразглеждане/актуализиране на сертификата за безопасност на железопътно предприятие, или преразглеждане/актуализиране на разрешителното за безопасност на управител на инфраструктура.
(10)
Когато обект на промяна е вече влязла в експлоатация железопътна система, значимостта на промяната следва да бъде оценена също, като се отчитат всички свързани с безопасността промени, които засягат същата част на системата и които са извършени след влизането в сила на настоящия регламент или след последното прилагане на процедурата по управление на риска, описана в настоящия регламент, в зависимост кое от двете събития е настъпило по-късно. Целта е да се направи оценка дали съвкупността от всички такива промени представлява значителна промяна, която изисква пълно прилагане на ОМБ за определянето и оценката на риска.
(11)
Приемливостта на риска от дадена значителна промяна следва да се определя с помощта на един или няколко от следните принципи за приемливост на риска: прилагането на практически правилници, сравнения със сходни части на железопътната система, или конкретно изчисление на риска. Всички принципи са били използвани успешно в редица железопътни приложения, както и в други видове транспорт и в други отрасли. Принципът за „конкретно изчисление на риска“ често се използва при сложни или новаторски промени. Вносителят на предложението следва да отговаря за избора на принципа, който ще прилага.
(12)
Когато е прилаган широко признат практически правилник, следва да бъде възможно намаляването на въздействието от прилагането на ОМБ в съответствие с принципа на пропорционалност. Аналогично, в случаите, в които съществуват разпоредби на равнище Съюз, които изискват специфична намеса от националния орган по безопасността, този орган следва да може да действа като независим оценяващ орган, за да се намалят дублирането на проверките, излишните разходи за отрасъла и времето за достигане до пазара.
(13)
За да докладва на Комисията за ефективността и прилагането на настоящия регламент, както и, ако е необходимо, да отправя препоръки за неговото подобряване, Агенцията следва да е в състояние да събира съответната информация от различните участващи страни, включително от националните органи по безопасност, от сертифициращите органи на образуванията, които отговарят за поддръжката на товарни вагони, както и от други образувания, които отговарят за поддръжка, която не попада в обхвата на Регламент (ЕС) № 445/2011 на Комисията от 10 май 2011 г. относно система за сертифициране на структурите, които отговарят за поддръжката на товарни вагони (5).
(14)
Акредитацията на даден оценяващ орган обикновено следва да се предоставя от националния орган по акредитация, който има изключителното правомощие да прецени дали оценяващият орган отговаря на изискванията, определени от хармонизираните стандарти. Регламент (ЕО) № 765/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 9 юли 2008 г. за определяне на изискванията за акредитация и надзор на пазара във връзка с предлагането на пазара на продукти (6) съдържа подробни разпоредби относно правомощията на такива национални органи по акредитация.
(15)
Когато хармонизираното законодателство на Съюза предвижда за изпълнението си избор на органи за оценка на съответствието, като предпочитано средство за доказване на техническата компетентност на тези органи, националните публични органи навсякъде в Съюза следва да счетат прозрачната акредитация, както е предвидена в Регламент (ЕО) № 765/2008. Въпреки това, националните органи могат да счетат, че разполагат с подходящите средства сами да извършват такава оценка. В такива случаи държавата членка следва да предостави на Комисията и на другите държави членки всички документални доказателства, необходими за проверка на компетентността на признаващия орган, който тя избира за изпълнение на законодателството на Съюза. С цел постигане на сходно ниво на качество и доверие, каквото се очаква посредством акредитацията, изискванията и правилата за оценка и наблюдение на оценяващите органи в случай на признаване, следва да са еквивалентни на тези, използвани за акредитацията.
(16)
Независимо и компетентно външно или вътрешно физическо лице, организация или образувание, национален орган по безопасността, нотифициран орган или орган, определен в съответствие с член 17 от Директива 2008/57/ЕО, биха могли да действат като оценяващ орган, при условие че изпълняват критериите, предвидени в приложение II.
(17)
Признаването на вътрешни оценяващи органи в съответствие с настоящия регламент не води до незабавно преразглеждане на вече издадени сертификати за безопасност на железопътни предприятия, разрешения за безопасност на управители на инфраструктура и сертификати на образувания, които отговарят за поддръжка. Тяхното преразглеждане може да се извърши при следващото заявление за подновяване или актуализиране на сертификата за безопасност, разрешението за безопасност или сертификата на образуванието, което отговаря за поддръжка.
(18)
В съществуващото законодателство няма ограничения за броя на оценяващите органи, акредитирани или признати във всяка държава членка, както и няма задължение за съществуването на такъв орган. Когато оценяващият орган не е определен вече от съществуващо законодателство на Съюза или национално законодателство, вносителят на предложението може да назначи всеки оценяващ орган от Съюза или от трета държава, който е акредитиран по еквивалентни критерии и отговаря на изисквания, еквивалентни на тези, които се съдържат в настоящия регламент. Държавата членка следва да може да използва акредитация или признаване или всякаква комбинация от тези две възможности.
(19)
Регламент (ЕО) № 352/2009 е станал неактуален и поради това следва да бъде заменен от настоящия регламент.
(20)
С оглед на новите изисквания, въведени от настоящия регламент по отношение на условията за акредитиране и признаване на оценяващия орган, изпълнението на настоящия регламент следва да бъде отложено с цел се даде достатъчно време на засегнатите участници да въведат и да изпълняват този нов общ подход.
(21)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на комитета, създаден съгласно член 27, параграф 1 от Директива 2004/49/ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
1. Настоящият регламент установява преразгледан общ метод за безопасност (ОМБ) за определянето и оценката на риска, както е посочен в член 6, параграф 3, буква а) от Директива 2004/49/ЕО.
2. Настоящият регламент улеснява достъпа до пазара на железопътни транспортни услуги посредством хармонизиране на:
а)
процедурите за управление на риска, които се използват за оценка на въздействието на промените върху нивата на безопасност и на спазването на изискванията за безопасност;
б)
обмена на информация, свързана с безопасността, между различните участници в железопътния сектор, с цел управлението на безопасността при различните интерфейси, които могат да съществуват в този сектор;
в)
доказателствата, в резултат от прилагането на процедура за управление на риска.
Член 2
Обхват
1. Настоящият регламент се прилага по отношение на вносителя на предложението, както е дефиниран в член 3, параграф 11, когато прави промяна в железопътната система на дадена държава членка.
Тези промени могат да бъдат от технически, експлоатационен или организационен характер. По отношение на организационните промени, само промените, които могат да окажат въздействие върху процесите на експлоатацията и поддръжката, са обект на разглеждане съгласно правилата от член 4.
2. Когато въз основа на оценка в съответствие с критериите, определени в член 4, параграф 2, букви а)-е):
а)
промяната се счита за значителна, се прилага процедурата за управление на риска, определена в член 5;
б)
промяната се счита за незначителна, е достатъчно съхраняването на необходимите документи, с които да се обоснове решението.
3. Настоящият регламент се прилага също така за структурни подсистеми, за които се прилага Директива 2008/57/ЕО:
а)
ако за съответните технически спецификации за оперативна съвместимост (ТСОС) е необходима оценка на риска; в такъв случай в ТСОС трябва да бъде уточнено, когато е целесъобразно, кои части от ОМБ се прилагат;
б)
ако промяната е значителна, както е определено в член 4, параграф 2, процедурата за управление на риска, определена в член 5, се прилага при въвеждането в експлоатация на структурни подсистеми, за да се осигури безопасното им интегриране в съществуваща система по силата на член 15, параграф 1 от Директива 2008/57/ЕО.
4. Прилагането на настоящия регламент в случая, посочен в параграф 3, буква б) от настоящия член, не води до изисквания, които са в противоречие с тези, определени в съответните ТСОС. Ако има такива противоречия, вносителят на предложението информира засегнатата държава членка, която тогава може да реши да поиска преразглеждане на ТСОС в съответствие с член 6, параграф 2 или с член 7 от Директива 2008/57/ЕО или дерогация в съответствие с член 9, параграф 2 от същата директива.
5. Железопътните системи, изключени от обхвата на Директива 2004/49/ЕО в съответствие с член 2, параграф 2 от нея, са изключени от обхвата на настоящия регламент.
6. Разпоредбите на Регламент (ЕО) № 352/2009, продължават да се прилагат по отношение на проекти, които са в напреднал етап на развитие по смисъла на член 2, буква у) от Директива 2008/57/ЕО на датата на прилагане на настоящия регламент.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията от член 3 от Директива 2004/49/ЕО.
Прилагат се също така следните определения:
1)
„риск“ означава честотата на настъпване на произшествия и инциденти, водещи до вреда (причинена от дадена опасност), както и големината на тази вреда;
2)
„анализ на риска“ означава систематично използване на цялата налична информация за идентифициране на опасностите и за изчисление на риска;
3)
„определяне на риска“ означава процедура, основана на анализа на риска, която има за цел да определи дали е достигнато приемливо ниво на риска;
4)
„оценка на риска“ означава целия процес, състоящ се от анализ на риска и определяне на риска;
5)
„безопасност“ означава отсъствието на неприемлив риск от вреда;
6)
„управление на риска“ означава систематичното прилагане на управленски политики, процедури и практики за целите на анализа, определянето и контрола на риска;
7)
„интерфейси“ означава всички точки на взаимодействие по време на жизнения цикъл на дадена система или подсистема, включително по време на експлоатацията и поддръжката, в които различните участници в железопътния сектор ще работят заедно, за да управляват рисковете;
8)
„участници“ означава всички страни, които пряко или посредством договорни отношения участват в прилагането на настоящия регламент;
9)
„изисквания за безопасност“ означава свързаните с безопасността характеристики (качествени и количествени) на дадена система, нейната експлоатация (включително правилата за експлоатация) и поддръжката ѝ, които са необходими за постигане на законовите или дружествените цели за безопасност;
10)
„мерки за безопасност“ означава набор от действия, които водят или до намаляване на честотата на поява на дадена опасност, или до смекчаване на последствията от нея с цел постигане и/или поддържане на приемливо ниво на риска;
11)
„вносител на предложението“ означава едно от следните:
а)
железопътно предприятие или управител на инфраструктура, които прилагат мерки за контрол на риска, в съответствие с член 4 от Директива 2004/49/ЕО;
б)
образувание, което отговаря за поддръжката и което изпълнява мерки в съответствие с член 14а, параграф 3 от Директива 2004/49/ЕО;
в)
възложител или производител, които за прилагането на процедурата на ЕО за проверка се обръщат към нотифициран орган, в съответствие с член 18, параграф 1 от Директива 2008/57/ЕО, или към орган, определен съгласно член 17, параграф 3 от същата директива;
г)
заявител за разрешение за въвеждане в експлоатация на структурни подсистеми;
12)
„доклад за оценката на безопасността“ означава документът, който съдържа заключенията от оценката, извършена от оценяващия орган по отношение на оценяваната система;
13)
„опасност“ означава условие, което може да доведе до произшествие;
14)
„оценяващ орган“ означава независимото и компетентно външно или вътрешно физическо лице, организация или образувание, което извършва разследване с цел вземане на решение въз основата на доказателства относно способността на дадена система да изпълнява изискванията за безопасност;
15)
„критерии за приемливост на риска“ означава техническото задание, по което се оценява приемливостта на конкретен риск; тези критерии се използват за определяне дали нивото на риска е достатъчно ниско, за да не е необходимо да се предприемат непосредствени действия за допълнителното му намаляване;
16)
„регистър на опасностите“ означава документът, в който се вписват и се обозначават идентифицираните опасности, свързаните с тях мерки, произходът им, и се отбелязва организацията, която отговаря за управлението им;
17)
„идентифициране на опасностите“ е процесът на откриване, вписване и характеризиране на опасностите;
18)
„принцип на приемливост на риска“ означава правилата, които се използват за достигане до заключение дали рискът, свързан с една или повече конкретни опасности, е приемлив;
19)
„практически правилник“ означава набор от писмени правила, които, ако се прилагат правилно, могат да бъдат използвани за контрол на една или повече конкретни опасности;
20)
„референтна система“ означава система, която е доказала в практиката своето приемливо ниво на безопасност и спрямо която приемливостта на рисковете от дадена оценявана система, може да се определи чрез сравнение;
21)
„изчисление на риска“ е процедурата, която се използва за определяне на нивото на риска, обект на анализ, и която се състои от следните стъпки: изчисление на честотата, анализ на последствията и тяхното интегриране;
22)
„техническа система“ означава продукт или съвкупност от продукти, включително документацията за проектирането, изпълнението и поддръжката. разработването на дадена техническа система започва със спецификацията на изискванията към нея и завършва с приемането ѝ; въпреки че при проектирането се вземат предвид съответните интерфейси с човешкото поведение, техническата система не включва операторите и техните действия; процедурата за поддръжка се описва в ръководствата по поддръжката, но сама по себе си тя не е част от техническата система;
23)
„катастрофални последствия“ означава смъртни случаи и/или множество тежки наранявания, и/или голяма вреда за околната среда, вследствие на произшествие;
24)
„приемане по отношение на безопасността“ е статутът, който се дава на промяната от вносителя на предложението въз основа на доклада за оценката на безопасността, представен от оценяващия орган;
25)
„система“ означава всяка част от железопътната система, която е подложена на промяна, като промяната може да бъда от технически, експлоатационен или организационен характер;
26)
„нотифицирано национално правило“ означава всяко национално правило, нотифицирано съгласно Директива 96/48/ЕО на Съвета (7) или Директива 2001/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (8) и директиви 2004/49/ЕО и 2008/57/ЕО;
27)
„сертифициращ орган“ означава орган за сертифициране, както е определен в член 3 от Регламент (ЕО) № 445/2011;
28)
„орган за оценяване на съответствието“ означава орган за оценяване на съответствието съгласно определението в член 2 от Регламент (ЕО) № 765/2008;
29)
„акредитация“ означава акредитация съгласно определението в член 2 от Регламент (ЕО) № 765/2008;
30)
„национален орган по акредитация“ означава национален орган по акредитация съгласно определението в член 2 от Регламент (ЕС) № 765/2008;
31)
„признаване“ означава атестация от национален орган, различен от националния орган по акредитация, за това, че оценяващият орган отговаря на изискванията, определени в приложение II към настоящия регламент, да извършва дейността за независима оценка, определена в член 6, параграфи 1 и 2.
Член 4
Значителни промени
1. Ако в дадена държава членка няма нотифицирано национално правило за определяне на това дали една промяна е значителна или не, вносителят на предложението проучва потенциалното въздействие на промяната върху безопасността на железопътната система.
Ако предложената промяна не оказва въздействие върху безопасността, не е необходимо да се прилага процедурата за управление на риска, описана в член 5.
2. Ако предложената промяна оказва въздействие върху безопасността, вносителят на предложението определя с помощта на експертна преценка доколко е значителна промяната въз основа на следните критерии:
а)
последствия при срив на системата: достоверен най-неблагоприятен сценарий при срив на оценяваната система, отчитащ съществуването на предпазни мерки извън оценяваната система;
б)
нововъведения, използвани при изпълнението на промяната; това засяга както нововъведения в железопътния сектор, така и нововъведения в организацията, която извършва промяната;
в)
сложност на промяната;
г)
мониторинг: невъзможност за мониторинг на изпълнената промяна през целия жизнен цикъл на системата, както и за подходяща намеса;
д)
обратимост: невъзможност за връщане към системата, каквато е била преди промяната;
е)
допълняемост: оценка на значимостта на промяната при отчитане на всички свързани с безопасността скорошни промени на оценяваната система, които не са били определени като значителни.
3. Вносителят на предложението съхранява необходимите документи, за да обоснове решението си.
Член 5
Процедура за управление на риска
1. Вносителят на предложението отговаря за прилагането на настоящия регламент, включително за оценката на значимостта на промяната въз основа на критериите в член 4, и за изпълнението на процедурата за управление на риска, определена в приложение I.
2. Вносителят на предложението осигурява, че рисковете, произлизащи от неговите доставчици и доставчици на услуги, включително техните подизпълнители, също се управляват в съответствие с настоящия регламент. За тази цел вносителят на предложението може да поиска чрез договорни отношения, неговите доставчици и доставчици на услуги, включително техните подизпълнители, да участват в процедурата за управление на риска, определена в приложение I.
Член 6
Независима оценка
1. Оценяващият орган извършва независима оценка на пригодността на прилагането на процедурата за управление на риска, както е определена в приложение I, и на резултатите от нея. Оценяващият орган отговаря на критериите, изброени в приложение II. Когато оценяващият орган не е вече определен от съществуващо законодателство на Съюза или национално законодателство, вносителят на предложението назначава свой собствен оценяващ орган на най-ранния подходящ етап от процедурата за оценка на риска.
2. За извършване на независимата оценка оценяващият орган:
а)
гарантира, че напълно разбира значителната промяна въз основа на документацията, предоставена от вносителя на предложението;
б)
провежда оценка на процедурите, използвани за управление на безопасността и качеството по време на проектирането и изпълнението на значителната промяна, ако тези процедури не са вече сертифицирани от съответен орган за оценка на съответствието;
в)
извършва оценка на прилагането на тези процедури за безопасност и качество по време на проектирането и изпълнението на значителната промяна.
След като приключи своята оценка в съответствие с букви а), б) и в), оценяващият орган представя доклада от оценката на безопасността, предвиден в член 15 и приложение III.
3. Избягва се дублиране на работата между следните оценки:
а)
оценката на съответствието на системата за управление на безопасността и на системата за поддръжка, принадлежаща на образуванията, които отговарят за поддръжката, съгласно изискванията в Директива 2004/49/ЕО;
б)
оценката на съответствието, извършена от нотифициран орган, съгласно определението в член 2, буква й) от Директива 2008/57/ЕО или от орган, определен в съответствие с член 17 от същата директива; и
в)
всяка независима оценка, извършена от оценяващия орган в съответствие с настоящия регламент.
4. Без да се засягат разпоредбите на законодателството на Съюза, вносителят на предложението може да избере националния орган по безопасността за оценяващ орган, когато този национален орган по безопасността предлага тази услуга и когато значителните промени се отнасят до следните случаи:
а)
за дадено возило е необходимо разрешение за въвеждане в експлоатация, както е посочено в член 22, параграф 2 и член 24, параграф 2 от Директива 2008/57/ЕО;
б)
за дадено возило е необходимо допълнително разрешение за въвеждане в експлоатация съгласно член 23, параграф 5 и член 25, параграф 4 от Директива 2008/57/ЕО;
в)
сертификатът за безопасност трябва да бъде актуализиран поради промяна на вида или размера на дейността съгласно член 10, параграф 5 от Директива 2004/49/ЕО;
г)
сертификатът за безопасност трябва да бъде преразгледан поради съществени промени в регулаторната рамка за безопасност, както е посочено в член 10, параграф 5 от Директива 2004/49/ЕО;
д)
разрешението за безопасност трябва да бъде актуализирано поради съществени промени в инфраструктурата, сигнализацията или енергоснабдяването, или в принципите на тяхната експлоатация и поддръжка, както е посочено в член 11, параграф 2 от Директива 2004/49/ЕО;
е)
разрешението за безопасност трябва да бъде преразгледано поради съществени промени в регулаторната рамка за безопасност, както е посочено в член 11, параграф 2 от Директива 2004/49/ЕО.
Когато дадена значителна промяна засяга структурна подсистема, за която е необходимо разрешение за въвеждане в експлоатация, както е посочено в член 15, параграф 1, или член 20 от Директива 2008/57/ЕО, вносителят на предложението може да избере националния орган по безопасността за оценяващ орган, когато въпросният национален орган по безопасността предлага тази услуга, освен ако вносителят на предложението вече е поверил тази задача на нотифициран орган в съответствие с член 18, параграф 2 от същата директива.
Член 7
Акредитация/признаване на оценяващ орган
Оценяващият орган, предвиден в член 6, следва да бъде:
а)
акредитиран от националния орган по акредитация, посочен в член 13, параграф 1, в съответствие с критериите, определени в приложение II, или;
б)
признат от признаващия орган, посочен в член 13, параграф 1, в съответствие с критериите, определени в приложение II; или
в)
националният орган по безопасността съгласно изискването на член 9, параграф 2.
Член 8
Приемане на акредитация/признаване
1. Когато предоставя сертификата за безопасност или разрешението за безопасност в съответствие с Регламент (ЕС) № 1158/2010 на Комисията (9) и Регламент (ЕС) № 1169/2010 на Комисията (10), националният орган по безопасността приема акредитацията или признаването от държава членка в съответствие с член 7, като доказателство за способността на железопътното предприятие или управителя на инфраструктурата да действа като оценяващ орган.
2. Когато предоставя сертификата на образувание, което отговаря за поддръжката, в съответствие с Регламент (ЕС) № 445/2011, сертифициращият орган приема такава акредитация или признаване от държава членка, като доказателство за способността на образуванието, което отговаря за поддръжката, да действа като оценяващ орган.
Член 9
Видове признаване на оценяващия орган
1. Могат да се използват следните видове признаване на оценяващия орган:
а)
признаване от държавата членка на образувание, което отговаря за поддръжката, на организация или на част от нея или на физическо лице;
б)
признаване от националния орган по безопасността на способността на дадена организация, или част от нея или физическо лице, за провеждането на независима оценка посредством оценка и надзор на системата за управление на безопасността на железопътно предприятие или на управител на инфраструктура;
в)
когато националният орган по безопасността действа като сертифициращ орган в съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 445/2011, признаване от националния орган по безопасността на способността на дадена организация, или част от нея или физическо лице, да извършва независима оценка посредством оценяване и наблюдение на системата за поддръжка на образувание, което отговаря за поддръжката;
г)
признаване от признаващия орган, определен от държавата членка, на способността на, кото отговаря за поддръжката, на организация или част от нея или на физическо лице, да извършва независима оценка.
2. Когато държава членка признава националния орган по безопасността за оценяващ орган, тя е отговорна за това да осигури, че националният орган по безопасността отговаря на изискванията, определени в приложение II; в този случай, функциите на оценяващ орган на националния орган по безопасността са доказуемо независими от другите функции на националния орган по безопасността.
Член 10
Срок на валидност на признаването
1. В случаите, посочени в член 9, параграф 1, букви а) и г) и член 9, параграф 2, срокът на валидност на признаването не надвишава 5 години от датата на предоставянето му.
2. В случая, посочен в член 9, параграф 1, буква б):
а)
признаването на железопътно предприятие или на управител на инфраструктура, се указва в съответния сертификат за безопасност, в поле № 5 „Допълнителна информация“ от хармонизирания формат за сертификатите за безопасност, предвиден в приложение I към Регламент (ЕО) № 653/2007 на Комисията (11) и на подходящо място в разрешенията за безопасност;
б)
срокът на валидност на признаването се ограничава до този на сертификата или разрешението за безопасност, въз основа на които то е предоставено. В този случай искането за признаване се прави при следващото заявление за подновяване или актуализация на сертификата или на разрешението за безопасност.
3. В случаите, посочени в член 9, параграф 1, буква в):
а)
признаването на образувание, което отговаря за поддръжката, се указва в съответния сертификат, в поле 5 „Допълнителна информация“ от хармонизирания формат за сертификатите на образувания, които отговарят за поддръжката, предвиден в приложение V или, според случая, в приложение VI към Регламент (ЕС) № 445/2011;
б)
срокът на валидност на признаването се ограничава до този на сертификата, издаден от сертифициращия орган, въз основа на който то е предоставено. В този случай искането за признаване се прави при следващото заявление за подновяване или актуализиране на този сертификат.
Член 11
Наблюдение от признаващия орган
1. Аналогично на изискванията в член 5, параграф 3 и член 5, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 765/2008 спрямо акредитацията, признаващият орган извършва периодично наблюдение с цел да провери дали признатият от него оценяващ орган продължава да отговаря на критериите, определени в приложение II, в рамките на срока на валидност на признаването.
2. Ако оценяващият орган повече не отговаря на критериите, определени в приложение II, признаващият орган ограничава прилагането на признаването, временно прекратява или оттегля признаването, в зависимост от степента на несъответствие.
Член 12
Облекчени критерии за случаите, в които дадена значителна промяна няма да бъде обект на взаимно признаване
Когато оценката на риска по отношение на дадена значителна промяна няма да бъде обект на взаимно признаване, вносителят на предложението определя оценяващ орган, отговарящ най-малкото на изискванията за компетентност, независимост и безпристрастност от приложение II. Другите изисквания на параграф 1 от приложение II, могат да бъдат облекчени в съгласие с националния орган по безопасността и по недискриминиращ начин.
Член 13
Предоставяне на информация на Агенцията
1. Когато е приложимо, не по-късно от 21 май 2015 г., държавите членки информират Агенцията кой е техният национален орган по акредитация и/или признаващ орган или признаващи органи за целите на настоящия регламент, както и кои са оценяващите органи, които са признали в съответствие с член 9, параграф 1, буква а). Те също така нотифицират всяка промяна на ситуацията в срок от един месец от настъпването ѝ. Комисията прави тази информация публично достъпна.
2. Не по-късно от 21 май 2015 г. националният орган по акредитация информира Агенцията за акредитираните оценяващи органи, както и за областите на компетентност, за които тези органи са акредитирани, както е предвидено в точки 2 и 3 от приложение II. Той също така нотифицира всяка промяна на ситуацията в срок от един месец от настъпването ѝ. Комисията прави тази информация публично достъпна.
3. Не по-късно от 21 май 2015 г. признаващият орган информира Агенцията за признатите оценяващи органи, както и за областите на компетентност, за които тези оценяващи органи са признати, както е предвидено в точки 2 и 3 от приложение II. Той също така нотифицира всяка промяна на ситуацията в срок от един месец от настъпването ѝ. Комисията прави тази информация публично достъпна.
Член 14
Помощ от Агенцията за акредитация или признаване на оценяващия орган
1. Агенцията организира партньорски оценки между признаващите органи въз основа на принципите, определени в член 10 от Регламент (ЕО) № 765/2008.
2. Агенцията организира, в сътрудничество с Европейското сътрудничество за акредитация (EA), обучение по настоящия регламент за националните органи по акредитация и за признаващите органи, най-малкото при всяко ново преразглеждане на настоящия регламент.
Член 15
Доклади за оценка на безопасността
1. Оценяващият орган предоставя на вносителя на предложението доклад за оценка на безопасността в съответствие с изискванията, определени в приложение III. Вносителят на предложението е отговорен да определи дали и как да се вземат предвид заключенията от доклада за оценка на безопасността при приемането по отношение на безопасността на оценяваната промяна. Вносителят на предложението обосновава и документира частта от доклада за оценка на безопасността, с която вносителят на предложението евентуално не е съгласен.
2. В случая, посочен в член 2, параграф 3, буква б), в съответствие с параграф 5 от настоящия член, декларацията, посочена в член 16, се приема от националния орган по безопасността при решението му относно разрешаването на въвеждането в експлоатация на структурни подсистеми и возила.
3. Без да се засягат разпоредбите на член 16 от Директива 2008/57/ЕО, националният орган по безопасността не може да поиска допълнителни проверки или анализи на риска, освен ако е в състояние да докаже наличието на съществен риск за безопасността.
4. В случая, посочен в член 2, параграф 3, буква а), в съответствие с параграф 5 от настоящия член, декларацията, посочена в член 16, се приема от нотифицирания орган, който отговаря за издаването на сертификата за съответствие, освен ако той обоснове и документира съмненията си относно възприетите хипотези или целесъобразността на резултатите.
5. Когато дадена система или част от система вече е била приета в съответствие с процедурата за управление на риска, описана в настоящия регламент, изготвеният в резултат на това доклад за оценката на безопасността не може да бъде поставян под съмнение от никой друг оценяващ орган, имащ за задача да извърши нова оценка на същата система. Взаимното признаване зависи от доказването на това, че системата ще се използва при същите функционални, експлоатационни и екологични условия като тези на вече приетата система, както и че са приложени еквивалентни критерии за приемливост на риска.
Член 16
Декларация на вносителя на предложението
Въз основа на резултатите от прилагането на настоящия регламент и на доклада за оценка на безопасността, предоставен от оценяващия орган, вносителят на предложението изготвя писмена декларация, че всички известни опасности и свързани рискове са под контрол и са ограничени до едно приемливо ниво.
Член 17
Управление и одити на контрола на риска
1. Железопътните предприятия и операторите на инфраструктура, в своите планове за периодични одити на системата за управление на безопасността, както е посочена в член 9 от Директива 2004/49/ЕО, включват одити на прилагането на настоящия регламент.
2. Образуванията, които отговарят за поддръжката, в своите планове за периодични одити на системата за поддръжка, както е посочена в член 14а, параграф 3 от Директива 2004/49/ЕО, включват одити на прилагането на настоящия регламент.
3. В рамките на задачите, определени в член 16, параграф 2, буква д) от Директива 2004/49/ЕО, националният орган по безопасността извършва надзор на прилагането на настоящия регламент от железопътните предприятия, управителите на инфраструктура и образуванията, които отговарят за поддръжката, които не попадат в обхвата на Регламент (ЕС) № 445/2011, но са посочени в неговия национален регистър на возилата.
4. Като част от задачите, определени в член 7, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 445/2011, сертифициращият орган на образувание, което отговаря за поддръжката на товарни вагони, наблюдава прилагането на настоящия регламент от образуванието, което отговаря за поддръжката.
Член 18
Обратна връзка и технически напредък
1. Всеки оператор на инфраструктура и всяко железопътно предприятие, в своя годишен доклад за безопасността, посочен в член 9, параграф 4 от Директива 2004/49/ЕО, докладва накратко опита си в прилагането на настоящия регламент. Докладът включва и обобщение на решенията, свързани с равнището на значимост на промените.
2. В своя годишен доклад за безопасността, посочен в член 18 от Директива 2004/49/ЕО, всеки национален орган по безопасността докладва опита на вносителите на предложения в прилагането на настоящия регламент, и когато е целесъобразно - своя собствен опит.
3. Годишният доклад за поддръжката от страна на образуванията, отговарящи за поддръжката на товарни вагони, посочен в точка I, параграф 7.4, буква к) от приложение III към Регламент (ЕС) № 445/2011, включва информация за опита на образуванията, които отговарят за поддръжката, във връзка с прилагането на настоящия регламент. Агенцията събира тази информация координирано със съответните сертифициращи органи.
4. Другите образувания, които отговарят за поддръжката и които не попадат в обхвата на Регламент (ЕС) № 445/2011 също споделят с Агенцията опита си от прилагането на настоящия регламент. Агенцията координира споделянето на опит с образуванията, които отговарят за поддръжката, и с националните органи по безопасността.
5. Агенцията събира цялата информация във връзка с опита от прилагането на настоящия регламент и, ако необходимо, отправя препоръки до Комисията с оглед на подобряване на настоящия регламент.
6. Преди 21 май 2018 г. Агенцията представя на Комисията доклад, който съдържа:
а)
анализ на опита от прилагането на настоящия регламент, включително случаите, при които ОМБ е бил приложен от вносителите на предложения на доброволен принцип, преди съответната дата за прилагане, предвидена в член 20;
б)
анализ на опита на вносителите на предложения във връзка с решенията относно степента на значимост на промените;
в)
анализ на случаите, в които са били използвани практически правилници съгласно раздел 2.3.8 от приложение I;
г)
анализ на опита от акредитирането и признаването на оценяващи органи;
д)
анализ на цялостната ефективност на настоящия регламент.
Националните органи по безопасността подпомагат Агенцията в събирането на тази информация.
Член 19
Отмяна
Регламент (ЕО) № 352/2009 се отменя, считано от 21 май 2015 г.
Позоваванията на отменения регламент се разбират като позовавания на настоящия регламент.
Член 20
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 21 май 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 30 април 2013 година.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 402/2013,
annettu 30 päivänä huhtikuuta 2013,
riskien arviointia koskevasta yhteisestä turvallisuusmenetelmästä ja asetuksen (EY) N:o 352/2009 kumoamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisön rautateiden turvallisuudesta sekä rautatieyritysten toimiluvista annetun neuvoston direktiivin 95/18/EY ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta annetun direktiivin 2001/14/EY muuttamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/49/EY (1) (rautatieturvallisuusdirektiivi) ja erityisesti sen 6 artiklan 4 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Direktiivin 2004/49/EY mukaisesti yhteisiä turvallisuusmenetelmiä olisi otettava asteittain käyttöön korkean turvallisuustason säilyttämiseksi ja, jos se on tarpeen ja kohtuudella toteutettavissa, sen parantamiseksi.
(2)
Komissio antoi 12 päivänä lokakuuta 2010 Euroopan rautatievirastolle, jäljempänä ’virasto’, direktiivin 2004/49/EY mukaisesti valtuudet tarkistaa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/49/EY 6 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetun riskien arviointia koskevan yhteisen turvallisuusmenetelmän hyväksymisestä 24 päivänä huhtikuuta 2009 annettua komission asetusta (EY) N:o 352/2009 (2). Tarkistuksessa olisi otettava huomioon tulokset viraston mainitun asetuksen 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti riskien arviointia koskevan yhteisen turvallisuusmenetelmän yleisestä toimivuudesta tekemästä analyysistä, menetelmän soveltamisesta saadut kokemukset sekä asetuksen 6 artiklassa tarkoitetun arviointilaitoksen tehtävien ja vastuualueiden kehitys. Selkeyden lisäämiseksi olisi tarkistettava myös arviointilaitoksen pätevyysvaatimuksia (kehittämällä tunnustamis-/akkreditointijärjestelmä) sen mukaan, mikä on laitoksen asema yhteisessä turvallisuusmenetelmässä, jotta vältetään erot soveltamisessa eri jäsenvaltioissa. Tässä yhteydessä olisi otettava huomioon rajapinnat nykyisiin unionin lupa-/todistusmenettelyihin rautatiealalla. Mahdollisuuksien mukaan asetuksen (EY) N:o 352/2009 tarkistuksessa olisi otettava huomioon myös niiden riskin hyväksyttävyysperusteiden kehitys, joiden avulla voitaisiin arvioida riskin hyväksyttävyyttä täsmällisen riskin estimoinnin ja arvioinnin aikana. Virasto toimitti komissiolta saamiensa valtuuksien mukaisesti komissiolle yhteisen turvallisuusmenetelmän tarkistusta koskevat suosituksensa sekä niitä tukevan vaikutustenarvioinnin. Tämä asetus perustuu kyseiseen viraston suositukseen.
(3)
Direktiivin 2004/49/EY mukaisesti turvallisuusjohtamisjärjestelmän perusosiin on kuuluttava menettelyjä ja menetelmiä, jotka koskevat riskien arvioinnin suorittamista ja riskinhallintatoimenpiteiden toteuttamista aina, kun toimintaolosuhteiden muutoksesta tai uudesta materiaalista aiheutuu uusia riskejä infrastruktuurille tai toiminnalle. Kyseinen turvallisuusjohtamisjärjestelmän perusosa kuuluu tämän asetuksen soveltamisalaan.
(4)
Direktiivin 2004/49/EY 14 a artiklan 3 kohdan mukaan kunnossapidosta vastaavien yksiköiden on varmistettava kunnossapitojärjestelmän avulla, että kalustoyksiköt, joiden kunnossapidosta ne ovat vastuussa, ovat turvallisessa käyttökunnossa. Laitteissa, menettelyissä, organisaatiossa, henkilöstössä tai rajapinnoissa tapahtuvien muutosten hallinnoimiseksi kunnossapidosta vastaavilla yksiköillä olisi oltava käytössään riskinarviointimenettelyt. Tämä kunnossapitojärjestelmää koskeva vaatimus kuuluu myös tämän asetuksen soveltamisalaan.
(5)
Yhteisön rautateiden kehittämisestä 29 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/440/ETY (3) ja direktiivin 2004/49/EY 9 artiklan 2 kohdan soveltamisesta seuraa, että erityistä huomiota olisi kiinnitettävä riskinhallintaan tämän asetuksen soveltamiseen liittyvien toimijoiden välisissä rajapinnoissa.
(6)
Rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta yhteisössä 17 päivänä kesäkuuta 2008 annetun direktiivin 2008/57/EY (4) 15 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet, jotta rautatiejärjestelmän rakenteelliset osajärjestelmät voidaan ottaa käyttöön vain jos ne on suunniteltu, rakennettu ja asennettu tavalla, joka on niitä koskevien olennaisten vaatimusten mukainen, kun ne yhdistetään rautatiejärjestelmään. Erityisesti jäsenvaltioiden on tarkistettava osajärjestelmien tekninen yhteensopivuus sen rautatiejärjestelmän kanssa, johon ne yhdistetään, ja osajärjestelmien yhdistämisen turvallisuus tämän asetuksen soveltamisalan mukaisesti.
(7)
Yhdeksi esteeksi rautatiemarkkinoiden avaamiselle on osoittautunut sellaisen yhteisen lähestymistavan puute, jonka avulla voitaisiin täsmentää rautatiejärjestelmän turvallisuustasot ja -vaatimukset jäsenvaltioiden kesken sekä osoittaa niiden noudattaminen. Tällainen yhteinen lähestymistapa olisi otettava käyttöön tällä asetuksella.
(8)
Jäsenvaltioiden välisen vastavuoroisen tunnustamisen helpottamiseksi menetelmät, joita käytetään riskien määrittelyssä ja hallinnassa, olisi yhdenmukaistettava rautatiejärjestelmien kehittämiseen ja käyttöön osallistuvien toimijoiden kesken samoin kuin menetelmät, joilla osoitetaan, että unionin alueella oleva rautatiejärjestelmä on turvallisuusvaatimusten mukainen. Ensimmäiseksi on tarpeen yhdenmukaistaa direktiivin 2004/49/EY liitteessä III olevan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetut menettelyt ja menetelmät, jotka koskevat riskien arvioinnin suorittamista ja riskinhallintatoimenpiteiden toteuttamista aina, kun toimintaolosuhteiden muutoksesta tai uudesta materiaalista aiheutuu uusia riskejä infrastruktuurille tai toiminnalle.
(9)
Ellei ole ilmoitettu kansallisesta säännöstä sen määrittelemiseksi, onko muutos jäsenvaltiossa merkittävä vaiko ei, muutoksen toteutuksesta vastaavan yrityksen tai organisaation, jäljempänä ’ehdottaja’, olisi aluksi tarkasteltava kyseisen muutoksen mahdollista vaikutusta rautatiejärjestelmän turvallisuuteen. Jos ehdotetulla muutoksella on vaikutusta turvallisuuteen, ehdottajan olisi asiantuntija-arvion pohjalta arvioitava muutoksen merkittävyyttä tässä asetuksessa vahvistettujen perusteiden mukaan. Tämän arvioinnin perusteella olisi tehtävä jokin seuraavista kolmesta päätelmästä. Ensimmäisessä tapauksessa muutosta ei pidetä merkittävänä, ja ehdottajan olisi toteutettava muutos soveltamalla omaa turvallisuusmenetelmäänsä. Toisessa tapauksessa muutos katsotaan merkittäväksi, ja ehdottajan olisi toteutettava muutos tätä asetusta soveltamalla, eivätkä kansallisen turvallisuusviranomaisen toteuttamat erityistoimet ole tarpeen. Kolmannessa tapauksessa muutos katsotaan merkittäväksi, ja Euroopan unionin tason säännöksissä edellytetään asiaankuuluvan turvallisuusviranomaisen toteuttamia erityistoimia, kuten kalustoyksikön uutta käyttöönottolupaa tai rautatieyrityksen turvallisuustodistuksen uusimista/päivitystä tai rataverkon haltijan turvallisuusluvan uusimista/päivitystä.
(10)
Jos muutoksen kohteena on jo käytössä oleva rautatiejärjestelmä, muutoksen merkittävyyttä olisi lisäksi arvioitava ottaen huomioon kaikki samaan järjestelmän osaan vaikuttavat turvallisuuteen liittyvät muutokset tämän asetuksen voimaantulosta alkaen tai tässä asetuksessa vahvistetun riskinhallintaprosessin viimeisimmän soveltamisen jälkeen sen mukaan, kumpi ajankohta on myöhäisempi. Tarkoitus on arvioida, muodostavatko tällaiset muutokset yhdessä merkittävän muutoksen, joka edellyttää riskien arviointia koskevan yhteisen turvallisuusmenetelmän täysimittaista soveltamista.
(11)
Merkittävän muutoksen riskien hyväksyttävyyttä olisi arvioitava käyttämällä yhtä tai useampaa seuraavista riskien hyväksynnän periaatteista: toimintaohjeiden soveltaminen, vertaaminen rautatiejärjestelmän vastaaviin osiin ja täsmällinen riskin estimointi. Kaikkia periaatteita on käytetty menestyksekkäästi lukuisissa rautatiesovelluksissa sekä muiden liikennemuotojen ja muiden toimialojen yhteydessä. Täsmällisen riskin estimoinnin periaatetta käytetään usein monimutkaisten tai innovatiivisten muutosten yhteydessä. Ehdottajan olisi vastattava sovellettavan periaatteen valinnasta.
(12)
Sen vuoksi olisi suhteellisuusperiaatteen mukaisesti silloin, kun sovelletaan laajasti tunnustettuja toimintaohjeita, oltava mahdollista vähentää yhteisen turvallisuusmenetelmän soveltamisen vaikutuksia. Vastaavasti silloin, kun unionin tason säännöksissä edellytetään kansallisen turvallisuusviranomaisen erityistoimia, kyseisen turvallisuusviranomaisen olisi voitava toimia riippumattomana arviointilaitoksena, jotta voidaan vähentää päällekkäisiä tarkastuksia ja alalle aiheutuvia perusteettomia kustannuksia sekä lyhentää markkinoilletuontiaikaa.
(13)
Raportoidakseen komissiolle tämän asetuksen tuloksellisuudesta ja soveltamisesta ja tehdäkseen tarvittaessa suosituksia sen parantamiseksi viraston olisi voitava kerätä asiaa koskevia tietoja kaikilta asiaankuuluvilta toimijoilta, mukaan luettuina kansalliset turvallisuusviranomaiset, tavaravaunujen kunnossapidosta vastaavien yksiköiden sertifiointielimet ja muut kunnossapidosta vastaavat yksiköt, jotka eivät kuulu tavaravaunujen kunnossapidosta vastaavien yksiköiden sertifiointijärjestelmästä 10 päivänä toukokuuta 2011 annetun komission asetuksen (EU) N:o 445/2011 (5) soveltamisalaan.
(14)
Arviointilaitoksen akkreditoijan olisi yleensä oltava kansallinen akkreditointielin, jolla on yksinomainen pätevyys arvioida, täyttääkö arviointilaitos yhdenmukaistetuilla standardeilla vahvistetut vaatimukset. Tuotteiden kaupan pitämiseen liittyvää akkreditointia ja markkinavalvontaa koskevista vaatimuksista 9 päivänä heinäkuuta 2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 765/2008 (6) sisältää yksityiskohtaisia säännöksiä tällaisten kansallisten akkreditointielinten toimivallasta.
(15)
Jos yhdenmukaistetussa unionin lainsäädännössä säädetään vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten valinnasta lainsäädännön soveltamista varten, kansallisten viranomaisten koko unionissa olisi pidettävä avointa akkreditointia, sellaisena kuin siitä on säädetty asetuksessa (EY) N:o 765/2008, ensisijaisena keinona näiden laitosten teknisten valmiuksien osoittamiseen. Kansalliset viranomaiset voivat kuitenkin katsoa, että niillä on riittävät resurssit toteuttaa kyseinen arviointi itse. Tällaisissa tapauksissa jäsenvaltion olisi toimitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille kaikki tarpeelliset asiakirjatodisteet, joiden avulla voidaan tarkastaa sen tunnustamislaitoksen pätevyys, jonka se valitsee panemaan täytäntöön unionin lainsäädännön. Jotta voidaan saavuttaa akkreditointia vastaava laatu- ja luottamustaso, arviointilaitosten arviointia ja seurantaa koskevien vaatimusten ja sääntöjen olisi tunnustamisen tapauksessa oltava akkreditoinnissa käytettyjä vastaavat.
(16)
Arviointilaitoksena voi toimia riippumaton ja toimivaltainen ulkoinen tai sisäinen henkilö, organisaatio tai yhteisö, kansallinen turvallisuusviranomainen, ilmoitettu elin tai direktiivin 2008/57/EY 17 artiklan mukaisesti nimetty elin edellyttäen, että laitos täyttää liitteessä II vaaditut edellytykset.
(17)
Sisäisten arviointilaitosten tunnustaminen tämän asetuksen mukaisesti ei edellytä rautatieyrityksille jo annettujen turvallisuustodistusten, rataverkon haltijoiden turvallisuuslupien ja kunnossapidosta vastaavien yksiköiden todistusten välitöntä tarkistusta. Ne voidaan tarkistaa seuraavan turvallisuustodistuksen, turvallisuusluvan tai kunnossapidosta vastaavan yksikön todistuksen uusimista tai päivitystä koskevan hakemuksen yhteydessä.
(18)
Voimassa olevassa lainsäädännössä ei ole niiden arviointilaitosten määrää koskevia rajoituksia, jotka voidaan akkreditoida tai tunnustaa kussakin jäsenvaltiossa, eikä velvoitetta vähintään yhdestä. Jos arviointilaitosta ei ole jo nimetty voimassa olevassa unionin tai kansallisessa lainsäädännössä, ehdottaja voi nimetä minkä tahansa unionissa tai kolmannessa maassa toimivan arviointilaitoksen, joka on akkreditoitu vastaavin perustein ja joka täyttää tässä asetuksessa vahvistettuja vastaavat vaatimukset. Jäsenvaltion olisi voitava käyttää akkreditointia tai tunnustamista tai näiden kahden vaihtoehdon yhdistelmää.
(19)
Asetus (EY) N:o 352/2009 on vanhentunut, ja se olisi siksi korvattava tällä asetuksella.
(20)
Koska tällä asetuksella otetaan käyttöön uusia vaatimuksia, jotka koskevat arviointilaitoksen akkreditointia ja tunnustamista, tämän asetuksen soveltamista olisi lykättävä, jotta asianomaisilla toimijoilla olisi riittävästi aikaa ottaa käyttöön ja panna täytäntöön tämä uusi yhteinen lähestymistapa.
(21)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 2004/49/EY 27 artiklan 1 kohdalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan direktiivin 2004/49/EY 6 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettu riskien arviointia koskeva tarkistettu yhteinen turvallisuusmenetelmä (YTM).
2. Tällä asetuksella helpotetaan pääsyä rautatieliikennepalvelujen markkinoille yhdenmukaistamalla
a)
muutosten turvallisuusvaikutuksen arvioinnissa ja turvallisuusvaatimusten noudattamisen arvioinnissa käytettävät riskinhallintaprosessit;
b)
turvallisuuden kannalta merkittävien tietojen vaihto rautatiealan eri toimijoiden välillä, jotta turvallisuutta voidaan hallinnoida kaikissa rajapinnoissa, joita tällä alalla saattaa esiintyä;
c)
riskinhallintaprosessin soveltamisesta syntynyt näyttö.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä asetusta sovelletaan 3 artiklan 11 kohdassa määriteltyyn ehdottajaan, kun jäsenvaltioiden rautatiejärjestelmiin tehdään muutoksia.
Tällaiset muutokset voivat liittyä järjestelmän tekniikkaan, toimintaan tai organisaatioon. Organisaatioon liittyvien muutosten osalta ainoastaan muutoksia, jotka voivat vaikuttaa toimintaan tai kunnossapitoon, on tarkasteltava 4 artiklan sääntöjen mukaisesti.
2. Kun 4 artiklan 2 kohdan a-f alakohdassa asetettujen perusteiden mukaisessa arvioinnissa
a)
muutosta pidetään merkittävänä, sovelletaan 5 artiklassa vahvistettua riskinhallintaprosessia;
b)
muutosta ei pidetä merkittävänä, asianmukaisen asiakirja-aineiston säilyttäminen päätöksen perustelemiseksi on riittävää.
3. Tätä asetusta sovelletaan myös rakenteellisiin osajärjestelmiin, joihin sovelletaan direktiiviä 2008/57/EY,
a)
jos asiaankuuluvissa yhteentoimivuuden teknisissä eritelmissä (YTE) edellytetään riskien arviointia. Tällöin YTE:issä on tarvittaessa täsmennettävä, mitä tämän asetuksen osista sovelletaan;
b)
jos muutos on 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti merkittävä, rakenteellisten osajärjestelmien käyttöönotossa on sovellettava 5 artiklassa säädettyä riskinhallintaprosessia, jotta voidaan varmistaa niiden turvallinen yhdistäminen olemassa olevaan järjestelmään direktiivin 2008/57/EY 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
4. Tämän asetuksen soveltaminen tämän artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa ei saa aiheuttaa asiaa koskevissa YTE:issä säädettyjen vaatimusten kanssa ristiriidassa olevia vaatimuksia. Jos tällaisia ristiriitaisuuksia esiintyy, ehdottajan on ilmoitettava asiasta kyseiselle jäsenvaltiolle, joka voi sitten päättää pyytää YTE:n tarkistamista direktiivin 2008/57/EY 6 artiklan 2 kohdan tai 7 artiklan mukaisesti tai poikkeusta mainitun direktiivin 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
5. Direktiivin 2004/49/EY soveltamisalan ulkopuolelle sen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti jätetyt rautatiejärjestelmät eivät kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan.
6. Asetuksen (EY) N:o 352/2009 säännöksiä sovelletaan edelleen hankkeissa, jotka ovat tämän asetuksen ensimmäisenä soveltamispäivänä direktiivin 2008/57/EY 2 artiklan t alakohdassa tarkoitetusti pitkälle edenneitä.
3 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan direktiivin 2004/49/EY 3 artiklan määritelmiä.
Lisäksi tässä asetuksessa tarkoitetaan
1)
’riskillä’ (vaaran aiheuttamaan) vahinkoon johtaneiden onnettomuuksien ja vaaratilanteiden esiintymistiheyttä ja vahingon vakavuuden astetta;
2)
’riskianalyysillä’ kaikkien saatavilla olevien tietojen järjestelmällistä käyttöä vaarojen tunnistamiseksi ja riskin estimoimiseksi;
3)
’riskin evaluoinnilla’ riskianalyysiin perustuvaa menettelyä, jonka avulla määritetään, onko hyväksyttävä riskitaso saavutettu;
4)
’riskin arvioinnilla’ riskianalyysistä ja riskin evaluoinnista koostuvaa kokonaisprosessia;
5)
’turvallisuudella’ sitä, että vahinkojen riski on hyväksyttävä;
6)
’riskinhallinnalla’ hallintaperiaatteiden, -menettelyjen ja -käytäntöjen järjestelmällistä soveltamista riskianalyysiin sekä riskin evaluointiin ja torjuntaan;
7)
’rajapinnoilla’ tarkoitetaan kaikkia vuorovaikutuspisteitä järjestelmän tai osajärjestelmän elinkaaren aikana, mukaan luettuina käyttötoiminta ja kunnossapito, joissa rautatiesektorin eri toimijat työskentelevät yhdessä riskien hallitsemiseksi;
8)
’toimijoilla’ tarkoitetaan kaikkia osapuolia, jotka osallistuvat suoraan tai sopimusjärjestelyjen kautta tämän asetuksen soveltamiseen;
9)
’turvallisuusvaatimuksilla’ järjestelmän sekä sen käyttötoiminnan ja kunnossapidon (laadullisia tai määrällisiä) turvallisuusominaisuuksia (mukaan lukien toimintasäännöt), jotka ovat tarpeen lainsäädännöllisten tai yhtiön turvallisuustavoitteiden saavuttamiseksi;
10)
’turvallisuustoimenpiteillä’ joukkoa toimia, joilla joko vähennetään vaaran esiintymistiheyttä tai lievennetään sen vaikutuksia hyväksyttävän riskitason saavuttamiseksi ja/tai ylläpitämiseksi;
11)
’ehdottajalla’ jotakin seuraavista:
a)
rautatieyritystä tai rataverkon haltijaa, joka toteuttaa direktiivin 2004/49/EY 4 artiklan mukaiset riskinhallintatoimenpiteet;
b)
kunnossapidosta vastaavaa yksikköä, joka toteuttaa direktiivin 2004/49/EY 14 a artiklan 3 kohdan mukaiset toimenpiteet;
c)
hankintayksikköä tai valmistajaa, joka pyytää direktiivin 2008/57/EY 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti ilmoitettua laitosta tai mainitun direktiivin 17 artiklan 3 kohdan mukaisesti nimettyä elintä suorittamaan EY-tarkastusmenettelyn;
d)
hakijaa, joka hakee rakenteellisten osajärjestelmien käyttöönottolupaa;
12)
’turvallisuuden arviointikertomuksella’ asiakirjaa, jossa esitetään arviointilaitoksen arvioitavana olevasta järjestelmästä tekemän arvioinnin päätelmät;
13)
’vaaralla’ tarkoitetaan asiaintilaa, joka saattaa johtaa onnettomuuteen;
14)
’arviointilaitoksella’ tarkoitetaan riippumatonta ja toimivaltaista ulkoista tai sisäistä henkilöä, organisaatiota tai yhteisöä, joka ottaa tehtäväkseen tutkia ja laatia todisteisiin perustuvan arvion siitä, täyttääkö järjestelmä asianmukaisesti turvallisuusvaatimuksensa;
15)
’riskin hyväksyttävyysperusteilla’ tarkoitetaan ohjesääntöjä, joiden nojalla tietyn riskin hyväksyttävyyttä arvioidaan. Näitä perusteita käytetään sen määrittämiseen, onko riskitaso riittävän alhainen, etteivät välittömät toimet sen alentamiseksi ole tarpeen;
16)
’vaararekisterillä’ asiakirjaa, johon on kirjattu viitetietoineen havaitut vaarat ja niihin liittyvät toimenpiteet, vaarojen alkuperä ja viittaus organisaatioon, joiden vastuulle niiden hallinta kuuluu;
17)
’vaarojen tunnistamisella’ vaarojen havaitsemis-, luettelointi- ja kuvaamisprosessia;
18)
’riskien hyväksynnän periaatteella’ tarkoitetaan sääntöjä, joita käytetään tehtäessä johtopäätös siitä, onko yhteen tai useampaan erityiseen vaaraan liittyvä riski hyväksyttävä vaiko ei;
19)
’toimintaohjeilla’ tarkoitetaan kirjallisten sääntöjen kokoelmaa, jota voidaan oikein sovellettuna käyttää yhden tai useamman erityisen vaaran torjumiseen;
20)
’vertailujärjestelmällä’ tarkoitetaan järjestelmää, jolla on käytössä todistettu olevan hyväksyttävä riskitaso ja johon arvioitavana olevasta järjestelmästä aiheutuvien riskien hyväksyttävyyttä voidaan verrata;
21)
’riskin estimoinnilla’ prosessia, jossa määritetään analysoitavan riskin suuruus ja joka koostuu seuraavista vaiheista: todennäköisyyden estimointi, vaikutusanalyysi sekä niiden yhdistäminen;
22)
’teknisellä järjestelmällä’ tarkoitetaan tuotetta tai tuotteiden kokoonpanoa, suunnittelu, toteutus ja todisteasiakirjat mukaan luettuina; teknisen järjestelmän kehittäminen alkaa sen vaatimusten määrittelystä ja päättyy sen hyväksymiseen; vaikka ihmisen toiminnan kannalta merkityksellisten rajapintojen suunnittelu otetaan huomioon, käyttäjät ja heidän toimintansa eivät sisälly tekniseen järjestelmään; kunnossapitoprosessia kuvaillaan huolto-ohjeissa, mutta se ei itsessään ole osa teknistä järjestelmää;
23)
’tuhoisalla seurauksella’ tarkoitetaan onnettomuudesta johtuvia kuolonuhreja ja/tai useita vakavia vammautumisia ja/tai suuria ympäristövahinkoja;
24)
’turvallisuushyväksynnällä’ tarkoitetaan asemaa, jonka ehdottaja on antanut muutokselle arviointilaitoksen toimittaman turvallisuuden arviointikertomuksen perusteella;
25)
’järjestelmällä’ mitä tahansa rautatiejärjestelmän osaa, johon on tehty muutos, joka voi liittyä järjestelmän tekniikkaan, toimintaan tai organisaatioon;
26)
’ilmoitetulla kansallisella säännöllä’ mitä tahansa kansallista sääntöä, josta jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet neuvoston direktiivin 96/48/EY (7) tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/16/EY (8) sekä direktiivien 2004/49/EY ja 2008/57/EY mukaisesti;
27)
’sertifiointielimellä’ tarkoitetaan asetuksen (EU) N:o 445/2011 3 artiklassa määriteltyä sertifiointielintä;
28)
’vaatimustenmukaisuuden arviointilaitoksella’ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 765/2008 2 artiklassa määriteltyä vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosta;
29)
’akkreditoinnilla’ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 765/2008 2 artiklassa määriteltyä akkreditointia;
30)
’kansallisella akkreditointielimellä’ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 765/2008 2 artiklassa määriteltyä kansallista akkreditointielintä;
31)
’tunnustamisella’ tarkoitetaan muun kansallisen elimen kuin kansallisen akkreditointielimen antamaa todistusta siitä, että arviointilaitos täyttää tämän asetuksen liitteessä II vahvistetut vaatimukset, jotka koskevat 6 artiklan 1 ja 2 kohdassa täsmennetyn riippumattoman arvioinnin suorittamista.
4 artikla
Merkittävät muutokset
1. Ellei ole ilmoitettu kansallisesta säännöstä sen määrittelemiseksi, onko muutos jäsenvaltiossa merkittävä vaiko ei, ehdottajan on tarkasteltava kyseisen muutoksen mahdollista vaikutusta rautatiejärjestelmän turvallisuuteen.
Ellei ehdotetulla muutoksella ole mitään vaikutusta turvallisuuteen, 5 artiklassa kuvailtua riskinhallintaprosessia ei tarvitse soveltaa.
2. Jos ehdotetulla muutoksella on vaikutusta turvallisuuteen, ehdottajan on asiantuntija-arvion perusteella päätettävä muutoksen merkittävyydestä seuraavien perusteiden pohjalta:
a)
häiriöiden seuraukset: uskottavasti esitetty pahin mahdollinen tilanne arvioitavana olevan järjestelmän pettäessä ottaen huomioon arvioitavan järjestelmän ulkopuoliset turvatoimet;
b)
muutoksen toteuttamiseen liittyvä innovatiivisuus; tämä tarkoittaa innovatiivisia seikkoja sekä koko rautatiesektorilla että muutoksen toteuttavassa organisaatioissa;
c)
muutoksen monimutkaisuus;
d)
seuranta: kyvyttömyys seurata toteutettua muutosta koko järjestelmän elinkaaren ajan ja toteuttaa asianmukaisia toimia;
e)
peruutettavuus: kyvyttömyys palata järjestelmään sellaisena, kuin se oli ennen muutosta;
f)
kumuloituvuus: muutoksen merkittävyyden arviointi ottaen huomioon kaikki arvioitavana olevaan järjestelmään hiljattain tehdyt turvallisuuteen liittyvät muutokset, joita ei katsottu merkittäviksi.
3. Ehdottajan on säilytettävä asianmukaiset asiakirjat päätöksensä perusteeksi.
5 artikla
Riskinhallintaprosessi
1. Ehdottaja vastaa tämän asetuksen soveltamisesta, myös muutoksen merkittävyyden arvioinnista 4 artiklassa säädettyjen perusteiden pohjalta, ja liitteessä I vahvistetun riskinhallintaprosessin toteuttamisesta.
2. Ehdottajan on varmistettava, että sen tavarantoimittajien ja palveluntarjoajien, niiden alihankkijat mukaan luettuina, aiheuttamia riskejä hallitaan myös tämän asetuksen mukaisesti. Tätä varten ehdottaja voi sopimusjärjestelyin vaatia, että tavarantoimittajat ja palveluntarjoajat, niiden alihankkijat mukaan luettuina, osallistuvat liitteessä I vahvistettuun riskinhallintaprosessiin.
6 artikla
Riippumaton arviointi
1. Arviointilaitoksen on tehtävä riippumaton arviointi sekä liitteessä I vahvistetun riskinhallintaprosessin soveltamisen että sen tulosten soveltuvuudesta. Kyseisen arviointilaitoksen on täytettävä liitteessä II luetellut perusteet. Jos arviointilaitos ei vielä ole voimassa olevassa unionin tai kansallisessa lainsäädännössä nimetty laitos, ehdottajan on nimettävä oma arviointilaitoksensa riskinarviointiprosessin mahdollisimman varhaisessa vaiheessa.
2. Riippumattoman arvioinnin suorittamiseksi arviointilaitoksen on
a)
varmistettava, että se saa ehdottajan toimittamasta asiakirja-aineistosta perusteellisen käsityksen kyseisestä merkittävästä muutoksesta;
b)
suoritettava turvallisuuden ja laadun hallintaan merkittävän muutoksen suunnittelun ja toteutuksen aikana käytettyjen prosessien arviointi, jos asianomainen vaatimustenmukaisuuden arviointilaitos ei vielä ole sertifioinut näitä prosesseja;
c)
arvioitava näiden turvallisuuteen ja laatuun merkittävän muutoksen suunnittelun ja toteuttamisen aikana liittyvien prosessien toteuttamista.
Arviointilaitoksen on a, b ja c alakohdan mukaisen arvioinnin päätteeksi toimitettava 15 artiklassa ja liitteessä III säädetty turvallisuuden arviointikertomus.
3. Seuraavissa arvioinneissa on vältettävä päällekkäistä työtä:
a)
direktiivissä 2004/49/EY vaaditut turvallisuusjohtamisjärjestelmän ja kunnossapidosta vastaavien yksiköiden kunnossapitojärjestelmän vaatimustenmukaisuuden arviointi; ja
b)
direktiivin 2008/57/EY 2 artiklan j alakohdassa määritellyn ilmoitetun laitoksen tai kyseisen direktiivin 17 artiklan mukaisesti nimetyn elimen suorittama vaatimustenmukaisuuden arviointi; ja
c)
mikä tahansa arviointilaitoksen tämän asetuksen mukaisesti tekemä riippumaton arviointi.
4. Jäljempänä sanotun rajoittamatta unionin lainsäädännön soveltamista ehdottaja voi valita kansallisen turvallisuusviranomaisen arviointilaitokseksi, jos kyseinen kansallinen turvallisuusviranomainen tarjoaa tätä palvelua ja silloin, kun merkittävät muutokset koskevat seuraavia tapauksia:
a)
kalustoyksikkö tarvitsee direktiivin 2008/57/EY 22 artiklan 2 kohdassa ja 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun käyttöönottoluvan;
b)
kalustoyksikkö tarvitsee direktiivin 2008/57/EY 23 artiklan 5 kohdassa ja 25 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun täydentävän käyttöönottoluvan;
c)
turvallisuustodistus on saatettava ajan tasalle direktiivin 2004/49/EY 10 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun toiminnan lajin tai laajuuden muuttumisen vuoksi;
d)
turvallisuustodistusta on tarkistettava direktiivin 2004/49/EY 10 artiklan 5 kohdassa tarkoitettujen turvallisuuden sääntelykehykseen tehtävien olennaisten muutosten vuoksi;
e)
turvallisuuslupa on saatettava ajan tasalle direktiivin 2004/49/EY 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen infrastruktuuriin, merkinanto- tai energiajärjestelmään tai infrastruktuurin käytön ja kunnossapidon periaatteisiin tehtävien olennaisten muutosten vuoksi;
f)
turvallisuuslupaa on tarkistettava direktiivin 2004/49/EY 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen turvallisuuden sääntelykehykseen tehtävien olennaisten muutosten vuoksi.
Kun merkittävät muutokset koskevat rakenteellista osajärjestelmää, joka tarvitsee direktiivin 2008/57/EY 15 artiklan 1 kohdassa tai 20 artiklassa tarkoitetun käyttöönottoluvan, ehdottaja voi valita turvallisuusviranomaisen arviointilaitokseksi, jos kyseinen kansallinen turvallisuusviranomainen tarjoaa tätä palvelua, ellei ehdottaja ole jo antanut tätä tehtävää ilmoitetulle laitokselle mainitun direktiivin 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
7 artikla
Arviointilaitoksen akkreditointi/tunnustaminen
Edellä 6 artiklassa säädetyn arviointilaitoksen on oltava joko
a)
13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kansallisen akkreditointielimen liitteessä II tarkoitettujen perusteiden mukaisesti akkreditoima, tai;
b)
13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tunnustamiselimen liitteessä II tarkoitettujen perusteiden mukaisesti tunnustama, tai;
c)
9 artiklan 2 kohdan vaatimusten mukainen kansallinen turvallisuusviranomainen.
8 artikla
Akkreditoinnin/tunnustamisen hyväksyminen
1. Kansallisen turvallisuusviranomaisen on komission asetuksen (EU) N:o 1158/2010 (9) tai komission asetuksen (EU) N:o 1169/2010 (10) mukaisesti turvallisuustodistusta tai turvallisuuslupaa myöntäessään hyväksyttävä 7 artiklan mukainen jäsenvaltion akkreditointi tai tunnustaminen näytöksi siitä, että rautatieyrityksellä tai rataverkon haltijalla on valmius toimia arviointilaitoksena.
2. Kun sertifiointielin antaa kunnossapidosta vastaavalle yksikölle todistuksen asetuksen (EU) N:o 445/2011 mukaisesti, sen on hyväksyttävä tällainen jäsenvaltion akkreditointi tai tunnustaminen näytöksi siitä, että kunnossapidosta vastaavalla yksiköllä on valmius toimia arviointilaitoksena.
9 artikla
Arviointilaitoksen tunnustamisen muodot
1. Arviointilaitoksen tunnustamisessa voidaan käyttää seuraavanlaisia tunnustamisen muotoja:
a)
jäsenvaltio tunnustaa kunnossapidosta vastaavan yksikön, organisaation tai osan siitä tai yksittäisen henkilön;
b)
kansallinen turvallisuusviranomainen tunnustaa, että organisaatiolla tai osalla siitä taikka yksittäisellä henkilöllä on valmius suorittaa riippumaton arviointi rautatieyrityksen tai rataverkon haltijan turvallisuusjohtamisjärjestelmää arvioimalla ja seuraamalla;
c)
kun kansallinen turvallisuusviranomainen toimii asetuksen (EU) N:o 445/2011 10 artiklan mukaisesti sertifiointielimenä, kansallinen turvallisuusviranomainen tunnustaa, että organisaatiolla tai osalla siitä taikka yksittäisellä henkilöllä on valmius suorittaa riippumaton arviointi kunnossapidosta vastaavan yksikön kunnossapitojärjestelmää arvioimalla ja seuraamalla;
d)
jäsenvaltion nimeämä tunnustamislaitos tunnustaa, että kunnossapidosta vastaavalla yksiköllä, organisaatiolla tai osalla siitä taikka yksittäisellä henkilöllä on valmius suorittaa riippumaton arviointi.
2. Kun jäsenvaltio tunnustaa kansallisen turvallisuusviranomaisen arviointilaitokseksi, sen on varmistettava, että kansallinen turvallisuusviranomainen täyttää liitteessä II vahvistetut vaatimukset; tässä tapauksessa kansallisen turvallisuusviranomaisen arviointilaitoksena suorittamien tehtävien on oltava todistettavasti riippumattomia kansallisen turvallisuusviranomaisen muista tehtävistä.
10 artikla
Tunnustamisen voimassaolo
1. Edellä 9 artiklan 1 kohdan a ja d alakohdassa ja 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa tunnustamisen voimassaoloaika saa olla enintään viisi vuotta sen myöntämispäivästä.
2. Edellä 9 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa
a)
rautatieyrityksen tai rataverkon haltijan tunnustaminen on merkittävä asiaa koskevan turvallisuustodistuksen komission asetuksen (EY) N:o 653/2007 (11) liitteessä I säädetyn turvallisuustodistusten yhdenmukaistetun mallin kohtaan 5 ”Lisätietoja” ja turvallisuuslupien asianmukaisiin osiin;
b)
tunnustamisen voimassaoloaika on rajoitettava sen turvallisuustodistuksen tai -luvan voimassaolon mukaan, johon se on myönnetty. Tässä tapauksessa tunnustamispyyntö on esitettävä seuraavassa turvallisuustodistuksen tai -luvan uusimista tai päivitystä koskevassa hakemuksessa.
3. Edellä 9 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa
a)
kunnossapidosta vastaavan yksikön tunnustaminen on merkittävä asiaa koskevan todistuksen asetuksen (EU) N:o 445/2011 liitteessä V tai, tapauksen mukaan, liitteessä VI säädetyn kunnossapidosta vastaavien yksiköiden todistusten yhdenmukaistetun mallin kohtaan 5 ”Lisätietoja”;
b)
tunnustamisen voimassaoloaika on rajoitettava sen sertifiointielimen antaman todistuksen voimassaolon mukaan, johon se on myönnetty. Tässä tapauksessa tunnustamispyyntö on esitettävä seuraavassa todistuksen uusimista tai päivitystä koskevassa hakemuksessa.
11 artikla
Tunnustamiselimen seuranta
1. Asetuksen (EY) N:o 765/2008 5 artiklan 3 ja 4 kohdan akkreditointia koskevia vaatimuksia vastaavasti tunnustamiselimen on harjoitettava säännöllistä seurantaa sen varmistamiseksi, että sen tunnustama arviointilaitos täyttää edelleen liitteessä II vahvistetut perusteet tunnustamisen voimassaoloaikana.
2. Jos arviointilaitos ei enää täytä liitteessä II vahvistettuja perusteita, tunnustamiselimen on sääntöjenvastaisuuden vakavuudesta riippuen rajoitettava tunnustamisen soveltamisalaa tai keskeytettävä tai peruutettava tunnustaminen.
12 artikla
Lievennetyt perusteet, kun merkittävä muutos ei ole vastavuoroisesti tunnustettava
Jos merkittävän muutoksen riskinarviointia ei tunnusteta vastavuoroisesti, ehdottajan on nimettävä arviointilaitos, joka täyttää vähintään liitteessä II olevat pätevyyttä, riippumattomuutta ja puolueettomuutta koskevat vaatimukset. Liitteessä II olevan 1 kohdan muita vaatimuksia voidaan yhteisymmärryksessä kansallisten turvallisuusviranomaisten kanssa lieventää syrjimättömällä tavalla.
13 artikla
Tietojen antaminen virastolle
1. Jäsenvaltioiden on tarvittaessa ilmoitettava viimeistään 21 päivänä toukokuuta 2015 virastolle, mikä on tai mitkä ovat niiden kansallinen akkreditointielin ja/tai tunnustamiselin tai -elimet tätä asetusta sovellettaessa sekä niiden 9 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tunnustamat arviointilaitokset. Niiden on myös ilmoitettava kaikista muutoksista tähän tilanteeseen kuukauden kuluessa kyseisestä muutoksesta. Virasto saattaa nämä tiedot julkisesti saataville.
2. Kansallisen akkreditointielimen on ilmoitettava viimeistään 21 päivänä toukokuuta 2015 virastolle akkreditoidut arviointilaitokset sekä pätevyysalue, joita varten nämä arviointilaitokset on akkreditoitu liitteessä II olevan 2 ja 3 kohdassa säädetyn mukaisesti. Niiden on myös ilmoitettava kaikista muutoksista tähän tilanteeseen kuukauden kuluessa kyseisestä muutoksesta. Virasto saattaa nämä tiedot julkisesti saataville.
3. Tunnustamiselimen on ilmoitettava viimeistään 21 päivänä toukokuuta 2015 virastolle tunnustetut arviointilaitokset ja pätevyysalue, joita varten nämä arviointilaitokset on tunnustettu liitteessä II olevan 2 ja 3 kohdassa säädetyn mukaisesti. Niiden on myös ilmoitettava kaikista muutoksista tähän tilanteeseen kuukauden kuluessa kyseisestä muutoksesta. Virasto saattaa nämä tiedot julkisesti saataville.
14 artikla
Viraston tuki arviointilaitoksen akkreditoinnissa tai tunnustamisessa
1. Virasto järjestää tunnustamiselinten vertaisarvioinnit noudattaen periaatteita, joista säädetään asetuksen (EY) N:o 765/2008 10 artiklassa.
2. Virasto järjestää yhteistyössä eurooppalaisten akkreditointielinten yhteistyöjärjestön (European co-operation for Accreditation, EA) kanssa tätä asetusta koskevan koulutuksen kansallisille akkreditointielimille ja tunnustamiselimille vähintään aina, kun tätä asetusta tarkistetaan.
15 artikla
Turvallisuuden arviointikertomukset
1. Arviointilaitoksen on toimitettava ehdottajalle liitteessä III vahvistettujen vaatimusten mukainen turvallisuuden arviointikertomus. Ehdottajan vastuulla on määritellä, voidaanko turvallisuuden arviointikertomuksen päätelmät ottaa huomioon arvioidun muutoksen turvallisuushyväksynnässä ja millä tavoin. Ehdottajan on perusteltava se osa turvallisuuden arviointikertomusta, josta ehdottaja mahdollisesti on eri mieltä, ja esitettävä siitä asiakirja-aineisto.
2. Edellä 2 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa kansallisen turvallisuusviranomaisen on tämän artiklan 5 kohdan mukaisesti hyväksyttävä 16 artiklassa tarkoitettu vakuutus rakenteellisten osajärjestelmien ja kalustoyksiköiden käyttöönottoa koskevassa päätöksessään.
3. Kansallinen turvallisuusviranomainen ei voi pyytää lisätarkastuksia ja riskianalyyseja, jollei se kykene osoittamaan merkittävän turvallisuusriskin olemassaoloa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2008/57/EY 16 artiklan soveltamista.
4. Edellä 2 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa vaatimustenmukaisuustodistuksen antavan ilmoitetun laitoksen on tämän artiklan 5 kohdan mukaisesti hyväksyttävä 16 artiklassa tarkoitettu vakuutus, jollei se perustele tehtyjä oletuksia tai tulosten asianmukaisuutta koskevia epäilyjään ja esitä niistä asiakirja-aineistoa.
5. Kun järjestelmä tai sen osa on jo hyväksytty tässä asetuksessa tarkoitetun riskinhallintaprosessin mukaisesti, toinen arviointilaitos, joka on vastuussa samaa järjestelmää koskevan uuden arvioinnin suorittamisesta, ei saa kyseenalaistaa alkuperäiseen riskinhallintaprosessiin perustuvaa turvallisuuden arviointikertomusta. Vastavuoroinen tunnustaminen edellyttää, että järjestelmää käytetään samoin toiminnallisin, operatiivisin ja ympäristöön liittyvin edellytyksin kuin jo hyväksyttyä järjestelmää, ja että vastaavia riskin hyväksyttävyysperusteita on sovellettu.
16 artikla
Ehdottajan vakuutus
Tämän asetuksen soveltamisesta saatujen tulosten ja arviointilaitoksen toimittaman turvallisuuden arviointikertomuksen perusteella ehdottajan on tuotettava kirjallinen vakuutus siitä, että kaikki tunnistetut vaarat ja niihin liittyvät riskit on torjuttu hyväksyttävällä tasolla.
17 artikla
Riskien torjunnan hallinta ja tarkastukset
1. Rautatieyritysten ja rataverkon haltijoiden on sisällytettävä tämän asetuksen soveltamista koskevat tarkastukset direktiivin 2004/49/EY 9 artiklassa tarkoitettua turvallisuusjohtamisjärjestelmää koskevaan säännölliseen omavalvontasuunnitelmaansa.
2. Kunnossapidosta vastaavien yksiköiden on sisällytettävä tämän asetuksen soveltamista koskevat tarkastukset direktiivin 2004/49/EY 14 a artiklan 3 kohdassa tarkoitettua kunnossapitojärjestelmää koskevaan säännölliseen tarkastusohjelmaansa.
3. Direktiivin 2004/49/EY 16 artiklan 2 kohdan e alakohdassa määriteltyjen tehtävien osana kansallisen turvallisuusviranomaisen on valvottava, että rautatieyritykset, rataverkon haltijat ja kunnossapidosta vastaavat yksiköt, jotka eivät kuulu asetuksen (EU) N:o 445/2011 soveltamisalaan, mutta jotka on merkitty sen kansalliseen rekisteriin, soveltavat tätä asetusta.
4. Asetuksen (EU) N:o 445/2011 7 artiklan 1 kohdassa määriteltyjen tehtävien osana tavaravaunujen kunnossapidosta vastaavan yksikön sertifiointielimen on valvottava, että kunnossapidosta vastaava yksikkö soveltaa tätä asetusta.
18 artikla
Palaute ja tekniikan kehitys
1. Kunkin rataverkon haltijan ja kunkin rautatieyrityksen on direktiivin 2004/49/EY 9 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa vuotuisessa turvallisuuskertomuksessaan selvitettävä lyhyesti tämän asetuksen soveltamisesta saamiaan kokemuksia. Kertomuksessa on lisäksi esitettävä yhteenveto muutosten merkittävyystasoa koskevista päätöksistä.
2. Kunkin kansallisen turvallisuusviranomaisen on direktiivin 2004/49/EY 18 artiklassa tarkoitetussa turvallisuutta koskevassa vuosikertomuksessaan raportoitava kokemuksista, joita ehdottajat ovat saaneet tämän asetuksen soveltamisesta ja tapauksen mukaan omista kokemuksistaan.
3. Asetuksen (EU) N:o 445/2011 liitteessä III olevan I jakson 7 kohdan 4 alakohdan k alakohdassa tarkoitettuun tavaravaunujen kunnossapidosta vastaavien yksiköiden vuotuiseen huoltoraporttiin on sisällytettävä tietoja kunnossapidosta vastaavien yksiköiden kokemuksista tämän asetuksen soveltamisessa. Virasto kokoaa nämä tiedot kyseessä olevien sertifiointielinten kanssa koordinoiden.
4. Myös asetuksen (EU) N:o 445/2011 soveltamisalaan kuulumattomien muiden kunnossapidosta vastaavien yksiköiden on raportoitava virastolle tämän asetuksen soveltamisesta saamastaan kokemuksesta. Virasto koordinoi näiden kokemusten jakamista kunnossapidosta vastaavien yksiköiden ja kansallisten turvallisuusviranomaisten kesken.
5. Virasto kerää kaikki tiedot tämän asetuksen soveltamisesta saadusta kokemuksesta ja antaa tarvittaessa suosituksia komissiolle tämän asetuksen parantamiseksi.
6. Virasto antaa ennen 21 päivää toukokuuta 2018 komissiolle kertomuksen, joka sisältää seuraavat tiedot:
a)
analyysi tämän asetuksen soveltamisesta saaduista kokemuksista, mukaan lukien tapaukset, joissa ehdottajat ovat soveltaneet yhteistä turvallisuusmenetelmää vapaaehtoisesti ennen 20 artiklassa säädettyä asianomaista soveltamispäivää;
b)
analyysi ehdottajien kokemuksista, jotka koskevat päätöksiä merkittävien muutosten tasosta;
c)
analyysi tapauksista, joissa on käytetty toimintaohjeita liitteessä I olevassa 2.3.8 kohdassa vahvistetulla tavalla;
d)
analyysi akkreditointi- ja tunnustamiselimistä saaduista kokemuksista;
e)
analyysi tämän asetuksen yleisestä toimivuudesta.
Kansallisten turvallisuusviranomaisten on tuettava virastoa tällaisten tietojen keräämisessä.
19 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetus (EY) N:o 352/2009 21 päivästä toukokuuta 2015 alkaen.
Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen.
20 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 21 päivästä toukokuuta 2015.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 30 päivänä huhtikuuta 2013.