РЕШЕНИЕ № 259/2013/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 13 март 2013 година
за изменение на Решение № 574/2007/ЕО с цел увеличаване на процента на съфинансиране по Фонда за външните граници за някои държави членки, които изпитват или са застрашени от сериозни затруднения във връзка с финансовата си стабилност
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
С Решение № 574/2007/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2) бе създаден Фонд за външните граници за периода от 2007 до 2013 г., като част от Общата програма „Солидарност и управление на миграционните потоци“, и бяха предвидени различни проценти на съфинансиране от Съюза на подпомаганите от фонда дейности.
(2)
Безпрецедентната световна финансова криза и икономическият спад засегнаха тежко икономическия растеж и финансовата стабилност, като влошиха значително финансовите, икономическите и социалните условия в няколко държави членки. Някои държави членки изпитват сериозни затруднения или са застрашени, по-специално във връзка със своята финансова и икономическа стабилност, от затруднения, които доведоха или могат да доведат до влошаване на позицията им по отношение на дефицита и дълга и застрашават икономическия растеж, като този ефект се подсилва от международната икономическа и финансова обстановка.
(3)
Въпреки че вече са предприети важни мерки за неутрализиране на отрицателните последици от кризата, въздействието на финансовата криза върху реалната икономика, пазара на труда и обществото като цяло се проявява в широк мащаб. Засилва се натискът върху националните финансови ресурси и следва бързо да се предприемат допълнителни стъпки за облекчаване на този натиск чрез максимално и оптимално използване на финансирането от Съюза.
(4)
В Регламент (ЕО) № 332/2002 на Съвета от 18 февруари 2002 г. за установяване на механизъм, осигуряващ средносрочна финансова подкрепа за платежния баланс на държавите членки (3), се предвижда, че Съветът може да предостави средносрочна финансова подкрепа, когато държава членка, която не е приела еврото, е в затруднение или е сериозно застрашена от затруднения във връзка с платежния си баланс.
(5)
Румъния получи такава финансова помощ с Решение 2009/459/ЕО на Съвета от 6 май 2009 г. за предоставяне на средносрочна финансова помощ от страна на ЕС на Румъния (4).
(6)
В съответствие със заключенията на Съвета по икономически и финансови въпроси, проведен на 9 и 10 май 2010 г., Съветът прие широкообхватен пакет от мерки, включващ Регламент (ЕС) № 407/2010 на Съвета от 11 май 2010 г. за създаване на Европейски механизъм за финансово стабилизиране (5), и на 7 юни 2010 г. държавите членки от еврозоната създадоха Европейски механизъм за финансово стабилизиране с цел предоставяне на финансова помощ на държавите членки от еврозоната, които изпитват затруднения, причинени от извънредни обстоятелства извън техния контрол, като по този начин се запазва финансовата стабилност на еврозоната като цяло, както и на нейните държави членки.
(7)
Ирландия и Португалия получиха финансова помощ от Европейския механизъм за финансово стабилизиране съгласно съответно решения за изпълнение на Съвета 2011/77/ЕС (6) и 2011/344/ЕС (7). Те освен това получиха финансиране по линия на Европейския инструмент за финансова стабилност.
(8)
На 8 май 2010 г. бяха сключени Споразумение между кредиторите и Кредитно споразумение за Гърция, като те влязоха в сила на 11 май 2010 г. като първа програма за финансова помощ за Гърция. На 12 март 2012 г. финансовите министри на държавите членки от еврозоната прекъснаха тази първа програма и одобриха втора програма за финансова помощ на Гърция. Решено бе финансовият инструмент за тази втора програма да бъде Европейският инструмент за финансова стабилност, чрез който ще се изплаща и останалата сума, предоставена от еврозоната по първата програма.
(9)
На 2 февруари 2012 г. финансовите министри на държавите членки от еврозоната подписаха Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност. Този договор е следствие от Решение 2011/199/ЕС на Европейския съвет от 25 март 2011 г. за изменение на член 136 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на механизъм за стабилност за държавите членки, чиято парична единица е еврото (8). Съгласно този договор Европейският механизъм за стабилност е основният източник на финансова помощ за държавите членки от еврозоната след влизането си в сила на 8 октомври 2012 г. С оглед на това настоящото решение следва да бъде съобразено с Европейския механизъм за стабилност.
(10)
В своите заключения от 23 и 24 юни 2011 г. Европейският съвет приветства намерението на Комисията да повиши единодействието между кредитната програма за Гърция и средствата на Съюза и подкрепи усилията за увеличаване на капацитета на Гърция да усвоява средствата на Съюза с цел насърчаване на растежа и заетостта, като вниманието се пренасочи към подобряването на конкурентоспособността и създаването на работни места. Освен това той приветства и подкрепи подготовката от страна на Комисията, съвместно с държавите членки, на всеобхватна програма за техническо подпомагане на Гърция. Измененията на Решение № 574/2007/ЕО, предвидени в настоящото решение, допринасят към тези усилия за повишаване на единодействието.
(11)
Предвид извънредните обстоятелства Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 г. за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд (9) бе изменен с Регламент (ЕС) № 1311/2011 на Европейския парламент и на Съвета (10), за да се даде възможност за увеличаване на процента на съфинансиране по структурните фондове и Кохезионния фонд за държавите членки, които са изправени през сериозни затруднения по отношение на финансовата си стабилност. Подобен подход бе възприет към тези държави членки в рамките на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони с Регламент (ЕС) № 1312/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 19 декември 2011 г. за изменение на Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета относно някои разпоредби, свързани с финансовото управление, за определени държави-членки, които изпитват сериозни затруднения във връзка с финансовата си стабилност или са застрашени от такива затруднения (11) и в рамките на Европейския фонд за рибарство - с Регламент (ЕС) № 387/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 19 април 2012 г. за изменение на Регламент (ЕО) № 1198/2006 на Съвета за Европейския фонд за рибарство по отношение на някои разпоредби относно финансовото управление за определени държави-членки, които изпитват сериозни затруднения във връзка с финансовата си стабилност или са застрашени от такива затруднения (12). Тези държави членки следва също така да бъдат подпомогнати в рамките на четирите фонда, създадени като част от Общата програма „Солидарност и управление на миграционните потоци“, а именно на Фонда за външните граници, Европейския фонд за връщане, Европейския бежански фонд и Европейския фонд за интеграция на граждани на трети страни (наричани по-долу „фондовете“), създадени за периода 2007-2013 г.
(12)
Фондовете са ключови инструменти за подпомогане на държавите членки при справянето с важни предизвикателства в областта на миграцията, убежището и външните граници, като разработването на всеобхватна имиграционна политика на Съюза за увеличаване на конкурентоспособността и социалното сближаване на Съюза и създаването на обща европейска система за убежище.
(13)
За да се улесни управлението на финансирането от Съюза в областта на миграцията, убежището и външните граници и за да се подобри достъпът на държавите членки до финансиране за изпълнението на техните годишни програми по линия на фондовете, е необходимо, временно и без да се засяга програмният период 2014-2020 г., да се увеличи процентът на съфинансиране от Съюза по фондовете с 20 процентни пункта над прилагания понастоящем процент за държавите членки, изпитващи сериозни затруднения по отношение на финансовата си стабилност. Това означава, че годишните национални суми, разпределяни от фондовете съгласно основните актове, ще останат непроменени, докато националното съфинансиране ще бъде съответно намалено. Текущите годишни програми ще трябва да бъдат преразгледани, за да се отразят измененията в резултат на прилагането на увеличения процент на съфинансиране от Съюза.
(14)
Всяка държава членка, която иска да се възползва от увеличения процент на съфинансиране, следва да представи на Комисията писмено заявление заедно със своя проект за годишна програма или проект за преразгледана годишна програма. В заявлението си въпросната държава членка следва да посочи съответното решение на Съвета или всяко друго съответно решение, което ѝ дава право да се възползва от увеличения процент на съфинансиране от Съюза.
(15)
Безпрецедентната криза, засягаща международните финансови пазари, и икономическият спад доведоха до тежки последици за финансовата стабилност на няколко държави членки. Тъй като трябва да се реагира бързо, за да се преодолеят последиците за икономиката като цяло, настоящото решение следва да влезе в сила възможно най-бързо.
(16)
Поради това Решение № 574/2007/ЕО следва да бъде съответно изменено.
(17)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящото решение представлява развитие на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз, от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия, от друга страна, за асоциирането на последните в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (13), които попадат в областта, посочена в член 1, букви А и Б от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (14) относно определени условия по прилагането на посоченото споразумение.
(18)
По отношение на Швейцария настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (15), които попадат в областта, посочена в член 1, букви А и Б от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (16).
(19)
По отношение на Лихтенщайн настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (17), които попадат в областта, посочена в член 1, букви А и Б от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (18).
(20)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол (№22) относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не взема участие в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане. Доколкото настоящото решение представлява развитие на достиженията на правото от Шенген, в срок от шест месеца след вземането на решение от Съвета относно настоящото решение Дания взема решение, в съответствие с член 4 от посочения протокол, дали да го въведе в националното си право.
(21)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите от достиженията на правото от Шенген, в което Обединеното кралство не участва съгласно Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (19); следователно Обединеното кралство не участва в приемането му и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(22)
Настоящото решение представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в което Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои разпоредби от достиженията на правото от Шенген (20); следователно Ирландия не участва в приемането му и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Изменения на Решение № 574/2007/ЕО
В член 16 от Решение № 574/2007/ЕО параграф 4 се заменя със следното:
„4. Участието на Съюза в подпомагани проекти, що се отнася до дейности, изпълнявани в държавите членки съгласно член 4, не надвишава 50 % от общите разходи за определена дейност.
Това участие може да се увеличи до 75 % за проекти, свързани с конкретни приоритети, които са набелязани в стратегическите насоки, определени в член 20.
Участието на Съюза се увеличава до 75 % в държавите членки, които се ползват от Кохезионния фонд.
Участието на Съюза може да бъде увеличено с 20 процентни пункта в определена държава членка, ако тя изпълнява едно от следните условия при представянето на своя проект за годишна програма в съответствие с член 23, параграф 3 от настоящото решение или на своя проект за преразгледана годишна програма в съответствие с член 23 от Решение 2008/456/ЕО на Комисията (21):
a)
предоставена ѝ е средносрочна финансова подкрепа в съответствие с Регламент (ЕО) № 332/2002 на Съвета (22);
б)
предоставена ѝе финансова помощ в съответствие с Регламент (EC) № 407/2010 на Съвета (23) или ѝ е предоставена финансова помощ от други държави членки от еврозоната преди 13 май 2010 г.; или
в)
предоставена ѝ е финансова помощ в съответствие с междуправителственото споразумение за създаване на Европейския инструмент за финансова стабилност и с Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност.
Съответната държава членка представя писмено заявление на Комисията заедно със своя проект за годишна програма или проект за преразгледана годишна програма, като потвърждава, че изпълнява едно от условията, посочени в четвърта алинея, буквa а), б) или в).
Проект, който е съфинансиран при прилагане на увеличения процент, може да продължи да се съфинансира по този начин, независимо от това дали едно от условията, посочени в четвърта алинея, буквa а), б) или в), все още се изпълнява в процеса на изпълнение на съответната годишна програма, или не.
Член 2
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 3
Адресати
Адресати на настоящето решение са държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Страсбург на 13 март 2013 година.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 259/2013/EU,
annettu 13 päivänä maaliskuuta 2013,
päätöksen N:o 574/2007/EY muuttamisesta ulkorajarahaston yhteisrahoitusosuuden korottamiseksi tiettyjen rahoitusvakautensa osalta vakavissa vaikeuksissa olevien tai vakavien vaikeuksien uhasta kärsivien jäsenvaltioiden osalta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 77 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (1),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 574/2007/EY (2) perustetaan ulkorajarahasto vuosiksi 2007-2013 osana yhteisvastuuta ja maahanmuuttovirtojen hallintaa koskevaa yleisohjelmaa, ja siinä säädetään erilaisista unionin yhteisrahoitusosuuksista kyseisestä rahastosta tuettaville toimille.
(2)
Ennennäkemätön maailmanlaajuinen finanssikriisi ja talouden laskusuhdanne ovat vahingoittaneet vakavalla tavalla talouskasvua ja rahoitusvakautta sekä heikentäneet huomattavasti useiden jäsenvaltioiden rahoituksellisia, taloudellisia ja sosiaalisia olosuhteita. Joissakin jäsenvaltioissa on tai uhkaa olla erityisesti rahoitusvakauteen ja talouden vakauteen liittyviä vakavia vaikeuksia, mikä on kasvattanut tai voi kasvattaa niiden talouksien alijäämää ja velkaantuneisuutta ja on uhka kansainvälisen talous- ja rahoitustilanteen valmiiksi heikentämälle talouskasvulle.
(3)
Vaikka finanssikriisin kielteisten vaikutusten torjumiseksi on jo toteutettu merkittäviä toimia, kriisin vaikutukset tuntuvat laajalti reaalitaloudessa, työmarkkinoilla ja koko yhteiskunnassa. Kansallisiin rahoitusvaroihin kohdistuu entistä enemmän paineita, joiden lievittämiseksi olisi toteutettava nopeasti lisätoimenpiteitä käyttämällä unionin rahoitusta mahdollisimman laajasti ja tehokkaasti.
(4)
Järjestelystä keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden maksutaseille 18 päivänä helmikuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 332/2002 (3) mukaan neuvosto voi myöntää keskipitkän ajan tukea jäsenvaltiolle, joka ei ole ottanut euroa käyttöön ja jolla on maksutasetta koskevia vaikeuksia tai jota tällaiset vaikeudet vakavasti uhkaavat.
(5)
Romanialle myönnettiin tällaista rahoitustukea yhteisön keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämisestä Romanialle 6 päivänä toukokuuta 2009 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2009/459/EY (4).
(6)
Ecofin-neuvoston 9-10 päivänä toukokuuta 2010 antamien päätelmien mukaisesti neuvosto hyväksyi kattavan toimenpidepaketin, johon kuuluvat Euroopan rahoituksenvakautusmekanismista 11 päivänä toukokuuta 2010 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 407/2010 (5) ja Euroopan rahoitusvakausväline, joka perustettiin euroalueen jäsenvaltioiden toimesta 7 päivänä kesäkuuta 2010, jotta voitaisiin antaa rahoitustukea euroalueen jäsenvaltioille, joille on aiheutunut vaikeuksia poikkeuksellisista olosuhteista, joihin ne eivät voi vaikuttaa, ja näin turvata rahoitusvakaus koko euroalueella ja sen jäsenvaltioissa.
(7)
Irlannille myönnettiin rahoitustukea Euroopan rahoituksenvakautusmekanismista neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä 2011/77/EU (6) ja Portugalille neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä 2011/344/EU (7). Ne ovat saaneet varoja myös Euroopan rahoitusvakausvälineestä.
(8)
Kreikan kanssa tehtiin 8 päivänä toukokuuta 2010 lainanantajien välinen sopimus ja lainajärjestelysopimus, jotka tulivat voimaan 11 päivänä toukokuuta 2010 muodostaen ensimmäisen Kreikkaa koskevan rahoitustukiohjelman. Euroalueen jäsenvaltioiden valtiovarainministerit keskeyttivät 12 päivänä maaliskuuta 2012 tämän ensimmäisen rahoitustukiohjelman ja hyväksyivät Kreikalle toisen rahoitustukiohjelman. Päätettiin, että toinen ohjelma rahoitettaisiin Euroopan rahoitusvakausvälineellä, jonka varoista maksettaisiin myös ensimmäisestä ohjelmasta euroalueen maksettavaksi jäänyt rahamäärä.
(9)
Euroalueen jäsenvaltioiden valtionvarainministerit allekirjoittivat 2 päivänä helmikuuta 2012 sopimuksen Euroopan vakausmekanismin perustamisesta. Kyseinen sopimus on jatkoa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 136 artiklan muuttamisesta niitä jäsenvaltioita koskevaa vakausmekanismia varten, joiden rahayksikkö on euro, 25 päivänä maaliskuuta 2011 annetun Eurooppa-neuvoston päätökselle 2011/199/EU (8). Kyseisen sopimuksen mukaan Euroopan vakausmekanismi on euroalueen jäsenvaltioiden ensisijainen rahoitustuen lähde sen voimaantulosta alkaen eli 8 päivästä lokakuuta 2012. Näin ollen tässä päätöksessä olisi otettava Euroopan vakausmekanismi huomioon.
(10)
Eurooppa-neuvosto suhtautui 23 ja 24 päivänä kesäkuuta 2011 antamissaan päätelmissä myönteisesti komission aikomukseen tehostaa Kreikan lainaohjelman ja unionin varojen välistä synergiaa ja tuki pyrkimyksiä lisätä Kreikan valmiuksia käyttää sen unionilta saamia varoja kasvun ja työllisyyden lisäämiseen siirtämällä painopistettä uudelleen kilpailukyvyn parantamiseen ja uusien työpaikkojen luomiseen. Se piti myönteisenä ja tuki myös sitä, että komissio valmistelee yhdessä jäsenvaltioiden kanssa Kreikalle annettavaa teknistä apua koskevan kokonaisvaltaisen ohjelman. Tässä päätöksessä säädetyt, päätökseen N:o 574/2007/EY tehtävät muutokset tukevat pyrkimyksiä tehostaa synergiaa.
(11)
Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä 11 päivänä heinäkuuta 2006 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1083/2006 (9) muutettiin poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1311/2011 (10), jotta rakennerahastojen ja koheesiorahaston puitteissa sovellettavaa yhteisrahoitusosuutta voitaisiin nostaa sellaisten jäsenvaltioiden osalta, joilla on vakavia rahoitusvakauteen liittyviä vaikeuksia. Näiden jäsenvaltioiden osalta hyväksyttiin vastaava lähestymistapa Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston puitteissa neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 muuttamisesta tiettyjen rahoitusvakautensa osalta vakavissa vaikeuksissa olevien tai vakavien vaikeuksien uhasta kärsivien jäsenvaltioiden varainhoitoa koskevien tiettyjen säännösten osalta 19 päivänä joulukuuta 2011 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1312/2011 (11), ja Euroopan kalatalousrahaston puitteissa Euroopan kalatalousrahastosta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1198/2006 muuttamisesta eräiden rahoitusvakautensa osalta vakavissa vaikeuksissa olevien tai vakavien vaikeuksien uhasta kärsivien jäsenvaltioiden varainhoitoa koskevien tiettyjen säännösten osalta 19 päivänä huhtikuuta 2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 387/2012 (12). Näitä jäsenvaltioita olisi tuettava myös osana yhteisvastuuta ja maahanmuuttovirtojen hallintaa koskevaa yleisohjelmaa vuosiksi 2007-2013 perustettujen neljän rahaston, eli ulkorajarahaston, Euroopan paluurahaston, Euroopan pakolaisrahaston ja eurooppalaisen rahaston kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista varten, jäljempänä ’rahastot’, puitteissa.
(12)
Rahastot ovat keskeisiä välineitä, kun jäsenvaltioita autetaan vastaamaan maahanmuutto-, turvapaikka- ja ulkoraja-asioita koskeviin merkittäviin haasteisiin kuten unionin kokonaisvaltaisen maahanmuuttopolitiikan kehittämiseen niin, että parannetaan unionin kilpailukykyä ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, ja Euroopan yhteisen turvapaikkajärjestelmän luomiseen.
(13)
Jotta Euroopan unionin rahoituksen hallinnointi maahanmuutto-, turvapaikka- ja ulkoraja-asioissa olisi helpompaa ja jotta kyseistä rahoitusta olisi paremmin saatavilla rahastojen puitteissa sovittujen jäsenvaltioiden vuotuisten ohjelmien täytäntöönpanoon, unionin yhteisrahoitusosuutta rahastoista on, väliaikaisesti ja vuosien 2014-2020 ohjelmakauteen puuttumatta, syytä korottaa vakavista rahoitusvakausvaikeuksista kärsivien jäsenvaltioiden osalta määrällä, joka ylittää tällä hetkellä sovellettavat yhteisrahoitusosuudet 20 prosenttiyksiköllä. Tämä tarkoittaa, että rahastojen vuosittainen perussäädösten mukainen kansallinen määräraha säilyy muuttumattomana, mutta kansallista yhteisrahoitusosuutta pienennetään vastaavasti. Käynnissä olevia vuotuisia ohjelmia on tarkistettava unionin korotetun yhteisrahoitusosuuden soveltamisesta johtuvien muutosten huomioon ottamiseksi.
(14)
Jäsenvaltion, joka haluaa hyötyä korotetusta yhteisrahoitusosuudesta, olisi toimitettava komissiolle vuotuisen ohjelmansa luonnoksen tai tarkistetun luonnoksen mukana kirjallinen lausunto. Lausunnossaan kyseisen jäsenvaltion olisi viitattava asiaanomaiseen neuvoston päätökseen tai muuhun päätökseen, jonka nojalla se on oikeutettu unionin korotettuun yhteisrahoitusosuuteen.
(15)
Kansainvälisten rahoitusmarkkinoiden ennennäkemätön kriisi ja talouden laskusuhdanne ovat vahingoittaneet vakavasti usean jäsenvaltion rahoitusvakautta. Koska koko talouteen kohdistuvien vaikutusten torjumiseksi on ryhdyttävä nopeasti toimiin, tämän päätöksen olisi tultava voimaan mahdollisimman pian.
(16)
Päätöstä N:o 574/2007/EY olisi näin ollen muutettava.
(17)
Islannin ja Norjan osalta tällä päätöksellä kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin neuvoston sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välisessä sopimuksessa viimeksi mainittujen osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen (13) ja jotka kuuluvat tietyistä mainitun sopimuksen yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä tehdyn neuvoston päätöksen 1999/437/EY (14) 1 artiklan A ja B kohdassa tarkoitettuun alaan.
(18)
Sveitsin osalta tällä päätöksellä kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisessä sopimuksessa Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen (15) ja jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY 1 artiklan A ja B kohdassa, tarkasteltuna yhdessä neuvoston päätöksen 2008/146/EY (16) 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan.
(19)
Liechtensteinin osalta tällä päätöksellä kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön, Sveitsin valaliiton ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välisessä pöytäkirjassa Liechtensteinin ruhtinaskunnan liittymisestä Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton väliseen sopimukseen Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen (17) ja jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY 1 artiklan A ja B kohdassa, tarkasteltuna yhdessä neuvoston päätöksen 2011/350/EU (18) 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan.
(20)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen hyväksymiseen, päädös ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. Koska tällä päätöksellä kehitetään Schengenin säännöstöä, Tanska päättää mainitun pöytäkirjan 4 artiklan mukaisesti kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun neuvosto on hyväksynyt tämän päätöksen, saattaako se päätöksen osaksi kansallista lainsäädäntöään.
(21)
Tällä päätöksellä kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Yhdistynyt kuningaskunta ei osallistu Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 29 päivänä toukokuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2000/365/EY (19) mukaisesti; Yhdistynyt kuningaskunta ei sen vuoksi osallistu tämän päätöksen hyväksymiseen, päätös ei sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa eikä sitä sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
(22)
Tällä päätöksellä kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Irlanti ei osallistu Irlannin pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 28 päivänä helmikuuta 2002 tehdyn neuvoston päätöksen 2002/192/EY (20) mukaisesti; Irlanti ei sen vuoksi osallistu tämän päätöksen hyväksymiseen, päätös ei sido Irlantia eikä sitä sovelleta Irlantiin,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Muutokset päätökseen N:o 574/2007/EY
Korvataan päätöksen N:o 574/2007/EY 16 artiklan 4 kohta seuraavasti:
”4. Unionin rahoitusosuus 4 artiklassa tarkoitetuista jäsenvaltioissa toteutettavista hankkeista voi olla enintään 50 prosenttia yksittäisen toimen kokonaiskustannuksista.
Unionin rahoitusosuus voidaan korottaa 75 prosenttiin, jos hankkeet koskevat 20 artiklassa tarkoitetuissa strategisissa suuntaviivoissa määriteltyjä painopisteitä.
Unionin rahoitusosuus korotetaan 75 prosenttiin koheesiorahastosta tukea saavissa jäsenvaltioissa.
Unionin rahoitusosuutta voidaan korottaa 20 prosenttiyksikköä jäsenvaltion osalta edellyttäen, että se täyttää yhden seuraavista ehdoista toimittaessaan vuosittaisen ohjelman luonnoksen tämän päätöksen 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti tai vuosittaisen ohjelman tarkistetun luonnoksen komission päätöksen 2008/456/EY (21) 23 artiklan mukaisesti:
a)
sen saataville on asetettu keskipitkän ajan rahoitustukea neuvoston asetuksen (EY) N:o 332/2002 (22) mukaisesti;
b)
sen saataville on asetettu rahoitustukea neuvoston asetuksen (EU) N:o 407/2010 (23) mukaisesti tai euroalueen toiset jäsenvaltiot ovat asettaneet sen saataville rahoitustukea ennen 13 päivää toukokuuta 2010; tai
c)
sen saataville on asetettu rahoitustukea Euroopan rahoitusvakausvälineen perustamisesta tehdyn hallitustenvälisen sopimuksen tai Euroopan vakausmekanismin perustamisesta tehdyn sopimuksen mukaisesti.
Asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava komissiolle vuosittaisen ohjelmansa luonnoksen tai tarkistetun luonnoksen mukana kirjallinen lausunto, jossa se vahvistaa täyttävänsä jonkin neljännen alakohdan a, b tai c alakohdassa tarkoitetuista ehdoista.
Hankkeen yhteisrahoitusta voidaan jatkaa korotetulla tasolla riippumatta siitä, täyttyykö mikään neljännen alakohdan a, b tai c alakohdassa tarkoitetuista ehdoista vielä kyseisen vuosittaisen ohjelman täytäntöönpanon aikana.
2 artikla
Voimaantulo
Tämä päätös tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
3 artikla
Osoitus
Tämä päätös on osoitettu jäsenvaltioille perussopimusten mukaisesti.
Tehty Strasbourgissa 13 päivänä maaliskuuta 2013.