РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
съгласно Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно достатъчната степен на защита на личните данни от страна на Нова Зеландия
(нотифицирано под номер C(2012) 9557)
(текст от значение за ЕИП)
(2013/65/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (1), и по-специално член 25, параграф 6 от нея,
след консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно Директива 95/46/ЕО от държавите членки се изисква да предвидят, че предаването на лични данни на трета страна може да се извършва само ако въпросната трета страна гарантира достатъчна степен на защита и ако законодателствата на държавите членки по прилагане на други разпоредби от директивата бъдат спазени преди предаването.
(2)
Комисията може да установи, че третата страна гарантира достатъчна степен на защита. В такъв случай държавите членки могат да предават лични данни, без да са необходими допълнителни гаранции.
(3)
Директива 95/46/ЕО изисква степента на защита на данните да бъде преценявана с оглед на всички обстоятелства, свързани с операцията по предаване на данни или набора от операции по предаване на данни, като се обръща специално внимание на определени елементи, посочени в директивата, които са свързани с предаването.
(4)
Поради съществуващите различни подходи в третите страни по отношение на защитата на данните, е необходимо извършването на оценката за адекватност и приемането и изпълнението на всяко решение, основаващо се на Директива 95/46/ЕО, да стават по начин, който не води до произволна или необоснована дискриминация по отношение на или между трети страни, в които съществуват сходни условия, нито представлява скрита пречка за търговията съгласно действащите международни ангажименти на Съюза.
(5)
Нова Зеландия е бивша британска колония. Тя става независим доминион през 1907 г., но до 1947 г. конституционните ѝ връзки с Великобритания официално не са прекъснати. Нова Зеландия е унитарна държава и няма писана конституция в общоприетия смисъл на утвърден конститутивен документ. Тя е конституционна монархия и парламентарна демокрация по уестминстърския модел, като неин държавен глава е кралицата на Нова Зеландия.
(6)
В страната се прилага принципът на парламентарния суверенитет. По традиция обаче съществуват известен брой закони с особено конституционно значение, които се считат за „върховно законодателство“ (higher law). Това означава, че те са част от конституционната основа или среда и оказват влияние върху практиките на държавните органи и приемането на останалото законодателство. Освен това за изменението или отменянето на въпросното законодателство е необходим общ политически консенсус. Няколко такива закона - Хартата за правата (Bill of Rights Act) от 28 август 1990 г. (общ закон (Public Act) № 109 от 1990 г.), Законът за правата на човека (Human Rights Act) от 10 август 1993 г. (общ закон (Public Act) № 82 от 1993 г.) и Законът за правото на неприкосновеност на личния живот (Privacy Act) от 17 май 1993 г. (общ закон (Public Act) № 28 от 1993 г.) - са свързани със защитата на данните. Конституционното значение на това законодателство проличава от традицията, според която то трябва да бъде взето предвид при изготвянето или предлагането на ново законодателство.
(7)
Правните норми за защитата на личните данни в Нова Зеландия са установени предимно в Закона за правото на неприкосновеност на личния живот, изменен със Закона за изменение на Закона за правото на неприкосновеност на личния живот (трансгранично информиране) (Privacy (Cross-border Information) Amendment Act) от 7 септември 2010 г. (общ закон (Public Act) № 113 от 2010 г.). Този по-ранен от Директива 95/46/ЕО закон не се ограничава до автоматизирано обработваните данни или съдържащите се във файл структурирани данни, а обхваща цялата лична информация, независимо от нейното естество или форма. Той се прилага спрямо публичния и частния сектор в тяхната цялост, с няколко специфични изключения от обществен интерес, каквито може да се очакват в едно демократично общество.
(8)
В Нова Зеландия съществуват няколко правни уредби, посветени на въпросите относно правото на неприкосновеност на личния живот, от гледна точка на политика, разпоредби или юрисдикции, компетентни да разглеждат оплаквания. Някои от тях са регламентирани в законодателството, докато други зависят от саморегулиращи се професионални образувания, като например в областта на медиите, директния маркетинг, нежеланите електронни съобщения, пазарните проучвания, здравословното състояние и уврежданията, банковото и застрахователното дело и спестяванията.
(9)
В допълнение към законодателството, приемано от парламента на Нова Зеландия, съществува и внушителен корпус от правила на обичайното право, които произтичат от английското обичайно право и в който са обхванати релевантни за защитата на данните принципи и разпоредби на обичайното право. Сред основните принципи на обичайното право е принципът, че достойнството на личността е от първостепенно значение за правото. Този принцип на обичайното право е ключов елемент от общия контекст при постановяването на съдебните решения в Нова Зеландия. От съдебната практика на тази страна, основаваща се на обичайното право, също могат да се изведат редица други аспекти на неприкосновеността на личния живот, сред които са накърняването на неприкосновеността на личния живот, злоупотребата с доверие и инцидентната защита в случай на клевета, нарушаване на обществения ред, тормоз, злонамерена лъжа, небрежност и други.
(10)
Правните норми за защита на данните, приложими в Нова Зеландия, обхващат всички основни принципи, необходими за осигуряването на достатъчна степен на защита на физическите лица, като в тях се предвиждат и изключения и ограничения с цел защитата на важни обществени интереси. Тези правни норми за защита на данните и изключенията отразяват принципите, установени в Директива 95/46/ЕО.
(11)
Прилагането на правните норми за защита на данните се гарантира чрез административни и съдебни средства за защита и чрез независим надзор, осъществяван от надзорен орган - Комисаря по въпросите на неприкосновеността на личния живот, който разполага с подобни на предвидените в член 28 от Директива 95/46/ЕО правомощия и който действа като независим орган. Освен това всяка заинтересована страна може да търси защита по съдебен ред за обезщетяване на вреди, възникнали в резултат на незаконно обработване на личните ѝ данни.
(12)
Поради това следва да се счита, че Нова Зеландия осигурява достатъчна степен на защита на личните данни съгласно предвиденото в Директива 95/46/ЕО.
(13)
Настоящото решение следва да се отнася до достатъчния характер на степента на защита, предоставяна в Нова Зеландия, с оглед на спазването на изискванията на член 25, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО. То не трябва да засяга други условия или ограничения за прилагането на други разпоредби от директивата, отнасящи се до обработването на лични данни в държавите членки.
(14)
В интерес на прозрачността, а и за да се обезпечи възможността компетентните органи в държавите членки да осигурят защитата на лицата по отношение на обработването на техните лични данни, е необходимо да се укажат извънредните обстоятелства, при които спирането на определени потоци от данни може да бъде счетено за основателно въпреки констатацията за наличие на достатъчна степен на защита.
(15)
Работната група за защита на лицата при обработването на лични данни, създадена съгласно член 29 от Директива 95/46/ЕО, даде положително становище относно степента на защита в Нова Зеландия по отношение на личните данни (2). Това становище бе взето предвид при подготовката на настоящото решение за изпълнение.
(16)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на комитета, учреден съгласно член 31, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. За целите на член 25, параграф 2 от Директива 95/46/ЕО се счита, че Нова Зеландия осигурява достатъчна степен на защита на личните данни, предавани от Съюза.
2. Компетентният надзорен орган за прилагането на правните норми за защита на данните в Нова Зеландия е посочен в приложението към настоящото решение.
Член 2
1. Без да се засягат правомощията им да предприемат действия за гарантиране на спазването на националното законодателство, прието на основание на разпоредби, различни от член 25 от Директива 95/46/ЕО, компетентните органи на държавите членки могат да упражняват правомощията, с които разполагат, за да спрат потоците от данни към получател в Нова Зеландия с цел защита на лицата по отношение на обработването на техните лични данни в следните случаи:
а)
когато компетентен орган на Нова Зеландия е установил, че получателят нарушава приложимите норми за защита; или
б)
когато е много вероятно, че нормите за защита се нарушават, има основателни причини да се смята, че компетентният орган в Нова Зеландия не взема или няма да вземе подходящи и навременни мерки за разрешаване на случая, продължаването на предаването на данни би довело до неизбежен риск от сериозно увреждане на субектите на данни и при дадените обстоятелства компетентните органи на държавата членка са положили достатъчни усилия да предупредят отговарящия за обработването, който е установен в Нова Зеландия, и да му дадат възможност за отговор.
2. Спирането престава да действа веднага щом бъде осигурено спазването на нормите за защита и компетентният орган в съответните държави членки бъде уведомен за това.
Член 3
1. Държавите членки уведомяват незабавно Комисията за мерките, приети на основание член 2.
2. Държавите членки и Комисията се информират взаимно за случаите, при които действията на органите, отговорни за гарантиране на спазването на нормите за защита в Нова Зеландия, не са достатъчни за осигуряване на такова спазване.
3. Ако информация, събрана съгласно член 2, параграф 1 и параграфи 1 и 2 от настоящия член, показва, че даден орган, натоварен със задачата да гарантира спазването на нормите за защита в Нова Зеландия, не изпълнява ефикасно функциите си, Комисията уведомява компетентния орган в Нова Зеландия и, ако е необходимо, представя проект за мерки съгласно процедурата по член 31, параграф 2 от Директива 95/46/ЕО с оглед отменяне или спиране на действието на настоящото решение или ограничаване на неговото приложно поле.
Член 4
Комисията наблюдава прилагането на настоящото решение и съобщава съответните констатации на комитета, учреден съгласно член 31 от Директива 95/46/ЕО, включително всяка информация, която би могла да има отражение върху съдържащата се в член 1 от настоящото решение констатация, че защитата в Нова Зеландия е достатъчна по смисъла на член 25 от Директива 95/46/ЕО, както и всяка информация, че решението се прилага по дискриминационен начин.
Член 5
Държавите членки предприемат всички необходими мерки, за да се съобразят с настоящото решение до 20 март 2013 г.
Член 6
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS,
annettu 19 päivänä joulukuuta 2012,
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY nojalla Uuden-Seelannin tarjoaman henkilötietojen suojan riittävyydestä
(tiedoksiannettu numerolla C(2012) 9557)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2013/65/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (1) ja erityisesti sen 25 artiklan 6 kohdan,
on kuullut Euroopan tietosuojavaltuutettua,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Direktiivin 95/46/EY mukaan jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, että henkilötietoja voidaan siirtää kolmanteen maahan vain, jos kyseisessä kolmannessa maassa turvataan tietosuojan riittävä taso ja jos direktiivin muiden säännösten täytäntöönpanemiseksi annettuja jäsenvaltioiden lakeja noudatetaan ennen tietojen siirtämistä.
(2)
Komissio voi todeta, että kolmas maa turvaa tietosuojan riittävän tason. Henkilötietoja voidaan tässä tapauksessa siirtää jäsenvaltioista ilman lisätakeita.
(3)
Direktiivin 95/46/EY mukaisesti tietosuojan taso olisi arvioitava kaikkien tiettyyn siirtoon tai siirtojen ryhmään liittyvien olosuhteiden osalta ja ottaen erityisesti huomioon eräät siirron kannalta olennaiset tekijät.
(4)
Kolmannet maat suhtautuvat eri tavoin tietosuojaan, joten tietosuojan riittävyyden arviointi olisi suoritettava ja kaikki direktiiviin 95/46/EY perustuvat päätökset olisi tehtävä ja pantava täytäntöön tavalla, joka ei syrji mielivaltaisesti tai epäoikeudenmukaisesti mitään kolmatta maata eikä tee eroa niiden välillä, jos niissä vallitsevat samanlaiset olosuhteet, eikä muodosta peiteltyä kaupan estettä, kun otetaan huomioon Euroopan unionin voimassa olevat kansainväliset sitoumukset.
(5)
Uusi-Seelanti on entinen Ison-Britannian siirtomaa. Siitä tuli itsehallintoalue vuonna 1907, mutta se katkaisi virallisesti perustuslailliset siteensä Isoon-Britanniaan vasta vuonna 1947. Uusi-Seelanti on yhtenäisvaltio, eikä sillä ole perustamiskirjan tapaista kirjoitettua perustuslakia. Sen valtiomuoto on sekä perustuslaillinen monarkia että parlamentaarinen demokratia ns. Westminster-järjestelmän mukaisesti, ja sen valtionpäämiehenä toimii Uuden-Seelannin kuningatar.
(6)
Uudessa-Seelannissa sovelletaan parlamentin itsemääräämisoikeutta koskevaa periaatetta. Maassa on kuitenkin useita lakeja, joilla on erityistä perustuslaillista merkitystä ja joiden katsotaan olevan muiden lakien yläpuolella. Tämä tarkoittaa sitä, että ne muodostavat osan perustuslaillista kehystä, sillä ne ohjaavat hallituksen toimintaa ja muun lainsäädännön antamista. Lisäksi näiden lakien muuttaminen tai kumoaminen edellyttäisi kaikkien poliittisten ryhmien yhteisymmärrystä. Useat näistä laeista, kuten 28 päivänä elokuuta 1990 annettu oikeuksien luettelon sisältävä laki (vuoden 1990 julkinen laki nro 109), 10 päivänä elokuuta 1993 annettu ihmisoikeuslaki (vuoden 1993 julkinen laki nro 82) ja 17 päivänä toukokuuta 1993 annettu tietosuojalaki (vuoden 1993 julkinen laki nro 28) liittyvät tietosuojaan. Näiden lakien perustuslaillista merkitystä kuvastaa se, että ne on otettava huomioon aina kun kehitetään tai ehdotetaan uutta lainsäädäntöä.
(7)
Henkilötietojen suojaan Uudessa-Seelannissa sovellettavat oikeusnormit määritellään pääasiassa tietosuojalaissa sellaisena kuin se on muutettuna 7 päivänä syyskuuta 2010 annetulla tietosuojalakia rajat ylittävien tiedonsiirtojen osalta muuttavalla lailla (vuoden 2010 julkinen laki nro 113). Se on annettu ennen direktiiviä 95/46/EY, eikä se koske pelkästään johonkin rekisteriin sisältyviä, automaattisesti käsiteltäviä tai jäsenneltyjä tietoja vaan kattaa kaikki henkilötiedot niiden muodosta riippumatta. Se kattaa koko julkisen ja yksityisen sektorin lukuun ottamatta muutamia tiettyjä yleisen edun kannalta määriteltyjä poikkeuksia, jotka ovat ymmärrettäviä demokraattisessa yhteiskunnassa.
(8)
Uudessa-Seelannissa on useita sääntelykehyksiä, joissa säädetään yksityisyydensuojaan liittyvistä kysymyksistä politiikan, sääntöjen tai kanteluihin liittyvän toimivallan osalta. Osa on lakisääteisiä ja osa eri toimialojen itsesääntelyjärjestelmiä, jotka koskevat muun muassa viestimien sääntelyä, suoramarkkinointia, ei-toivottuja sähköpostiviestejä, markkinatutkimusta, terveydenhuoltoa ja vammaisuutta sekä pankki- ja vakuutustoimintaa ja säästötuotteita.
(9)
Uuden-Seelannin parlamentin antaman lainsäädännön lisäksi on olemassa runsaasti common law -oikeutta, joka perustuu Englannin vastaavaan oikeuteen ja johon sisältyy tietosuojan kannalta merkittäviä periaatteita ja sääntöjä. Common law -oikeuden perusperiaatteita on se, että lainsäädännössä etusijalla on ihmisarvon kunnioittaminen. Tämä periaate on yleensä keskeinen tekijä tuomioistuinten päätöksenteossa Uudessa-Seelannissa. Common law -oikeuteen perustuva Uuden-Seelannin oikeuskäytäntö käsittää myös monia muita yksityisyyteen liittyviä näkökohtia, muun muassa yksityisyyden loukkaus, luottamuksen rikkominen ja tilapäinen suoja kunnianloukkausta, häiriötä, häirintää, panettelua, laiminlyöntiä ja muita vastaavia tekoja vastaan.
(10)
Uudessa-Seelannissa sovellettavat oikeudelliset tietosuojanormit kattavat kaikki perusperiaatteet, jotka tarvitaan antamaan luonnollisille henkilöille riittävä suoja, ja niissä säädetään myös poikkeuksista ja rajoituksista tärkeiden yleisten etujen suojelemiseksi. Nämä tietosuojanormit ja poikkeukset vastaavat direktiivissä 95/46/EY vahvistettuja periaatteita.
(11)
Oikeudellisten tietosuojanormien soveltaminen on varmistettu hallinnollisin ja oikeudellisin muutoksenhakukeinoin sekä riippumattomalla valvonnalla, jota toteuttaa valvontaviranomainen eli tietosuojavaltuutettu, jolle on annettu direktiivin 95/46/EY 28 artiklassa tarkoitetut valtuudet ja joka toimii täysin riippumattomasti. Lisäksi kaikilla asianosaisilla on oikeus hakea oikeusteitse korvausta henkilötietojen laittoman käsittelyn aiheuttamista vahingoista.
(12)
Näin ollen on katsottava, että Uusi-Seelanti tarjoaa direktiivissä 95/46/EY säädetyn henkilötietojen suojan riittävän tason.
(13)
Tämän päätöksen olisi koskettava Uuden-Seelannin tarjoaman tietosuojan riittävyyttä suhteessa direktiivin 95/46/EY 25 artiklan 1 kohdan vaatimusten täyttymiseen. Sillä ei saisi olla vaikutusta direktiivin muiden, henkilötietojen käsittelyä jäsenvaltioissa koskevien säännösten täytäntöön panemiseksi vahvistettujen ehtojen tai rajoitusten soveltamiseen.
(14)
Avoimuuden lisäämiseksi sekä sen varmistamiseksi, että jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset pystyvät takaamaan yksilöiden tietosuojan heidän henkilötietojaan käsiteltäessä, on tarpeen tarkentaa, minkälaisissa poikkeusolosuhteissa tiettyjen tiedonsiirtojen keskeyttäminen voi olla perusteltua siitä huolimatta, että tietosuojan taso on todettu riittäväksi.
(15)
Direktiivin 95/46/EY 29 artiklalla perustettu tietosuojatyöryhmä on antanut Uuden-Seelannin tarjoaman henkilötietojen suojan tasosta myönteisen lausunnon (2), joka on otettu huomioon tämän täytäntöönpanopäätöksen valmistelussa.
(16)
Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 95/46/EY 31 artiklan 1 kohdalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
1. Direktiivin 95/46/EY 25 artiklan 2 kohdan soveltamiseksi katsotaan, että Uusi-Seelanti tarjoaa riittävän suojan Euroopan unionista siirretyille henkilötiedoille.
2. Oikeudellisten tietosuojanormien soveltamisesta Uudessa-Seelannissa vastaava toimivaltainen valvontaviranomainen mainitaan tämän päätöksen liitteessä.
2 artikla
1. Rajoittamatta jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten valtuuksia toteuttaa toimenpiteitä varmistaakseen, että muiden säännösten kuin direktiivin 95/46/EY 25 artiklan nojalla annettuja kansallisia säännöksiä noudatetaan, kyseiset viranomaiset voivat käyttää nykyisiä toimivaltuuksiaan keskeyttääkseen Uudessa-Seelannissa olevalle vastaanottajalle kohdistetun tietojen siirron suojellakseen yksityishenkilöitä näiden henkilötietoja käsiteltäessä seuraavissa tapauksissa:
a)
toimivaltainen Uuden-Seelannin viranomainen on todennut, ettei vastaanottaja noudata sovellettavia tietosuojanormeja; tai
b)
on hyvin todennäköistä, ettei tietosuojanormeja noudateta, ja on perusteltua olettaa, ettei toimivaltainen Uuden-Seelannin viranomainen parhaillaan eikä jatkossa toteuta riittäviä ja oikea-aikaisia toimenpiteitä asian ratkaisemiseksi, tiedonsiirron jatkaminen aiheuttaisi välittömän vakavan vaaran rekisteröidyille ja jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat olosuhteisiin nähden kohtuullisessa määrin pyrkineet ilmoittamaan asiasta Uuteen-Seelantiin sijoittuneelle tietojenkäsittelystä vastaavalle osapuolelle ja antamaan tälle tilaisuuden vastata.
2. Keskeytys lakkaa heti kun tietosuojanormien noudattaminen on varmistettu ja tästä on ilmoitettu asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
3 artikla
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava viipymättä komissiolle 2 artiklan nojalla toteutetuista toimenpiteistä.
2. Jäsenvaltiot ja komissio tiedottavat toisilleen tapauksista, joissa tietosuojanormien noudattamisesta Uudessa-Seelannissa vastaavat elimet eivät pysty varmistamaan niiden noudattamista.
3. Jos 2 artiklan 1 kohdan sekä tämän artiklan 1 ja 2 kohdan nojalla saadut tiedot osoittavat, että jokin tietosuojanormien noudattamisesta Uudessa-Seelannissa vastuussa oleva elin ei tosiasiallisesti hoida tehtäväänsä, komissio tiedottaa asiasta Uuden-Seelannin toimivaltaiselle viranomaiselle ja esittää tarvittaessa direktiivin 95/46/EY 31 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti ehdotuksia toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on peruuttaa tämä päätös tai lykätä sen soveltamista tai rajoittaa sen soveltamisalaa.
4 artikla
Komissio seuraa tämän päätöksen soveltamista ja toimittaa direktiivin 95/46/EY 31 artiklan nojalla perustetulle komitealle kaikki asiaankuuluvat huomiot, mukaan luettuna kaikki seikat, jotka voivat vaikuttaa tämän päätöksen 1 artiklan mukaiseen arvioon, jonka mukaan tietosuojan taso Uudessa-Seelannissa on direktiivin 95/46/EY 25 artiklan mukaisessa merkityksessä riittävä, sekä kaikki todisteet päätöksen syrjivästä soveltamisesta.
5 artikla
Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tämän päätöksen noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 20 päivänä maaliskuuta 2013.
6 artikla
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 2012.