РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 27 октомври 2014 година
за определяне, съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, на списък с отрасли и подотрасли, за които се смята, че са изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии, за периода 2015-2019 година
(нотифицирано под номер С(2014) 7809)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/746/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО (1) на Съвета, и по-специално член 10а, параграф 13 от нея,
като има предвид, че:
(1)
С Директива 2003/87/ЕО се предвижда провеждането на търг да бъде основният принцип при разпределянето на квоти за емисии на парникови газове на операторите на инсталации в обхвата на системата за търговия с емисии на ЕС (СТЕ на ЕС) от 2013 г. нататък. Допустимите оператори обаче продължат да получават безплатни квоти между 2013 и 2020 г. в съответствие с правилата, определени в Директива 2003/87/ЕО и Решение 2011/278/ЕС на Комисията (2).
(2)
Липсата на амбициозно международно споразумение за изменението на климата, имащо за цел да ограничи покачването на температурите в световен мащаб до 2 °C, би могла да подкопае ползата от предприеманите от Съюза действия. Липсата на обвързващи действия на международно равнище би могла да доведе до повишаване на емисиите на парникови газове в трети държави, в които промишлеността не е предмет на съизмерими ограничения по отношение на емисиите на въглерод („изместване на въглеродни емисии“). За справяне с риска от изместване на въглеродни емисии Директива 2003/87/ЕО предвижда, че в зависимост от резултата от международните преговори Комисията трябва да определи списък с отрасли и подотрасли, за които се смята, че са изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии („списък на отрасли и подотрасли“). Тези отрасли и подотрасли, следва да получават безплатни квоти в размер на 100 % от количеството, определено в съответствие с Директива 2003/87/ЕО и Решение 2011/278/ЕС на Комисията, които подлежат на корекция с междуотрасловия корекционен коефициент, посочен в член 10а, параграф 5 на Директива 2003/87/ЕО и определен в приложение II към Решение 2013/448/ЕС на Комисията. (3)
(3)
В това отношение Комисията анализира до каква степен трети държави, имащи решаващ дял в световното производство на продукти в отрасли и подотрасли от списъка за изместване на въглеродни емисии, се ангажират с намаляването на емисиите на парникови газове в съответните отрасли, и дали техните ангажименти са сравними с тези на Съюза и се изпълняват в същата времева рамка. Освен това беше разгледана степента на съпоставимост на ефективността на инсталациите, разположени в тези държави, с ефективността инсталациите, разположени на територията на Съюза. Комисията заключи, че не може да се установи достатъчна съпоставимост на ангажимента за намаляване на емисиите на парникови газове, и поради това съпоставките на въглеродната ефективност, не са от значение.
(4)
Първият списък с отрасли и подотрасли, за които се смята, че са изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии, беше изготвен за 2013 и 2014 г. с Решение № 2010/2/ЕС (4) на Комисията през 2009 г.
(5)
Оценката трябва да се основава на редица количествени и качествени критерии и на данни от последните три години. В това отношение Комисията използва данни от годините 2009, 2010 и 2011, тъй като данните от 2012 г. са налични само за някои от параметрите.
(6)
С цел да установи списъка на отрасли и подотрасли, Комисията направи оценка на риска от изместване на въглеродни емисии от отрасли и подотрасли за ниво NACE-4 на статистическата класификация на икономическите дейности в рамките на Съюза в съответствие с Регламент (ЕО) № 1893/2006 на Европейския парламент и на Съвета (5). Ниво NACE-4 е ниво с оптимална наличност на данни, определящо прецизно отраслите. Отраслите се обозначават с 4-цифрен код от класификацията NACE, а подотраслите се обозначават с код на ниво КПД (6 цифри) или Продком (8 цифри), което означава, че класирането на стоки, използвани за статистически данни за промишленото производство в Съюза, следва пряко от класификацията NACE.
(7)
Отраслите бяха оценени първо въз основа на количествените критерии, определени в член 10а, параграфи 15 и 16 от Директива 2003/87/ЕО. За да приложи тези количествени критерии, Комисията трябваше да определи сбора от преките и непреките допълнителни разходи, произтичащи от изпълнението на Директива 2003/87/ЕО.
(8)
Преките допълнителни разходи, предизвикани от количеството квоти, които даден отрасъл би трябвало да закупи, ако бъде преценено, че той не е изложен на съществен риск от изместване на въглеродни емисии, са изчислени въз основа на данните за преките емисии на CO2 на отраслово равнище. Данните в Дневника на Европейския съюз за трансакциите („ДЕСТ“) се считат за най-точния и прозрачен източник на данни за емисии на CO2 на ниво инсталации и поради това са използвани за изчисляване на преките разходи за отрасъла. За отрасли и парникови газове, обхванати от СТЕ на ЕС от 1 януари 2013 г., няма данни за емисиите на разположение в ДЕСТ. Затова в тези случаи Комисията използва данните относно преките емисии на CO2, предоставени от държавите членки в националните мерки за изпълнение (НМИ) съгласно Решение № 2011/278/ЕС.
(9)
С цел определяне на непреките допълнителни разходи Комисията събра данни за потреблението на електроенергия на равнище отрасъл от държавите членки, за да се гарантира, че няма двойно отчитане на потребената електроенергия в различни кодове по NACE. За определяне на емисиите, свързани с производството на електроенергия, потребена в различните отрасли, по отношение на списъка на отраслите и подотраслите, в Решение № 2010/2/ЕС, Комисията използва средния емисионен коефициент, получен въз основа на общия горивен микс, използван за производство на електроенергия, тъй като се счита, че той се основава на най-точни данни. Същият среден емисионен коефициент е използван за оценките, които са в основата на настоящото решение.
(10)
Освен това, за да определи преките и непреките допълнителни разходи, Комисията трябваше да направи оценка на средната цена на въглеродните емисии. При установяването на първия списък на отраслите и подотраслите за оценките е използвана предполагаема цена на въглеродните емисии от 30 EUR на тон на CO2-еквивалент. В периода на изпълнението на Решение № 2010/2/ЕС се наблюдава съществена разлика между цената на въглеродните емисии, предвидена за оценките и реалната цена, която е значително по-ниска. Въпреки това, в своето съобщение, озаглавено „Рамка за политика в областта на климата и енергетиката в периода от 2020 до 2030 г.“ (6) Комисията предложи безусловно намаление с 40 % на емисиите на парникови газове до 2030 г. в сравнение с 1990 г., както и съответна цел по отношение на възобновяемите енергийни източници. Комисията предложи също да се установи резерв за стабилност на пазара в СТЕ на ЕС. При тези обстоятелства се очаква, че в бъдеще цената на въглеродните емисии ще зависи по-силно от средносрочното и дългосрочното намаляване на емисиите. Поради това се счита за оправдано да продължи да се използва приетата цена на въглеродните емисии в размер на 30 EUR на тон CO2-еквивалент за оценките, които са в основата на настоящото решение.
(11)
Преките и непреките допълнителни разходи следва да се изчисляват като дял от брутната добавена стойност. За определянето на брутната добавена стойност на отраслово равнище са използвани данни от Структурната стопанска статистика на Евростат.
(12)
Освен това Комисията оцени интензивността на търговията за всеки отрасъл и подотрасъл въз основа на данни, получени от базата данни Comext на Евростат.
(13)
Общо Комисията оцени 245 промишлени отрасъла и 24 подотрасъла, класифицирани в разделите „Добивна промишленост“ и „Преработваща промишленост“ на класификацията NACE. Отраслите и подотраслите, изброени в точка 1 от приложението към настоящото решение, отговарят на критериите, изложени в член 10а, параграфи 15 и 16 от Директива 2003/87/ЕО и следва да се считат за изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии.
(14)
Оценки въз основа на качествените критерии, заложени в член 10а, параграф 17 от Директива 2003/87/ЕО, са проведени в редица отрасли, за които не се смята, че са изложени на риск от изместване на въглеродни емисии въз основа на количествените критерии, заложени в член 10а, параграфи 15 и 16. Качествената оценка беше извършена в случаи, които отговарят на качествените критерии в контекста на определянето на предишния списък, в случаите на отраслите, смятани за гранични, и при поискване от представители на промишлеността.
(15)
В случая на отраслите „Облагородяване на прежди, платове и облекло“ (код по NACE 1330), „Производство на тухли, керемиди и други изделия от печена глина, за строителството“ (код 2332 по NACE), „Производство на изделия от гипс за строителството“ (код по NACE 2362), „Леене на чугун“ (код по NACE 2451) и „Леене на леки метали“ (2453), качествените оценки, извършени в контекста на определянето на предишния списък с отрасли и подотрасли, валиден за 2013 и 2014 г., бяха актуализирани. Беше направено заключението, че обстоятелствата, налагащи добавянето на тези отрасли към списъка на отраслите и подотраслите, все още са налице. Следователно тези отрасли следва да се смятат за изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии и в периода 2015-2019 г.
(16)
Качествена оценка беше извършена за отрасъла „Производство на малц“ (код по NACE 1106), тъй като този отрасъл представлява граничен случай, във връзка с член 10а, параграф 16, буква б) от Директива 2003/87/ЕО. Като се вземат предвид нарастващите разходи, произтичащи от прилагането на Директива 2003/87/ЕО, оценката показа висока интензивност на търговията и значителен спад в рентабилността на отрасъла в Съюза. Ниската печалба ограничава възможностите на инсталациите да инвестират и да намаляват емисиите. Въз основа на комбинираното въздействие на тези фактори отрасълът следва да се счита за изложен на съществен риск от изместване на въглеродни емисии.
(17)
Отраслите, изброени в точка 2 от приложението, следва да се считат за изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии въз основа на критериите за качество.
(18)
Тъй като списъкът на отраслите и подотраслите, за които се счита, че са изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии, който ще бъде определен в приложението, ще бъде валиден за периода от 2015 до 2019 г., настоящото решение следва да се прилага от 1 януари 2015 г.
(19)
От съображения за правна сигурност и яснота Решение 2010/2/ЕО следва да бъде отменено, считано от 1 януари 2015 г.
(20)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета по изменение на климата,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Отраслите и подотраслите, изброени в приложението, се считат за изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии.
Член 2
Решение № 2010/2/ЕС се отменя, считано от 1 януари 2015 г.
Член 3
Настоящото решение се прилага от 1 януари 2015 г.
Член 4
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 27 октомври 2014 година.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 27 päivänä lokakuuta 2014,
luettelon laatimisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY nojalla niistä toimialoista ja toimialojen osista, joiden katsotaan olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille, vuosiksi 2015-2019
(tiedoksiannettu numerolla C(2014) 7809)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2014/746/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY (1) ja erityisesti sen 10 a artiklan 13 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Direktiivissä 2003/87/EY säädetään, että perusperiaatteena kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien jakamisessa laitosten toiminnanharjoittajille unionin päästökauppajärjestelmässä olisi vuodesta 2013 alkaen oltava päästöoikeuksien huutokauppaaminen. Edellytykset täyttävät toiminnanharjoittajat saavat kuitenkin edelleen maksutta jaettavia päästöoikeuksia vuosien 2013 ja 2020 välisenä aikana direktiivissä 2003/87/EY ja komission päätöksessä 2011/278/EU (2) vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.
(2)
Se, ettei voimassa ole kunnianhimoista kansainvälistä ilmastonmuutossopimusta, jonka tavoitteena olisi rajoittaa maailmanlaajuinen lämpötilan nousu kahteen celsiusasteeseen, voisi heikentää unionin toimilla saavutettavaa hyötyä. Sitovien toimien puute kansainvälisellä tasolla voisi johtaa kasvihuonekaasupäästöjen lisääntymiseen kolmansissa maissa, joissa teollisuudella ei ole samanlaisia hiilidioksidipäästöjen rajoituksia (”hiilivuoto”). Direktiivissä 2003/87/EY säädetään hiilivuodon riskin käsittelemiseksi, että komissio laatii luettelon niistä toimialoista tai toimialojen osista, jäljempänä ’toimialojen ja toimialojen osien luettelo’, joiden katsotaan olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille, jollei kansainvälisten neuvottelujen tuloksista muuta johdu. Kyseisten toimialojen ja toimialojen osien olisi saatava ilmaisia päästöoikeuksia 100 prosenttia määrästä, joka määritetään direktiivin 2003/87/EY ja päätöksen 2011/278/EU perusteella; tässä yhteydessä sovelletaan direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 5 kohdassa tarkoitettua ja komission päätöksen 2013/448/EU (3) liitteessä II esitettyä monialaista korjauskerrointa.
(3)
Tähän liittyen komissio analysoi sitä, missä määrin ne kolmannet maat, joissa tuotetaan maailmanlaajuisesti ratkaiseva osa tuotteista hiilivuodon riskiä koskevaan luetteloon sisältyvillä toimialoilla tai toimialojen osilla, sitoutuvat tiukasti vähentämään kasvihuonekaasupäästöjä kyseisillä toimialoilla, ja ovatko kyseiset sitoumukset vertailukelpoisia unionin sitoumusten kanssa ja toteutetaanko ne saman aikataulun mukaisesti. Lisäksi tarkasteltiin sitä, missä määrin kyseisissä maissa sijaitsevien laitosten hiilitehokkuus on verrattavissa unionissa sijaitsevien laitosten hiilitehokkuuteen. Komissio katsoi, ettei kasvihuonekaasupäästöjen vähentämissitoumusten välillä voida määrittää vertailtavuutta ja sen vuoksi hiilitehokkuuden vertailtavuudella ei ole merkitystä.
(4)
Ensimmäinen luettelo niistä toimialoista ja toimialojen osista, joiden katsotaan olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille, vahvistettiin vuosiksi 2013 ja 2014 komission päätöksellä 2010/2/EU (4) vuonna 2009.
(5)
Arvioinnin olisi perustuttava määrällisiin tai laadullisiin perusteisiin sekä tietoihin kolmelta edeltävältä vuodelta. Tässä yhteydessä komissio käytti tietoja vuosilta 2009, 2010 ja 2011, koska tiedot vuodelta 2012 olivat saatavissa ainoastaan joidenkin muuttujien osalta.
(6)
Jotta voidaan vahvistaa toimialoja ja toimialojen osia koskeva luettelo, komissio arvioi toimialojen ja toimialojen osien hiilivuodon riskin unionin yhteisen tilastollisen toimialaluokituksen, sellaisena kuin se on määritettynä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1893/2006 (5), NACE 4 -tasolla. NACE 4 on taso, jolla tietojen saatavuus on optimaalinen ja toimialat määritellään tarkkaan. Toimiala määritetään NACE-luokittelun 4-numerotasolla ja toimialan osa toimialoittaisen tuoteluokituksen (CPA) 6-numerotasolla tai Prodcom-luokituksen 8-numerotasolla, jota käytetään NACE-luokittelusta suoraan johdettavissa teollisuustuotantoa koskevissa tilastoissa.
(7)
Toimialat arvioitiin ensimmäiseksi direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 15 ja 16 kohdassa vahvistettujen määrällisten perusteiden mukaisesti. Kyseisten määrällisten perusteiden soveltamiseksi komission oli määritettävä direktiivin 2003/87/EY täytäntöönpanosta aiheutuvat suorat ja välilliset lisäkustannukset.
(8)
Suorat lisäkustannukset, jotka aiheutuvat niiden päästöoikeuksien määrästä, jotka toimialan olisi ostettava, jollei sen katsottaisi olevan alttiina merkittävälle hiilivuodon riskille, laskettiin toimialakohtaisesti suoria hiilidioksidipäästöjä koskevien tietojen perusteella. Euroopan unionin tapahtumalokissa (EUTL) olevien tietojen katsotaan olevan kaikkein tarkoin ja läpinäkyvin lähde hiilidioksidipäästötiedoille laitostasolla, ja näitä tietoja on sen vuoksi käytetty laskettaessa toimialojen suoria kustannuksia. Tapahtumalokissa ei ole päästötietoja niistä toimialoista ja kasvihuonekaasuista, jotka ovat kuuluneet EU:n päästökauppajärjestelmään vasta 1 päivästä tammikuuta 2013 alkaen. Tämän vuoksi komissio on näissä tapauksissa käyttänyt suoria hiilidioksidipäästöjä koskevia tietoja, jotka jäsenvaltiot ovat toimittaneet kansallisissa täytäntöönpanotoimenpiteissä päätöksen 2011/278/EU mukaisesti.
(9)
Välillisten lisäkustannusten määrittämiseksi komissio keräsi jäsenvaltioilta toimialakohtaisia tietoja sähkönkulutuksesta ja varmisti, ettei tapahdu sähkönkulutuksen kaksinkertaista laskentaa eri NACE-koodien välillä. Jotta voitiin määrittää eri toimialojen kuluttaman sähkön tuotantoon liittyvät päästöt päätöksessä 2010/2/EU vahvistettua toimialojen ja toimialojen osien luetteloa varten, komissio käytti keskimääräistä päästötekijää, joka johdettiin sähköntuotannon kokonaispolttoaineyhdistelmästä, koska sen katsottiin perustuvan kaikkein tarkimpiin tietoihin. Samaa keskimääräistä päästötekijää on käytetty tämän päätöksen perustana käytettävissä arvioinneissa.
(10)
Suorien ja välillisten lisäkustannusten määrittämiseksi komission oli arvioitava hiilen keskihinta. Jotta oli mahdollista määrittää toimialojen ja toimialojen osan ensimmäinen luettelo, arvioinneissa käytettiin oletettuna hiilen hintana 30 euroa hiiliekvivalenttitonnia kohti. Päätöksen 2010/2/EU soveltamisaikana on ilmennyt merkittävä ero arvioinneissa käytetyn oletetun hiilen hinnan ja tosiasiallisen hiilen hinnan välillä, joka on ollut huomattavasti alhaisempi. Komissio on kuitenkin ehdottanut tiedonannossaan ”Ilmasto- ja energiapolitiikan puitteet vuosille 2020-2030” (6), että asetetaan ilman ehtoja tavoite kasvihuonekaasujen vähentämisestä 40 prosentilla vuoteen 2030 mennessä vuoden 1990 tasosta sekä vastaava tavoite uusiutuvien energialähteiden osuudelle. Komissio on myös ehdottanut, että EU:n päästökauppajärjestelmään perustetaan markkinavakausvaranto. Näissä hiilen hinnan odotetaan määräytyvän tulevaisuudessa suuremmassa määrin keskipitkän ja pitkän aikavälin päästövähennysten mukaisesti. Tämän vuoksi katsotaan perustelluksi käyttää edelleen oletettuna hiilen hintana 30 euroa hiilidioksidiekvivalenttitonnia kohti tämän päätöksen pohjana olevissa arvioinneissa.
(11)
Suorat ja välittömät lisäkustannukset olisi laskettava osuutena bruttoarvonlisäyksestä. Toimialakohtaista bruttoarvonlisäystä koskevissa arvioissa on käytetty Eurostatin yritystoiminnan rakennetilastoihin perustuvia tietoja.
(12)
Lisäksi komissio arvioi kunkin toimialan ja toimialan osan kaupan määrän Eurostatin Comext-tietokannasta saatujen tietojen perusteella.
(13)
Komissio arvioi yhteensä 245 toimialaa ja 24 toimialan osaa, jotka oli luokiteltu NACE-luokittelussa pääluokkiin ”Kaivostoiminta ja louhinta” ja ”Teollisuus”. Tämän päätöksen liitteessä olevassa 1 kohdassa luetellut toimialat ja toimialan osat täyttävät direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 15 ja 16 kohdassa vahvistetut perusteet, ja niiden tulisi katsoa olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille.
(14)
Arviointeja, jotka perustuvat direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 17 kohdassa vahvistettuihin laadullisiin perusteisiin, on suoritettu useilla toimialoilla, joiden ei katsota olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille, 10 a artiklan 15 ja 16 kohdassa vahvistettujen määrällisten perusteiden mukaisesti. Laadullinen arviointi tehtiin tapauksissa, jotka täyttivät laadulliset perusteet edellisen luettelon laatimisen yhteydessä, joissa toimialojen katsottiin olevan rajatapauksia tai joissa toimialan edustajat pyysivät arviointia.
(15)
Toimialojen ”Tekstiilien viimeistely” (NACE-koodi 1330), ”Poltettujen tiilien ja muun rakennuskeramiikan valmistus” (NACE-koodi 2332), ”Kipsituotteiden valmistus rakennustarkoituksiin” (NACE-koodi 2362), ”Raudan valu” (NACE-koodi 2451) ja ”Kevytmetallien valu” (NACE-koodi 2453) osalta päivitettiin laadulliset arvioinnit, jotka oli tehty laadittaessa edellistä toimialojen ja toimialojen osien luetteloa vuosille 2013-2014. Tässä yhteydessä tultiin siihen tulokseen, että olosuhteet, joiden perusteella kyseiset toimialat lisätään toimialojen ja toimialojen osien luetteloon, ovat edelleen voimassa. Tämän vuoksi kyseisten toimialojen tulisi katsoa olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille myös vuosina 2015-2019.
(16)
Laadullinen arviointi tehtiin toimialasta ”Maltaiden valmistus” (NACE-koodi 1106), koska tämä toimiala voidaan direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 16 kohdan b alakohdan perusteella katsoa rajatapaukseksi. Kun otetaan huomioon direktiivin 2003/87/EY täytäntöönpanosta aiheutuvien kustannusten lisääntyminen, arviointi osoittaa korkeaa kaupan määrää ja merkittävää laskua kyseisen toimialan kannattavuudessa unionissa. Alhaiset voittomarginaalit rajoittavat laitosten kapasiteettiä investoida ja vähentää päästöjä. Näiden tekijöiden yhteisvaikutuksen vuoksi kyseisen toimialan on katsottava olevan alttiina merkittävälle hiilivuodon riskille.
(17)
Liitteessä olevassa 2 kohdassa lueteltujen toimialojen olisi katsottava olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille laadullisten perusteiden pohjalta.
(18)
Koska liitteessä vahvistettu luettelo toimialoista ja toimialojen osista, joiden katsotaan olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille, on voimassa vuosina 2015-2019, tätä päätöstä olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2015.
(19)
Oikeusvarmuuden ja selvyyden vuoksi päätös 2010/2/EU olisi kumottava 1 päivästä tammikuuta 2015.
(20)
Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat ilmastonmuutoskomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Liitteessä olevassa luettelossa mainittujen toimialojen ja niiden osien on katsottava olevan alttiita merkittävälle hiilivuotoriskille.
2 artikla
Kumotaan päätös 2010/2/EU 1 päivästä tammikuuta 2015.
3 artikla
Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2015.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 27 päivänä lokakuuta 2014.