ДИРЕКТИВА 2014/95/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 22 октомври 2014 година
за изменение на Директива 2013/34/EС по отношение на оповестяването на нефинансова информация и на информация за многообразието от страна на някои големи предприятия и групи
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 50, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
В своето съобщение, озаглавено „Акт за единния пазар - Дванадесет лоста за насърчаване на растежа и укрепване на доверието - „Заедно за нов тип икономически растеж““, прието на 13 април 2011 г., Комисията определи необходимостта от повишаване до сходно високи равнища сред държавите членки на изискванията за прозрачност на социалната информация и информацията за околната среда, която предоставят предприятията във всички сектори. Това по никакъв начин не пречи на държавите членки да изискват по целесъобразност допълнителни подобрения на прозрачността на нефинансовата информация на предприятията, което поради естеството си предполага непрекъснати усилия.
(2)
Необходимостта от подобряване на оповестяването от страна на предприятията на социалната информация и информацията относно околната среда бе подчертана отново в Съобщението на Комисията, озаглавено „Обновена стратегия на ЕС за периода 2011 - 2014 г. за корпоративната социална отговорност“, прието на 25 октомври 2011 г., чрез представяне на законодателно предложение в областта.
(3)
В своите резолюции от 6 февруари 2013 г. относно съответно „Корпоративната социална отговорност: отчетно, прозрачно и отговорно поведение на стопанските субекти и устойчив растеж“ и „Корпоративната социална отговорност: насърчаване на интересите на обществото и действия, насочени към постигането на устойчиво и приобщаващо възстановяване“ Европейският парламент призна значението на оповестяването на информация, свързана с устойчивостта, като социални и екологични фактори, от страна на предприятията с цел определяне на рисковете за устойчивостта и увеличаване на доверието на инвеститори и потребители. В действителност оповестяването на нефинансовата информация е жизненоважно за управлението на прехода към устойчива глобална икономика чрез съчетаване на дългосрочната рентабилност със социалната справедливост и опазването на околната среда. В този контекст оповестяването на нефинансовата информация спомага за измерването, наблюдението и управлението на резултатите от дейността на предприятията и тяхното въздействие върху обществото. Ето защо Европейският парламент призова Комисията да представи законодателно предложение за оповестяване на нефинансова информация от предприятията, предоставящо възможност за висока степен на гъвкавост на действията, с цел да се отчита многоизмерният характер на корпоративната социална отговорност (КСО) и многообразието на прилаганите от предприятията политики, свързани с КСО, при наличие на достатъчна степен на съпоставимост, за да се отговори на потребностите на инвеститорите и другите заинтересовани страни, както и на необходимостта от предоставяне на потребителите на лесен достъп до информация относно въздействието на предприятията върху обществото.
(4)
Координирането на националните разпоредби относно оповестяването на нефинансова информация по отношение на някои големи предприятия е от значение за интересите на предприятията, акционерите и другите заинтересовани страни. В тези области е необходимо координиране, тъй като по-голямата част от тези предприятия работят в повече от една държава членка.
(5)
Необходимо е също така да се установи минимално правно изискване по отношение на степента на информацията, която следва да се предоставя на обществеността и органите от предприятията в Съюза. Предприятията, които са предмет на настоящата директива, следва да дават верен и цялостен поглед върху своите политики, резултати и рискове.
(6)
С цел повишаване на съгласуваността и съпоставимостта на нефинансовата информация, която се оповестява в Съюза, определени големи предприятия следва да изготвят нефинансова декларация, съдържаща информация, отнасяща се поне до въпросите, свързани с околната среда, служителите и социалните въпроси, зачитането на правата на човека, борбата с корупцията и подкупите. Декларацията следва да включва описание на политиките, резултатите и рисковете, свързани с тези въпроси, и тя следва да се включи в доклада за дейността на съответното предприятие. Нефинансовата декларация следва да включва и информация относно процесите на надлежна проверка, прилагани от предприятието, също така по отношение на веригите на доставки и веригите на подизпълнителите на предприятията, ако това е приложимо и пропорционално, с цел да се идентифицират, предотвратяват и смекчават съществуващите и потенциалните неблагоприятни въздействия. Следва да бъде възможно държавите членки да освобождават предприятията, които попадат в обхвата на настоящата директива, от задължението да изготвят нефинансова декларация, ако те представят отделен доклад, отнасящ се до същата финансова година и обхващащ същото съдържание.
(7)
Ако от дадено предприятие се изисква да изготви нефинансова декларация, тази декларация следва да съдържа по отношение на екологичните въпроси подробна информация относно текущото и предвидимото въздействие на дейността на предприятието върху околната среда и по целесъобразност върху здравето и безопасността, използването на енергия от възобновяеми и/или невъзобновяеми източници, емисиите на парникови газове, потреблението на вода и замърсяването на въздуха. По отношение на социалните въпроси и въпросите, свързани със служителите, предоставената в декларацията информация може да се отнася до предприетите действия за осигуряване на равенство между половете, прилагането на основните конвенции на Международната организация на труда, условията на труд, социалния диалог, зачитането на правото на информиране и консултиране на работниците, зачитането на синдикалните права, здравословните и безопасни условия на работното място, диалога с местните общности и/или действията, предприети с оглед на защитата и развитието на тези общности. По отношение на правата на човека, борбата с корупцията и подкупите нефинансовата декларация би могла да включва информация относно предотвратяването на нарушенията на правата на човека и/или наличните инструменти за борба с корупцията и подкупите.
(8)
Предприятията, които попадат в обхвата на настоящата директива, следва да предоставят подходяща информация във връзка с въпроси, които се открояват като най-вероятни причини за реализиране на основните рискове от тежки въздействия, наред с тези, които вече са се реализирали. Тежестта на тези въздействия следва да се преценява с оглед на техния мащаб и сериозност. Рисковете от неблагоприятни въздействия могат да произтичат от собствените действия на предприятието или могат да бъдат свързани с неговата дейност, а ако това е приложимо и пропорционално - с неговите продукти, услуги и стопански отношения, включително с неговата верига на доставки и неговата верига на подизпълнители. Това не следва да води до ненужна допълнителна административна тежест за малките и средните предприятия.
(9)
При предоставянето на тази информация предприятията, които попадат в обхвата на настоящата директива, могат да разчитат на националните рамки, на рамките, основани на нормите на Съюза, като например Схемата за екологично управление и одит (EMAS), или на международните рамки, като например Глобалния договор на Организацията на обединените нации (ООН), Ръководните принципи на ООН за бизнеса и правата на човека, прилагащи рамката на ООН „Утвърждаване, спазване и правни средства за защита“, Насоките за многонационалните предприятия на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР), стандарта ISO 26000 на Международната организация по стандартизация, Тристранната декларация на Международната организация на труда относно принципите за многонационалните предприятия и социалната политика, Глобалната инициатива за отчитане или други признати международни рамки.
(10)
Държавите членки следва да осигурят съществуването на адекватни и ефективни механизми за гарантиране на оповестяването на нефинансова информация от предприятията в съответствие с настоящата директива. За тази цел държавите членки следва да гарантират, че са въведени ефективни национални процедури за налагане на спазването на задълженията, предвидени в настоящата директива, и че тези процедури са на разположение на всички физически и юридически лица, които имат законен интерес в съответствие с националното право да се осигури спазването на разпоредбите на настоящата директива.
(11)
В параграф 47 от заключителния документ на конференцията „Рио +20“ на Организацията на обединените нации, озаглавен „Бъдещето, което искаме“, се признава важността на корпоративната отчетност във връзка с устойчивостта и предприятията се насърчават, когато е целесъобразно, да разглеждат възможността за интегриране на информацията за устойчивото развитие в своя цикъл на отчитане. В нея също така се насърчават предприятията, заинтересованите правителства и заинтересованите страни с подкрепата на системата на Организацията на обединените нации, когато това е подходящо, да разработват модели за най-добри практики и да улесняват интегрирането на финансовата и нефинансовата информация, като вземат предвид опита от вече съществуващите рамки.
(12)
Достъпът на инвеститорите до нефинансова информация е стъпка към постигането до 2020 г. на пазарни и политически стимули, които благоприятстват бизнес инвестициите в ефективността съгласно Пътната карта за ефективно използване на ресурсите в Европа.
(13)
В заключенията си от 24 и 25 март 2011 г. Европейският съвет призова за намаляване на цялостната регулаторна тежест, по-специално за малките и средните предприятия (МСП), на европейско и на национално равнище, и предложи мерки за повишаване на производителността, а стратегията „Европа 2020“ за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж се стреми да подобри бизнес средата за МСП и да насърчи тяхната интернационализация. Така, в съответствие с принципа „мисли първо за малките“, новите изисквания за оповестяване следва да се прилагат само за определени големи предприятия и групи.
(14)
Обхватът на тези изисквания за оповестяване на нефинансова информация следва да бъде определен при отчитане на средния брой служители, общия счетоводен баланс и нетния оборот. МСП следва да бъдат освободени от допълнителни изисквания, а задължението да бъде оповестена нефинансова декларация следва да се прилага само за тези големи предприятия, които са дружества, извършващи дейност от обществен интерес, и за тези дружества, извършващи дейност от обществен интерес, които са предприятия майки на голяма група, чийто среден брой служители във всеки случай надвишава 500 човека, в случай на група на консолидирана база. Това не следва да пречи на държавите членки да изискват оповестяване на нефинансова информация от предприятия и групи, различни от предприятията, за които се прилага настоящата директива.
(15)
Много от предприятията, които попадат в обхвата на Директива 2013/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (3), са членове на групи от предприятия. Консолидираните отчети за дейността следва да се изготвят така, че информацията за подобни групи от предприятия да може да бъде предоставяна на членовете и на трети лица. Следователно националното право, уреждащо консолидираните отчети за дейността, следва да бъде съгласувано с цел постигане на целите за съпоставимост и съгласуваност на информацията, която предприятията следва да публикуват в рамките на Съюза.
(16)
Одитори и одиторски дружества, които извършват задължителен одит, следва да проверяват само дали са предоставени нефинансовата декларация или отделният доклад. Освен това следва държавите членки да имат възможност да въведат изискване информацията, включена в нефинансовата декларация или отделния доклад, да се проверява от независим доставчик на одитни услуги.
(17)
С оглед да се улесни оповестяването на нефинансова информация от предприятията, Комисията следва да подготви необвързващи насоки, включително общи и секторни нефинансови ключови показатели за резултата от дейността. Комисията следва да взема предвид най-добрите практики в момента, международните тенденции и резултатите от свързаните с този въпрос инициативи на Съюза. Комисията следва да извършва подходящи консултации, включително със съответните заинтересовани страни. Когато разглежда екологичните аспекти, Комисията следва да обхване поне земеползването, ползването на водите, емисиите на парникови газове и ползването на материали.
(18)
Многообразието на компетенции и становища на членовете на административните, управителните и надзорните органи на предприятията спомага за доброто разбиране на организацията и дейностите на бизнеса на съответните предприятия. То дава възможност на членовете на тези органи да оспорват по конструктивен начин управленските решения и да бъдат по-отворени към новаторски идеи, като по този начин се намери противодействие на сходството на мнения на членовете, също познато като „групово мислене“. По този начин то допринася за ефективен надзор на управлението и успешно управление на предприятието. Следователно е важно да се повиши прозрачността по отношение на прилаганата политика за многообразие. По този начин пазарът ще бъде информиран за практиките за корпоративно управление и ще окаже индиректен натиск върху предприятията за по-многообразни управителни съвети.
(19)
Задължението да оповестяват политиката за многообразие по отношение на административните, управителните и надзорните органи във връзка с аспекти като например възраст, пол или образование и професионален опит следва да се прилага само за някои големи предприятия. Оповестяването на политиката за многообразие следва да бъде част от декларацията за корпоративно управление, както е установено в член 20 от Директива 2013/34/ЕС. Ако не се прилага политика за многообразие, не следва да съществува задължение да се въвежда такава, но декларацията за корпоративно управление следва да включва ясно обяснение защо това е така.
(20)
Отбелязват се инициативите на равнището на Съюза, включително отчитането по държави за няколко сектора, както и споменаването, направено от Европейския съвет в заключенията му от 22 май 2013 г. и от 19 и 20 декември 2013 г. на отчитане по държави от страна на големи дружества и групи, а също така подобните разпоредби в Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (4), както и международните усилия за повишаване на прозрачността в областта на финансовото отчитане. В контекста на Г-8 и Г-20 беше поискано от ОИСР да изготви стандартизиран образец за отчитане, в който многонационалните предприятия да отчитат пред данъчните органи къде по света те реализират печалбата си и къде плащат данъци. Тези нови аспекти допълват предложенията, съдържащи се в настоящата директива, като са подходящи мерки за съответните си цели.
(21)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно да се повиши полезността, последователността и съпоставимостта на информацията, оповестявана от някои големи предприятия и групи в целия Съюз, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а поради своя ефект може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(22)
Настоящата директива зачита основните права и съблюдава принципите, признати в частност от Хартата на основните права на Европейския съюз, включително правото на свободна стопанска инициатива, правото на зачитане на личния живот и защитата на личните данни. Настоящата директива трябва да се прилага в съответствие с тези права и принципи.
(23)
Поради това Директива 2013/34/ЕС следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Изменения на Директива 2013/34/ЕС
Директива 2013/34/ЕС се изменя, както следва:
1)
Вмъква се следният член:
„Член 19а
Нефинансова декларация
1. Големите предприятия, които са дружества, извършващи дейност от обществен интерес, и които към датите на своите балансови отчети надвишават критерия за среден брой служители през финансовата година от 500 човека, включват в доклада за дейността нефинансова декларация, съдържаща информация в степен, необходима за разбиране на развитието, резултатите, състоянието на предприятието и въздействието на неговата дейност, отнасяща се като минимум до екологичните и социалните въпроси и въпросите, свързани със служителите, зачитането на правата на човека, борбата с корупцията и подкупите, включително:
a)
кратко описание на бизнес модела на предприятието;
б)
описание на политиките, следвани от предприятието по отношение на тези въпроси, включително извършените процеси на надлежна проверка;
в)
резултата от тези политики;
г)
основните рискове, свързани с тези въпроси и имащи отношение към дейностите на предприятието, включително, когато е приложимо и пропорционално, неговите стопански отношения, продукти или услуги, които има вероятност да предизвикат неблагоприятни въздействия в тези области, и начина, по който предприятието управлява тези рискове;
д)
нефинансови ключови показатели за резултата от дейността, имащи отношение към конкретната стопанска дейност.
Когато предприятието не следва политиките по отношение на един или няколко от тези въпроси, нефинансовата декларация представя ясно и аргументирано обяснение за това.
Нефинансовата декларация, посочена в първа алинея, включва по целесъобразност и препратки и допълнителни обяснения за сумите, отчетени в годишните финансови отчети.
Държавите членки могат да разрешават да бъде пропускана информация, свързана с предстоящи промени или въпроси в процес на договаряне, в изключителни случаи, когато според надлежно обоснованото становище на членовете на административните, управителните и надзорните органи, действащи в рамките на компетенциите, които са им възложени съгласно националното право, и носещи колективна отговорност за това становище, оповестяването на подобна информация би било в сериозна вреда на търговската позиция на предприятието, при условие че подобен пропуск не пречи на обективното и балансирано разбиране на развитието, резултатите, състоянието на предприятието и въздействието на неговата дейност.
При изискването за оповестяване на информацията, посочена в първа алинея, държавите членки предвиждат предприятията да могат да се позовават на национални, основани на нормите на Съюза или международни рамки, като в такъв случай предприятията уточняват на кои конкретни рамки се позовават.
2. Предприятията, изпълняващи задължението по параграф 1, се считат за изпълнили задължението, свързано с анализа на нефинансова информация, установено в член 19, параграф 1, трета алинея.
3. Предприятие, което е дъщерно предприятие, се освобождава от задълженията, установени в параграф 1, ако това предприятие и неговите дъщерни предприятия са включени в консолидирания доклад за дейността или отделния доклад на друго предприятие, съставен в съответствие с член 29 и с настоящия член.
4. Когато дадено предприятие подготвя отделен доклад, отнасящ се за същата финансова година, независимо дали се позовава на национални, основани на нормите на Съюза или международни рамки, и обхващащ информацията, изисквана за нефинансовата декларация, предвидена в параграф 1, държавите членки могат да освободят това предприятие от задължението за изготвяне на нефинансова декларация, предвидено в параграф 1, при условие че този отделен доклад:
a)
се публикува заедно с доклада за дейността в съответствие с член 30; или
б)
се прави обществено достъпен в рамките на разумен срок, не по-дълъг от шест месеца след датата на счетоводния баланс, на уебсайта на предприятието, като това се посочва в доклада за дейността.
Параграф 2 се прилага mutatis mutandis за предприятията, които изготвят отделен доклад, както е посочено в първа алинея от настоящия параграф.
5. Държавите членки гарантират, че одиторът или одиторското дружество, които извършват задължителен одит, проверяват дали е предоставена нефинансовата декларация по параграф 1, или дали е предоставен отделният доклад по параграф 4.
6. Държавите членки могат да въведат изискване информацията в нефинансовата декларация по параграф 1 или в отделния доклад по параграф 4 да се проверява от независим доставчик на одитни услуги.“
2)
Член 20 се изменя, както следва:
a)
в параграф 1 се добавя следната буква:
„ж)
описание на политиката на многообразие, прилагана по отношение на административните, управителните и надзорните органи на предприятието във връзка с аспекти като например възраст, пол или образование и професионален опит, целите на тази политика на многообразие, как е била приложена и резултатите през отчетния период. Ако не се прилага такава политика, декларацията съдържа обяснение относно причините за това.“
;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Одиторът или одиторското дружество, които извършват задължителен одит, изразяват становище в съответствие с член 34, параграф 1, втора алинея относно информацията, подготвяна по параграф 1, букви в) и г) от настоящия член, и проверяват дали е представена информацията по параграф 1, букви а), б), д), е) и ж) от настоящия член.“
;
в)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Държавите членки могат да освободят посочените в параграф 1 предприятия, емитирали само ценни книжа, различни от акции, допуснати до търговия на регулиран пазар по смисъла на член 4, параграф 1, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО, от прилагането на параграф 1, букви а), б), д), е) и ж) от настоящия член, освен ако такива предприятия са емитирали акции, които се търгуват в многостранна търговска система по смисъла на член 4, параграф 1, точка 15 от Директива 2004/39/ЕО.“
;
г)
добавя се следният параграф:
„5. Независимо от член 40 за малките и средните предприятия не се прилага параграф 1, буква ж).“
3)
Вмъква се следният член:
„Член 29а
Консолидирана нефинансова декларация
1. Дружества, извършващи дейност в обществен интерес, които са предприятия майки на голяма група, надхвърляща към датите на своя балансов отчет на консолидирана основа критерия за среден брой на служителите през финансовата година от 500 човека, включват в консолидирания доклад за дейността консолидирана нефинансова декларация, съдържаща информация в степен, необходима за разбиране на развитието, резултатите, състоянието на групата и въздействието на нейната дейност, отнасяща се като минимум до екологичните и социалните въпроси и въпросите, свързани със служителите, зачитането на правата на човека, борбата с корупцията и подкупите, включително:
a)
кратко описание на бизнес модела на групата;
б)
описание на политиките, следвани от групата по отношение на тези въпроси, включително извършените процеси на надлежна проверка;
в)
резултата от тези политики;
г)
основните рискове, свързани с тези въпроси и имащи отношение към дейностите на групата, включително, когато е приложимо и пропорционално, нейните стопански отношения, продукти или услуги, които има вероятност да предизвикат неблагоприятни въздействия в тези области, и начина, по който групата управлява тези рискове;
д)
нефинансови ключови показатели за резултата от дейността, имащи отношение към конкретната стопанска дейност.
Когато групата не следва политиките по отношение на един или няколко от тези въпроси, консолидираната нефинансова декларация представя ясно и аргументирано обяснение за това.
Консолидираната нефинансова декларация, посочена в първа алинея, също така по целесъобразност включва препратки и допълнителни обяснения за сумите, отчетени в консолидираните финансови отчети.
Държавите членки могат да позволят да бъде пропускана информация, свързана с предстоящи промени или въпроси в процес на договаряне в изключителни случаи, когато според надлежно обоснованото становище на членовете на административните, управителните и надзорните органи, действащи в рамките на компетенциите, които са им възложени съгласно националното право и носещи колективна отговорност за това становище, оповестяването на подобна информация би било в сериозна вреда на търговската позиция на групата, при условие че подобен пропуск не пречи на обективното и балансирано разбиране за развитието, резултатите, състоянието на групата и въздействието на нейната дейност.
При изискването за оповестяване на информацията, посочена в първа алинея, държавите членки предвиждат предприятието майка да може да се позовава на национални, основани на нормите на Съюза или международни рамки и в такъв случай предприятието майка уточнява на кои конкретни рамки се позовава.
2. Предприятие майка, изпълняващо задължението по параграф 1, се счита за изпълнило задължението, свързано с анализа на нефинансова информация, посочено в член 19, параграф 1, трета алинея и в член 29.
3. Предприятие майка, което също така е дъщерно предприятие, се освобождава от задължението, установено в параграф 1, ако същото освободено предприятие майка и неговите дъщерни предприятия са включени в консолидирания доклад за дейността или в отделния доклад на друго предприятие, съставен в съответствие с член 29 и с настоящия член.
4. Когато дадено предприятие майка изготвя отделен доклад за същата финансова година, който се отнася до цялата група, независимо дали той се позовава на национални, основани на нормите на Съюза или международни рамки, и обхваща информацията, изисквана за консолидираната нефинансова декларация, както е предвидено в параграф 1, държавите членки могат да освободят това предприятие майка от задължението за изготвяне на консолидираната нефинансова декларация, предвидена в параграф 1, при условие че подобен отделен доклад:
a)
се публикува заедно с консолидирания доклад за дейността в съответствие с член 30; или
б)
се прави обществено достъпен в рамките на разумен срок, не по-дълъг от шест месеца след датата на балансовия отчет, на уебсайта на предприятието майка, като това се посочва в консолидирания доклад за дейността.
Параграф 2 се прилага mutatis mutandis за предприятията, които изготвят отделен доклад, както е посочено в първа алинея от настоящия параграф.
5. Държавите членки гарантират, че одиторът или одиторското дружество, които извършват задължителен одит, проверяват дали е предоставена консолидираната нефинансова декларация по параграф 1 или дали е предоставен отделният доклад по параграф 4.
6. Държавите членки могат да въведат изискване информацията в консолидираната нефинансова декларация по параграф 1 или в отделния доклад по параграф 4 да се проверява от независим доставчик на одитни услуги.“
4)
В член 33 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите членки гарантират, че членовете на административните, управителните и надзорните органи на дадено предприятие, като действат в рамките на компетенциите, които са им възложени съгласно националното право, имат колективно задължение да направят необходимото:
a)
годишните финансови отчети, докладът за дейността, декларацията за корпоративно управление, когато е предоставена отделно, и докладът по член 19а, параграф 4; както и
б)
консолидираните финансови отчети, консолидираните доклади за дейността, консолидираната декларация за корпоративно управление, когато е предоставена отделно, и докладът по член 29а, параграф 4,
да се съставят и публикуват в съответствие с изискванията на настоящата директива и когато е приложимо, с международните счетоводни стандарти, приети в съответствие с Регламент (ЕО) № 1606/2002.“
5)
В член 34 се добавя следният параграф:
„3. Настоящият член не се прилага за нефинансовата декларация по член 19а, параграф 1 и консолидираната нефинансова декларация по член 29а, параграф 1 или за отделните доклади по член 19а, параграф 4 и член 29а, параграф 4.“
6)
В член 48 преди последната алинея се вмъква следната алинея:
„Докладът също така разглежда, при отчитане на промените в ОИСР и резултатите от свързани европейски инициативи, възможността за въвеждане на задължение, изискващо големите предприятия да изготвят годишен доклад по държави за всяка държава членка и трета държава, в която извършват дейност, съдържащ информация, отнасяща се като минимум до реализираните печалби, платените данъци върху печалбите и получените публични субсидии.“
Член 2
Насоки относно отчитането
Комисията изготвя незадължителни насоки относно методологията за докладване на нефинансова информация, включително нефинансови ключови показатели за резултата от дейността, с общ и секторен характер, с цел да се способства за подходящо, полезно и съпоставимо оповестяване на нефинансова информация от предприятията. При осъществяването на тези действия Комисията провежда консултации със съответните заинтересовани страни.
Комисията публикува насоките до 6 декември 2016 г.
Член 3
Преглед
Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета относно прилагането на настоящата директива, включващ, наред с други аспекти, нейния обхват, по-специално по отношение на големите предприятия, които не са регистрирани за търговия на регулиран пазар, нейната ефективност и предоставеното равнище на насоки и методи. Докладът се публикува до 6 декември 2018 г. и при необходимост се придружава от законодателни предложения.
Член 4
Транспониране
1. Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива до 6 декември 2016 г. Те незабавно съобщават на Комисията за това.
Държавите членки предвиждат разпоредбите на първа алинея да се прилагат за всички предприятия, попадащи в обхвата на член 1, за финансовата година, започваща на 1 януари 2017 г., или през календарната 2017 година.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 5
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 6
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Страсбург на 22 октомври 2014 година.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2014/95/EU,
annettu 22 päivänä lokakuuta 2014,
neuvoston direktiivin 2013/34/EU muuttamisesta tietyiltä suurilta yrityksiltä ja konserneilta edellytettävien muiden kuin taloudellisten tietojen ja monimuotoisuutta koskevien tietojen julkistamisen osalta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 50 artiklan 1 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Komission 13 päivänä huhtikuuta 2011 antamassa tiedonannossa ”Sisämarkkinoiden toimenpidepaketti - 12 viputekijää kasvun vauhdittamiseksi ja luottamuksen lisäämiseksi - Yhdessä uuteen kasvuun” todetaan, että eri aloilla toimivien yritysten on tarpeen antaa tietoja sosiaali- ja ympäristöasioista yhtä avoimesti kaikissa jäsenvaltioissa. Tämä on täysin yhdenmukaista sen kanssa, että jäsenvaltioilla on mahdollisuus vaatia tarvittaessa yrityksiä lisäämään muiden kuin taloudellisten tietojen avoimuutta, mikä on jatkuvaisluonteinen tavoite.
(2)
Tarve parantaa yritysten tiedottamista sosiaalisista ja ympäristöasioista antamalla näitä kysymyksiä koskeva lainsäädäntöehdotus otettiin toistamiseen esille 25 päivänä lokakuuta 2011 annetussa komission tiedonannossa ”Yritysten yhteiskuntavastuuta koskeva uudistettu EU:n strategia vuosiksi 2011-2014”.
(3)
Euroopan parlamentti totesi 6 päivänä helmikuuta 2013 antamissaan päätöslauselmissa ”Yritysten yhteiskuntavastuu: tilivelvollinen, avoin ja vastuullinen yritystoiminta sekä kestävä kasvu” ja ”Yritysten yhteiskuntavastuu: yhteiskunnan etujen sekä kestävän ja osallistavan elpymisen edistäminen”, että se pitää tärkeänä, että yritykset antavat kestävään kehitykseen, kuten sosiaalisiin ja ympäristönäkökohtiin, liittyviä tietoja kestävää kehitystä uhkaavien riskien tunnistamiseksi sekä sijoittajien ja kuluttajien luottamuksen lisäämiseksi. Muiden kuin taloudellisten tietojen julkistaminen on tärkeää, jotta voidaan siirtyä hallitusti kestävään maailmantalouteen, jossa yhdistetään pitkän aikavälin kannattavuus sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen ja ympäristönsuojeluun. Muiden kuin taloudellisten tietojen julkistaminen auttaa mittaamaan, seuraamaan ja ohjaamaan yritysten suoritusta ja niiden vaikutusta yhteiskuntaan. Näin ollen Euroopan parlamentti kehotti komissiota antamaan lainsäädäntöehdotuksen, joka koskee yritysten velvoitetta julkistaa muita kuin taloudellisia tietoja ja jossa mahdollistetaan toimien suuri joustavuus, jotta voidaan ottaa huomioon yritysten yhteiskuntavastuun moniulotteisuus sekä liikeyritysten eri tavat toteuttaa yhteiskuntavastuuta ja yhtä lailla tietojen riittävä vertailukelpoisuus sijoittajien ja muiden sidosryhmien tarpeiden täyttämiseksi ja kuluttajien tarve saada helposti tietoa yritysten vaikutuksista yhteiskuntaan.
(4)
Tietyiltä suurilta yrityksiltä edellytettävien muiden kuin taloudellisten tietojen julkistamista koskevien kansallisten säännösten yhteensovittaminen on tärkeää yritysten, osakkeenomistajien ja sidosryhmien etujen kannalta. Yhteensovittaminen on tarpeen kyseisillä aloilla, koska useimmat säännösten soveltamisalaan kuuluvista yrityksistä toimivat useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa.
(5)
On myös tarpeen ottaa käyttöön tietynlainen oikeudellinen vähimmäisvaatimus, joka koskee niiden tietojen laajuutta, jotka yritysten olisi asetettava yleisön ja viranomaisten saataville eri puolilla unionia. Tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien yritysten olisi annettava oikea ja kattava kuva toimintaperiaatteistaan, tuloksistaan ja riskeistään.
(6)
Eri puolilla unionia julkistettavien muiden kuin taloudellisten tietojen yhdenmukaistamiseksi ja muuttamiseksi vertailukelpoisemmiksi tiettyjen suurten yritysten olisi laadittava muita kuin taloudellisia tietoja koskeva selvitys, joka sisältää ainakin ympäristöön, sosiaalisiin näkökohtiin ja työntekijöihin, ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, korruption torjuntaan ja lahjontaan liittyviä tietoja. Selvityksessä olisi oltava kuvaus näihin seikkoihin liittyvistä toimintaperiaatteista, tuloksista ja riskeistä, ja se olisi sisällytettävä asianomaisen yrityksen toimintakertomukseen. Muita kuin taloudellisia tietoja koskevaan selvitykseen olisi myös sisällytettävä tietoja yrityksen soveltamista due diligence -prosesseista, myös sen toimitus- tai alihankintaketjujen osalta, kun se on asianmukaista ja oikeasuhteista, jotta voidaan tunnistaa, estää ja lieventää todellisia ja mahdollisia haitallisia vaikutuksia. Jäsenvaltioiden olisi voitava vapauttaa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvat yritykset velvoitteesta laatia muita kuin taloudellisia tietoja koskeva selvitys, jos yritys antaa samaan tilikauteen liittyvän ja sisällöltään vastaavanlaisen erillisen kertomuksen.
(7)
Jos yrityksiä vaaditaan laatimaan muita kuin taloudellisia tietoja koskeva selvitys, kyseiseen selvitykseen olisi sisällytettävä ympäristöasioiden osalta yksityiskohtaiset tiedot yrityksen toiminnan senhetkisistä ja ennakoitavissa olevista vaikutuksista ympäristöön ja tarvittaessa terveyteen ja turvallisuuteen, uusiutuvien ja/tai uusiutumattomien energiamuotojen käyttöön, kasvihuonekaasupäästöihin sekä veden käyttöön ja ilman saastumiseen. Sosiaalisista näkökohdista ja työntekijöihin liittyvistä asioista selvityksessä annettavat tiedot voivat koskea toimia sukupuolten tasa-arvon varmistamiseksi, Kansainvälisen työjärjestön tärkeimpien yleissopimusten täytäntöönpanoa, työoloja, työmarkkinaosapuolten välistä vuoropuhelua, työntekijöiden oikeutta saada tietoa ja tulla kuulluksi, ammattiyhdistysoikeuksien kunnioittamista, työterveyttä ja -turvallisuutta, vuoropuhelua paikallisyhteisöjen kanssa ja/tai toimia, jotka on toteutettu näiden yhteisöjen suojelemiseksi ja kehittämiseksi. Ihmisoikeuksista sekä korruption ja lahjonnan vastaisista toimista selvityksessä voitaisiin antaa tietoja ihmisoikeusloukkausten ehkäisemisestä ja/tai käytössä olevista välineistä korruption ja lahjonnan torjumiseksi.
(8)
Tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien yritysten olisi annettava riittävästi tietoa paitsi jo toteutuneista riskeistä myös asioista, jotka mitä todennäköisimmin voivat aiheuttaa merkittävien, vaikutuksiltaan vakavien riskien toteutumisen. Näiden vaikutusten merkitystä olisi arvioitava niiden laajuuden ja vakavuuden perusteella. Haitallisten vaikutusten riskit saattavat johtua yrityksen omasta toiminnasta, tai ne saattavat liittyä sen toimintoihin ja, kun se on olennaista ja oikeasuhteista, sen tuotteisiin, palveluihin tai liikesuhteisiin, toimitus- ja alihankintaketjut mukaan luettuina. Tästä ei saisi aiheutua tarpeetonta hallinnollista rasitetta pienille ja keskisuurille yrityksille.
(9)
Antaessaan näitä tietoja tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvat yritykset voivat noudattaa kansallisia toimintakehyksiä, unionin toimintakehyksiä, kuten ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmä (EMAS), ja kansainvälisiä toimintakehyksiä, kuten Yhdistyneiden kansakuntien (YK) Global Compact -aloite, YK:n yrityksiä ja ihmisoikeuksia koskevat ohjaavat periaatteet, joilla pannaan täytäntöön suojeluun, kunnioitukseen ja korjaamiseen perustuva YK:n viitekehys, Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) monikansallisia yrityksiä koskevat toimintaohjeet, Kansainvälisen standardisoimisjärjestön ISO standardi 26000, Kansainvälisen työjärjestön kolmikantainen periaatejulistus monikansallisista yrityksistä ja sosiaalipolitiikasta sekä GRI-ohjeisto (Global Reporting Initiative), tai muita tunnustettuja kansainvälisiä toimintakehyksiä.
(10)
Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että käytössä on riittävät ja tehokkaat keinot, joilla varmistetaan, että yritykset julkistavat muut kuin taloudelliset tiedot tämän direktiivin mukaisesti. Tätä varten jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että tehokkaat kansalliset menettelyt otetaan käyttöön tässä direktiivissä säädettyjen velvoitteiden noudattamisen valvomiseksi ja että nämä menettelyt ovat kaikkien sellaisten luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden saatavilla, joilla on kansallisen lainsäädännön mukaisesti oikeutettu etu varmistaa, että tämän direktiivin säännöksiä noudatetaan.
(11)
Yhdistyneiden kansakuntien kestävän kehityksen Rio+20-konferenssin päätösasiakirjan ”Tulevaisuus, jota tavoittelemme” 47 kohdassa tunnustetaan yritysten kestävän kehityksen raportoinnin merkitys ja kannustetaan yrityksiä harkitsemaan tarvittaessa kestävyyttä koskevien tietojen sisällyttämistä raportointiprosessiin. Päätösjulistuksessa kannustetaan lisäksi yritysmaailmaa sekä asianomaisia hallituksia ja sidosryhmiä kehittämään tarvittaessa Yhdistyneiden kansakuntien järjestelmän tuella parhaita käytäntöjä koskevia malleja ja helpottamaan tilinpäätöstietojen ja muiden kuin taloudellisten tietojen sisällyttämistä kertomuksiin nykyisistä toimintakehyksistä saatujen kokemusten perusteella.
(12)
Sijoittajien mahdollisuus saada muita kuin taloudellisia tietoja auttaa saavuttamaan tavoitteen, joka on asetettu etenemissuunnitelmassa kohti resurssitehokasta Eurooppaa ja jonka mukaan vuoteen 2020 mennessä olisi otettava käyttöön markkinapohjaiset ja toimintapoliittiset kannusteet, joilla palkitaan liike-elämän panostukset tehokkuuteen.
(13)
Maaliskuun 24 ja 25 päivänä 2011 kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehotti päätelmissään vähentämään sääntelystä erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille, jäljempänä ’pk-yritykset’, aiheutuvaa kokonaiskuormitusta sekä Euroopan tasolla että kansallisesti ja ehdotti toimenpiteitä tuottavuuden parantamiseksi, kun taas älykkääseen, kestävään ja osallistavaan kasvuun tähtäävän Eurooppa 2020 -strategian tavoitteena on parantaa pk-yritysten liiketoimintaympäristöä ja edistää niiden kansainvälistymistä. ”Pienet ensin” -periaatteen mukaisesti uusia julkistamisvaatimuksia olisi sen vuoksi sovellettava vain tiettyihin suuriin yrityksiin ja konserneihin.
(14)
Muiden kuin taloudellisten tietojen julkistamista koskevien vaatimusten soveltamisala olisi määriteltävä suhteessa keskimääräiseen työntekijämäärään, taseen loppusummaan ja nettoliikevaihtoon. Pk-yritykset olisi vapautettava lisävaatimusten soveltamisesta, ja velvoitetta julkistaa muita kuin taloudellisia tietoja koskeva selvitys olisi sovellettava vain suuriin yrityksiin, jotka ovat yleisen edun kannalta merkittäviä yhteisöjä, ja yleisen edun kannalta merkittäviin yhteisöihin, jotka ovat suuren konsernin emoyrityksiä, ja molemmissa tapauksissa niiden työntekijämäärän olisi oltava keskimäärin yli 500, konsernien osalta yhteenlaskettuna. Tämä ei saisi estää jäsenvaltioita vaatimasta muiden kuin taloudellisten tietojen julkistamista muilta yrityksiltä tai konserneilta kuin tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvilta yrityksiltä.
(15)
Monet Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/34/EU (3) soveltamisalaan kuuluvista yrityksistä ovat konsernien jäsenyrityksiä. Konsernin toimintakertomukset olisi laadittava siten, että tällaisia konserneja koskevat tiedot voidaan välittää jäsenyrityksille ja kolmansille osapuolille. Konsernin toimintakertomuksia koskevat kansalliset lainsäädännöt olisi sen vuoksi sovitettava yhteen, jotta tiedot, jotka yritysten on julkistettava unionissa, olisivat vertailukelpoisia ja yhdenmukaisia.
(16)
Lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön olisi ainoastaan tarkistettava, että muita kuin taloudellisia tietoja koskeva selvitys tai erillinen kertomus on annettu. Lisäksi jäsenvaltioiden olisi voitava vaatia, että muita kuin taloudellisia tietoja koskevaan selvitykseen tai erilliseen kertomukseen sisältyvät tiedot varmentaa riippumaton varmennuspalvelujen tarjoaja.
(17)
Jotta yritysten olisi helpompi julkistaa muita kuin taloudellisia tietoja, komission olisi laadittava viitteellisiä suuntaviivoja, mukaan lukien tärkeimmät yleiset ja alakohtaiset muut kuin taloudelliset tulosindikaattorit. Komission olisi otettava huomioon nykyiset parhaat käytännöt, kansainvälinen kehitys ja asiaan liittyvistä unionin aloitteista saadut tulokset. Komission olisi kuultava asianmukaisesti myös merkityksellisiä sidosryhmiä. Ympäristönäkökohtien osalta komission olisi katettava ainakin maankäyttö, vedenkäyttö, kasvihuonekaasupäästöt ja materiaalien käyttö.
(18)
Yritysten hallinto-, johto- ja valvontaelinten jäsenten osaamisen ja näkemysten monimuotoisuus helpottaa asianomaisen yrityksen yritysorganisaation ja liiketoiminnan oikeaa ymmärtämistä. Sen ansiosta kyseisten elinten jäsenet voivat esittää rakentavaa kritiikkiä johdon päätöksistä ja suhtautua avoimemmin innovatiivisiin ajatuksiin siten, että vältetään jäsenten näkemysten samankaltaisuus eli ryhmäajatteluilmiö. Monimuotoisuus edistää siten johdon tehokasta valvontaa ja yrityksen menestyksekästä hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää. Tämän vuoksi on tärkeää lisätä sovellettavien monimuotoisuutta koskevien toimintaperiaatteiden avoimuutta. Markkinat saisivat tätä kautta tietoja yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmäkäytännöistä, mikä kohdistaisi yrityksiin epäsuoraa painetta muuttaa hallitustaan monimuotoisemmaksi.
(19)
Velvoitetta julkistaa hallinto-, johto- ja valvontaelinten monimuotoisuutta koskevat toimintaperiaatteet esimerkiksi iän, sukupuolen tai koulutus- ja ammattitaustan osalta olisi sovellettava vain tiettyihin suuriin yrityksiin. Monimuotoisuutta koskevien toimintaperiaatteiden julkistamisen olisi oltava osa direktiivin 2013/34/EU 20 artiklassa säädettyä selvitystä hallinnointi- ja ohjausjärjestelmästä. Jos monimuotoisuutta koskevia toimintaperiaatteita ei sovelleta, ei pitäisi olla velvoitetta ottaa niitä käyttöön, mutta hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää koskevassa selvityksessä olisi oltava selkeä ilmoitus siitä, miksei niitä sovelleta.
(20)
Unionin tason aloitteet, mukaan lukien maakohtainen raportointi useilla toimialoilla, sekä Eurooppa-neuvoston 22 päivänä toukokuuta 2013 sekä 19 ja 20 päivänä joulukuuta 2013 antamissaan päätelmissä esiin tuoma suurten yritysten ja konsernien maakohtainen raportointi, vastaavat säännökset Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2013/36/EU (4) ja kansainväliset pyrkimykset avoimuuden lisäämiseksi taloudellisten tietojen raportoinnissa on otettu huomioon. G8- ja G20-maiden kokousten yhteydessä OECD:tä on pyydetty laatimaan monikansallisille yrityksille vakiomuotoinen raportointimalli, jonka avulla yritykset voisivat raportoida veroviranomaisille eri puolilla maailmaa tekemistään voitoista ja maksamistaan veroista. Tällainen kehitys täydentää tähän direktiiviin sisältyviä ehdotuksia niiden tarkoitusta vastaavina asianmukaisina toimenpiteinä.
(21)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitteita eli tiettyjen suurten yritysten ja konsernien eri puolilla unionia julkistamien tietojen merkityksellisyyden, yhdenmukaisuuden ja vertailukelpoisuuden parantamista, vaan ne voidaan toimien vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
(22)
Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita, mukaan lukien elinkeinovapaus, oikeus yksityiselämään ja oikeus henkilötietojen suojaan. Tämä direktiivi on pantava täytäntöön näiden oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti.
(23)
Direktiiviä 2013/34/EU olisi sen vuoksi muutettava,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Muutokset direktiiviin 2013/34/EU
Muutetaan direktiivi 2013/34/EU seuraavasti:
1)
Lisätään artikla seuraavasti:
”19 a artikla
Muita kuin taloudellisia tietoja koskeva selvitys
1. Suurten yritysten, jotka ovat yleisen edun kannalta merkittäviä yhteisöjä ja jotka täyttävät tilinpäätöspäivinä kriteerin, jonka mukaan niiden työntekijämäärä tilikauden aikana on keskimäärin 500, on sisällytettävä toimintakertomukseen muita kuin taloudellisia tietoja koskeva selvitys, joka sisältää yrityksen kehityksen, tuloksen, aseman ja sen toiminnan aiheuttamien vaikutusten ymmärtämisen edellyttämässä laajuudessa tietoja vähintään ympäristöasioista, sosiaalisista ja työntekijöihin liittyvistä seikoista, ihmisoikeuksien kunnioittamisesta sekä korruption ja lahjonnan torjuntaan liittyvistä seikoista, mukaan lukien seuraavat:
a)
lyhyt kuvaus yrityksen liiketoimintamallista;
b)
kuvaus toimintaperiaatteista, joita yritys noudattaa suhteessa näihin seikkoihin, sovelletut due diligence -prosessit mukaan luettuina;
c)
kyseisten toimintaperiaatteiden noudattamisen tulokset;
d)
näihin seikkoihin liittyvät merkittävimmät riskit, jotka koskevat yrityksen toimintoja, mukaan luettuina, kun se on merkityksellistä ja oikeasuhteista, sen liikesuhteet, tuotteet tai palvelut, ja jotka todennäköisesti aiheuttavat haitallisia vaikutuksia näillä aloilla, ja miten yritys hallitsee näitä riskejä;
e)
tärkeimmät muut kuin taloudelliset tulosindikaattorit, jotka ovat merkityksellisiä kyseessä olevalle liiketoiminnalle.
Jos yritys ei noudata tiettyjä toimintaperiaatteita suhteessa yhteen tai useampaan näistä seikoista, muita kuin taloudellisia tietoja koskevassa selvityksessä on annettava selkeä ja perusteltu selvitys siitä, miksei se tee näin.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun muita kuin taloudellisia tietoja koskevaan selvitykseen on myös tarvittaessa sisällytettävä tietoa ja lisäselvityksiä vuositilinpäätöksessä esitetyistä luvuista.
Jäsenvaltiot voivat sallia, että käynnissä olevaa kehitystä tai neuvoteltavana olevia asioita koskevia tietoja jätetään pois poikkeustapauksissa, jos hallinto-, johto- ja valvontaelinten jäsenet, jotka toimivat niille kansallisessa lainsäädännössä annettujen valtuuksien mukaisesti ja ovat yhteisesti vastuussa asiasta, ovat asianmukaisesti perustellusti sitä mieltä, että tällaisten tietojen julkistaminen aiheuttaisi vakavaa haittaa yrityksen kaupalliselle asemalle, jos tällaisten tietojen poisjättäminen ei estä yrityksen kehityksen, tuloksen, aseman ja sen toimintojen aiheuttamien vaikutusten oikeaa ja tasapuolista ymmärtämistä.
Vaatiessaan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettujen tietojen antamista jäsenvaltioiden on säädettävä, että yritykset voivat noudattaa kansallisia, unionin tai kansainvälisiä toimintakehyksiä ja että yritysten on näin tehdessään ilmoitettava, mitä toimintakehyksiä ne ovat noudattaneet.
2. Yritysten, jotka noudattavat 1 kohdan mukaista velvoitetta, katsotaan noudattaneen velvoitetta, joka liittyy 19 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan mukaiseen muiden kuin taloudellisten tietojen analyysia koskevaan velvoitteeseen.
3. Yritys, joka on tytäryritys, vapautetaan 1 kohdan mukaisesta velvoitteesta, jos kyseinen yritys ja sen tytäryritykset sisällytetään konsernin toimintakertomukseen tai toisen yrityksen erilliseen kertomukseen, joka laaditaan 29 artiklan ja tämän artiklan mukaisesti.
4. Jos yritys laatii samaan tilikauteen liittyvän erillisen kertomuksen, joka joko perustuu tai ei perustu kansallisiin, unionin tai kansainvälisiin toimintakehyksiin ja kattaa 1 kohdassa tarkoitettua muita kuin taloudellisia tietoja koskevaa selvitystä varten vaaditut tiedot, jäsenvaltiot voivat vapauttaa tämän yrityksen velvoitteesta laatia 1 kohdassa säädetty muita kuin taloudellisia tietoja koskeva selvitys edellyttäen, että tällainen erillinen kertomus:
a)
julkistetaan yhdessä toimintakertomuksen kanssa 30 artiklan mukaisesti; tai
b)
asetetaan yrityksen verkkosivustolla julkisesti saataville kohtuullisen ajan kuluessa, joka on enintään kuusi kuukautta tilinpäätöspäivän jälkeen, ja siihen viitataan toimintakertomuksessa.
Edellä olevaa 2 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin yrityksiin, jotka laativat tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun erillisen kertomuksen.
5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö tarkistaa, onko 1 kohdassa tarkoitettu muita kuin taloudellisia tietoja koskeva selvitys tai 4 kohdassa tarkoitettu erillinen kertomus annettu.
6. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että 1 kohdassa tarkoitettuun muita kuin taloudellisia tietoja koskevaan selvitykseen tai 4 kohdassa tarkoitettuun erilliseen kertomukseen sisältyvät tiedot varmentaa riippumaton varmennuspalvelujen tarjoaja.”
2)
Muutetaan 20 artikla seuraavasti:
a)
lisätään 1 kohtaan alakohta seuraavasti:
”g)
kuvaus yrityksen hallinto-, johto- ja valvontaelimiin sovellettavista monimuotoisuutta koskevista toimintaperiaatteista esimerkiksi iän, sukupuolen tai koulutus- ja ammattitaustan osalta sekä näiden monimuotoisuutta koskevien toimintaperiaatteiden tavoitteista, toteuttamistavasta ja tuloksista raportointijaksolla. Jos tällaisia toimintaperiaatteita ei sovelleta, selvityksessä on oltava ilmoitus siitä, mistä tämä johtuu.”
;
b)
korvataan 3 kohta seuraavasti:
”3. Lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön on annettava 34 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukainen lausunto tämän artiklan 1 kohdan c ja d alakohdan mukaisesti laadittujen tietojen osalta ja tarkistettava, että tämän artiklan 1 kohdan a, b, e, f ja g alakohdassa tarkoitetut tiedot on annettu.”
;
c)
korvataan 4 kohta seuraavasti:
”4. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa tämän artiklan 1 kohdan a, b, e, f ja g alakohdan soveltamisesta 1 kohdassa tarkoitetut yritykset, jotka ovat laskeneet liikkeeseen yksinomaan muita arvopapereita kuin direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa tarkoitetuilla säännellyillä markkinoilla kaupankäynnin kohteeksi otettavia osakkeita, paitsi jos tällaiset yritykset ovat laskeneet liikkeeseen direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 15 alakohdassa tarkoitetussa monenkeskisessä kaupankäyntijärjestelmässä kaupankäynnin kohteeksi otettavia osakkeita.”
;
d)
lisätään kohta seuraavasti:
”5. Sen estämättä, mitä 40 artiklassa säädetään, 1 kohdan g alakohtaa ei sovelleta pieniin ja keskisuuriin yrityksiin.”
3)
Lisätään artikla seuraavasti:
”29 a artikla
Muita kuin taloudellisia tietoja koskeva konsolidoitu selvitys
1. Yleisen edun kannalta merkittävät yhteisöt, jotka ovat suuren konsernin emoyrityksiä ja jotka täyttävät tilinpäätöspäivinä kriteerin, jonka mukaan niiden yhteenlaskettu työntekijämäärä on keskimäärin 500 tilikauden aikana, on sisällytettävä konsernin toimintakertomukseen muita kuin taloudellisia tietoja koskeva konsolidoitu selvitys, joka sisältää konsernin kehityksen, tuloksen, aseman ja sen toiminnan aiheuttamien vaikutusten ymmärtämisen edellyttämässä laajuudessa tietoja vähintään ympäristöasioista, sosiaalisista ja työntekijöihin liittyvistä seikoista, ihmisoikeuksien kunnioittamisesta sekä korruption ja lahjonnan torjuntaan liittyvistä seikoista, mukaan lukien seuraavat:
a)
lyhyt kuvaus konsernin liiketoimintamallista;
b)
kuvaus toimintaperiaatteista, joita konserni noudattaa suhteessa näihin seikkoihin, sovelletut due diligence -prosessit mukaan luettuina;
c)
kyseisten toimintaperiaatteiden noudattamisen tulokset;
d)
näihin seikkoihin liittyvät merkittävimmät riskit, jotka koskevat konsernin toimintoja, mukaan luettuina, kun se on merkityksellistä ja oikeasuhteista, sen liikesuhteet, tuotteet tai palvelut, ja jotka todennäköisesti aiheuttavat haitallisia vaikutuksia näillä aloilla, sekä miten konserni hallitsee näitä riskejä;
e)
tärkeimmät muut kuin taloudelliset tulosindikaattorit, jotka ovat merkityksellisiä konsernin liiketoiminnalle.
Jos konserni ei noudata tiettyjä toimintaperiaatteita suhteessa yhteen tai useampaan näistä seikoista, muita kuin taloudellisia tietoja koskevassa konsolidoidussa selvityksessä on annettava selkeä ja perusteltu selvitys siitä, miksei se tee näin.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun muita kuin taloudellisia tietoja koskevaan konsolidoituun selvitykseen on myös tarvittaessa sisällytettävä tietoa ja lisäselvityksiä konsernitilinpäätöksessä esitetyistä luvuista.
Jäsenvaltiot voivat sallia, että käynnissä olevaa kehitystä tai neuvoteltavana olevia asioita koskevia tietoja jätetään pois poikkeustapauksissa, jos hallinto-, johto- ja valvontaelinten jäsenet, jotka toimivat niille kansallisessa lainsäädännössä annettujen valtuuksien mukaisesti ja ovat yhteisesti vastuussa asiasta, ovat asianmukaisesti perustellusti sitä mieltä, että tällaisten tietojen julkistaminen aiheuttaisi vakavaa haittaa konsernin kaupalliselle asemalle, jos tällaisten tietojen poisjättäminen ei estä konsernin kehityksen, tuloksen, aseman ja sen toimintojen aiheuttamien vaikutusten oikeaa ja tasapuolista ymmärtämistä.
Vaatiessaan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettujen tietojen antamista jäsenvaltioiden on säädettävä, että emoyritys voi noudattaa kansallisia, unionin tai kansainvälisiä toimintakehyksiä ja että sen on näin tehdessään ilmoitettava, mitä toimintakehyksiä se on noudattanut.
2. Emoyrityksen, joka noudattaa 1 kohdan mukaista velvoitetta, katsotaan noudattaneen velvoitetta, joka liittyy 19 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan ja 29 artiklan mukaiseen muiden kuin taloudellisten tietojen analyysia koskevaan velvoitteeseen.
3. Emoyritys, joka on myös tytäryritys, vapautetaan 1 kohdan mukaisesta velvoitteesta, jos kyseinen vapautuksen saanut emoyritys ja sen tytäryritykset sisällytetään konsernin toimintakertomukseen tai toisen yrityksen erilliseen kertomukseen, joka laaditaan 29 artiklan ja tämän artiklan mukaisesti.
4. Jos emoyritys laatii samaan tilikauteen liittyvän erillisen kertomuksen, jossa viitataan koko ryhmään, joka joko perustuu tai ei perustu kansallisiin, unionin tai kansainvälisiin toimintakehyksiin ja kattaa 1 kohdassa tarkoitettua muita kuin taloudellisia tietoja koskevaa konsolidoitua selvitystä varten vaaditut tiedot, jäsenvaltiot voivat vapauttaa tämän emoyrityksen velvoitteesta laatia 1 kohdassa säädetty muita kuin taloudellisia tietoja koskeva konsolidoitu selvitys edellyttäen, että tällainen erillinen kertomus:
a)
julkistetaan yhdessä konsernin toimintakertomuksen kanssa 30 artiklan mukaisesti; tai
b)
asetetaan yrityksen verkkosivustolla julkisesti saataville kohtuullisen ajan kuluessa, joka on enintään kuusi kuukautta tilinpäätöspäivän jälkeen, ja siihen viitataan konsernin toimintakertomuksessa.
Edellä olevaa 2 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin yrityksiin, jotka laativat tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun erillisen kertomuksen.
5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö tarkastaa, onko 1 kohdassa tarkoitettu muita kuin taloudellisia tietoja koskeva konsolidoitu selvitys tai 4 kohdassa tarkoitettu erillinen kertomus annettu.
6. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että 1 kohdassa tarkoitettuun muita kuin taloudellisia tietoja koskevaan konsolidoituun selvitykseen tai 4 kohdassa tarkoitettuun erilliseen kertomukseen sisältyvät tiedot varmentaa riippumaton varmennuspalvelujen tarjoaja.”
4)
Korvataan 33 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yrityksen hallinto-, johto- ja valvontaelinten jäsenillä, jotka toimivat niille kansallisessa lainsäädännössä annettujen valtuuksien mukaisesti, on yhteisesti velvollisuus varmistaa, että
a)
vuositilinpäätös, toimintakertomus ja selvitys hallinnointi- ja ohjausjärjestelmästä, jos se annetaan erikseen, ja 19 a artiklan 4 kohdassa tarkoitettu kertomus, ja
b)
konsernitilinpäätös, konsernin toimintakertomus ja konsernin kattava selvitys hallinnointi- ja ohjausjärjestelmästä, jos se annetaan erikseen, ja 29 a artiklan 4 kohdassa tarkoitettu kertomus,
laaditaan ja julkistetaan tämän direktiivin vaatimusten ja soveltuvissa tapauksissa asetuksen (EY) N:o 1606/2002 mukaisesti hyväksyttyjen kansainvälisten tilinpäätösstandardien vaatimusten mukaisesti.”
5)
Lisätään 34 artiklaan kohta seuraavasti:
”3. Tätä artiklaa ei sovelleta 19 a artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun muita kuin taloudellisia tietoja koskevaan selvitykseen ja 29 a artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun muita kuin taloudellisia tietoja koskevaan konsolidoituun selvitykseen eikä 19 a artiklan 4 kohdassa ja 29 a artiklan 4 kohdassa tarkoitettuihin erillisiin kertomuksiin.”
6)
Lisätään 48 artiklaan ennen viimeistä kohtaa kohta seuraavasti:
”Lisäksi kertomuksessa tarkastellaan OECD:ssä saavutettu kehitys ja asiaan liittyvien unionin aloitteiden tulokset huomioon ottaen mahdollisuutta velvoittaa suuret yritykset ja yleisen edun kannalta merkittävät yhteisöt laatimaan vuosittain kustakin jäsenvaltiosta ja kolmannesta maasta, jossa ne toimivat, maakohtainen raportti, joka sisältää tiedot vähintään voitoista, voitoista maksetuista veroista sekä saaduista valtiontuista.”
2 artikla
Raportointia koskeva ohjeistus
Komissio laatii muiden kuin taloudellisten tietojen raportointia koskevista menetelmistä viitteellisiä suuntaviivoja, joihin sisältyy tärkeimpiä yleisiä ja alakohtaisia muita kuin taloudellisia tulosindikaattoreita, jotta yritysten olisi helpompi julkistaa merkityksellisiä, hyödyllisiä ja vertailukelpoisia muita kuin taloudellisia tietoja. Suuntaviivoja laatiessaan komissio kuulee asiaankuuluvia sidosryhmiä.
Komissio julkaisee suuntaviivat viimeistään 6 päivänä joulukuuta 2016.
3 artikla
Uudelleentarkastelu
Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta ja muiden näkökohtien ohella sen soveltamisalasta, erityisesti suurten listaamattomien yritysten osalta, sen tehokkuudesta sekä laaditun ohjeistuksen ja menetelmien tasosta. Kertomus julkaistaan viimeistään 6 päivänä joulukuuta 2018, ja siihen liitetään tarvittaessa lainsäädäntöehdotuksia.
4 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 6 päivänä joulukuuta 2016. Niiden on viipymättä ilmoitettava tästä komissiolle.
Jäsenvaltioiden on säädettävä, että ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja säännöksiä sovelletaan kaikkiin 1 artiklan soveltamisalaan kuuluviin yrityksiin 1 päivänä tammikuuta 2017 alkavana tilikautena tai kalenterivuoden 2017 aikana.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä säännellyistä kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
5 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
6 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Strasbourgissa 22 päivänä lokakuuta 2014.