ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 499/2014 НА КОМИСИЯТА
от 11 март 2014 година
за допълване на регламенти (ЕС) № 1308/2013 и (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета чрез изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 на Комисията по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/01 и (ЕО) № 1234/07 на Съвета (1), и по-специално член 37, буква в), подточка iv) и буква г), подточка xiii), член 173, параграф 1, букви б), в) и е), член 181, параграф 2 и член 231, параграф 1 от него,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/00, (ЕО) № 1290/05 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (2), и по-специално член 64, параграф 6 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 (3) на Комисията беше приет въз основа на Регламент (ЕО) № 1234/2007 (4) на Съвета, който беше отменен и заменен с Регламент (ЕС) № 1308/2013.
(2)
Регламент (ЕС) № 1308/2013 съдържа някои нови разпоредби относно секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци. Тези разпоредби трябва да бъдат допълнени по отношение на финансовите вноски на членовете на организация на производители в сектора на плодовете и зеленчуците („организация на производители“), предлагането на пазара на цялата продукция чрез организацията на производители, възлагането на дейности на външни изпълнители, демократичната отчетност, определянето на тавани за разходите за управление и предотвратяване на кризи, условията за презасаждане на овощни градини като мярка за управление и предотвратяване на кризи, някои елементи на процедурата в случай на неспазване на критериите за признаване и прилагането на системата на входни цени, както и условия за предоставяне на гаранция.
(3)
Член 160 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 предвижда уставът на организацията на производителите да изисква от производителите, които са нейни членове, да предлагат на пазара цялата си съответна продукция посредством организацията на производителите. За да се осигури гъвкавост в сектора на плодовете и зеленчуците, е целесъобразно да се позволи на производителите при определени условия да предлагат на пазара продукцията си извън организацията на производителите.
(4)
Съгласно член 26 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 основната дейност на организацията на производители е свързана с концентриране на предлагането и предлагане на пазара на продуктите на членовете ѝ, за които е призната. Необходимо е да се изясни как се извършва тази дейност, по-специално в случай на възлагане на дейности на външни изпълнители. Освен това, за да се позволи на държавите членки да осъществяват необходимия контрол, организациите на производители следва да съхраняват водената отчетност, която осигурява възможност на държавите членки да установяват, че организацията на производители е изпълнила своите задачи.
(5)
Член 27 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 изисква организацията на производители да продължава да бъде отговорна за възложените на външни изпълнители дейности. Целесъобразно е по-подробното уточняване на средствата, чрез които се гарантира, че възложените на външни изпълнители дейности продължават да бъдат контролирани от организацията на производители, която е възложила тези дейности.
(6)
Член 31 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 изисква от държавите членки да предприемат всички мерки, които считат за необходими, за да предотвратят злоупотреба с власт или влияние от страна на един или няколко от членовете на организация на производители. Организациите на производители следва да предоставят доказателства на държавите членки за своята демократична отчетност по отношение на производители, които са техни членове. Във връзка с това следва да се ограничи максималният процент за правото на глас и дяловете, които всяко физическо или юридическо лице може да притежава в организация на производители.
(7)
Член 153, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 1308/2013 изисква уставът на организацията на производители да предвижда налагането на задължение на членовете за финансови вноски, необходими за нейното финансиране. За да се гарантира, че членовете на организацията на производители заплащат финансовите вноски, необходими за създаването и захранването на оперативния фонд, предвиден в член 32 от регламента, е необходимо да се предвиди включване на такова задължение в устава на организацията на производители.
(8)
С цел да се избегнат ситуации, в които мерките за предотвратяване и управление на кризи видят до неравномерно финансиране в рамките на асоциация на организации на производители, на равнището на всяка членуваща организация на производители следва да се изчислят тавани на разходите за предотвратяване и управление на кризи по оперативните програми на асоциации на организации на производители. Освен това следва да се установят и условия за презасаждане на овощни градини като мярка за управление и предотвратяване на кризи. За да се избегне неравномерно финансиране на оперативни програми, следва да се определи максимален процент на разходите, които могат да се предвидят за презасаждане на овощни градини.
(9)
В член 114 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 се установяват санкциите, които да се прилагат при неспазване на критериите за признаване. Съгласно член 154, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 държавите членки трябва да извършват редовни проверки, за да потвърдят, че организациите на производители спазват критериите за признаване, налагат санкции на тези организации при неспазване или нередности и при необходимост вземат решение за оттегляне на признаването. По-ефективна би била системата, при която се прави разграничаване на съществените и незначителните нередности при спазването на критериите за признаване, като така би се избегнало различното тълкуване от страна на държавите членки. Поради това е целесъобразно да се установи опростена процедура или система със степени на санкции, както се предвижда в член 64 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, за да се избегне неправомерното възползване от подпомагане от Съюза от страна на организации на производители, които вече не отговарят на изискванията за признаване.
(10)
Член 181 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 предвижда прилагане на Митническия кодекс за митническо оформяне на стоки по системата на входни цени. Тъй като въпросните стоки са малотрайни и стойността им в момента на митническото оформяне невинаги е установена, е необходимо на Комисията да се предостави възможност да приеме правила с цел проверка на достоверността на декларираната входна цена на съответна партида спрямо фиксирана стойност при вноса, за да се ускорят процедурите за митническо оформяне. Освен това опитът, придобит при прилагането на системата на входни цени, показа, че е целесъобразно да се поиска предоставяне на гаранция, когато митническата стойност, определена в съответствие с договорната стойност, посочена в член 29 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (5), надвишава с повече от 8 % стандартната стойност при вноса, изчислена от Комисията.
(11)
Поради това Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 следва да бъде съответно изменен.
(12)
За да се гарантира плавен преход при оперативните програми, одобрени съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007, в новите правила на Регламент (ЕС) № 1308/2013 следва да бъдат предвидени преходни разпоредби.
(13)
Разпоредбите относно предотвратяването и управлението на кризи следва да се прилагат от 1 януари 2014 г., т.е. датата, от която се прилагат съответните нови разпоредби на Регламент (ЕС) № 1308/2013. С цел да се осигури възможност на организациите на производители да се адаптират към новите правила относно изискванията за възлагане на дейности на външни изпълнители и за демократична отчетност, съответните разпоредби следва да се прилагат едва от 1 януари 2015 г. Член 181 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се прилага от 1 октомври 2014 г. нататък и поради това съответните нови разпоредби на този регламент относно проверката на достоверността на декларираната входна цена на партида и условията за предоставяне на гаранция следва да се прилагат от същата дата,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 се изменя, както следва:
1.
В член 26, параграф 1 се добавят следните втора и трета алинеи:
„Пускането на пазара се извършва от организацията на производители или под контрола на организацията на производители в случай на възлагане на дейности на външни изпълнители съгласно член 27. Това включва решението за продукта, който ще се продава, избора на канал на разпространение и освен ако продажбата не се извършва чрез търг, договарянето на неговото количество и цена.
Организациите на производители съхраняват водената отчетност, включително счетоводни документи, в продължение на поне 5 години, с които се доказва, че организацията на производители е концентрирала предлагането и е пускала на пазара продуктите на членове, за които е призната“
2.
Вмъква се следният член 26а:
„Член 26а
Предлагане на пазара на продукцията извън организацията на производители
Когато организацията на производители позволява това и когато се спазват условията, определени от организацията на производители, членуващите производители могат:
1)
да продават не повече от определен процент от своята продукция или продукти пряко или извън стопанства на производители, в които участват, на потребители за техни лични нужди, като процентите се определят от държавите членки в размер на не по-малко от 10 %;
2)
да предлагат на пазара сами или чрез друга организация на производители, определена от тяхната собствена организация, количества продукти, които са незначителни спрямо обема на предлаганата на пазара продукция от собствената им организация;
3)
да предлагат на пазара сами и чрез друга организация на производители, определена от тяхната собствена организация, продукти, които поради своите характеристики не се включват обичайно в търговската дейност на съответната организация на производители.“
3.
Член 27 се заменя със следния текст:
„Член 27
Възлагане на дейности на външни изпълнители
1. Дейностите, чието възлагане на външни изпълнители може да бъде разрешено от държавите членки в съответствие с член 155 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета (6), са свързани с целите на организациите на производители, определени в член 152, параграф 1, буква в) от посочения регламент, и могат да включват, наред с другото, събиране, съхраняване, пакетиране и предлагане на пазара на продукта на членовете на организацията на производители.
2. Организация на производители, която възлага дейност на външни изпълнители, сключва търговско споразумение чрез писмен договор с друг субект, включително един или няколко от своите членове или дъщерно дружество, с цел извършване на съответната дейност. Организацията на производители продължава да бъде отговорна за гарантиране на изпълнението на възложената на външни изпълнителни дейност, както и за контрола върху цялостното управление и наблюдението на търговското споразумение за извършване на дейността.
3. Контролът върху цялостното управление и наблюдението, посочени в параграф 2, се извършват ефективно, като се изисква договорът за възлагане на дейности на външни извършители:
а)
да позволява на организацията на производители да издава обвързващи инструкции и да включва условия, позволяващи на организацията на производители да прекратява договора, ако доставчикът на услуги не спазва сроковете и условията на договора за възлагане на дейности на външни изпълнители,
б)
да съдържа подробни условия, включително задължения за докладване и крайни срокове, които позволяват на организацията на производители да извършва оценка и да упражнява действителен контрол над възложените на външни изпълнители дейности.
Договорите за възлагане на дейности на външни изпълнители, както и докладите, посочени в буква б), се съхраняват от организацията на производители поне 5 години за целите на последващи проверки и са достъпни за всички членове при поискване от тяхна страна.
(6) Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/01 и (ЕО) № 1234/2007 на Съвета (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 671).“" 						
4.
Член 31 се заменя със следния текст:
„Член 31
Демократична отчетност на организациите на производители
1. Държавите членки определят максимален процент за правото на глас и дяловете, които всяко физическо или юридическо лице може да притежава в организация на производители. Максималният процент за право на глас и дялове трябва да бъде под 50 % от общите права на глас и под 50 % от дяловете. В надлежно обосновани случаи държавите членки могат да определят по-висок максимален процент за дяловете, които юридическо лице може да притежава в организация на производители, при условие че е избегната всякаква възможност за злоупотребата с власт от страна на това юридическо лице.
Посредством дерогация от първа алинея, когато организации на производители изпълняват оперативна програма към 17 май 2014 г., максималният процент на дяловете, определен от държавата членка за изпълнението на първа алинея, се прилага едва след края на срока на оперативната програма.
2. Органите на държавите членки извършват проверки на правата на глас и дяловете, включващи проверки на самоличността на физическите или юридическите лица, притежаващи дялове на членовете на организацията на производители, които от своя страна са юридически лица.
3. Когато организация на производители е ясно обособена част от юридическо лице, държавите членки приемат мерки, с които се ограничават или забраняват правомощията на това юридическо лице да изменя, одобрява или отхвърля решения на организацията на производители.“
5.
В член 53 се добавя следният параграф 3:
„3. Уставът на организация на производители в сектора на плодовете и зеленчуците изисква членуващите в нея производители да заплащат финансовите вноски, предвидени в нейния учредителен акт, за създаването и попълването на оперативния фонд, предвиден в член 32 от Регламент (ЕС) № 1308/2013.“
6.
В член 62 се добавя следният параграф 5:
„5. Таванът на разходите за управление и предотвратяване на кризи, посочен в член 33, параграф 3, четвърта алинея от Регламент (ЕС) № 1308/2013, по оперативните програми на асоциации на организации на производители се изчислява на равнището на всяка членуваща организация на производители.“
7.
Вмъква се следният член 89а:
„Член 89а
Презасаждане на овощни градини поради задължително изкореняване
Когато държавите членки включат в националната си стратегия презасаждането на овощни градини поради задължително изкореняване по съображения, свързани със здравето на човека или растенията, като мярка при кризи, те определят видовете и при необходимост сортовете, които са допустими за тази мярка, и условията, свързани с нейното прилагане. В случай на изкореняване поради съображения, свързани със здравето на растенията, мерките, предприети от държавите членки за презасаждане на овощни градини, са съобразени с Директива 2000/29/ЕО на Съвета (7).
За презасаждането на овощни градини не се изразходват повече от 20 % от общите разходи по оперативната програма. Държавите членки могат да вземат решение за определяне на по-нисък процент.
(7) Директива 2000/29/ЕС на Съвета от 8 май 2000 г. относно защитните мерки срещу въвеждането в Общността на вредители по растенията или растителните продукти и срещу тяхното разпространение в Общността (ОВ L 169, 10.7.2000 г., стр. 1).“" 						
8.
Член 114 се заменя със следния текст:
„Член 114
Неспазване на критериите за признаване
1. Ако държава членка установи, че организация на производители не спазва някой от критериите за признаване, свързани с изискванията от членове 21, 23, член 26, параграфи 1 и 2 и член 31, тя изпраща на въпросната организация на производители, не по-късно от 2 месеца след установяване на неспазването, предупредително писмо с препоръчана поща, в което се посочва установената нередност, коригиращите мерки и срокът, в рамките на който се предприемат тези мерки, като той не трябва да надвишава 4 месеца. От момента на установяване на неспазването държавите членки преустановяват плащанията на помощи, докато не бъдат предприети удовлетворяващи ги коригиращи мерки.
2. Неспазването на критериите за признаване, посочени в параграф 1, в рамките на определения от държавата членка срок, води до спиране на признаването на организацията на производители. Държавата членка уведомява организацията на производители за периода на спиране, който не надвишава 12 месеца от датата на получаване на предупредителното писмо от страна на организацията на производители. Тази мярка се прилага, без да се засяга прилагането на хоризонталното национално законодателство, което може да предвижда спирането на такива действия след започване на свързани съдебни производства.
В периода на спиране на признаването организацията на производители може да продължи да извършва дейност, но плащанията на помощи се преустановяват до отмяната на спирането на признаването. Годишната стойност на помощта се намалява с 2 % за всеки започнат календарен месец, през който е спряно признаването.
Спирането на признаването се прекратява в деня на проверката, която показва, че въпросните критерии за признаване са изпълнени.
3. Ако критериите не са изпълнени до края на срока за спиране на признаването, определен от компетентния орган на държавата членка, държавата членка оттегля признаването, считано от датата, на която условията за признаване не са изпълнени, или, ако не е възможно тази дата да бъде установена, от датата на установяване на нередността. Тази мярка се прилага, без да се засяга прилагането на хоризонталното национално законодателство, което може да предвижда спирането на такива действия след започване на свързани съдебни производства. Дължимите помощи не се изплащат, а неправомерно платените помощи се възстановяват.
4. Ако държава членка установи, че организация на производители не спазва някой от другите критерии за признаване, установени в член 154 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, освен посочените в параграф 1, тя изпраща на въпросната организация на производители, не по-късно от 2 месеца след установяване на неспазването, предупредително писмо с препоръчана поща, в което се посочва установената нередност, коригиращите мерки и срокът, в рамките на който се предприемат тези мерки, като той не трябва да надвишава 4 месеца.
5. Непредприемането на коригиращите мерки, посочени в параграф 4, в рамките на определения от държавата членка срок, води до временно преустановяване на плащанията и намаляване на размера на годишната помощ с 1 % за всеки започнат календарен месец, който надвишава този срок. Тази мярка се прилага, без да се засяга прилагането на хоризонталното национално законодателство, което може да предвижда спирането на такива действия след започване на свързани съдебни производства.
6. Когато обаче организация на производители предостави на държавата членка доказателства, че поради природни бедствия, неблагоприятни климатични условия, болести или нашествия от вредители, въпреки че е предприела необходимите мерки за предотвратяване на риска, тя не е в състояние да спазва условията за признаване, предвидени в член 154, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1308/2013 по отношение на минималния обем или стойност на предлаганата на пазара продукция, определени от държавата членка, държавата членка може за въпросната година да приложи дерогация от минималния обем или стойност на предлаганата на пазара продукция за тази организация на производители.
7. В случаите когато се прилагат параграфи 1, 2, 4 и 5, държавите членки може да извършват плащания след крайния срок, посочен в член 70, когато това е необходимо за прилагането на този член. Тези плащания обаче не могат да бъдат извършвани по-късно от 15 октомври през втората година след годината на изпълнение на програмата.“
9.
Член 137 се заменя със следния текст:
„Член 137
Основа за входни цени
1. Член 181, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се прилага по отношение на продуктите, изброени в приложение XVI.
2. Когато митническата стойност на продуктите, изброени в част A на приложение XVI, се определя според договорната стойност, посочена в член 29 от Регламент (ЕИО) № 2913/92, и тази митническа стойност е по-висока с повече от 8 % от фиксираната стойност, изчислена от Комисията като стандартната стойност при вноса в момента на съставяне на декларацията за допускане на продуктите за свободно обращение, вносителят трябва да предостави гаранцията, посочена в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93. За тази цел размерът на вносното мито, което в крайна сметка би се дължало за продуктите, изброени в част А от приложение XVI, се равнява на дължимото мито, ако въпросният продукт е бил класифициран въз основа на съответната стандартна стойност при вноса.
Първа алинея не се прилага, когато съответната стандартна стойност при вноса е по-висока от входните цени, изброени в приложение I, част III, раздел I, приложение 2 към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета (8) и когато заявителят изисква незабавното вписване в сметките на размера на митото, което може в крайна сметка да е дължимо за стоките, вместо предоставяне на гаранция.
3. Когато митническата стойност на продуктите, изброени в част А от приложение XVI, се изчислява в съответствие с член 30, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 2913/92, приспадането на митото се извършва при условията, предвидени в член 136, параграф 1 от настоящия регламент. В такъв случай вносителят предоставя гаранция съгласно член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, която е равна на размера на митото, което той би платил, ако класификацията на продуктите се правеше на основата на стандартната стойност при вноса.
4. Митническата стойност на стоките, внесени на консигнация, се определя директно в съответствие с член 30, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 2913/92, като за тази цел по време на срока, в който е в сила, се прилага стандартната стойност при вноса, изчислена в съответствие с член 136.
5. Вносителят разполага с един месец от продажбата на въпросните продукти, като се спазва максималният срок от четири месеца от датата на приемане на декларацията за допускане за свободно обращение, да докаже, че партидата е освободена според условия, потвърждаващи правилното определяне на цените, посочени в член 29 от Регламент (ЕИО) № 2913/92, или да определи митническата стойност, посочена в член 30, параграф 2, буква в) от този регламент. Неспазването на един от тези крайни срокове води до загуба на предоставената гаранция, без да се засяга прилагането на параграф 6.
Предоставената гаранция се освобождава, при условие че се предоставя удовлетворяващо митническите органи доказателство за условията на освобождаване. В противен случай гаранцията се задържа посредством плащане на вносни мита.
За да се докаже, че партидата е освободена съгласно условията, посочени в първа алинея, освен фактурата вносителят предоставя всички документи, необходими за извършването на съответната митническа проверка по отношение на продажбата и освобождаването на всеки продукт от въпросната партида, включително документите, свързани с транспорта, застраховката, обработката и съхраняването на партидата.
Когато пазарните стандарти, посочени в член 3, изискват сортът на продукта или търговският вид на плодовете и зеленчуците да бъдат посочени на опаковката, сортът на продукта или търговският вид на плодовете и зеленчуците, които съставляват част от партидата, се посочват на документите, свързани с транспорта, фактурите и ордера за доставка.
6. Максималният срок от четири месеца, посочен в параграф 5, първа алинея, може да бъде удължен от компетентните органи на държавата членка максимум с три месеца по искане на вносителя, което трябва да бъде надлежно обосновано.
Ако при проверка компетентните органи на държавите членки установят, че изискванията на настоящия член не са спазени, те събират дължимото мито по член 220 от Регламент (ЕИО) № 2913/92. Размерът на митата, които следва да бъдат събрани или които остава да бъдат събрани, включва лихва от датата на допускане на стоките за свободно обращение до датата на събиране на дължимите мита. Прилаганият лихвен процент е този, който е в сила за операциите по събиране на вземания съгласно националното законодателство.
(8) Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 г. относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, 7.9.1987 г., стр. 1).“" 						
Член 2
Преходни разпоредби
Когато държава членка е одобрила оперативна програма съгласно член 64, параграф 2, трета алинея от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 преди 20 януари 2014 г., тази оперативна програма се счита за одобрена съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Без да се засягат членове 65 и 66 от изменя Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011, по искане на организация на производители оперативна програма, одобрена съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007, може:
а)
да продължи да се изпълнява до приключването ѝ;
б)
да бъде изменена, така че да отговаря на изискванията на Регламент (ЕС) № 1308/2013; или
в)
да бъде заменена с нова оперативна програма, одобрена съгласно Регламент (ЕС) № 1308/2013.
Член 3
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 1, параграфи 6 и 7 и член 2 се прилагат от 1 януари 2014 г.
Член 1, параграф 9 се прилага от 1 октомври 2014 г.
Член 1, параграфи 3 и 4 се прилагат от 1 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 11 март 2014 година.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 499/2014,
annettu 11 päivänä maaliskuuta 2014,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EU) N:o 1308/2013 sekä (EU) N:o 1306/2013 täydentämisestä muuttamalla hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealaa koskevaa komission täytäntöönpanoasetusta (EU) N:o 543/2011
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 992/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (1) ja erityisesti sen 37 artiklan c kohdan iv alakohdan ja d kohdan xiii alakohdan, 173 artiklan 1 kohdan b, c ja f alakohdan, 181 artiklan 2 kohdan sekä 231 artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (2) ja erityisesti sen 64 artiklan 6 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 543/2011 (3) annettiin neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (4) perusteella, joka on kumottu ja korvattu asetuksella (EU) N:o 1308/2013.
(2)
Asetukseen (EU) N:o 1308/2013 sisältyy joitakin uusia säädöksiä, jotka koskevat hedelmä- ja vihannesalaa sekä hedelmä- ja vihannesjalostealaa. Näitä säännöksiä on täydennettävä seuraavilta osin: hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaation, jäljempänä ’tuottajaorganisaatio’, jäsenten rahoitusosuus, koko tuotannon kaupan pitäminen tuottajaorganisaation välityksellä, toimintojen ulkoistaminen, demokraattinen vastuullisuus, kriisien hallinnan ja ennaltaehkäisemisen menojen enimmäismäärien vahvistaminen, hedelmäpuiden uudelleenistutus kriisinehkäisy- ja kriisinhallintatoimenpiteenä, tietyt osat menettelyssä hyväksymisedellytysten täyttymättä jäämisen tapauksessa, tulohintajärjestelmän soveltaminen ja vakuuden asettamisedellytykset.
(3)
Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 160 artiklassa säädetään, että tuottajaorganisaation perussäännössä on edellytettävä organisaation tuottajajäsenten pitävän koko kyseisen tuotantonsa kaupan organisaation kautta. Joustavuuden luomiseksi hedelmä- ja vihannesalalla on aiheellista, että tuottajat voivat tietyin edellytyksin pitää tuotantonsa kaupan tuottajaorganisaation ulkopuolella.
(4)
Täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 26 artiklan mukaan tuottajaorganisaation päätoiminnan on liityttävä sen jäsenten niiden tuotteiden tarjonnan keskittämiseen ja markkinoille saattamiseen, joiden osalta organisaatio on hyväksytty. On tarpeen täsmentää, miten tätä toimintaa harjoitetaan, erityisesti silloin kun tehtäviä ulkoistetaan. Jotta jäsenvaltiot voivat tehdä tarvittavat tarkastukset, tuottajaorganisaation olisi lisäksi säilytettävä kirjanpito, jonka perusteella jäsenvaltio voi tarkistaa, että tuottajaorganisaatio hoitaa tehtävänsä.
(5)
Täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 27 artiklassa säädetään, että tuottajaorganisaatioiden on oltava vastuussa myös ulkoistetuista toiminnoista. On aiheellista täsmentää keinot, joilla varmistetaan, että ulkoistetut toiminnot pysyvät ne ulkoistaneen tuottajaorganisaation valvonnassa.
(6)
Asetuksen (EU) N:o 543/2011 31 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet, jotta vältetään yhden tai useamman tuottajaorganisaation jäsenen voiman tai vaikutusvallan väärinkäytökset. Tuottajaorganisaatioiden on esitettävä jäsenvaltioille todisteet demokraattisesta vastuullisuudestaan tuottajajäsenilleen. Tätä varten olisi asetettava raja suurimmalle prosenttiosuudelle äänioikeuksista ja osuuksista, joka kenellä tahansa luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä voi tuottajaorganisaatiossa olla.
(7)
Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 153 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan tuottajaorganisaation perussäännössä on määrättävä tuottajaorganisaation rahoittamiseen tarvittavien maksujen perimisestä sen jäseniltä. Jotta voidaan varmistaa, että tuottajaorganisaation jäsenet maksavat mainitun asetuksen 32 artiklassa säädetyn toimintarahaston perustamiseen ja kartuttamiseen tarvittavat rahoitusosuudet, on tarpeen säätää tällaisen velvoitteen sisällyttämisestä tuottajaorganisaation perussääntöön.
(8)
Jotta vältettäisiin tilanteet, joissa kriisinehkäisy- ja kriisinhallintatoimenpiteet aiheuttavat tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymän rahoitukseen epätasaisuutta, tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymien toimintaohjelmien mukaisten kriisien hallinnan ja ennaltaehkäisemisen menojen enimmäismäärät olisi laskettava kunkin jäsentuottajaorganisaation tasolla. Lisäksi olisi vahvistettava edellytykset kriisinehkäisy- ja kriisinhallintatoimenpiteinä tehtäville hedelmätarhojen uudelleenistutuksille. Toimintaohjelmien rahoituksen epätasaisuuden välttämiseksi olisi vahvistettava enimmäisprosenttiosuus menoille, jotka voidaan käyttää hedelmätarhojen uudelleenistutuksiin.
(9)
Täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 114 artiklassa vahvistetaan seuraamukset, joita on sovellettava, jos hyväksymisedellytyksiä ei noudateta. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 154 artiklan 4 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on suoritettava säännöllisin väliajoin tarkastuksia varmistaakseen, että tuottajaorganisaatiot noudattavat hyväksymisedellytyksiä, määrättävä kyseisille organisaatioille sovellettavia seuraamuksia, jos säännöksiä ei ole noudatettu tai jos ilmenee sääntöjenvastaisuuksia, sekä päätettävä tarvittaessa siitä, peruutetaanko hyväksyntä. Järjestelmä, jossa erotetaan toisistaan huomattavat ja vähäisemmät hyväksymisedellytysten täyttymättä jäämiset, olisi tehokkaampi ja sillä vältettäisiin jäsenvaltioiden eriävät tulkinnat. Sen vuoksi on aiheellista ottaa käyttöön asetuksen (EU) N:o 1306/2013 64 artiklassa säädetyn mukainen yksinkertaistettu menettely ja asteittaiset seuraamukset, jotta tuottajaorganisaatiot, jotka eivät täytä hyväksymisedellytyksiä, eivät enää saa aiheettomasti unionin tukea.
(10)
Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 181 artiklassa säädetään tullikoodeksin soveltamisesta tulohintajärjestelmään kuuluvien tuotteiden tulliselvityksessä. Koska kyseiset tavarat ovat helposti pilaantuvia eikä niiden arvoa tulliselvitystä tehtäessä ole aina vahvistettu, on tarpeen antaa komissiolle mahdollisuus hyväksyä sääntöjä lähetyksen ilmoitetun tulohinnan todenperäisyyden tarkistamiseksi käyttämällä kiinteää tuontiarvoa tulliselvitysmenettelyjen nopeuttamiseksi. Lisäksi tulohintajärjestelmän soveltamisesta saatu kokemus on osoittanut, että on aiheellista vaatia vakuuden asettamista, kun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (5) 29 artiklassa tarkoitetun kauppa-arvon mukaisesti määritetty tullausarvo on enemmän kuin 8 prosenttia suurempi kuin komission laskema kiinteä tuontiarvo.
(11)
Sen vuoksi täytäntöönpanoasetusta (EU) N:o 543/2011 olisi muutettava.
(12)
Jotta varmistetaan asetuksella (EY) N:o 1234/2007 hyväksyttyjen toimintaohjelmien joustava siirtyminen asetuksen (EU) N:o 1308/2013 uusien sääntöjen soveltamiseen, olisi säädettävä siirtymäsäännöksiä.
(13)
Säännöksiä kriisien ehkäisemisestä ja hallinnasta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2014 eli siitä päivästä, josta lähtien asetuksen (EU) N:o 1308/2013 uusia säännöksiä sovelletaan. Jotta tuottajaorganisaatiot ehtivät sopeutua toiminnan ulkoistamista ja demokraattista vastuullisuutta koskeviin uusiin sääntöihin, asianomaisia säännöksiä olisi sovellettava vasta 1 päivästä tammikuuta 2015. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 181 artiklaa sovelletaan 1 päivästä lokakuuta 2014, joten tämän asetuksen vastaavia uusia säännöksiä lähetyksen tulohinnan todenperäisyyden tarkistamisesta ja vakuuden asettamisedellytyksistä olisi sovellettava samasta päivästä alkaen,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 543/2011 seuraavasti:
1)
Lisätään 26 artiklan 1 kohtaan toinen ja kolmas alakohta seuraavasti:
”Markkinoille saattajan on oltava tuottajaorganisaatio tai markkinoille saattamisen on tapahduttava tuottajaorganisaation valvonnassa, jos on kyse 27 artiklan mukaisesta ulkoistamisesta. Markkinoille saattamiseen on sisällyttävä päätös myytävästä tuotteesta, valitusta jakelukanavasta ja, jollei myynti tapahdu huutokaupalla, tuotteen määrä- ja hintaneuvotteluista.
Tuottajaorganisaation on säilytettävä vähintään viiden vuoden ajan myös kirjanpitotositteet sisältävä kirjanpito, jolla osoitetaan, että tuottajaorganisaatio on keskittänyt jäsenten niiden tuotteiden tarjontaa, joiden osalta se on hyväksytty, ja saattanut markkinoille niitä tuotteita, joiden osalta se on hyväksytty.”
2)
Lisätään 26 a artikla seuraavasti:
”26 a artikla
Tuotannon kaupan pitäminen tuottajaorganisaation ulkopuolella
Tuottajajäsenet voivat tuottajaorganisaation luvalla ja silloin, kun se on tuottajaorganisaation vahvistamien ehtojen ja edellytysten mukaista,
1)
myydä enintään tietyn prosenttiosuuden tuotannostaan tai tuotteistaan suoraan tilalla tai tilan ulkopuolella kuluttajille näiden omiin tarpeisiin; jäsenvaltio vahvistaa tämän osuuden, jonka on oltava vähintään 10 prosenttia;
2)
pitää kaupan itse tai oman organisaation osoittaman toisen tuottajaorganisaation välityksellä tuotteita, joiden määrä on oman tuottajaorganisaation kaupan pidettävän tuotannon määrään nähden vähäinen;
3)
pitää kaupan itse tai oman organisaationsa osoittaman toisen tuottajaorganisaation välityksellä tuotteita, jotka ominaispiirteidensä vuoksi eivät ensisijaisesti kuulu tuottajajäsenen oman tuottajaorganisaation kaupallisen toiminnan piiriin.”
3)
Korvataan 27 artikla seuraavasti:
”27 artikla
Ulkoistaminen
1. Toimintojen, joiden ulkoistamisen jäsenvaltio voi sallia Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (6) 155 artiklan mukaisesti, on liityttävä mainitun asetuksen 152 artiklan 1 kohdan c alakohdassa vahvistettuihin tuottajaorganisaatioiden tavoitteisiin ja niihin voivat kuulua muun muassa tuottajaorganisaation jäsenten tuotteen kerääminen, varastoiminen, pakkaaminen ja kaupan pitäminen.
2. Jonkin toiminnon ulkoistavalla tuottajaorganisaatiolla on oltava kyseisen toiminnon suorittamisesta kaupallinen järjestely kirjallisena sopimuksena toisen yksikön kanssa, joista yksi tai useampi voi myös olla jäsen tai tytäryhtiö. Tuottajaorganisaatio on vastuussa kyseisen toiminnon suorittamisen varmistamisesta sekä toiminnon suorittamiseen liittyvän kaupallisen järjestelyn kokonaishallinnasta ja -valvonnasta.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun kokonaishallinnan ja -valvonnan on oltava tehokasta ja siinä on edellytettävä, että ulkoistamista koskeva sopimus
a)
antaa tuottajaorganisaatiolle valmiuden antaa sitovia ohjeita ja siihen sisältyy säännöksiä, joiden nojalla tuottajaorganisaatio voi purkaa sopimuksen, jos palveluntarjoaja ei täytä ulkoistamista koskevan sopimuksen ehtoja ja edellytyksiä;
b)
sisältää yksityiskohtaiset ehdot ja edellytykset, joihin kuuluvat raportointivelvoitteet ja määräajat, joiden avulla tuottajaorganisaatio voi arvioida ja tosiasiallisesti valvoa ulkoistettuja toimintoja.
Tuottajaorganisaation on säilytettävä ulkoistamista koskevat sopimukset ja b alakohdassa tarkoitetut kertomukset vähintään 5 vuotta jälkitarkastuksia varten, ja niiden on oltava kaikkien jäsenten saatavilla pyynnöstä.
(6) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1308/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 992/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/01 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 671).”" 						
4)
Korvataan 31 artikla seuraavasti:
”31 artikla
Tuottajaorganisaatioiden demokraattinen vastuullisuus
1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava äänioikeuksien ja osuuksien enimmäisprosenttiosuus, joka kenellä tahansa luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä voi tuottajaorganisaatiossa olla. Äänioikeuksien ja osuuksien enimmäisprosenttiosuuden on oltava alle 50 prosenttia kaikista äänioikeuksista ja alle 50 prosenttia osuuksista. Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa jäsenvaltiot voivat vahvistaa suuremman enimmäisprosenttiosuuden osuuksille, joita oikeushenkilöllä voi olla tuottajajärjestöstä, jos tällaisen oikeushenkilön harjoittama vallan väärinkäyttö vältetään kaikissa tapauksissa.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, kun kyseessä ovat toimintaohjelmaa 17 päivänä toukokuuta 2014 täytäntöönpanevat tuottajaorganisaatiot, jäsenvaltioiden ensimmäisen alakohdan mukaisesti vahvistamia osuuksien enimmäisprosenttiosuuksia sovelletaan vasta kun toimintaohjelma on päättynyt.
2. Jäsenvaltioiden viranomaisten on tehtävä äänestysoikeuksien ja osuusmäärien tarkastuksia, joihin kuuluvat myös sellaisten yksilöiden tai oikeushenkilöiden henkilöyden tarkastukset, joilla on itse oikeushenkilöitä olevien tuottajaorganisaation jäsenten osuuksia.
3. Jos tuottajaorganisaatio on oikeussubjektin tarkoin määritelty osa, jäsenvaltion on vahvistettava toimenpiteitä rajoittaakseen valtaa, joka mainitulla oikeussubjektilla on tuottajaorganisaatioiden päätösten muuttamisen, hyväksymisen tai hylkäämisen osalta, tai evätäkseen kyseisen vallan.”
5)
Lisätään 53 artiklaan 3 kohta seuraavasti:
”3. Hedelmä- ja vihannesalan tuottajaorganisaation perussäännössä on edellytettävä, että sen tuottajajäsenet maksavat rahoitusosuudet, joista määrätään organisaation säännöissä asetuksen (EU) N:o 1308/2013 32 artiklassa säädetyn toimintarahaston perustamiseksi ja kartuttamiseksi.”
6)
Lisätään 62 artiklaan 5 kohta seuraavasti:
”5. Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 33 artiklan 3 kohdan neljännessä alakohdassa tarkoitettu kriisien hallinnan ja ennaltaehkäisemisen menojen enimmäismäärä tuottajaorganisaatioiden yhteenliittymien toimintaohjelmissa on laskettava kunkin jäsentuottajaorganisaation tasolla.”
7)
Lisätään 89 a artikla seuraavasti:
”89 a artikla
Hedelmätarhojen uudelleenistutukset pakollisen raivauksen jälkeen
Jos jäsenvaltiot sisällyttävät kansallisiin strategioihinsa hedelmätarhojen uudelleenistutuksen terveyteen tai kasvien terveyteen liittyvistä syistä kriisitoimenpiteenä tehtävän pakollisen raivauksen jälkeen, niiden on määriteltävä ne lajit ja tarvittaessa lajikkeet, joita tämä koskee, ja toimenpiteen soveltamisedellytykset. Jos raivaus tapahtuu kasvien terveyteen liittyvistä syistä, jäsenvaltioiden on hedelmätarhojen uudelleenistutusta varten toteuttamissaan toimenpiteissä noudatettava neuvoston direktiiviä 2000/29/EY (7).
Hedelmätarhojen uudelleenistutukset saavat kattaa enintään 20 prosenttia toimintaohjelmien kokonaismenoista. Jäsenvaltiot voivat päättää vahvistavansa pienemmän prosenttiosuuden.
(7) Neuvoston direktiivi 2000/29/EY, annettu 8 päivänä toukokuuta 2000, kasvien ja kasvituotteiden haitallisten organismien jäsenvaltioihin kulkeutumisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä (EYVL L 169, 10.7.2000, s. 1).”" 						
8)
Korvataan 114 artikla seuraavasti:
”114 artikla
Hyväksymisedellytysten täyttymättä jääminen
1. Jos jäsenvaltio on todennut, ettei tuottajaorganisaatio täytä jotakin 21 ja 23 artiklan, 26 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä 31 artiklan vaatimuksiin liittyvää hyväksymisedellytystä, sen on viimeistään 2 kuukauden kuluttua siitä, kun puute on havaittu, toimitettava kyseiselle tuottajaorganisaatiolle kirjattuna lähetyksenä varoituskirje, jossa mainitaan todettu puute sekä korjaavat toimenpiteet ja kyseisten toimenpiteiden toteuttamisen määräajat, jotka saavat enimmillään olla 4 kuukautta. Jäsenvaltioiden on keskeytettävä tuen maksaminen siitä lähtien kun puute on todettu, kunnes korjaavat toimenpiteet on toteutettu jäsenvaltiota tyydyttävällä tavalla.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen hyväksymisedellytysten täyttymättä jäämisen jäsenvaltion asettamassa määräajassa on johdettava tuottajaorganisaation hyväksynnän voimassaolon keskeyttämiseen. Jäsenvaltion on ilmoitettava tuottajaorganisaatiolle hyväksynnän keskeyttämisjaksosta, joka saa olla enintään 12 kuukautta siitä, kun tuottajaorganisaatio on saanut varoituskirjeen. Tämä ei kuitenkaan estä soveltamasta horisontaalista kansallista lainsäädäntöä, jossa voidaan säätää tällaisen toimen keskeyttämisestä kun asiaan liittyviä oikeudenkäyntejä on käynnistetty.
Hyväksynnän keskeyttämisjakson aikana tuottajaorganisaatio voi jatkaa toimintaansa, mutta tukein maksu jäädytetään, kunnes hyväksynnän voimassaolon keskeyttäminen lakkaa. Tuen vuotuista määrää on alennettava 2 prosenttia jokaista hyväksynnän keskeyttämisen aikana alkavaa kalenterikuukautta kohti.
Keskeyttäminen päättyy sen tarkastuksen tekopäivänä, jossa osoitetaan, että kyseiset hyväksyntäedellytykset täyttyvät.
3. Jos vaatimukset eivät täyty jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen asettaman keskeytysajan päättyessä, jäsenvaltion on peruttava hyväksyntä siitä päivästä alkaen, jona hyväksymisedellytykset eivät enää täyttyneet, tai, jos kyseistä päivää ei ole mahdollista määrittää, siitä päivästä alkaen, jona puute todettiin. Tämä ei kuitenkaan estä soveltamasta horisontaalista kansallista lainsäädäntöä, jossa voidaan säätää tällaisen toimen keskeyttämisestä kun asiaan liittyviä oikeudenkäyntejä on käynnistetty. Jäljellä olevaa tukea ei makseta ja aiheettomasti maksettu tuki on perittävä takaisin.
4. Jos jäsenvaltio on todennut, ettei tuottajaorganisaatio täytä jotakin asetuksen (EU) N:o 1308/2013 154 artiklassa vahvistettua, muuta kuin 1 kohdassa mainittua hyväksymisedellytystä, sen on viimeistään 2 kuukauden kuluttua puutteen havaitsemisesta toimitettava kyseiselle tuottajaorganisaatiolle kirjattuna lähetyksenä varoituskirje, jossa mainitaan todettu puute sekä korjaavat toimenpiteet ja kyseisten toimenpiteiden toteuttamisen määräajat, jotka saavat enimmillään olla 4 kuukautta.
5. Edellä 4 kohdassa tarkoitettujen korjaavien toimenpiteiden tekemättä jättämisen jäsenvaltion asettamassa määräajassa on johdettava maksujen keskeyttämiseen ja vuotuisen tukimäärän vähentämiseen yhdellä prosentilla jokaista määräajan ylittymisaikana alkavaa kalenterikuukautta kohti. Tämä ei kuitenkaan estä soveltamasta horisontaalista kansallista lainsäädäntöä, jossa voidaan säätää tällaisen toimen keskeyttämisestä kun asiaan liittyviä oikeudenkäyntejä on käynnistetty.
6. Jos tuottajaorganisaatio kuitenkin toimittaa jäsenvaltiolle todisteet siitä, että luonnonkatastrofit, epäsuotuisat sääolot, taudit tai tuholaiseläimet ovat kaikista tarvittavista riskinehkäisytoimenpiteistä huolimatta vaikuttaneet siihen, ettei tuottajaorganisaatio pysty täyttämään asetuksen (EU) N:o 1308/2013 154 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädettyjä hyväksymisedellytyksiä jäsenvaltioissa säädetyn kaupan pidettävän tuotannon vähimmäismäärän tai -arvon osalta, jäsenvaltio voi kyseisen vuoden osalta poiketa kaupan pidettävän tuotannon vähimmäismäärästä tai -arvosta kyseisen tuottajaorganisaation kohdalla.
7. Jos tämän artiklan 1, 2, 4 ja 5 kohtaa sovelletaan, jäsenvaltio voi suorittaa maksuja 70 artiklassa vahvistetun määräajan päätyttyä, jos se on tarpeen tämän artiklan soveltamiseksi. Näitä myöhempiä maksuja ei kuitenkaan voida enää suorittaa ohjelman täytäntöönpanoa seuraavan toisen vuoden 15 päivän lokakuuta jälkeen.”
9)
Korvataan 137 artikla seuraavasti:
”137 artikla
Tulohintaperusta
1. Liitteessä XVI lueteltuihin tuotteisiin sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1308/2013 181 artiklan 1 kohtaa.
2. Kun liitteessä XVI olevassa A osassa lueteltujen tuotteiden tullausarvo määritellään asetuksen (ETY) N:o 2913/92 29 artiklassa tarkoitetun kauppa-arvon mukaisesti ja tullausarvo on tuotteiden liikkeeseen laskemista koskevan ilmoituksen tekohetkellä enemmän kuin 8 prosenttia suurempi kuin komission laskema kiinteä tuontiarvo, tuojan on asetettava asetuksen (ETY) N:o 2454/93 248 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus. Tällöin liitteessä XVI olevassa A osassa lueteltujen tuotteiden tuontitullin lopullinen määrä on yhtä suuri kuin tulli, jonka tuoja olisi maksanut, jos asianomaisen tuotteen luokittelu olisi tehty kyseisen kiinteän tuontiarvon perusteella.
Ensimmäistä alakohtaa ei kuitenkaan sovelleta, jos kiinteä tuontiarvo on korkeampi kuin neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (8) liitteessä I olevan III osan I jakson liitteessä 2 luetellut tulohinnat ja tavaranhaltija pyytää, että vakuuden asettamisen sijasta tileihin kirjataan välittömästi se tullien määrä, joka tavaroista voidaan lopullisesti kantaa.
3. Kun liitteessä XVI olevassa A osassa lueteltujen tuotteiden tullausarvo lasketaan asetuksen (ETY) N:o 2913/92 30 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti, tullia vähennetään tämän asetuksen 136 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Tuojan on tällöin on asetettava asetuksen (ETY) N:o 2454/93 248 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus, joka on yhtä suuri kuin tullit, jotka tuoja olisi maksanut, jos tuotteiden luokittelu olisi tehty kiinteän tuontiarvon perusteella.
4. Kaupintamyyntiin tuotavien tavaroiden tullausarvo määritetään suoraan asetuksen (ETY) N:o 2913/92 30 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti, ja tätä tarkoitusta varten sovelletaan 136 artiklan mukaisesti laskettua kiinteää tuontiarvoa voimassa olevina soveltamisajanjaksoina.
5. Tuojalla on käytettävissään kyseisten tuotteiden myynnistä alkava yhden kuukauden määräaika - vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevan ilmoituksen hyväksymispäivämäärästä alkavan neljän kuukauden määräajan rajoissa - osoittaakseen, että erä on myyty ehdoin, jotka varmistavat asetuksen (ETY) N:o 2913/92 29 artiklassa tarkoitettujen hintojen todenperäisyyden, tai määrittääkseen mainitun asetuksen 30 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetun tullausarvon. Yhdenkin edellä mainitun määräajan noudattamatta jättäminen aiheuttaa asetetun vakuuden menettämisen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 kohdan soveltamista.
Asetettu vakuus on vapautettava siltä osin kuin todisteet myyntiin saattamista koskevien edellytysten täyttymisestä esitetään tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla. Muutoin vakuus menetetään tuontitullien maksuksi.
Osoittaakseen, että erä on myyty ensimmäisessä alakohdassa säädetyin edellytyksin, tuojan on laskun lisäksi annettava kaikki tarvittavat asiakirjat asiaankuuluvien tullitarkastusten tekemiseksi erän jokaisen tuotteen myynnistä ja myyntiin saattamisesta, erän kuljetukseen, vakuutukseen, käsittelyyn ja varastointiin liittyvät asiakirjat mukaan luettuina.
Jos 3 artiklassa tarkoitetuissa kaupan pitämisen vaatimuksissa edellytetään, että hedelmien ja vihannesten lajike tai kauppanimi merkitään pakkaukseen, erään sisältyvien hedelmien ja vihannesten lajike tai kauppanimi on merkittävä kuljetusasiakirjoihin, kauppalaskuihin ja toimitusvahvistukseen.
6) Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi pidentää 5 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua neljän kuukauden määräaikaa enintään kolmella kuukaudella tuojan asianmukaisesti perustellusta hakemuksesta.
Jos jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset toteavat tarkastuksen yhteydessä, etteivät tässä artiklassa säädetyt edellytykset täyty, niiden on perittävä maksettavaksi kuuluva tulli asetuksen (ETY) N:o 2913/92 220 artiklan mukaisesti. Perittävän tai perittäväksi jäävän tullin määrää vahvistettaessa on otettava huomioon sille tavaran vapaaseen liikkeeseen luovuttamispäivästä perinnän suorittamispäivään kasvanut korko. Sovellettava korkokanta on kansallisessa lainsäädännössä perintätoimien osalta voimassa oleva korkokanta.
(8) Neuvoston asetus (ETY) N:o 2658/87, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1987, tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista (EYVL L 256, 7.9.1987, s. 1).”" 						
2 artikla
Siirtymäsäännökset
Jos jäsenvaltio on hyväksynyt toimintaohjelman täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 64 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti ennen 20 päivää tammikuuta 2014, kyseistä toimintaohjelmaa pidetään asetuksella (EY) N:o 1234/2007 hyväksyttynä.
Rajoittamatta täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 65 ja 66 artiklan soveltamista asetuksella (EY) N:o 1234/2007 hyväksyttyyn toimintaohjelmaan voidaan tuottajaorganisaation pyynnöstä soveltaa seuraavaa:
a)
sitä voidaan jatkaa sen päättymiseen asti;
b)
se voidaan muuttaa asetuksen (EU) N:o 1308/2013 vaatimusten mukaiseksi; tai
c)
se voidaan korvata uudella asetuksella (EU) N:o 1308/2013 hyväksytyllä toimintaohjelmalla.
3 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sen 1 artiklan 6 ja 7 kohtaa sekä 2 artiklaa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014.
Sen 1 artiklan 9 kohtaa sovelletaan 1 päivästä lokakuuta 2014.
Sen 1 artiklan 3 ja 4 kohtaa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2015.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 11 päivänä maaliskuuta 2014.