РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 24 юни 2014 година
относно договореностите за прилагане от страна на Съюза на клаузата за солидарност
(2014/415/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 222, параграф 3, първо изречение от него,
като взе предвид съвместното предложение на Европейската комисия и на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
като има предвид, че:
(1)
С настоящото решение се урежда прилагането от Съюза на член 222 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) („клауза за солидарност“). То не се отнася до прилагането от страна на държавите членки на клаузата за солидарност съгласно член 222, параграф 2 от ДФЕС. В съответствие с Декларация (№ 37) по член 222 от Договора за функционирането на Европейския съюз държава членка може да избере най-подходящите средства, за да изпълни задължението си за солидарност към друга държава членка.
(2)
В съответствие с член 222, параграф 1 от ДФЕС Съюзът и неговите държави членки трябва да действат съвместно в дух на солидарност, ако държава членка е обект на терористично нападение или жертва на природно или предизвикано от човека бедствие. Действията на Съюза и на държавите членки следва да бъдат съгласувани и да се допълват взаимно в полза на всяка държава членка, която се позовава на клаузата, както и за да се избегне дублиране на усилията. Тъй като съгласно член 222, параграф 2 от ДФЕС държавите членки координират действията си в рамките на Съвета, за да изпълнят задълженията си за солидарност, е подходящо да се предвидят договорености за координиране в рамките на Съвета по отношение на прилагането от Съюза на клаузата за солидарност.
(3)
Договореностите за координация в рамките на Съвета следва да се основават на договореностите за интегрирана реакция на ЕС при политическа криза (ИРПК), одобрени от Съвета на 25 юни 2013 г., в които се заявява, че ИРПК ще подкрепя и договореностите за прилагане на клаузата за солидарност. Подходящо е Съветът да адаптира договореностите за ИРПК, по-специално в случай на преразглеждане.
(4)
Прилагането на клаузата за солидарност от Съюза следва да почива на съществуващите инструменти, доколкото е възможно, да повишава ефективността чрез засилване на координацията и избягване на дублирането, да функционира при отсъствие на допълнителни ресурси, да осигурява на държавите членки проста и ясна среда за взаимодействие на равнището на Съюза и да зачита компетенциите на всяка институция и служба на Съюза.
(5)
Клаузата за солидарност призовава Съюза да мобилизира всички правни инструменти на негово разположение. Сред инструментите, които имат отношение, са стратегията за вътрешна сигурност на Европейския съюз, механизмът за гражданска защита на Европейския съюз, създаден с Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (1) („механизмът на Съюза“), Решение № 1082/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (2) и структурите, изградени в рамките на общата политика за сигурност и отбрана (ОПСО).
(6)
Обхватът на договореностите за прилагане от Съюза на клаузата за солидарност следва да бъде ясно определен.
(7)
По отношение на борбата с тероризма стратегическата рамка за действие на Съюза е зададена в Стратегията на ЕС за борба срещу тероризма. Създадени са различни правни инструменти, като инструменти за засилване на защитата на критични инфраструктури в областта на енергетиката и транспорта (3). Действия бяха предприети вследствие на съобщението на Комисията, озаглавено „Политиката на ЕС за борба с тероризма: главни постижения и бъдещи предизвикателства“, например действия за укрепване на сътрудничеството между правоприлагащите органи, за по-добро предотвратяване на радикализацията, по-специално чрез създаването на Мрежа за осведоменост по въпросите на радикализацията и ограничаването на достъпа на терористи до парични средства, както и до експлозиви (4) и химически, биологични, радиологични и ядрени (ХБРЯ) материали, както и действия за подобряване на сигурността на експлозивите.
(8)
На равнището на Съюза следва да бъде определен механизъм за задействане и механизъм за постепенно отпадане на действието на договореностите по силата на настоящото решение въз основа на политическо искане на високо равнище от засегнатата(ите) държава(и) членка(и) и с подкрепата на единно звено за контакт на равнището на Съюза.
(9)
Чрез договореностите за реагиране на равнището на Съюза следва да се подобри ефективността посредством засилена координация въз основа на съществуващите инструменти.
(10)
Механизмът на Съюза има за цел укрепване на сътрудничеството между държавите членки и Съюза и улесняване на координацията в областта на гражданската защита. С Решение № 1313/2013/ЕС се създава Координационен център за реагиране при извънредни ситуации (КЦРИС), който трябва да осигурява непрекъснат денонощен оперативен капацитет и подпомага държавите членки и Комисията при преследването на целите на механизма на Съюза.
(11)
Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) разполага със структури за експертна помощ по разузнавателни и военни въпроси, както и с мрежата на делегациите, които също могат да допринасят за реагирането при заплахи или бедствия на територията на държавите членки или при кризи, които имат външно измерение. В зависимост от естеството на кризата други структури и агенции на Съюза в областта на общата външна политика и политика за сигурност (ОВППС), включително ОПСО, следва да предоставят, когато е подходящо, принос по силата на съответните разпоредби на правото на Съюза.
(12)
Когато е необходимо и осъществимо с оглед на спешността на въпроса, договореностите за реагиране на равнището на Съюза следва да бъдат допълнени от приемането на правни актове или от изменение на съществуващите актове съгласно съответните разпоредби на Договорите.
(13)
Настоящото решение не се отнася до отбраната. Ако в случай на криза е необходимо да се предприеме действие от областта на ОВППС или на ОПСО, следва да се вземе решение от Съвета съгласно съответните разпоредби на Договорите.
(14)
Настоящото решение не засяга член 42, параграф 7 от Договора за Европейския съюз.
(15)
В съобщението на Комисията, озаглавено „Стратегията за вътрешна сигурност на ЕС в действие: пет стъпки към една по-сигурна Европа“ е поставена целта да се увеличи устойчивостта на Съюза срещу кризи и бедствия чрез редица действия, включително чрез пълно прилагане на клаузата за солидарност. Както се припомня от Съвета в заключенията му от 24 и 25 февруари 2011 г., повишаването на устойчивостта на Европа срещу кризи и бедствия е от решаващо значение за по-нататъшното укрепване на свободата, сигурността и правосъдието в Съюза.
(16)
С цел да осигури на Съюза и на неговите държави членки възможност за ефективно действие, Европейският съвет редовно трябва да прави оценка на заплахите, пред които е изправен Съюзът. При поискване от Европейския съвет следва да бъдат представени доклади относно специфични заплахи.
(17)
В съответствие с член 346, параграф 1, буква а) от ДФЕС нито една държава членка не може да бъде задължавана да предоставя информация, чието разкриване тя счита за противоречащо на основните интереси на нейната сигурност.
(18)
На 22 ноември 2012 г. Европейският парламент прие Резолюция 2012/2223, озаглавена „Клаузите за обща отбрана и солидарност на ЕС: политическо и оперативно измерение“.
(19)
Настоящото решение зачита основните права и спазва принципите, признати от Хартата на основните права на Европейския съюз, и следва да се прилага в съответствие с тези права и принципи.
(20)
Тъй като целта на настоящото решение, а именно прилагането на клаузата за солидарност от страна на Съюза, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки съгласно принципа на субсидиарност, определен в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, определен във въпросния член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Обща цел и предмет
1. С настоящото решение се създават правила и процедури за прилагане от Съюза на разпоредбата на член 222 от ДФЕС („клауза за солидарност“).
2. С цел да се гарантират съгласуваност и взаимно допълване на действията на Съюза и на държавите членки координацията на политическо равнище на реакцията при позоваване на клаузата се извършва от Съвета посредством Договореностите за ИРПК. Подкрепата за прилагането на ИРПК се осигурява от Генералния секретариат на Съвета, Комисията и ЕСВД.
3. Договореностите на равнището на Съюза се основават на съществуващите механизми в Съвета, Комисията, ЕСВД и агенциите на Съюза за предоставяне на информация и подкрепа. Когато е подходящо, върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност (ВП) и ЕСВД участват чрез инициативи и предоставяне на съответна информация и подкрепа в границите на сферата на компетентност на ВП.
4. Съответните инструменти на Съюза и договореностите за ИРПК следват предвидените за всеки от тях процедури и могат да бъдат задействани преди задействането и след постепенното отпадане на реакцията по силата на настоящото решение.
5. Чрез договореностите съгласно настоящото решение се подобрява ефективността благодарение на по-добрата координация на реакцията на Съюза и държавите членки.
Член 2
Обхват
1. В случай на терористично нападение или природно или предизвикано от човека бедствие, независимо от това дали е породено на територията на държавите членки или извън нея, настоящото решение се прилага:
а)
на територията на държавите членки, за които се прилагат Договорите, което означава земната площ, вътрешните води и въздушното пространство;
б)
когато засягат инфраструктура (като намиращи се в морето съоръжения за добив на нефт и газ), разположена в териториалните морски води, изключителната икономическа зона или континенталния шелф на държава членка.
Когато използва тези договорености съгласно настоящото решение, и най-вече при мобилизиране на инструментите на негово разположение, Съюзът е обвързан от международното право и не засяга правата на държавите, които не са членки на ЕС.
2. Настоящото решение не се отнася до отбраната.
Член 3
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„бедствие“ означава всяка ситуация, която има или може да има тежки последици за населението, околната среда или имуществото, включително културното наследство;
б)
„терористично нападение“ означава терористично престъпление, както е определено в Рамково решение 2002/475/ПВР на Съвета (5);
в)
„криза“ означава бедствие или терористично нападение, чието въздействие или политическа значимост са толкова съществени, че се налага своевременно координиране на политиката и реакция на политическо равнище от Съюза;
г)
„реакция“ означава всяко действие, предприето в случай на бедствие или терористично нападение, за преодоляване на непосредствените неблагоприятни последици от него.
Член 4
Позоваване на клаузата за солидарност
1. В случай на бедствие или терористично нападение засегнатата държава членка може да се позове на клаузата за солидарност, ако след като е използвала възможностите, предлагани от съществуващите средства и механизми на национално равнище и на равнището на Съюза, прецени, че кризата очевидно надвишава способностите за реагиране, с които разполага.
2. Политическите органи на засегнатата държава членка отнасят своето позоваване до председателството на Съвета. Позоваването се отнася и до председателя на Европейската комисия чрез КЦРИС.
Член 5
Договорености за реакция на равнището на Съюза
1. След като е налице позоваване на клаузата за солидарност, Съветът осигурява политическата и стратегическата насока на реакцията на Съюза на позоваването на клаузата за солидарност, като отчита в пълна степен правомощията на Комисията и на ВП. За тази цел председателството на Съвета незабавно задейства договореностите за ИРПК, в случай че това вече не е направено, и по този начин информира всички държави членки, че има позоваване на клаузата за солидарност.
2. Едновременно с това, в съответствие с член 1, параграф 3, Комисията и ВП:
а)
определят всички инструменти на Съюза, които имат отношение и които най-добре могат да допринесат за реакцията при кризата, включително специфични за сектора, оперативни, политически или финансови инструменти и структури, и предприемат всички необходими мерки, предвидени в тези инструменти;
б)
набелязват военните способности, които могат да допринесат най-съществено за реакцията при кризата с подкрепата на Военния секретариат на ЕС;
в)
определят и предлагат използването на правни инструменти и ресурси, попадащи в сферата на компетентност на агенциите на Съюза, които могат да допринесат най-съществено за реакцията при кризата;
г)
консултират Съвета дали съществуващите инструменти са достатъчно средство за подпомагане на засегната държава членка след позоваването на клаузата за солидарност;
д)
изготвят редовно интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ, за да предоставят информация и да оказват подкрепа за координацията и вземането на решения на политическо равнище в Съвета, в съответствие с член 6 от настоящото решение.
3. Когато е подходящо, в съответствие с член 1, параграф 3, Комисията и ВП представят на Съвета предложение, по-специално по отношение на:
а)
решение относно извънредни мерки, които не са предвидени в действащите инструменти;
б)
искания за военни способности, които надхвърлят съществуващите договорености в областта на гражданската защита; или
в)
мерки в подкрепа на бързата реакция от страна на държавите членки.
4. Посредством договореностите за ИРПК председателството на Съвета осигурява съгласуваност при работата в Съвета и цялостна реакция на политическо равнище на Съюза, включително относно разработването и актуализирането на предложения за действие, при зачитане на правото на инициатива на Комисията и на ВП в техните сфери на компетентност. В тази си дейност председателството се подпомага и получава експертни съвети от Генералния секретариат на Съвета, Комисията, ЕСВД и в случай на терористични нападения от координатора на ЕС за борбата с тероризма. В зависимост от естеството на кризата структурите и агенциите на Съюза в областта на ОВППС/ОПСО предоставят, когато е подходящо, принос по силата на съответните разпоредби на правото на Съюза.
5. Председателството на Съвета информира председателя на Европейския съвет и председателя на Европейския парламент относно позоваването на клаузата за солидарност, както и за други важни събития.
6. При позоваване на клаузата за солидарност КЦПИС действа като централна, денонощно действаща точка за контакт на равнището на Съюза с компетентните органи на държавите членки и други заинтересовани страни, без да се засягат поетите отговорности в рамките на Комисията и от ВП, нито съществуващите информационни мрежи. КЦПИС ще подпомогне изготвянето на интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ в сътрудничество със Ситуационната зала на ЕС и други кризисни центрове на Съюза в съответствие с член 6 от настоящото решение.
Член 6
Интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ
Интегрираните доклади за наблюдение на ситуацията и анализ се изготвят в съответствие с конкретните нужди на политическо равнище на Съюза, набелязани от председателството на Съвета, и дават възможност за стратегически преглед на ситуацията в рамките на Съвета съобразно договореностите за ИРПК. В такива доклади се включва валидиран принос, направен на доброволен принцип от държавите членки, Комисията, ЕСВД и от съответните агенции на Съюза, както и от съответните международни организации. В случай на позоваване, което е свързано с терористични нападения, оценката на разузнавателните данни и информацията на разузнавателните служби се разглеждат отделно посредством съществуващите канали за това.
Член 7
Постепенно отпадане
Постепенното отпадане на реакцията по силата на настоящото решение следва процедурата, предвидена в член 4, параграф 2. Веднага щом прецени, че е отпаднала необходимостта от активиране на клаузата за солидарност, държавата членка, която се е позовала на клаузата, съобщава за това.
Член 8
Оценка на заплахите на равнището на Съюза
1. За да прави редовна оценка на заплахите, пред които е изправен Съюзът, Европейският съвет може да поиска от Комисията, ВП и агенциите на Съюза да представят доклади относно специфични заплахи, когато е подходящо.
2. Освен ако Европейският съвет е предвидил друго, тези доклади се основават единствено на съществуващите оценки на заплахите, обобщени от съответните институции, органи и агенции на Съюза в рамките на действащите договорености, както и на информацията, предоставена на доброволен принцип от държавите членки, като се избягва дублиране на усилията. Когато е подходящо, в изготвянето на такива доклади участва и координаторът на ЕС за борбата с тероризма. В съответствие с член 346, параграф 1, буква а) от ДФЕС нито една държава членка не може да бъде задължавана да предоставя информация, чието разкриване тя счита за противоречащо на основните интереси на нейната сигурност.
Член 9
Преглед
1. Договореностите в настоящото решение подлежат на периодичен преглед съобразно идентифицираните потребности и във всички случаи в рамките на 12 месеца след прекратяването на позоваването, за да се гарантира, че са формулирани съответните изводи и се предприемат подходящи мерки. Прегледът се извършва от Съвета въз основа на съвместен доклад, изготвен от Комисията и от ВП.
2. Настоящото решение може да бъде преразгледано, когато е подходящо. В този случай и в съответствие с член 222, параграф 3 от ДФЕС Съветът се подпомага от Комитета по политика и сигурност и от постоянния комитет за оперативно сътрудничество в областта на вътрешната сигурност.
3. Когато е подходящо, Съветът може да адаптира договореностите за ИРПК, по-специално за да отговори на потребностите, набелязани от Съвета в контекста на прегледа или след преразглеждане на настоящото решение.
Член 10
Финансови последици
Финансовите ресурси, необходими за прилагането на настоящото решение, се мобилизират в рамките на договорените ограничения за годишни разходи и в съответствие с обхвата на действащите правни инструменти на Съюза, при зачитане на годишните тавани, установени в многогодишната финансова рамка.
Член 11
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Люксембург на 24 юни 2014 година.
NEUVOSTON PÄÄTÖS,
annettu 24 päivänä kesäkuuta 2014,
yhteisvastuulausekkeen täytäntöönpanojärjestelyistä unionissa
(2014/415/EU)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 222 artiklan 3 kohdan ensimmäisen virkkeen,
ottaa huomioon Euroopan komission ja unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan yhteisen ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Tämä päätös koskee Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 222 artiklan, jäljempänä ’yhteisvastuulauseke’, unionin täytäntöönpanoa. Päätös ei koske yhteisvastuulausekkeen SEUT 222 artiklan 2 kohdan mukaista jäsenvaltioiden täytäntöönpanoa. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 222 artiklasta tehdyn julistuksen nro 37 mukaan jäsenvaltio voi valita tarkoituksenmukaisimmat keinot täyttääkseen yhteisvastuuta koskevan velvoitteensa toista jäsenvaltiota kohtaan.
(2)
SEUT 222 artiklan 1 kohdan mukaan unioni ja sen jäsenvaltiot toimivat yhdessä yhteisvastuun hengessä, jos jäsenvaltio joutuu terrori-iskun kohteeksi taikka luonnon tai ihmisen aiheuttaman onnettomuuden uhriksi. Yhteisvastuulausekkeeseen vetoavan jäsenvaltion hyödyksi ja päällekkäisten toimien välttämiseksi unionin ja jäsenvaltioiden toiminnassa olisi pyrittävä johdonmukaisuuteen ja täydentävyyteen. Ottaen huomioon, että jäsenvaltioiden on sovitettava yhteen toimensa neuvostossa täyttääkseen omat SEUT 222 artiklan 2 kohdan mukaiset yhteisvastuuvelvoitteensa, on tarkoituksenmukaista säätää neuvostossa noudatettavista, yhteisvastuulausekkeen unionin täytäntöönpanoa koskevista koordinointijärjestelyistä.
(3)
Neuvostossa noudatettavien koordinointijärjestelyjen olisi perustuttava neuvoston 25 päivänä kesäkuuta 2013 hyväksymiin EU:n poliittisen kriisitoiminnan integroituihin järjestelyihin (IPCR), joiden mukaan IPCR tukee myös yhteisvastuulausekkeen täytäntöönpanoa. Neuvoston on aiheellista mukauttaa IPCR-järjestelyjä, erityisesti tarkistuksen yhteydessä.
(4)
Yhteisvastuulausekkeen unionin täytäntöönpanossa olisi nojauduttava mahdollisuuksien mukaan olemassa oleviin välineisiin, lisättävä tehokkuutta parantamalla koordinointia ja välttämällä päällekkäisyyksiä, toimittava sillä perusteella, että lisäresursseja ei tarvita, tarjottava jäsenvaltioille yksinkertainen ja selvä rajapinta unionin tasolla, ja kunnioitettava kullekin unionin toimielimelle ja yksikölle annettua toimivaltaa.
(5)
Yhteisvastuulauseke edellyttää, että unioni ottaa käyttöön kaikki käytettävissään olevat välineet. Asianomaisiin välineisiin kuuluvat Euroopan unionin sisäisen turvallisuuden strategia, Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1313/2013/EU (1) perustettu Euroopan unionin pelastuspalvelumekanismi (jäljempänä ’unionin mekanismi’), Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1082/2013/EU (2) ja yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan (YTPP) puitteissa kehitetyt rakenteet.
(6)
Yhteisvastuulausekkeen unionin täytäntöönpanojärjestelyjen soveltamisala olisi määriteltävä selvästi.
(7)
Terrorismin torjunnan osalta unionin toiminnan strateginen kehys on Euroopan unionin terrorismin vastainen strategia. Käytössä on useita välineitä, muun muassa sellaisia, jotka vahvistavat energia-alan ja liikenteen kriittisten infrastruktuurien (3) suojelemista. Myös komission tiedonannon ”EU:n terrorisminvastainen politiikka: tärkeimmät saavutukset ja tulevaisuuden haasteet” johdosta on toteutettu toimia, esimerkiksi lainvalvontaviranomaisten välisen yhteistyön parantamiseksi, radikalisoitumisen torjumisen vahvistamiseksi erityisesti perustamalla radikalisoitumisen tunnistamista koskeva verkosto, toimia jotka rajoittavat terroristien pääsyä varoihin sekä räjähteisiin (4) ja kemiallisiin, biologisiin, radioaktiivisiin ja ydinaineisiin, sekä toimia, jotka edistävät räjähdeturvallisuutta.
(8)
Mekanismi, jonka mukaan tämän päätöksen mukaisiin järjestelyihin voidaan vedota, sekä näiden järjestelyiden vaiheittaisen lopettamisen mekanismi, olisi määriteltävä unionin tasolla niin, että perustana on asianomaisen jäsenvaltion korkean tason poliittinen pyyntö ja sitä tukee yksi yhteyspiste unionin tasolla.
(9)
Unionin tason valmiustoimia koskevien järjestelyjen tarkoituksena on parantaa toiminnan tehokkuutta olemassa oleviin välineisiin perustuvan tiiviimmän koordinoinnin avulla.
(10)
Unionin mekanismin tavoitteena on vahvistaa jäsenvaltioiden ja unionin yhteistyötä ja helpottaa koordinointia pelastuspalvelun alalla. Päätöksellä N:o 1313/2013/EU perustettiin hätäavun koordinointikeskus, jäljempänä ’ERCC’, joka huolehtii ympärivuorokautisesta toimintavalmiudestaan seitsemänä päivänä viikossa ja palvelee jäsenvaltioita ja komissiota unionin mekanismin tavoitteiden saavuttamisessa.
(11)
Euroopan ulkosuhdehallinnon (EUH) käytettävissä on rakenteita, joilla on tiedustelua ja sotilasalaa koskevaa asiantuntemusta samoin kuin edustustoverkosto, joka myös voi antaa oman panoksensa jäsenvaltioiden alueelle kohdistuvien uhkien tai onnettomuuksien taikka ulkoisen ulottuvuuden sisältävien kriisien johdosta toteutettaviin valmiustoimiin. Kriisistä riippuen muiden rakenteiden sekä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP), mukaan lukien YTPP, alalla toimivien unionin virastojen olisi tarvittaessa annettava panoksensa unionin oikeuden asiaa koskevien säännösten mukaisesti.
(12)
Jos se on tarpeen ja mahdollista kiireellisissä tapauksissa, valmiustoimia koskevia unionin tason järjestelyjä olisi täydennettävä säädöksillä tai muuttamalla voimassa olevia säädöksiä perussopimusten asiaa koskevien määräysten mukaisesti.
(13)
Päätöksellä ei ole puolustukseen liittyviä vaikutuksia. Jos kriisi edellyttää YUTP tai YTPP:n aloihin kuuluvia toimia, neuvoston olisi tehtävä asiasta päätös perussopimusten asiaa koskevien määräysten mukaisesti.
(14)
Tämä päätös ei vaikuta Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 42 artiklan 7 kohdan soveltamiseen.
(15)
Komission tiedonannossa ”EU:n sisäisen turvallisuuden strategian toteuttamissuunnitelma: viisi askelta kohti turvallisempaa Eurooppaa” asetettiin tavoitteeksi parantaa unionin kykyä selviytyä kriiseistä ja katastrofeista useiden toimien avulla, mukaan lukien yhteisvastuulausekkeen täysimääräinen käyttö. Kuten neuvosto muistutti 24 ja 25 päivänä helmikuuta 2011 antamissaan päätelmissä, Euroopan kriisi- ja katastrofivalmiuksien parantamisella on ratkaiseva merkitys vapauden, turvallisuuden ja oikeuden vahvistamiselle entisestään unionissa.
(16)
Jotta unioni ja sen jäsenvaltiot voisivat toimia tehokkaasti, Eurooppa-neuvosto arvioi säännöllisesti unioniin kohdistuvia uhkia. Eurooppa-neuvoston pyynnöstä olisi laadittava raportteja yksittäisistä uhkista.
(17)
SEUT 346 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti mikään jäsenvaltio ei ole velvollinen antamaan tietoja, joiden ilmaisemisen se katsoo keskeisten turvallisuusetujensa vastaiseksi.
(18)
Euroopan parlamentti antoi 22 päivänä marraskuuta 2012 päätöslauselman 2012/2223 ”EU:n keskinäistä puolustusta ja yhteisvastuuta koskevista lausekkeista: poliittinen ja operatiivinen ulottuvuus”.
(19)
Tässä päätöksessä kunnioitetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja perusoikeuksia ja noudatetaan siinä tunnustettuja periaatteita, ja sitä on sovellettava näiden oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti.
(20)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän päätöksen tavoitetta eli yhteisvastuulausekkeen täytäntöönpanoa unionissa, vaan se voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä päätöksessä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Yleistavoite ja aihe
1. Tässä päätöksessä vahvistetaan säännöt ja menettelyt Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 222 artiklan, jäljempänä ’yhteisvastuulauseke’, panemiseksi täytäntöön.
2. Unionin ja jäsenvaltioiden toiminnan johdonmukaisuuden ja täydentävyyden varmistamiseksi neuvosto huolehtii lausekkeeseen vetoamisen edellyttämien valmiustoimien koordinoinnista poliittisella tasolla käyttäen IPCR-järjestelyjä. IPCR-järjestelyille antavat tukea neuvoston pääsihteeristö, komissio ja EUH.
3. Unionin tason järjestelyt perustuvat neuvoston, komission, EUH:n ja unionin virastojen olemassa oleviin tiedonhankinta- ja tukimekanismeihin. Unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja, jäljempänä ’korkea edustaja’, ja EUH osallistuvat tarvittaessa järjestelyihin tekemällä aloitteita ja antamalla korkean edustajan toimialaan kuuluvia tietoja ja tukea.
4. Asianomaisissa unionin välineissä ja IPCR-järjestelyissä noudatetaan niiden omia menettelyjä, ja ne voivat olla aktiivisia ennen tämän päätöksen mukaisiin valmiustoimiin vetoamista ja niiden vaiheittaista lopettamista.
5. Tämän päätöksen nojalla toteutettavilla järjestelyillä parannetaan tehokkuutta lisäämällä unionin ja jäsenvaltioiden toimien välistä koordinointia.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä päätöstä sovelletaan terrori-iskun taikka luonnon tai ihmisen aiheuttaman suuronnettomuuden johdosta riippumatta siitä, onko sen alkuperä jäsenvaltioiden alueen sisä- vai ulkopuolella:
a)
jäsenvaltioiden alueella, johon sovelletaan perussopimuksia, millä tarkoitetaan maa-aluetta, aluevesiä ja ilmatilaa;
b)
kun se kohdistuu infrastruktuuriin (kuten avomerellä sijaitsevat öljyn- ja kaasunporauslaitteistot), joka sijaitsee jäsenvaltion aluevesillä, talousvyöhykkeellä tai mannerjalustalla;
Unionin turvautuessa tämän päätöksen mukaisiin järjestelyihin, ja erityisesti sen ottaessa käyttöön saatavillaan olevat voimavarat, sitä sitoo kansainvälinen oikeus, eikä se loukkaa unionin ulkopuolisten valtioiden oikeuksia.
2. Tällä päätöksellä ei ole puolustukseen liittyviä vaikutuksia.
3 artikla
Määritelmät
Tätä päätöstä sovellettaessa tarkoitetaan:
a)
’suuronnettomuudella’ tilannetta, jolla on tai jolla voi olla vakavia vaikutuksia ihmisiin, ympäristöön tai omaisuuteen, kulttuuriperintö mukaan lukien;
b)
’terrori-iskulla’ terrorismirikosta, sellaisena kuin se on määritelty neuvoston puitepäätöksessä 2002/475/YOS (5);
c)
’kriisillä’ suuronnettomuutta tai terrori-iskua, joka on vaikutukseltaan niin laaja tai poliittisesti merkittävä, että se edellyttää nopeaa politiikan koordinointia ja reagointia EU:n poliittisella tasolla;
d)
’valmiustoimilla’ mitä tahansa toimintaa, jota toteutetaan suuronnettomuuden tai terrori-iskun tapauksessa sen välittömien haitallisten vaikutusten torjumiseksi.
4 artikla
Yhteisvastuulausekkeeseen vetoaminen
1. Suuronnettomuuden tai terrori-iskun tapauksessa sen kohteeksi joutunut jäsenvaltio voi vedota yhteisvastuulausekkeeseen, jos se kansallisella ja unionin tasolla olemassa olevien keinojen ja välineiden tarjoamia mahdollisuuksia käytettyään katsoo, että kriisi selvästi ylittää sen toimintavalmiudet.
2. Kyseisen jäsenvaltion poliittisten viranomaisten on osoitettava vetoomuksensa neuvoston puheenjohtajavaltiolle. Vetoomus on osoitettava myös Euroopan komission puheenjohtajalle ERCC:n kautta.
5 artikla
Toimintajärjestelyt unionin tasolla
1. Kun yhteisvastuulausekkeeseen on vedottu, neuvosto huolehtii yhteisvastuulausekkeeseen vetoamisen vuoksi toteutettujen unionin toimien poliittisesta ja strategisesta ohjauksesta ottaen täysimääräisesti huomioon komission ja korkean edustajan toimivallan. Tätä varten neuvoston puheenjohtaja aktivoi välittömästi IPCR-järjestelyt, jos ne eivät ole jo käytössä, ja ilmoittaa näin ollen kaikille jäsenvaltioille yhteisvastuulausekkeeseen vetoamisesta.
2. Samaan aikaan komissio ja korkea edustaja 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti
a)
yksilöivät kaikki asianmukaiset unionin välineet, jotka voivat parhaiten edistää kriisiin vastaamista, mukaan lukien alakohtaiset, operatiiviset, poliittiset tai taloudelliset välineet ja rakenteet, ja toteuttavat kaikki mainittujen välineiden mukaiset toimenpiteet;
b)
yksilöivät EU:n sotilasesikunnan tuella sotilaalliset voimavarat, jotka voivat parhaiten edistää kriisiin vastaamista;
c)
yksilöivät unionin virastojen toimialaan kuuluvat välineet ja resurssit, jotka voivat parhaiten edistää kriisiin vastaamista, ja ehdottavat niiden käyttöönottoa;
d)
antavat neuvostolle neuvoja siitä, ovatko olemassa olevat välineet riittävä keino auttaa kohteeksi joutunutta jäsenvaltiota yhteisvastuulausekkeeseen vetoamisen jälkeen;
e)
laativat säännöllisesti yhteistä tilannetietoisuutta ja -analyysia koskevia raportteja koordinoinnin ja päätöksenteon tukemiseksi neuvoston poliittisella tasolla tämän päätöksen 6 artiklan mukaisesti.
3. Komissio ja korkea edustaja esittävät tarvittaessa 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti neuvostolle ehdotuksia, jotka koskevat erityisesti seuraavia:
a)
päätökset poikkeuksellisista toimenpiteistä, jotka eivät kuulu olemassa olevien välineiden piiriin;
b)
sotilaallisia voimavaroja koskevat pyynnöt, jotka menevät nykyisiä pelastuspalvelujärjestelyjä pidemmälle; tai
c)
jäsenvaltioiden nopeaa toimintaa tukevat toimenpiteet.
4. Neuvoston puheenjohtajavaltio varmistaa IPCR-järjestelyjä hyödyntäen, että käsittely neuvostossa ja toiminta kokonaisuudessaan unionin poliittisella tasolla on johdonmukaista, mukaan lukien toimintaehdotusten laatiminen ja päivittäminen, samalla kunnioittaen komission ja korkean edustajan aloiteoikeutta näiden toimivaltaan kuuluvilla aloilla. Neuvoston pääsihteeristö, komissio ja EUH, sekä terrori-iskujen tapauksessa EU:n terrorismintorjunnan koordinaattori, antavat tätä varten puheenjohtajavaltiolle tukea ja neuvontaa. Kriisistä riippuen rakenteet ja YUTP/YTPP-alalla toimivat unionin virastot antavat tarvittaessa panoksensa unionin oikeuden asiaa koskevien säännösten mukaisesti.
5. Neuvoston puheenjohtajavaltio ilmoittaa Eurooppa-neuvoston puheenjohtajalle ja Euroopan parlamentin puhemiehelle yhteisvastuulausekkeeseen vetoamisesta ja tilanteen merkittävistä muutoksista.
6. Kun yhteisvastuulausekkeeseen on vedottu, ERCC toimii unionin tasolla ympärivuorokautisena yhteyspisteenä seitsemänä päivänä viikossa jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ja muiden sidosryhmien kesken, tämän kuitenkaan vaikuttamatta komission ja korkean edustajan nykyisiin vastuualueisiin ja nykyisiin tietoverkkoihin. ERCC edistää yhteistä tilannetietoisuutta ja -analyysia (ISAA) koskevien raporttien tuottamista yhteistyössä EU:n tilannekeskuksen ja muiden unionin kriisikeskusten kanssa tämän päätöksen 6 artiklan mukaisesti.
6 artikla
Yhteistä tilannetietoisuutta ja -analyysia koskevat raportit
ISAA-raportit laaditaan ottaen huomioon neuvoston puheenjohtajavaltion määrittelemät unionin poliittisen tason tarpeet, ja ne tarjoavat strategisen katsauksen neuvoston tilanteeseen IPCR-järjestelyjen mukaisesti. Raportteihin kootaan jäsenvaltioiden, komission, EUH:n ja asianomaisten unionin virastojen sekä asianomaisten kansainvälisten järjestöjen vapaaehtoisesti saataville asettamia validoituja lausuntoja. Jos kyse on terrori-iskuun liittyvästä lausekkeeseen vetoamisesta, tiedusteluarviot ja -katsaukset käsitellään erillään, olemassa olevia kanavia käyttäen.
7 artikla
Vaiheittainen lopettaminen
Tämän päätöksen mukaisten valmiustoimien vaiheittaisessa lopettamisessa noudatetaan samaa menettelyä kuin mistä säädetään 4 artiklan 2 kohdassa. Yhteisvastuulausekkeeseen vedonneen jäsenvaltion on ilmoitettava heti, kun se katsoo, että vetoamista ei ole enää tarpeen pitää voimassa.
8 artikla
Uhkien arviointi unionin tasolla
1. Unioniin kohdistuvien uhkien säännöllistä arviointia varten Eurooppa-neuvosto voi pyytää komissiota, korkeaa edustajaa ja unionin virastoja laatimaan tarvittaessa raportteja yksittäisistä uhkista.
2. Jollei Eurooppa-neuvosto toisin määrää, tällaisten raporttien on perustuttava yksinomaan asianomaisten unionin toimielinten, elinten ja virastojen nykyisten järjestelyjen mukaisesti kokoamiin uhka-arvioihin ja jäsenvaltioiden vapaaehtoisesti toimittamiin tietoihin, samalla toiminnan päällekkäisyyttä välttäen. EU:n terrorismintorjunnan koordinaattori osallistuu tarvittaessa raporttien laatimiseen. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 346 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti mikään jäsenvaltio ei ole velvollinen antamaan tietoja, joiden ilmaisemisen se katsoo keskeisten turvallisuusetujensa vastaiseksi.
9 artikla
Uudelleenarviointi
1. Tämän päätöksen mukaisia järjestelyjä arvioidaan säännöllisesti uudelleen havaittujen tarpeiden mukaisesti ja joka tapauksessa 12 kuukauden kuluttua järjestelyihin vetoamisesta, jotta varmistetaan saatujen kokemusten hyödyntäminen. Neuvosto toteuttaa uudelleenarvioinnin komission ja korkean edustajan laatiman yhteisen selvityksen pohjalta.
2. Tätä päätöstä voidaan tarvittaessa tarkistaa. Siinä tapauksessa ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 222 artiklan 3 kohdan mukaisesti neuvostoa avustaa poliittisten ja turvallisuusasioiden komitea sekä sisäisen turvallisuuden operatiivisen yhteistyön pysyvä komitea.
3. Neuvosto voi tarvittaessa mukauttaa IPCR-järjestelyjä etenkin sellaisten tarpeiden huomioon ottamiseksi, jotka neuvosto on havainnut tämän päätöksen uudelleentarkastelun tai tarkistamisen yhteydessä.
10 artikla
Rahoitusvaikutukset
Tämän päätöksen täytäntöönpanon mahdollisesti edellyttämät taloudelliset resurssit otetaan käyttöön yhteisesti sovittujen vuotuisen menojen rajoissa ja olemassa olevien unionin välineiden soveltamisalan mukaisesti sekä monivuotisen rahoituskehyksen vuotuista ylärajaa noudattaen.
11 artikla
Voimaantulo
Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tehty Luxemburgissa 24 päivänä kesäkuuta 2014.