РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 17 юли 2013 година
относно държавни помощи SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)] - предоставени от Италия (отсрочване на плащането на налога в сектора на млякото и млечните продукти в Италия )
(нотифицирано под номер C(2013) 4046)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(2013/665/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2 от него,
след като покани заинтересованите страни да представят коментари съгласно горепосочения член и като взе предвид тези коментари,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРИ
(1)
На 27 февруари 2011 г. влезе в сила законът, преобразуващ наредба - закон № 225 от 29 декември 2010 г. в закон, който предоставя възможност за отсрочване на плащането на транш за налог на мляко и млечни продукти, дължим от италианските млекопроизводители по схемата за плащания на траншове, одобрена с Решение 2003/530/ЕО на Съвета от 16 юли 2003 г. относно съвместимостта с Общия пазар на помощ, която Италианската република възнамерява да предостави на италиански млекопроизводители (1), (2). С писмо от 17 март 2011 г. Комисията поиска от италианските власти допълнителна информация по въпроса.
(2)
Италианските власти изпратиха тази допълнителна информация на Комисията с писмо от 24 юни 2011 г., заведено на 29 юни 2011 г.
(3)
След проверка на информацията, предоставена от италианските власти, и като се има предвид фактът, че отлагането на съответното плащане е било направено без Комисията да бъде уведомена предварително за него или без да е дала разрешение, Комисията е информирала италианските власти с факс от 14 октомври 2011 г. за откриването на процедура за помощ с референтен номер SA.33726 (2011/NN)., за която не е постъпило уведомление.
(4)
С писмо от 11 януари 2012 г. Комисията уведоми Италия за своето решение за откриване на процедура по член 108, параграф 2 от Договора във връзка с гореспоменатото отсрочване и програмата за плащания на траншове, одобрена с Решение 2003/530/ЕО, изменено с допълване на отсрочването, което представлява нова помощ (SA.33726 (11/C)]). С писмото бе поискан коментар от италианските власти относно откриването на процедурата в рамките на един месец.
(5)
Решението на Комисията за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията поиска от заинтересованите страни да представят своите бележки относно въпросната помощ.
(6)
Комисията получи коментари от всички заинтересовани страни и ги предаде на Италия, като ѝ даде възможност за отговор.
(7)
С електронно писмо от 13 февруари 2012 г. Постоянното представителство на Италия в Европейския съюз препрати на Комисията писмо от италианските власти с искане за двумесечно удължаване на срока за коментарите относно откриването на процедурата. Срокът беше удължен със съобщение, изпратено с факс от 21 февруари 2012 г.
(8)
С електронни писма от 26 април 2012 г. и 27 април 2012 г. италианското Постоянно представителство в Европейския съюз изпрати на Комисията отговора на италианските власти във връзка с откриването на процедурата по член 108, параграф 2 от Договора.
(9)
Италианските власти не направиха коментар на бележките на заинтересованите страни.
II. ОПИСАНИЕ
(10)
В член 1 от Решение 2003/530/ЕО се отбелязва следното:
„Помощта, която Италианската република възнамерява да предостави на млекопроизводителите, като сама извърши плащането към Общността на сумата, която те дължат на Общността поради допълнителния налог за млякото и млечните продукти за периода от 1995/1996 г. до 2001/2002 г. и като разреши на тези производители да върнат дълга си посредством разсрочено безлихвено плащане за няколко години, по изключение се приема за съвместима с вътрешния пазар, при условие, че:
-
бъде погасена цялата сума посредством равни годишни траншове,
-
периодът на погасяване не надхвърля 14 години, считано от 1 януари 2004 г.“
(11)
Закон № 10/2011 въвежда в член 1 от наредба-закон № 225 от 29 декември 2010 г. параграф 12 duodecies, предвиждащ отсрочването до 30 юни 2011 г. на плащането на транша от налога за мляко, дължим до 31 декември 2010 г. Разходите за това отсрочване бяха поети от отпусната обща сума от бюджета в размер на 5 млн. EUR, предназначена за различни цели.
(12)
В писмо от 24 юни 2011 г. италианските власти уточниха, че безвъзмездните средства, съответстващи на тази мярка, ще бъдат считани като част от помощта de minimis за Италия, предвидена по Регламент (ЕО) № 1535/2007 на Комисията от 20 декември 2007 г. за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за ЕО (4) към помощите de minimis в сектора на производството на селскостопански продукти (5).
III. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА
(13)
Комисията реши да открие процедура по член 108, параграф 2 от Договора на следните основания:
-
италианските власти изразиха намерението си да причислят безвъзмездните средства, съответстващи на въпросното отсрочване на плащането към системата de minimis, предвидена в Регламент (ЕО) №1535/2007; около приложимостта на този регламент обаче възникнаха не само правни въпроси поради непредставената от италианските власти информация относно това дали ще бъдат спазени горните граници, установени с Регламента, но също така и поради това, че самият Регламент забранява отпускането на помощ de minimis, с която държавната помощ надхвърля разрешения максимум. Тъй като одобрената от Съвета помощ представлява максималната стойност на помощта, която Италия е могла да отпусне на млекопроизводителите, прибавянето към нея на безвъзмездните средства, равностойни на отсроченото плащане, включени в схемата de minimis, означава надхвърляне на максималната помощ, одобрена от Съвета;
-
оттук следва, че Комисията не може да изключи възможността за въпросното отсрочване да включва елемент на помощ (тъй като то е равностойно на безлихвен заем, по-надолу е наричано „свързаната помощ“) - ситуация която не може да бъде оправдана с представената от италианските власти информация в светлината на приложимите правила за държавната помощ в земеделието (Насоки на Общността относно държавната помощ за земеделския и горския сектор 2007-2013 г.) (6);
-
отсрочването е равностойно на нарушение на разпоредбите на Решение 2003/530/ЕО (въз основа на това, че вече не се спазва едно от условията, а именно за равни траншове). Това съответно означава, че цялата система на забавени плащания става нова схема за помощи за тези, които вече са се облагодетелствали от нея (въз основа на това, че тя не е била обхваната от Решение 2003/530/ЕО) - положение, което изглежда не се разрешава от нито една от разпоредбите на горепосочените насоки.
IV. КОМЕНТАРИ НА ИТАЛИАНСКИТЕ ВЛАСТИ ОТНОСНО ОТКРИВАНЕТО НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА
(14)
В писмо, изпратено по електронната поща на 26 април 2012 г., италианските власти за първи път докладваха за прилагането на системата на разсрочените плащания на налозите за мляко и млечни продукти, одобрена с Решение 2003/530/ЕО, като поясниха, че по схемата има 11 271 бенефициери. От тях 9 965 (т.е. 88,41 %) са платили навреме своите траншове за налозите, дължими към 31 декември 2010 г.1 291 бенефициери са направили това до изтичането на удължения срок, а 15 не са извършвали никакви плащания поради изключването им от програмата.
(15)
Италианските власти след това поясниха, че за да бъде изчислена безвъзмездната помощ, равняваща се на получената от бенефициерите помощ при отсрочването, се отчита лихвеният процент за периода между 1 януари 2011 г. и датата на реалното плащане на траншовете, които са обект на отсрочване, като е използван тримесечният Euribor към 1 октомври 2010 г., плюс 100 базисни пункта (1,942 %). Резултатът от изчисленията сочи безвъзмездна помощ в размер на между 0,08 EUR и 694,19 EUR. Освен това той показва, че 1 187 от 1 291 бенефициери при отсрочването са се възползвали от помощ в размер на по-малко от 100 EUR. Според властите тези данни показват, че отсрочването на плащането по Закон № 10/2011 не е компрометирало безпроблемното управление на плащанията чрез траншове, което продължава да бъде в съответствие с разпоредбите на Решение 2003/530/ЕО, което се доказва от факта, че само 11,45 % от производителите, участващи във въпросната програма, са се възползвали от отсрочването.
(16)
По тези причини италианските власти потвърждават, както се посочва в писмото от 24 юни 2011 г. (вж. параграф 13 по-горе), че разрешеното отсрочване по отношение на плащането на налога представлява помощ de minimis. Те също така посочват, че са определили, че индивидуалният таван по член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1535/2007 е спазен в пълна степен, както и таванът от 320 505 000 EUR за период от три данъчни години, определен за Италия съгласно същия регламент, както и че безвъзмездните средства, равостойни на отсрочването на плащане, възлизат на общо 50 877,41 EUR. И накрая, те отбелязват, че са били в процес на проверка на спазването на тези тавани, като се вземат под внимание другите схеми за помощ de minimis, разрешени през 2009, 2010 и 2011 г.
(17)
Що се отнася до становището на Комисията, че помощта, одобрена с Решение 2003/530/ЕО, трябва да бъде счетена, като се има предвид нейното естество и извънреден характер, за еднократна максимална помощ, която не може да бъде комбинирана с каквато и да било друга мярка, италианските власти на първо място подчертаха, че с въпросното решение е признато наличието на извънредни обстоятелства, които са мотивирали Съвета да счете помощта за съвместима с член 107 от Договора, ако бъдат изпълнени някои условия. Те също така подчертаха факта, че при извършените проверки е установено, че програмата за плащане на траншове, съответства на разпоредбите на Решение 2003/530/ЕО, тъй като всички производители са направили седмия транш с изключение на 15, които вече са били отпаднали от схемата. Според италианските власти извънредният характер на обстоятелствата, водещи до приемането на Решение 2003/530/ЕО, сам по себе си не създава пречки за достъпа до всякакво друго подпомагане на получателите на одобрената от Съвета помощ. Договорът посочва само споменатите по-горе извънредни обстоятелства без да ограничава по никакъв начин характера на разрешената помощ или подробните правила за нейното прилагане; той само поставя дерогацията от член 107 и разпоредбите по член 109 от Договора в зависимост от единодушно прието решение на Съвета. В този конкретен случай извънредният характер на ситуацията, довела до приемането на Решение 2003/530/ЕО, се отразява в пълна степен в начина, по който въпросно решение е прието, а именно - с единодушие, и се отнася по-скоро до обстоятелствата, изискващи одобряването на помощта, отколкото до самата помощ.
(18)
Италианските власти също така твърдят, че отлагането на плащането представлява помощ de minimis и следователно трябва да бъде счетено като отделна мярка, като се има предвид ниската му популярност сред производителите, ниската стойност на съответните суми и липсата на промени в програмата за плащане на траншове, чиято структура си остава същата - както що се отнася до общия брой на траншовете, така и до крайния срок.
(19)
И накрая, италианските власти още веднъж подчертават, че съгласно наредбата на италианското министерство от 30 юли 2003 г. за прилагане на Решението на Съвета, от участниците в програмата за плащане на вноски се изисква да се откажат от всякакви правни искове по отношение на плащането на дължимите налози, като длъжниците, които не извършват плащания, се изключват от програмата. Италианските власти твърдят, че това условие предполага откриването на процедури за принудително събиране на вземания, което ще накара производителите да подадат нови жалби. Ето защо е уместно да бъдат избягвани правни спорове за възстановяване на много малки суми чрез производства, които струват повече от исканите възстановявания. В тази връзка италианските власти се позовават на член 32, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 г. относно финансирането на Общата селскостопанска политика (7), в който се посочва, че при наличието на оправдателна причина, държавите членки могат да вземат решение да не изискват връщане на сумите, ако вече направените или евентуалните разходи по връщането на сумата надхвърлят размера на подлежащата на връщане сума. Според тях тази разпоредба може да бъде приложена по аналогия и за настоящия казус. Във всеки случай подобни разпоредби се предвиждат и в член 25, параграф 4 от Закон № 289/2002 (финансовият закон за 2003 г.) в съответствие с които сумата от 12 EUR се счита за малка сума и не е предмет на възстановяване. От всички възползвали се от отсрочването бенефициери 559 са получили по-малко от тази сума.
(20)
В писмо, изпратено по електронната поща на 26 април 2012 г., италианските власти представиха списък на бенефициерите на отсроченото плащане и сумата на помощта, която всеки един от тях е получил.
V. КОМЕНТАРИ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ ОТНОСНО ОТКРИВАНЕТО НА ПРОЦЕДУРАТА
(21)
На 7 март 2012 г. Комисията получи коментари от трета страна относно откриването на процедурата.
(22)
Заинтересованите страни най-вече искаха да знаят причината, поради която Комисията е ограничила откриването на процедурата до отсрочването на плащането, предвидено съгласно Закон № 10/2011, а не включва в нея и разпоредбите на член 40а от Закон № 122/2010, които предвиждат отсрочване на плащането на траншовете, платени по допълнителна програма за плащане чрез траншове, установена от Закон № 33/2009, и призоваха Комисията съответно да разшири обхвата на процедурата. В тази връзка заинтересованата страна отбелязва, че вече е подадена жалба до Комисията относно разпоредбите на член 40а от Закон № 122/2010, а Комисията е приключила преписката по нея.
(23)
На 10 март 2012 г. Комисията получи коментари от втора заинтересована страна относно откриването на процедурата.
(24)
Въпросната заинтересована страна насочи вниманието на Комисията към разпоредбите на член 1, параграф 4 от Наредба-закон № 16/2012, които разрешават на предприятията, изпитващи финансови затруднения, да плащат дължимите суми посредством редовни траншове. Тя поиска Комисията да се намеси, като отбеляза, че тези мерки не са съвместими с единния пазар.
(25)
На 14 март 2012 г. Комисията получи коментари от още една заинтересована страна относно откриването на процедурата.
(26)
В тези коментари заинтересованата страна се позовава на Наредба-закона № 16/2012, като подчертава произтичащите от нея различия в третирането на земеделските производители, а също така и точността на данните, използвани от AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura - италианската разплащателна агенция), за изчисляването на допълнителния налог.
VI. ОЦЕНКА
VI.1. Наличие на помощ
(27)
В съответствие с член 107, параграф 1 от Договора всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар
(28)
Въпросната мярка, а именно помощта, свързана с отсрочването на плащането (отпускането на средства, равнозначно на безлихвен заем, вж. параграф 13, второ тире по-горе), а също и новата помощ, произтичаща от нарушаването на Решение 2003/530/ЕО (неплатени лихви за вече направените годишни траншове и все още неплатени главница и лихва за оставащите години до изтичането на срока на плащането чрез траншове, т.е. до 31 декември 2017 г.) (нова помощ, вж. параграф 13, трето тире) попада под следното определение:
(29)
Отговорност за мярката носи държавата, тъй като тя произтича от националното законодателство; тя е финансирана чрез публични средства в смисъл, че с разрешаването на отсрочване на плащане на годишен транш, установено в Решение 2003/530/ЕО, и с утвърждаването на нова помощ чрез това отсрочване, италианската държава се е отказала за определен период от време от парична сума, която е можело да бъде използвана за други цели.
(30)
Тази ситуация облагодетелства някои предприятия, по-специално млекопроизводителните стопанства.
(31)
Тя също може да окаже влияние и върху търговията, като се има предвид пазарната позиция на Италия (8).
(32)
Също така тя има потенциала да наруши условията на конкуренция, тъй като предприятията, които са се възползвали от нея, са си подсигурили предимство (отсрочването не се облага с лихва и следователно е равнозначно на безлихвен заем), което не може да бъде придобито при обичайните пазарни условия и което поставя съответното предприятие в по-облагодетелствана позиция спрямо предприятията, които не ползват отсрочване (9).
(33)
Като се има предвид обаче допълнителната информация, предоставена от италианските власти в отговор на откриването на процедура по член 108, параграф 2 от Договора, трябва да се установи дали въпросната мярка може да бъде счетена за помощ de minimis в съответствие с Регламент (ЕО) 1535/2007 и следователно да не бъде смятана за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(34)
В писмо, изпратено по електронната поща на 26 април 2012 г., италианските власти поясняват, че лихвата, свързана с отлагането на плащанията, е между 0,08 и 694,19 евро. Те също така заявяват, че направените проверки сочат, че определеният за Италия таван за последните три финансови години не е надхвърлян, но че те все пак ще проверят, дали остава риск индивидуалните тавани да бъдат надхвърлени в случай на натрупване на помощи de minimis за финансовите 2009 г., 2010 г. и 2011 г.
(35)
Комисията може да отбележи със сигурност, че сумата на лихвите, свързани с отсрочването, разглеждани сами по себе си, не надхвърлят сумата от 7 500 EUR по член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1535/2007. Тя също отбелязва, че общата сума, предоставена чрез отсрочването, а именно 50 877,41 EUR, не е довела до надхвърляне на тавана от 320 505 000 EUR, разрешен на Италия в приложението към Регламента. Независимо от това, Комисията не разполага с нова информация, която да покаже, че индивидуалният таван от 7 500 EUR не е надхвърлен в нито един от случаите, също като се вземе предвид цялата помощ de minimis, получена от даден бенефициер за периода от три финансови години, тъй като към 26 април 2012 г. тя не е получила никаква информация от италианските власти, извършващи тези проверки. Тя следователно не може да направи заключението, че индивидуалният таван за помощите е бил спазен във всички случаи, особено като се има предвид, че Комисията трябва да вземе под внимание новата помощ, произтичаща от нарушаването на Решение 2003/530/ЕО. На практика тя трябва да направи цялостна проверка на въпросната мярка (т.е на помощта, получена в резултат на разрешаването на отсрочването, което е равнозначно на отпускането на безлихвен заем, и на новата помощ, която произтича от нарушаването на Решение 2003/530/ЕО): сериозен брой бенефициери (над 1 250) са се възползвали от това отсрочване, а сумата на помощта също включва част от основната сума (т.е. сумата, която съответства на годишните вноски, дължими на 31 декември за годините 2013 г., 2014, 2015, 2016 и 2017 г.) плюс лихвата, която далеч надхвърля лихвата, свързана с отсрочването на плащането, посочена в аргументацията на италианските власти.
(36)
Член 3, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 1535/2007 също предвижда, че „помощите de minimis не могат да бъдат кумулирани с държавни помощи за същите приемливи разходи, ако такова кумулиране води до интензитет на помощта, който надхвърля интензитета, определен от правото на Общността за специфичните за всеки отделен случай обстоятелства.“
(37)
В тази връзка Комисията вече даде знак чрез откриването на процедурата по член 108, параграф 2 от Договора, че това отсрочване е в допълнение към одобрената от Съвета помощ, която следва да бъде разглеждана като максималната сума, която може да бъде отпусната при тези обстоятелства.
(38)
Италианските власти също така споделят виждането, че отлагането на плащането следва да бъде счетено като отделна мярка, като се има предвид ниската му популярност сред производителите, ниската стойност на съответните суми и липсата на промени в програмата за плащане на траншове, чиято структура си остава същата - както що се отнася до общия брой на траншовете, така и до крайния срок.
(39)
Комисията не споделя това виждане. Наистина, ясно е, че отсрочването на плащането е пряко свързано с възстановяването, чието извършване на траншове е предвидено по-подробно в Решение 2003/530/ЕО. В член 1, параграф 1, първо тире от това решение се посочва ясно, че връщането става чрез равни по размер годишни траншове. За отсрочването следователно не може да бъде смятано, че няма никаква връзка със системата на траншовете, установена в Решение 2003/530/ЕО.
(40)
Италианските власти също оспорват факта, че разрешената от Съвета помощ представлява максималната сума, която може да бъде отпускана на млекопроизводителите. Те споделят виждането, че въпросното решение признава наличието на извънредни обстоятелства, водещи до одобрението на програмата за възстановявания на траншове, но този извънреден характер сам по себе си не оправдава лишаването на бенефициерите от всякаква друга помощ, тъй като в Договора само се посочват извънредните обстоятелства, без обаче да се ограничава естеството на разрешената помощ или подробните правила за нейното прилагане. В този конкретен случай извънредният характер на ситуацията, довела до приемането на Решение 2003/530/ЕО на Съвета, се отразява в пълна степен в начина, по който въпросно решение е прието, а именно - с единодушие, и се отнася по-скоро до обстоятелствата, изискващи одобряването на помощта, отколкото до самата помощ.
(41)
Комисията не споделя виждането на италианските власти. Всъщност въпреки че според член 108, параграф 2, трета алинея от Договора „[…] Съветът с единодушие може да реши, че помощта […] се счита за съвместима с вътрешния пазар […], ако такова решение може да бъде оправдано с извънредни обстоятелства“, а в съображение 8 на Решение 2003/530/ЕО се посочва, че съществуват извънредни обстоятелства, които оправдават считането на помощта за съвместима с общия пазар, остава фактът, че самият Съвет, в оперативната част от решението, предвижда, че помощта се смята за съвместима с вътрешния пазар по изключение, а не като се имат предвид извънредните обстоятелства.“ Терминът „извънредно“ ясно указва намерението на Съвета да обърне внимание на отпускането на помощта, като ѝ приписва уникален характер въпреки наличието на извънредни обстоятелства, както се посочва в съображение 8. Въпреки че посоченото от италианските власти единодушие може наистина да показва, че процедурата е извънредна, то не повдига въпроса за уникалния характер на помощта, както е посочено в Решението.
(42)
С оглед на факта, че одобрената от Съвета помощ, като се има предвид нейния уникален характер, представлява максималната допустима сума при дадените обстоятелства, т.е. равностойността помощ в размер на 100 %, добавянето на отсрочване на плащането би довело до автоматичното прилагане на разпоредбите на член 3, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 1535/2007, което означава, че предоставеното отсрочване не може да бъде счетено за съответстващо на обхвата на въпросния регламент и следователно представлява държавна помощ. Неговата съвместимост с вътрешния пазар трябва да бъде оценена с оглед на действащите правила в областта на конкуренцията към момента на разрешаването на отсрочването, както и съвместимостта на новата помощ, произтичаща от нарушението на Решение 2003/530/ЕО.
VI.2 Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
(43)
Правилата за конкуренция, които са били в сила при разрешаването на отсрочването, се съдържат в Насоки на Общността относно държавните помощи в сектор селско и горско стопанство за периода 2007-2013 г.
(44)
Позицията на италианските власти, изразена в електронно писмо от 26 април 2012 г., се основава на аргумента, че на отсрочването на плащането следва да се гледа като на част от схемата de minimis. Ето защо властите не представят никакво обяснение на съвместимостта на отсрочването на плащането с вътрешния пазар или пък на неговото излизане от обхвата на Решение 2003/530/ЕО в светлината на правилата, изложени в посочените по-горе насоки.
(45)
Комисията следователно не разполага с нова информация, която да разсее съмненията, които е имала при откриването на предвидената в член 108, параграф 2 от Договора процедура. Помощта, свързана с отсрочването на плащанията, а следователно и новата помощ, която е в разрез с Решение 2003/530/ЕО, следователно представляват едностранна помощ, която има за цел единствено да подобри финансовото състояние на производителите без да допринася за развитието на отрасъла. Тя следователно представлява оперативна помощ, която е несъвместима с вътрешния пазар по смисъла на точка 15 от посочените по-горе насоки.
VI.3 Възстановяване
(46)
В съответствие с Договора и със съдебната практика на Съда на ЕС, ако бъде установено, че помощта е несъвместима с вътрешния пазар, Комисията е упълномощена да реши дали съответната държава трябва да отмени или промени помощта (10). Съдебната практика на Съда на ЕС също предвижда, че задължението на държавата да отмени помощ, която Комисията смята за несъвместима с вътрешния пазара, е предназначено за възстановяването на предишно положение. В тази връзка Съдът заявява, че целта е постигната, след като получателят върне отпуснатите му суми, като по този начин то загубва предимството, което е придобил спрямо пазарните конкуренти, и се възстановява ситуацията преди изплащането на помощта (11).
(47)
В съответствие с тази съдебна практика в член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (12) се посочва, че когато трябва да бъдат взети неблагоприятни решения за неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяването на помощта от бенефициера (в настоящия казус - всички бенефициери, които са се възползвали от отсрочването на плащането).
(48)
От Италия следователно се изисква да вземе всички необходими мерки за възстановяване на несъвместимата с правилата помощ от всички бенефициери. В съответствие с параграф 42 от Известие на Комисията „Към ефективно прилагане на решения на Комисията, разпореждащи на държавите-членки да възстановят неправомерна и несъвместима държавна помощ“ (13), Италия има на разположение четири месеца от влизането в сила на настоящото решение, за да приложи неговите разпоредби. Необходимо е да се плати лихва за сумите, които ще бъдат възстановени, изчислена въз основа на Регламент (ЕО) No 794/2004 от 21 април 2004 година за изпълнение на Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (14).
(49)
Настоящото решение се прилага незабавно, по-специално що се отнася до възстановяването на несъвместимите с правилата отпуснати индивидуални помощи.
(50)
Като се има предвид прекалено тесния контекст, при който е била отпусната помощта (помощта е била добавена към програма, която е част от одобрен от Съвета пакет), и обстоятелствата около помощта (нарушаването на Решение 2003/530/ЕО за тези, които са се възползвали от отсрочването на плащането, докато помощта вече е била одобрена по изключение от Решението), следните суми следва да бъдат възстановени от онези страни, които са се възползвали от отсрочването на плащането:
a)
лихва, свързана с отсрочване на плащането на транш за налог, дължим към 31 декември 2010 г., плюс натрупаните лихви по просрочени задължения до датата на възстановяването;
б)
натрупаната лихва по годишните траншове, дължима към 31 декември на 2004 г., 2005 г., 2006 г., 2007 г., 2008 г., 2009 г. (главницата по тези годишни траншове е била платена преди отсрочването на плащането да наруши Решение 2003/530/ЕО) в допълнение към лихвите за просрочените плащания, натрупани до датата на възстановяването;
в)
натрупаните лихви по годишни траншове, дължими към 31 декември 2011 г. и 2012 г. (няма информация, че главницата не е била платена до изтичането на срока), в допълнение към закъснелите плащания, натрупани до датата на възстановяването;
г)
главницата и лихвата, свързани с годишните траншове, дължими към 31 декември на 2013 г., 2014 г., 2015 г., 2016 г. и 2017 г., последната дата от графика за възстановяването в съответствие с Решение 2003/530/ЕО.
(51)
Значението, което отдават италианските власти на ниската стойност на сумите, които следва да бъдат възстановени, и рискът от нови жалби на производителите пред националните съдилища не променят факта, че държавната помощ, която не отговаря на изискванията за прибягване към предвидените член 107 от Договора дерогации и която следователно е несъвместима с вътрешния пазар, следва да бъде върната от бенефициерите с цел възстановяване на условията на конкуренция отпреди отпускането на помощта. Съдебната практика на Съда на ЕС действително показва, че отпадането на неправомерната помощ, която е била обявена за несъвместима с вътрешния пазар, е логичният резултат от неправомерността, тъй като единствената причина за връщането е да се възстанови състоянието отпреди помощта (15). Целта за възстановяването на предишното състояние е постигната, когато неправомерната помощ, която е несъвместима с вътрешния пазар, е изплатена от бенефициера и когато вследствие на това последният е бил лишен от получените предимства спрямо пазарните конкуренти. В такива случаи ситуацията преди отпускането на помощта се смята за възстановена (16).
(52)
Освен това, що се отнася до ниската стойност на сумите за възстановяване, италианските власти изглежда ограничават обхвата на възстановяването само до лихвата, която трябва да бъде добавена към годишното плащане за годината, за която е отсрочването. Възстановяването обаче, което засяга само онези, които реално са се възползвали от отсрочването на плащането, трябва да включва цялата помощ, обявена за несъвместима с вътрешния пазар, в допълнение към дължимата лихва (вж. параграф 50 по-горе).
(53)
И накрая, аргументът, с който производителите биха могли да обжалват пред националните съдилища, не може да бъде счетен за уместен, тъй като съгласно практиката на Съда на ЕС, самата възможност за вътрешни затруднения, дори и непреодолимите, не може да оправдае неизпълнението от страна на държава членка на задължения, произтичащи от правото на Съюза (17).
(54)
Ето защо Италия може да приложи правилата de minimis, приложими към селскостопанския сектор за възстановяването на индивидуалната помощ от страна на бенефициерите, които изпълняват всички изисквания на приложимия регламент de minimis (Регламент (ЕО) № 1535/2007) по времето, когато е била отпусната неправомерната помощ, несъвместима с вътрешния пазар. Параграф 49 от Известие на Комисията „Към ефективно прилагане на решения на Комисията, разпореждащи на държавите членки да възстановят неправомерна и несъвместима държавна помощ“ (18) предвижда, че от държавата членка се изисква подробен анализ на всяка индивидуална помощ, отпусната въз основа на въпросната схема. За да бъде определена точната сума на помощта, която следва да бъде възстановена от всеки отделен бенефициер по схемата, Италия следователно трябва да установи степента, до която помощта е била отпусната за конкретен проект, който към момента на отпускането на помощта е удовлетворявал всички условия на регламента за групово освобождаване или на схема за помощи, одобрена от Комисията. В такива случаи държавите членки могат също да кандидатстват за прилагането по същество на критериите de minimis, приложими към момента на отпускането на неправомерната и несъвместима с вътрешния пазар помощ, която е предмет на решение за възстановяване по член 2 от Регламент (ЕО) № 994/98 от 7 май 1998 година относно о прилагането на членове 92 и 93 от Договора за създаване на Европейската общност към някои категории хоризонтална държавна помощ (19). Съгласно този критерий отпуснатата индивидуална помощ съгласно това решение не представлява помощ за бенефициерите, които към момента на отпускането са отговаряли на условията, посочени в действащия регламент за de minimis (Регламент (ЕО) № 1535/2007).
VI.4 Оценка на коментарите от заинтересованите страни относно други процедури
(55)
Що се отнася до коментарите, направени от първата заинтересована страна (параграф 22), Комисията подчертава, че отлагането на плащането по член 40а от Закон № 122/2010 за транш, платим по допълнителна програма за плащане на траншове, установена от Закон 33/2009, не е обхванато от процедурите по настоящото решение, тъй като той не засяга програмата за допълнителни траншове, установена с Решение 2003/530/ЕО.
(56)
Що се отнася до коментарите, направени от другите две заинтересовани страни относно Наредба-закон № 16/2012 (параграфи 24 и 26), Комисията понастоящем ги проверява. Тя обаче споделя становището, че те трябва да бъдат проверени отделно с оглед на административната ефективност, наред с другото, свързана с факта, че обединяването на двете процедури чрез тяхното разширяване и прилагането на всички съпътстващи административни формалности значително ще отложи закриването на процедурите по настоящото решение.
VII. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(57)
Комисията смята, че Италия е приложила неправомерно отсрочване на въпросното плащане, като е направила неправомерна и помощта, свързана с него (вж. по-горе параграф 13, трето тире), както и новата схема за помощи, определена в нарушение на Решение 2003/530/ЕО (вж. параграф 13, трето тире). Ето защо нито една помощите не може да бъде смятана за съвместима с единния пазар, тъй като италианските власти не са предоставили никаква информация, която да указва съвместимост съгласно правилата за конкуренция, приложими за селскостопанския отрасъл (вж. параграфи 43 до 45). (Те само твърдят, че отсрочването на плащането следва да бъде разглеждано самостоятелно, т.е. без да отчитат въздействието върху Решение 2003/530/ЕО и може да бъде счетено като схема de minimis). Комисията следователно не е в състояние да разсее съмненията, които е имала при откриването на предвидената в член 108, параграф 2 от Договора процедура.
(58)
Несъвместимата помощ следва да бъде възстановена от съответните бенефициери, с други думи - от онези, които вече са се възползвали от въпросното отсрочване,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Отсрочването на плащането на налога за млякото и млечните продукти, дължим към 31 декември 2010 г., въведено с член 1, параграф 12 duodecies от Наредба-закон № 225 от 29 декември 2010 г., със Закон № 10/2011, и неправомерно приложено от Италия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, представлява държавна помощ, която е несъвместима с вътрешния пазар.
2. Помощта, произтичаща от неспазването на условията, изложени в Решение 2003/530/ЕО, определена с отсрочването на плащането по член 1 и неправомерно приложена от Италия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 2
1. От Италия се изисква възстановяване на несъвместимата с вътрешния пазар помощ, посочена в член 1, параграф 1 и параграф 2 по-горе, от страна на бенефициерите, посочени в член 1, параграф 1.
2. Сумите, които следва да бъдат възстановени, се облагат с лихва от датата, на която са били предоставени на разположение на бенефициерите, до датата на тяхното възстановяване.
3. Лихвата се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Възстановяването, което засяга само онези страни, които реално са се възползвали от отсрочването на плащането, посочено в член 1, и които следователно са се възползвали от помощта по член 2, се отнася до следното:
a)
лихва, свързана с отсрочване на плащането на транш за налог, дължим към 31 декември 2010 г., плюс натрупаните просрочени задължения до датата на възстановяването;
б)
натрупаната лихва по годишните траншове, дължима към 31 декември на 2004 г., 2005 г., 2006 г., 2007 г., 2008 г., 2009 г. (главницата за тези годишни траншове бе платена преди отсрочването на плащането в нарушение на решението на Съвета) в допълнение към лихвите за просрочените плащания, натрупани до датата на възстановяването;
в)
натрупаните лихви по годишни траншове, дължими към 31 декември 2011 г. и 2012 г. (няма информация, че главницата не е бил платен до изтичането на срока), в допълнение към просрочените плащания, натрупани до датата на възстановяването;
г)
главницата и лихвата, свързана с годишните траншове, дължими към 31 декември на 2013, 2014, 2015, 2016 и 2017 г., последната дата от графика за възстановяването в съответствие с решението на Съвета.
5. Индивидуалната помощ по схемата, посочена в член 1, не представлява помощ, ако към момента на нейното предоставяне, тя е удовлетворявала условията, посочени в разпоредбите, приети във връзка с член 2 от Регламент (ЕО) № 994/98, приложим към момента на отпускането на помощта.
Член 3
1. Възстановяването на помощта, посочено в член 1, е незабавно и ефективно.
2. Италия гарантира прилагането на настоящото решение в рамките на четири месеца след датата на неговото нотифициране.
Член 4
1. В срок от два месеца от нотифицирането на настоящото решение Италия предоставя следната информация:
а)
списък на бенефициерите, които са получили помощ по схемите по член 1, и сумите получени от всеки от тях по съответната схема;
б)
обща сума (главница и лихва), подлежаща на възстановяване от всеки бенефициер, който е получил помощ, която не може да бъде обхваната от правилото de minimis.
в)
подоробно описание на вече предприетите и предвидени мерки за съобразяване с настоящото решение;
г)
документи, удостоверяващи, че бенефициерите са получили иск за връщане на помощта.
2. Италия информира Комисията относно напредъка по предприетите национални мерки в изпълнението на настоящото решение, докато отпуснатата помощ по посочените в член 1 схеми, бъде възстановена напълно. При искане от страна на Комисията тя предоставя незабавно информация относно мерките, които вече са взети и планирани с оглед изпълнението на настоящото решение. Тя също така предоставя подробна информация относно сумите на помощта и лихвата, която вече е възстановена от бенефициерите.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Брюксел на 17 юли 2013 година.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 17 päivänä heinäkuuta 2013,
Italian myöntämästä valtiontuesta SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)] - Maidon lisämaksun maksamisen lykkääminen Italiassa
(tiedoksiannettu numerolla C(2013) 4046)
(Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)
(2013/665/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa edellä mainitun artiklan mukaisesti ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I. MENETTELY
(1)
Saatuaan tiedon Italian maidontuottajilta perittävän maidon lisämaksun maksamisen lykkäämisestä tuen, jota Italian tasavalta aikoo myöntää maidontuottajilleen, soveltuvuudesta yhteismarkkinoille 16 päivänä heinäkuuta 2003 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2003/530/EY (1), (2) hyväksytyn osamaksusuunnitelman mukaisesti, 29 päivänä joulukuuta 2010 annetun asetuksen nro 225 täytäntöönpanolain voimaantulosta 27 päivänä helmikuuta 2011 komissio pyysi 17 päivänä maaliskuuta 2011 päivätyllä kirjeellä Italian viranomaisilta lisätietoja kyseisestä asiasta.
(2)
Italian viranomaiset toimittivat 24 päivänä kesäkuuta 2011 päivätyllä ja 29 päivänä kesäkuuta 2011 saapuneeksi kirjatulla kirjeellä komissiolle pyydetyt lisätiedot.
(3)
Tarkasteltuaan Italian viranomaisten toimittamia lisäselvityksiä ja ottaen huomioon, että edellä mainitun maksun lykkääminen tapahtui ilmoittamatta siitä ennalta komissiolle ja ilman komission hyväksyntää, komissio ilmoitti 14 päivänä lokakuuta 2011 päivätyllä faksilla Italian viranomaisille aloittavansa ilmoittamatonta valtiontukea koskevan menettelyn numerolla SA.33726 (2011/NN).
(4)
Komissio ilmoitti Italialle 11 päivänä tammikuuta 2012 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, joka koskee edellä mainittua maksamisen lykkäämistä ja päätöksellä 2003/530/EY, sellaisena kuin se on muutettuna uudella lykkäyksellä, joka on uusi valtiontuki [(SA.33726 (11/C)], hyväksyttyä osamaksusuunnitelmaa, ja pyysi Italian viranomaisia esittämään huomautuksensa menettelyn aloittamisesta yhden kuukauden kuluessa.
(5)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (3). Komissio pyysi asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisestä tuesta.
(6)
Komissio sai huomautuksia asianomaisilta kolmansilta osapuolilta ja toimitti ne Italialle antaakseen sille mahdollisuuden ottaa kantaa niihin.
(7)
Italian pysyvä edustusto Euroopan unionissa toimitti komissiolle 13 päivänä helmikuuta 2012 sähköpostitse Italian viranomaisten kirjeen, jossa ne pyysivät kahden kuukauden lisäaikaa voidakseen esittää huomautuksensa menettelyn aloittamisesta. Mainitun lisäajan myöntämisestä ilmoitettiin faksitse 21 päivänä helmikuuta 2012.
(8)
Italian pysyvä edustusto Euroopan unionissa toimitti komissiolle sähköpostitse 26 ja 27 päivänä huhtikuuta 2012 Italian viranomaisten vastauksen perussopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamiseen.
(9)
Italian viranomaiset eivät ole toimittaneet kommentteja asianomaisten huomautuksiin.
II. KUVAUS TUESTA
(10)
Päätöksen 2003/530/EY 1 artiklassa säädetään:
”Tukea, jota Italian tasavalta aikoo myöntää maidontuottajille maksamalla itse yhteisölle määrän, jonka nämä ovat yhteisölle velkaa maito- ja maitotuotteille markkinointivuosien 1995/1996-2001/2002 osalta asetetun lisämaksun perusteella, ja sallimalla kyseisten tuottajien maksaa takaisin velkansa osamaksulla korotta usean vuoden aikana, pidetään poikkeuksellisesti yhteismarkkinoille soveltuvana edellyttäen, että:
-
takaisinmaksu tapahtuu täysimääräisenä samansuuruisina vuosittaisina erinä,
-
takaisinmaksuaika ei ylitä 14:ää vuotta 1 päivästä tammikuuta 2004 laskien.”
(11)
Laissa nro 10/2011 lisätään 29 päivänä joulukuuta 2010 annetun lain nro 225 1 pykälään 12 k momentti, jossa 31 päivänä joulukuuta 2010 erääntyvän maidon lisämaksun maksamista lykätään 30 päivään kesäkuuta 2011. Lykkäyksestä aiheutuvat kustannukset rahoitetaan eri tarkoituksiin varatuista yhteensä viiden miljoonan euron talousarviomäärärahoista.
(12)
Italian viranomaiset täsmensivät 24 päivänä kesäkuuta 2011 päivätyssä kirjeessään, että toimenpiteen avustusekvivalentti rahoitetaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan (4) soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen maataloustuotteiden tuotannon alalla 20 päivänä joulukuuta 2007 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1535/2007 (5) Italialle säädettynä vähämerkityksisenä tukena.
III. MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT
(13)
Komissio aloitti perussopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn seuraavista syistä:
-
Italian viranomaiset olivat ilmaisseet aikovansa rahoittaa kyseisen maksunlykkäyksen avustusekvivalentin asetuksessa (EY) N:o 1535/2007 säädettynä vähämerkityksisenä tukena. Sen lisäksi, että mainitun asetuksen soveltaminen oli jo sinänsä oikeudellisesti kyseenalaista, koska Italian viranomaiset eivät olleet toimittaneet täsmällisiä tietoja kyseisessä asetuksessa säädettyjen yksittäisen ja kansallisen tuen enimmäismäärien noudattamisesta, samassa asetuksessa myös kielletään sellaisen vähämerkityksisen tuen myöntäminen, joka johtaisi valtiontuen sallitun enimmäismäärän ylittymiseen. Koska neuvoston hyväksymä tuki vastasi sellaisen tuen enimmäismäärää, jota Italia saattoi myöntää maidontuottajilleen, vähämerkityksisen tuen järjestelmään kuuluvan maksunlykkäyksen avustusekvivalentin lisääminen merkitsee sitä, että neuvoston hyväksymä tuen enimmäismäärä ylittyy;
-
tästä seuraa, ettei komissio voinut sulkea pois mahdollisuutta, että kyseiseen lykkäykseen saattoi sisältyä tukielementti (koska se oli korotonta lainaa, jäljempänä ’liitännäistuki’), eikä Italian viranomaisten toimittamien tietojen perusteella ollut mahdollista pitää sitä perusteltuna valtiontukeen maatalousalalla sovellettavien sääntöjen (Maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevat suuntaviivat vuosiksi 2007-2013 (6)) mukaisesti;
-
lykkäys on päätöksen 2003/530/EY vastainen siltä osin, että yhtä siinä säädetyistä edellytyksistä (samansuuruiset vuosittaiset erät) ei enää noudateta; näin ollen se muuttaa tuensaajien osalta porrastetun kokonaismaksuaikataulun uudeksi tueksi (koska se ei sisälly päätökseen 2003/530/EY), ja vaikuttaa siltä, ettei sitä voida hyväksyä edellä mainittujen suuntaviivojen määräysten valossa.
IV. ITALIAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISESTA
(14)
Aluksi Italian viranomaiset viittasivat sähköpostitse 26 päivänä huhtikuuta 2012 toimitetussa kirjeessä päätöksessä 2003/530/EY hyväksytyn maidon lisämaksujen porrastetun maksuaikataulun soveltamiseen. Italian viranomaisten mukaan tukijärjestelmän piiriin kuuluu 11 271 tuensaajaa, joista 9 965 (ts. yhteensä 88,41 %) oli maksanut ajoissa 31 päivänä joulukuuta 2010 erääntyneen osan maksusta, 1 291 oli käyttänyt hyväkseen lykkäystä ja 15 oli jättänyt maksun maksamatta, minkä vuoksi heidät oli suljettu ohjelman ulkopuolelle.
(15)
Italian viranomaiset täsmensivät myös, että lykkäystä käyttäneiden tuensaajien saaman tuen avustusekvivalenttia laskettaessa oli otettu huomioon 1 päivän tammikuuta 2011 ja lykätyn maksun tosiasiallisen maksamispäivän väliseltä ajalta kerääntynyt korko käyttäen 1 päivänä lokakuuta 2010 voimassa ollutta kolmen kuukauden Euribor-korkoa korotettuna 100 peruspisteellä (1,942 %). Tämän perusteella lykkäyksen avustusekvivalentti oli 0,08-694,19 euroa, ja 1 291:stä lykkäystä käyttäneestä 1 187 sai tukea alle 100,00 euroa. Italian viranomaisten mukaan nämä luvut osoittavat, että laissa nro 10/2011 tarkoitettu maksunlykkäys ei haitannut osamaksujärjestelmän moitteetonta toimimista päätöksen 2003/530/EY mukaisesti, mitä osoittaa se, että ainoastaan 11,45 % ohjelmaan osallistuneista tuottajista käytti hyväkseen lykkäystä.
(16)
Edellä esitetyistä syistä Italian viranomaiset vahvistavat 24 päivänä kesäkuuta 2011 päivätyn kirjeen mukaisesti (vrt. 13 kohta), että lisämaksun maksamiseen myönnetty lykkäys on vähämerkityksistä tukea. Lisäksi ne korostavat varmistaneensa, että asetuksen (EY) N:o 1535/2007 3 artiklan 2 kohdassa säädettyä yksittäisen tuen enimmäismäärää ja Italialle samassa asetuksessa vahvistettua 320 505 000 euron enimmäismäärää kolmen varainhoitovuoden aikana oli noudatettu kaikilta osin ja että maksunlykkäyksen avustusekvivalentti oli yhteensä 50 877,41 euroa. Lopuksi Italian viranomaiset ilmoittivat vielä tarkastavansa, että kyseisiä enimmäismääriä oli todella noudatettu ottaen huomioon muut varainhoitovuosien 2009, 2010 ja 2011 aikana myönnetyt vähämerkityksiset tuet.
(17)
Komission kannan osalta, jonka mukaan päätöksellä 2003/530/EY hyväksyttyä tukea on sen poikkeuksellisen luonteen vuoksi pidettävä yhtenä ainoana tukena, jonka enimmäismäärä ei voi kasautua muiden tukitoimenpiteiden kanssa, Italian viranomaiset korostivat aluksi, että kyseisessä päätöksessä tunnustettiin niiden poikkeuksellisten olosuhteiden olemassaolo, jotka saivat neuvoston pitämään kyseistä tukea perussopimuksen 107 artiklan mukaisena, mikäli tietyt edellytykset täyttyvät. Ne korostivat myös, että tehtyjen tarkastusten perusteella osamaksujärjestelmä on päätöksen 2003/530/EY säännösten mukainen, koska kaikki tuottajat, 15:tä jo järjestelmän ulkopuolelle suljettua tuottajaa lukuun ottamatta, olivat maksaneet seitsemännen erän. Italian viranomaisten mukaan päätöksen 2003/530/EY taustalla olleiden olosuhteiden poikkeuksellinen luonne ei sinänsä estä neuvoston hyväksymiä tuensaajia pääsemästä osallisiksi myös muista eduista. Perussopimuksessa mainitaan yksinomaan edellä tarkoitetut poikkeukselliset olosuhteet rajaamatta mitenkään sallitun tuen luonnetta tai sen täytäntöönpanosääntöjä, ja perussopimuksen 107 artiklassa määrätyt poikkeukset ja 109 artiklassa tarkoitetut asetukset edellyttävät pelkästään neuvoston yksimielistä päätöstä. Tarkasteltavana olevassa tapauksessa päätöksen 2003/530/EY tekemiseen johtanut poikkeuksellinen luonne ilmenee täysin tavassa, jolla kyseinen päätös tehtiin, toisin sanoen yksimielisesti, ja liittyy pikemminkin olosuhteisiin, jotka edellyttivät päätöksen tekemistä, kuin itse tukeen.
(18)
Italian viranomaiset väittivät myös, että maksunlykkäys on vähämerkityksistä tukea, minkä vuoksi sitä on pidettävä erillisenä tukitoimenpiteenä, koska järjestelmässä on mukana vain vähän tuottajia, tuen määrä on vähäinen, eikä osamaksujärjestelmään ole tehty muutoksia vaan sen rakenne, maksuerien kokonaismäärä ja voimassaoloaika ovat pysyneet ennallaan.
(19)
Lopuksi Italian viranomaiset muistuttivat, että neuvoston päätöksen soveltamisesta 30 päivänä heinäkuuta 2003 annetussa ministeriön täytäntöönpanoasetuksessa säädetään, että osamaksujärjestelmään osallistuvien on pidättäydyttävä erääntyvien lisämaksujen maksamisen riitauttamisesta ja että maksuvelvolliset, jotka eivät suorita maksujaan, suljetaan järjestelmän ulkopuolelle. Italian viranomaisten mukaan tällainen tilanne mahdollistaisi pakollisten takaisinperintämenettelyjen aloittamisen, jolloin tuottajat nostaisivat uusia kanteita. Näin ollen on tarkoituksenmukaista välttää erittäin vähäisten määrien takaisinperintään liittyvät riita-asiat, joihin liittyvistä menettelyistä aiheutuvat kustannukset olisivat takaisinperittäviä määriä korkeammat. Tältä osin Italian viranomaiset viittaavat yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä kesäkuuta 2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (7) 32 artiklan 6 kohtaan, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa jättää takaisinperinnän suorittamatta, jos takaisinperinnästä aiheutuneet ja ennakoitavat kustannukset ovat yhteensä suuremmat kuin takaisin perittävä määrä. Niiden mukaan tätä säännöstä olisi sovellettava analogisesti tarkasteltavana olevassa tapauksessa. Vastaavanlainen säännös sisältyy myös lain nro 289/2002 (vuoden 2003 varainhoitolaki) 25 pykälän 4 momenttiin, jonka mukaan 12 euron määrää pidetään vähäisenä eikä sitä peritä takaisin. Lykkäyksen edunsaajista 559 sai edellä tarkoitettua määrää vähemmän tukea.
(20)
Italian viranomaiset toimittivat sähköpostitse 26 päivänä huhtikuuta 2012 lähetetyssä kirjeessä luettelon maksunlykkäyksen edunsaajista ja heidän saamansa tuen määristä.
V. ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET MENETTELYN ALOITTAMISESTA
(21)
Komissio sai 7 päivänä maaliskuuta 2012 yhdeltä asianomaiselta kolmannelta osapuolelta huomautuksia menettelyn aloittamisesta.
(22)
Huomautuksissaan asianomainen halusi erityisesti saada tietää, miksi komissio oli rajoittanut aloittamansa menettelyn yksinomaan laissa nro 10/2011 säädettyyn maksunlykkäykseen, ulottamatta sitä koskemaan myös lain nro 122/2010 40 a pykälää, jossa säädetään laissa nro 33/2009 käyttöönotetussa täydentävässä osamaksujärjestelmässä maksettavan maksuerän lykkäämisestä, ja pyysi komissiota laajentamaan menettelyn soveltamisalaa. Tältä osin asianomainen muistutti, että komissiolle oli jo esitetty lain nro 122/2010 40 a pykälää koskeva valitus, jonka käsittelyn komissio oli lopettanut.
(23)
Komissio sai 10 päivänä maaliskuuta 2012 toiselta asianomaiselta osapuolelta huomautuksia menettelyn aloittamisesta.
(24)
Asianomainen halusi kiinnittää komission huomion asetuksen nro 16/2012 1 pykälän 4 momenttiin, jossa taloudellisissa vaikeuksissa oleville yrityksille annetaan mahdollisuus erääntyvien määrien maksamiseen tasaerinä. Asianomainen pyysi komissiota puuttumaan asiaan, koska sen mielestä kyseinen säännös ei sovellu sisämarkkinoille.
(25)
Komissio sai vielä 14 päivänä maaliskuuta 2012 kolmannelta asianomaiselta osapuolelta huomautuksia menettelyn aloittamisesta.
(26)
Myös tämä asianomainen viittasi asetukseen nro 16/2012 ja korosti, että sen soveltaminen johtaa eriarvoiseen kohteluun viljelijöiden välillä ja epätarkkuuksiin Italian maksajaviraston AGEA:n (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura) lisämaksun laskemiseen käyttämissä tiedoissa.
VI. ARVIOINTI TUESTA
VI.1 Tuen olemassaolo
(27)
Perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(28)
Tarkasteltavana oleva tukitoimenpide, erityisesti maksunlykkäykseen myönnetty tuki (korottamana lainana myönnetty tukiekvivalentti - ks. 13 kohdan toinen luetelmakohta), mutta myös päätöksen 2003/530/EY vastainen uusi tuki (jo korottomina maksetut vuosittaiset erät sekä jäljellä olevista vuosittaisista eristä vielä maksamattomat pääomat ja korot osamaksujärjestelmän päättymiseen eli 31 päivään joulukuuta saakka) (uusi tuki - ks. 13 kohdan kolmas luetelmakohta) voidaan määritellä seuraavasti:
(29)
Tuki on valtiontukea, koska se maksetaan kansallisen lainsäädännön perusteella ja rahoitetaan julkisista varoista siinä mielessä, että myöntämällä lykkäyksen päätöksessä 2003/530/EY säädettyjen vuosittaisten erien maksamiseen ja ottamalla lykkäyksen myötä käyttöön uuden tuen Italian valtio on määrätyn ajan kuluessa menettänyt varoja, joita se olisi voinut käyttää muihin tarkoituksiin.
(30)
Tämä suosii tiettyjä yrityksiä ja erityisesti maitoa tuottavia maatalousyrityksiä.
(31)
Italian markkina-aseman perusteella tilanne voi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (8).
(32)
Se voi vääristää kilpailua, koska tuensaajayritykset ovat saaneet etua (lykkäys ei tuota korkoa, joten se on korotonta lainaa), jota ne eivät olisi voineet saada tavanomaisissa markkinaolosuhteissa ja joka on asettanut ne edullisempaan kilpailutilanteeseen muihin yrityksiin verrattuna (9).
(33)
Italian viranomaisten vastauksena perussopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamiseen toimittamien lisätietojen perusteella on kuitenkin varmistettava, voidaanko tarkasteltavana olevaa toimenpidettä pitää asetuksessa (EY) N:o 1535/2007 säädettynä vähämerkityksisenä tukena, jolloin sen ei voitaisi katsoa olevan perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
(34)
Italian viranomaiset selittivät sähköpostitse 26 päivänä huhtikuuta 2012 toimitetussa kirjeessä, että maksunlykkäykseen liittyvät korot vaihtelevat välillä 0,08-694,19 euroa. Lisäksi ne täsmensivät, että tarkastusten mukaan Italialle kolmen varainhoitovuoden ajalle vahvistettu enimmäismäärä ei ylittynyt mutta että niiden oli vielä tarkastettava yksittäisen enimmäismäärän ylittymiseen liittyvä riski vähämerkityksisten tukien kasautuessa varainhoitovuosina 2009, 2010 ja 2011.
(35)
Komissio voi varmuudella todeta, että lykkäykseen liittyvien korkojen määrä erillään tarkasteltuina ei ylitä asetuksen (EY) N:o 1535/2007 3 artiklan 2 kohdassa säädettyä 7 500 euron määrää, ja se panee myös merkille, että lykkäyksenä myönnetyn tuen kokonaismäärä eli 50 877,41 euroa ei merkitse Italialle saman asetuksen liitteessä vahvistetun 320 505 000 euron enimmäismäärän ylitystä. Komissiolla ei kuitenkaan ole käytettävissään uusia tietoja, jotka osoittaisivat, ettei yksittäinen 7 500 euron enimmäismäärä ole milloinkaan ylittynyt, kun otetaan huomioon kaikki saman tuensaajan kolmen varainhoitovuoden aikana saamat vähämerkityksiset tuet, koska se ei ole saanut 26 päivän huhtikuuta 2012 jälkeen Italian viranomaisilta mitään tietoja niiden tekemistä tähän liittyvistä tarkastuksista. Sen vuoksi komissio ei voi päätellä, että edellä mainittua yksittäisen tuen enimmäismäärää on aina noudatettu, etenkin kun sen on myös otettava huomioon päätöksen 2003/530/EY vastaisesti myönnetty uusi tuki. Komission on tarkasteltava kyseistä tukitoimenpidettä kokonaisuutena (maksunlykkäykseen liittyvä tuki, korottomana lainana myönnetty tukiekvivalentti ja päätöksen 2003/530/EY vastaisesti myönnetty uusi tuki). Maksunlykkäystä on saanut huomattava määrä tuensaajia (yli 1 250), ja tuen määrä käsittää myös osan pääomasta (osan, joka vastaa 31 päivänä joulukuuta vuosina 2013, 2014, 2015, 2016 ja 2017 erääntyviä vuosittaisia maksueriä) korkoineen, mikä ylittää selvästi Italian viranomaisten huomautustensa tueksi esittämissään tiedoissa huomioon otetut maksunlykkäykseen liittyvät korot.
(36)
Komission asetuksen (EY) N:o 1535/2007 3 artiklan 7 kohdassa säädetään myös, että ”samoihin tukikelpoisiin menoihin ei voida myöntää vähämerkityksistä tukea valtiontuen lisäksi, jos tällainen tuen kasautuminen johtaisi tuki-intensiteettiin, joka ylittää yhteisön sääntelyssä kunkin tapauksen erityisten olosuhteiden mukaan vahvistetun tuki-intensiteetin.”
(37)
Tämän suhteen komissio on jo todennut aloittamalla perussopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn, että maksunlykkäys merkitsi lisäystä neuvoston hyväksymään tukeen, jota olisi pidettävä tässä yhteydessä myönnettävän tuen enimmäismääränä.
(38)
Italian viranomaiset katsovat myös, että maksunlykkäystä olisi pidettävä erillisenä toimenpiteenä, koska järjestelmässä on mukana vain vähän tuottajia, tuen määrä on vähäinen, eikä osamaksujärjestelmään ole tehty muutoksia vaan sen rakenne, maksuerien kokonaismäärä ja voimassaoloaika ovat pysyneet ennallaan.
(39)
Komissio on eri mieltä. On ilmiselvää, että maksunlykkäys liittyy suoraan takaisinmaksuun, joka tapahtuu porrastettuina erinä päätöksessä 2003/530/EY vahvistettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. Päätöksen 1 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa mainitaan selkeästi, että takaisinmaksu tapahtuu täysimääräisenä samansuuruisina vuosittaisina erinä. Näin ollen lykkäyksen voidaan katsoa liittyvän jossakin määrin päätöksessä 2003/530/EY vahvistettuun osamaksujärjestelmään.
(40)
Italian viranomaiset kiistävät myös sen, että neuvoston hyväksymä tuki on enimmäismäärä, joka voidaan myöntää maidontuottajille. Niiden mukaan kyseisessä päätöksessä tunnustettiin niiden poikkeuksellisten olosuhteiden olemassaolo, joiden nojalla osamaksujärjestelmä hyväksyttiin, mutta näiden olosuhteiden poikkeuksellinen luonne ei itsessään ole peruste sille, etteivätkö edunsaajat voisi saada myös muunlaista tukea, koska perussopimuksessa viitataan ainoastaan poikkeuksellisiin olosuhteisiin rajaamatta sallitun tuen luonnetta tai sen täytäntöönpanosääntöjä. Tarkasteltavana olevassa tapauksessa päätöksen 2003/530/EY tekemiseen johtanut poikkeuksellinen luonne ilmenee täysin tavassa, jolla kyseinen päätös tehtiin, toisin sanoen yksimielisesti, ja liittyy pikemminkin olosuhteisiin, jotka edellyttivät päätöksen tekemistä, kuin itse tukeen.
(41)
Komissio ei ole samaa mieltä Italian viranomaisten kanssa. Vaikka perussopimuksen 108 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa todetaankin, että ”[…] neuvosto voi yksimielisesti päättää, että tukea (…) pidetään sisämarkkinoille soveltuvana […], jos tällainen päätös on poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi perusteltu”, ja myös päätöksen 2003/530/EY johdanto-osan 8 kappaleessa mainitaan, että ”[…] poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi on perusteltua katsoa, että tuki […] on yhteismarkkinoille soveltuvaa”, on kuitenkin edelleen niin, että neuvosto itse toteaa päätöksen päätösosassa, että tukea pidetään ”poikkeuksellisesti” yhteismarkkinoille soveltuvana, eikä suinkaan ”ottaen huomioon poikkeukselliset olosuhteet”. Ilmaisu ”poikkeuksellisesti” osoittaa selvästi, että neuvosto on halunnut korostaa tuen myöntämistä ja sen ainutkertaista luonnetta huolimatta johdanto-osan 8 kappaleessa tarkoitetuista poikkeuksellisista olosuhteista, ja vaikka Italian viranomaisten viittaus yksimielisyyteen voikin olla osoitus menettelyn poikkeuksellisuudesta, se ei voi asettaa kyseenalaiseksi kyseisessä päätöksessä määritellyn tuen ainutkertaista luonnetta.
(42)
Koska neuvoston hyväksymä tuki oli ainutkertaisen luonteensa vuoksi kyseisessä tilanteessa mahdollinen enimmäismäärä eli sen tukiekvivalentti oli 100 %, uusi maksunlykkäys aiheuttaa automaattisesti asetuksen (EY) N:o 1535/2007 3 artiklan 7 kohdan säännösten soveltamisen, koska maksunlykkäyksen avustusekvivalentin ei voida katsoa kuuluvan edellä mainitun asetuksen soveltamisalaan. Sen vuoksi se on valtiontukea, jonka soveltuvuutta sisämarkkinoille on tarkasteltava lykkäyksen myöntämisajankohtana voimassa olleiden kilpailusääntöjen mukaan; sama koskee uutta neuvoston päätöksen 2003/530/EY vastaisesti myönnettyä tukea.
VI.2 Tuen soveltuvuus sisämarkkinoille
(43)
Lykkäyksen myöntämisajankohtana voimassa olleet kilpailusäännöt sisältyvät maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskeviin suuntaviivoihin vuosiksi 2007-2013.
(44)
Italian viranomaisten sähköpostitse 26 päivänä huhtikuuta 2012 toimittamassaan kirjeessä esittämä kanta perustui näkemykseen, jonka mukaan maksunlykkäyksen oli katsottava kuuluvan vähämerkityksistä tukea koskevan järjestelmän piiriin. Sen vuoksi ne eivät perustelleet millään tavoin maksunlykkäyksen tai neuvoston päätöksen 2003/530/EY vastaisesti myönnetyn uuden tuen soveltuvuutta sisämarkkinoille edellä mainituissa suuntaviivoissa olevien sääntöjen mukaisesti.
(45)
Komissiolla ei sen vuoksi ole käytettävissään uusia tietoja perussopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamisen yhteydessä esiin tulleiden epäilysten kumoamiseksi. Maksunlykkäykseen liittyvä tuki ja siten myös päätöksen 2003/530/EY vastaisesti myönnetty uusi tuki ovat näin ollen yksipuolisesti myönnettyä tukea, jonka tavoitteena on yksinkertaisesti parantaa tuottajien taloudellista tilannetta edistämättä millään tavoin alan kehitystä. Siksi ne ovat edellä mainittujen suuntaviivojen 15 kohdassa tarkoitettua toimintatukea, joka ei sovellu yhteismarkkinoille.
VI.3 Takaisinperintä
(46)
Perussopimuksen ja Euroopan unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti todettaessa, ettei tuki sovellu sisämarkkinoille, komissiolla on valtuudet päättää, että asianomaisen valtion on poistettava tuki tai muutettava sitä (10). Tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltion velvollisuus poistaa tuki, jonka komissio on todennut sisämarkkinoille soveltumattomaksi, on tarkoitettu palauttamaan aikaisempi tilanne. Tuomioistuin on todennut, että tämä tavoite on saavutettu, kun tuensaaja on palauttanut sääntöjenvastaisesti myönnetyt tuet ja tämän myötä menettänyt markkinoilla kilpailijoihinsa nähden saamansa edun ja kun ennen tuen maksamista vallinnut tilanne on palautettu (11).
(47)
Saman oikeuskäytännön mukaisesti Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (12) 14 artiklassa säädetään, että sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä komissio päättää, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta (tarkasteltavana olevassa tapauksessa kaikilta tuensaajilta, jotka ovat käyttäneet maksunlykkäystä).
(48)
Sen vuoksi Italian on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet periäkseen takaisin tuensaajille maksetun sääntöjenvastaisen tuen. Komission tiedonannon ”Sääntöjenvastaisen ja yhteismarkkinoille soveltumattoman valtiontuen takaisinperintää edellyttävien komission päätösten tehokas täytäntöönpano jäsenvaltioissa” (13) 42 kohdan mukaisesti Italialla on neljä kuukautta aikaa panna tämä päätös täytäntöön sen jälkeen, kun päätös on ilmoitettu. Takaisin perittäviin määriin lisätään korko, joka lasketaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 (14) mukaisesti.
(49)
Tämä päätös on pantava välittömästi täytäntöön erityisesti siltä osin kuin on kyse sääntöjenvastaisesti maksetun tuen takaisinperinnästä.
(50)
Ottaen huomioon varsin erityislaatuinen tilanne, jossa tukea myönnettiin (tuki liittyy neuvoston hyväksymään järjestelmään) sekä tuen seurausvaikutukset (päätöksen 2003/530/EY rikkominen maksunlykkäystä käyttäneiden kohdalla, kun tuki oli jo poikkeuksellisesti hyväksytty päätöksellä), maksunlykkäyksen edunsaajilta olisi perittävä takaisin seuraavat määrät:
a)
31 päivänä joulukuuta 2010 erääntyneen maksuerän lykkäykseen liittyvät korot lisättyinä tosiasialliseen takaisinperintään asti kerääntyneillä viivästyskoroilla;
b)
31 päivänä joulukuuta vuosina 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 ja 2009 erääntyneistä vuosittaisista maksueristä kerääntyneet korot (kyseisten maksuerien pääoma oli maksettu ennen kuin maksunlykkäys johti päätöksen 2003/530/EY rikkomiseen) lisättyinä tosiasialliseen takaisinperintään asti kerääntyneillä viivästyskoroilla;
c)
31 päivänä joulukuuta vuosina 2011 ja 2012 erääntyneistä vuosittaisista maksueristä kerääntyneet korot (mitkään tiedot eivät osoita, ettei pääomaa oltu maksettu eräpäivään mennessä) lisättyinä tosiasialliseen takaisinperintään asti kerääntyneillä viivästyskoroilla;
d)
31 päivänä joulukuuta vuosina 2013, 2014, 2015, 2016 ja 2017 (päätöksen 2003/530/EY mukaisen erääntymisaikataulun päättymispäivä) erääntyvien vuosittaisten maksuerien pääoma korkoineen.
(51)
Italian viranomaisten korostama takaisin perittävien määrien vähäinen summa ja riski siitä, että tuottajat nostaisivat kansallisissa tuomioistuimissa uusia kanteita, ei muuta sitä tosiseikkaa, että valtiontuki, joka ei täytä vaadittuja edellytyksiä jonkin perussopimuksen 107 artiklassa määrätyn poikkeuksen soveltamiseksi ja ei sen vuoksi sovellu sisämarkkinoille, on perittävä takaisin tuensaajilta niin että ennen tuen maksamista vallinnut kilpailutilanne on palautettu ennalleen. Tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan sääntöjenvastaiseksi ja sisämarkkinoille soveltumattomaksi todetun tuen poistaminen on looginen seuraus sen toteamisesta sääntöjenvastaiseksi, koska takaisinperinnällä pyritään ainoastaan palauttamaan aiempi tilanne ennalleen (15); tämä tavoite on saavutettu, kun tuensaaja on maksanut takaisin sääntöjenvastaisen ja sisämarkkinoille soveltumattoman tuen, menettänyt edun, joka hänellä oli markkinoilla ollut kilpailijoihinsa verrattuna, ja tuen maksamista edeltänyt tilanne on näin palautunut ennalleen (16).
(52)
Takaisin perittävien määrien vähäisen summan osalta Italian viranomaiset vaikuttavat lisäksi rajoittavan takaisinperinnän koskemaan yksinomaan korkoja, jotka on lisättävä maksunlykkäyksen kohteena olevaan vuosittaiseen maksuerään. Takaisinperintään, joka koskee yksinomaan niitä, jotka ovat tosiasiallisesti käyttäneet hyväkseen maksunlykkäystä, on kuitenkin sisällytettävä sisämarkkinoille soveltumattomaksi todettu tuki kokonaisuudessaan korotettuna kertyneillä koroilla (ks. 50 kohta).
(53)
Lopuksi väitettä, jonka mukaan tuottajat voisivat vedota kansallisiin tuomioistuimiin, ei voida pitää tarkoituksenmukaisena, koska tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan edes ylitsepääsemättömät sisäiset ongelmat eivät oikeuta jäsenvaltiota laiminlyömään unionin lainsäädännöstä johtuvia velvollisuuksia (17).
(54)
Tässä tilanteessa Italia voisi soveltaa vähämerkityksiseen tukeen maatalousalalla sovellettavia sääntöjä yksittäisen tuen takaisinperintään tuensaajilta, jotka sääntöjenvastaisen sisämarkkinoille soveltumattoman tuen myöntämishetkellä täyttävät kaikki vähämerkityksistä tukea koskevassa asetuksessa (EY) N:o 1535/2007 säädetyt edellytykset. Komission tiedonannon ”Sääntöjenvastaisen ja yhteismarkkinoille soveltumattoman valtiontuen takaisinperintää edellyttävien komission päätösten tehokas täytäntöönpano jäsenvaltioissa” (18) 49 kohdan mukaisesti jäsenvaltion on analysoitava yksityiskohtaisesti jokainen kyseisestä tukiohjelmasta myönnetty yksittäinen tuki. Jotta Italia voi määrittää kultakin tukiohjelman yksittäiseltä tuensaajalta takaisin perittävän tuen, sen on selvitettävä, missä määrin tuki on myönnetty tietylle hankkeelle, joka tuen myöntämisajankohtana täytti kaikki ryhmäpoikkeusasetuksessa tai komission hyväksymässä tukiohjelmassa asetetut keskeiset kriteerit. Tällöin se voi myös soveltaa vähämerkityksistä tukea koskevaa sääntöä, joka on ollut voimassa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion monialaisen tuen muotoihin 7 päivänä toukokuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 994/98 (19) 2 artiklan mukaisen takaisinperintäpäätöksen kohteena olevan, sääntöjenvastaisen ja sisämarkkinoille soveltumattoman tuen myöntämisajankohtana. Tämän perusteella tukitoimenpiteen mukaisesti myönnetty yksittäinen tuki ei ole sellaisille tuensaajille myönnettyä tukea, jotka tuen myöntämisajankohtana täyttivät vähämerkityksistä tukea koskevassa asetuksessa (EY) N:o 1535/2007 säädetyt edellytykset.
VI.4 Arviointi asianomaisten muita menettelyjä koskevista huomautuksista
(55)
Ensimmäisen asianomaisen esittämien huomautusten osalta (ks. 22 kohta) komissio korostaa, että lain nro 122/2010 40 a pykälässä säädettyyn maksunlykkäykseen, joka koskee yhtä laissa nro 33/2009 käyttöönotetussa täydentävässä osamaksujärjestelmässä maksettavaa maksuerää, ei sovelleta tässä päätöksessä tarkoitettua menettelyä, koska se ei koske päätöksellä 2003/530/EY käyttöönotettua täydentävää osamaksujärjestelmää.
(56)
Komissio tarkastelee parhaillaan kahden muun asianomaisen asetukseen nro 16/2012 liittyviä huomautuksia (24 ja 26 kohta), mutta katsoo hallinnollisen tehokkuuden vuoksi tarpeelliseksi käsitellä niitä erikseen muun muassa siksi, että kahden menettelyn yhdistäminen laajentamalla menettelyä sekä kaikki siihen liittyvät hallinnolliset muodollisuudet lykkäisivät huomattavasti tässä päätöksessä tarkoitetun menettelyn päättämistä.
VII PÄÄTELMÄ
(57)
Komissio toteaa, että Italia on pannut täytäntöön sääntöjenvastaisesti kyseisen maksunlykkäyksen, minkä vuoksi myös siihen liittyvä tuki (ks. 13 kohdan toinen luetelmakohta) ja päätöksen 2003/530/EY vastainen uusi tukijärjestelmä (ks. 13 kohdan kolmas luetelmakohta) ovat sääntöjenvastaisia. Edellä sanotun perusteella näitä tukia ei voida pitää sisämarkkinoille soveltuvina, koska Italian viranomaiset eivät ole esittäneet tietoja, joilla olisi voitu osoittaa niiden soveltuvuus maatalousalalla sovellettavien kilpailusääntöjen mukaisesti (ks. 43-45 kohta); (ne olivat ainoastaan väittäneet, että maksunlykkäystä olisi tarkasteltava erillisenä toimenpiteenä ottamatta huomioon sen vaikutuksia päätökseen 2003/530/EY ja että sitä voitaisiin pitää vähämerkityksisenä tukena). Sen vuoksi komissio ei voi kumota jo perussopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamisen yhteydessä esiin tulleita epäilyksiä.
(58)
Tuensaajien eli niiden, jotka ovat käyttäneet hyväkseen kyseistä maksunlykkäystä, on maksettava takaisin sisämarkkinoille soveltumaton tuki korkoineen,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
1. Lailla nro 10/2011 käyttöönotettu, 29 päivänä joulukuuta 2010 annetun asetuksen nro 225 12 k momentissa säädetty 31 päivänä joulukuuta 2010 erääntyvän maidon lisämaksun lykkääminen, jonka Italia pani täytäntöön sääntöjenvastaisesti, on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 3 vastaista valtiontukea, joka ei sovellu sisämarkkinoille.
2. Päätöksessä 2003/530/EY vahvistettujen edellytysten vastainen tuki 1 artiklassa tarkoitettuun maksunlykkäykseen, jonka Italia pani täytäntöön Euroopan unionin soveltamisesta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti, ei sovellu sisämarkkinoille.
2 artikla
1. Italian on perittävä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun maksunlykkäyksen saajilta takaisin 1 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettu sisämarkkinoille soveltumaton tuki.
2. Takaisinperittäviin määriin sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajien käyttöön, tuen todelliseen takaisinperintään asti.
3. Korko on laskettava asetuksen (EY) N:o 794/2004 V luvun säännösten mukaisesti.
4. Takaisinperintää, joka koskee ainoastaan niitä, jotka ovat tosiasiallisesti käyttäneet 1 artiklassa tarkoitettua maksunlykkäystä ja siten saaneet 2 artiklassa tarkoitettua tukea, sovelletaan seuraaviin määriin:
a)
31 päivänä joulukuuta 2010 erääntyneen maksuerän lykkäykseen liittyvät korot lisättyinä tosiasialliseen takaisinperintään asti kerääntyneillä viivästyskoroilla;
b)
31 päivänä joulukuuta vuosina 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 ja 2009 erääntyneistä vuosittaisista maksueristä kerääntyneet korot (kyseisten maksuerien pääoma oli maksettu ennen kuin maksunlykkäys johti päätöksen 2003/530/EY rikkomiseen) lisättyinä tosiasialliseen takaisinperintään asti kerääntyneillä viivästyskoroilla;
c)
31 päivänä joulukuuta vuosina 2011 ja 2012 erääntyneistä vuosittaisista maksueristä kerääntyneet korot (mitkään tiedot eivät osoita, ettei pääomaa oltu maksettu eräpäivään mennessä) lisättyinä tosiasialliseen takaisinperintään asti kerääntyneillä viivästyskoroilla;
d)
31 päivänä joulukuuta vuosina 2013, 2014, 2015, 2016 ja 2017 (neuvoston päätöksen mukaisen erääntymisaikataulun päättymispäivä) erääntyvien vuosittaisten maksuerien pääoma korkoineen.
5. Edellä olevassa 1 artiklassa tarkoitetun tukitoimenpiteen mukaisesti myönnetyt yksittäiset tuet eivät ole valtiontukea, jos ne täyttävät niiden myöntämisajankohtana silloin voimassa olleen asetuksen (EY) N:o 994/98 2 artiklan mukaisesti annetussa asetuksessa säädetyt edellytykset.
3 artikla
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tehokkaasti.
2. Italian on varmistettava, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksiantamisesta.
4 artikla
1. Italian on toimitettava kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta seuraavat tiedot:
a)
luettelo 1 artiklassa tarkoitetun tukitoimenpiteen mukaisista tuensaajista ja heidän kunkin saamista kokonaismääristä;
b)
kultakin tuensaajalta takaisinperittävä kokonaismäärä (tuki ja siitä perittävä korko), jos heidän saamaansa tukeen ei voida soveltaa vähämerkityksiseen tukeen sovellettavaa sääntöä;
c)
tarkka kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi;
d)
asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaaja on määrätty maksamaan tuki takaisin.
2. Italian on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöön panemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kunnes 1 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu päätökseen. Sen on annettava välittömästi komission pyynnöstä tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Sen on annettava myös tarkat tiedot tuensaajalta jo perityistä tukimääristä ja koroista.
5 artikla
Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.
Tehty Brysselissä 17 päivänä heinäkuuta 2013.