РЕГЛАМЕНТ (ЕС, ЕВРАТОМ) № 883/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 септември 2013 година
относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF), и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета и Регламент (Евратом) № 1074/1999 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 325 от него, във връзка с Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, и по-специално член 106а от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Сметната палата (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Институциите на Съюза и държавите-членки придават голямо значение на защитата на финансовите интереси на Съюза и на борбата срещу измамите, корупцията и всички останали незаконни дейности, засягащи тези интереси. Отговорността на Комисията в това отношение е тясно свързана с нейното задължение да изпълнява бюджета в съответствие с член 317 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), като значението на действията за тази цел се потвърждава в член 325 от ДФЕС.
(2)
Всички налични средства следва да бъдат използвани пълноценно за постигането на тази цел, особено в контекста на поетите от Съюза отговорности по разследването, като следва да се поддържат текущото разпределение и балансът на отговорностите между Съюза и държавите-членки.
(3)
С цел укрепване на наличните средства за борба с измамите, като се зачита принципът на автономия на вътрешната организация на всяка институция, чрез Решение 1999/352/ЕО, ЕОВС, Евратом (3), Комисията създаде Европейската служба за борба с измамите („Службата“) като една от собствените си служби, която да поеме задължението да провежда административни разследвания за измама. Комисията дава на Службата пълна независимост да упражнява функциите си за разследване. В Решение 1999/352/ЕО, ЕОВС, Евратом е предвидено, че за целите на разследванията Службата упражнява правомощията, дадени ѝ от правото на Съюза.
(4)
Регламент (ЕО) № 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета (4) беше приет с цел регламентиране на разследванията, провеждани от Службата. С цел повишаване ефективността на разследващите дейности на Службата и предвид оценките, направени от институциите на Съюза за дейностите на Службата, по-специално Доклада на Комисията за оценка от април 2003 г. и специални доклади № 1/2005 (5) и № 2/2011 (6) на Сметната палата относно управлението на Службата, не е необходимо да се преработва настоящата правна рамка.
(5)
Мандатът на Службата следва да обхваща провеждането на разследвания в рамките на институциите, органите, службите и агенциите, създадени от или на основание на Договорите („институции, органи, служби и агенции“) и упражняването на правомощието за разследване, предоставено на Комисията със съответните актове на Съюза, както и предоставянето на помощ от Комисията на държавите-членки при организирането на тясно и редовно сътрудничество между техните компетентни органи. Службата следва да допринася и за създаването и разработването на методи за предотвратяване и борба с измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза, въз основа на оперативната си практика в тази област.
(6)
Задълженията на създадената от Комисията Служба се простират и извън защитата на финансовите интереси, като включват всички дейности за предпазване на Съюза от неправомерни прояви, които е вероятно да доведат до административни или наказателни производства.
(7)
Настоящият регламент следва да се прилага, без да засяга по-широките мерки за защита, които могат да бъдат породени от разпоредбите на Договорите.
(8)
Предвид нуждата от засилване на борбата срещу измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза, Службата следва да е в състояние да провежда вътрешни разследвания във всички институции, органи, служби и агенции.
(9)
В контекста на външните разследвания, на Службата следва да се възложи упражняването на правомощията, предоставени на Комисията с Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета от 11 ноември 1996 г. относно контрола и проверките на място, извършвани от Комисията за защита на финансовите интереси на Европейските общности срещу измами и други нередности (7). Службата следва също да бъде допусната да упражнява другите правомощия, предоставени на Комисията за извършване на контрол и проверки на място в държавите-членки, особено с цел разкриване на нарушения, съгласно изискванията на член 9 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 г. относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (8).
(10)
Оперативната ефикасност на Службата зависи в голяма степен от сътрудничеството с държавите-членки. Държавите-членки трябва да определят своите компетентни органи, които могат да предоставят на Службата помощта, необходима за изпълнение на нейните задължения. В случаите в които дадена държава-членка не е създала специализиран отдел на национално равнище за координация на защитата на финансовите интереси на Съюза и борбата с измамите, следва да се определи служба („координационна служба за борба с измамите“), която да спомага за ефективното сътрудничество и обмен на информация със Службата.
(11)
Службата следва да има достъп до всякаква информация, притежавана от институциите, органите, службите и агенциите на Съюза, свързана с външни разследвания.
(12)
Разследванията следва да се извършват в съответствие с Договорите, по-специално с Протокол № 7 относно привилегиите и имунитетите на Европейския съюз, като се спазва Правилникът за длъжностните лица и Условията за работа на другите служители на Европейския съюз, посочени в Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 259/68 на Съвета (9) („Правилник за персонала“) и Уставът на членовете на Европейския парламент и при пълно зачитане на човешките права и основните свободи, по-специално принципа на безпристрастност, на правото на засегнатите лица да изразяват мнението си за касаещите ги факти и на принципа, че заключенията от разследванията могат да се основават единствено на елементи, които имат доказателствена стойност. Във връзка с това институциите, органите, службите и агенциите следва да установят реда и условията, по които да бъдат провеждани вътрешни разследвания.
(13)
Вътрешните разследвания могат да се извършват само ако на Службата е гарантиран достъп до всички помещения на институциите, органите, службите и агенциите и до цялата информация и документи, държани от тях.
(14)
Следва да се прави своевременна оценка на точността на информацията, изпращана на Службата във връзка с мандата ѝ. За тази цел, преди да се започне разследване, Службата следва да има достъп до необходимата информация, намираща се в базите данни на институциите, органите, службите и агенциите, когато това е задължително необходимо, за да се направи оценка на обективността на твърденията.
(15)
Службата следва да има стриктни задължения да информира институциите, органите, службите и агенциите за текущи разследвания, когато длъжностно лице, друг служител, член на институция или орган, началник на служба или агенция, или член на персонала е засегнат от предмета на разследване или когато може да са необходими предпазни мерки с оглед на защитата на финансовите интереси на Съюза.
(16)
Следва да бъдат установени ясни правила, които потвърждават приоритета, от който се ползва Службата при провеждането на вътрешни разследвания по въпроси, засягащи финансовите интереси на Съюза, и едновременно с това позволяват на институциите, органите, службите и агенциите бързо да провеждат такива разследванията по случаи, в които Службата е решила да не се намесва.
(17)
За осигуряване на независимостта на Службата при извършването на възложените с настоящия регламент задачи, на нейния генерален директор следва да бъдат дадени правомощия за започване на разследване по собствена инициатива. Когато Службата извършва разследване, съответните институции, органи, служби и агенции не следва да извършват разследване по същите факти, освен ако със Службата не е договорено друго.
(18)
Разследванията следва да се извършват под ръководството на генералния директор, при пълна независимост по отношение на институциите, органите, службите и агенциите и на Надзорния съвет. За тази цел генералният директор следва да може да приема насоки относно процедурите, които да бъдат следвани от персонала на Службата в хода на разследванията. Тези насоки следва да предоставят на персонала на Службата практическо ръководство относно провеждането на разследванията, процесуалните гаранции и правата на засегнатите лица или на свидетелите, както и подробна информация за вътрешните процедури за консултации и контрол, включително проверка за законосъобразност. С цел по-голяма прозрачност по отношение на провеждането на разследванията, тези насоки следва да бъдат достъпни за обществеността на уебсайта на Службата. Насоките не следва да създават или да променят никакви права и задължения, произтичащи от настоящия регламент.
(19)
В съответствие с член 21 от Правилника за персонала, персоналът на Службата следва да извършва разследванията съгласно насоките относно процедурите за разследване и въз основа на указанията, дадени лично от генералния директор в специални случаи.
(20)
В съответствие с Правилника за персонала, персоналът на Службата следва да изпълнява задачите по разследването при пълна независимост и да избягва конфликти на интереси. Членовете на персонала на Службата следва незабавно да информират генералния директор, когато дадено разследване засяга въпрос, представляващ личен интерес за тях, така че да накърнява или да създава вид, че накърнява независимостта им, особено ако участват или са участвали в друго качество по разследвания въпрос.
(21)
Външните и вътрешните разследвания, извършвани от Службата, следват отчасти отделни правила. Службата обаче следва да има право при необходимост да обединява в едно разследване аспектите на външно и вътрешно разследване, без да се налага да образува две отделни разследвания.
(22)
Необходимо е в интерес на правната сигурност да се изяснят процесуалните гаранции, приложими към провежданите от Службата разследвания, като се има предвид административният характер на тези разследвания.
(23)
Процесуалните гаранции и основните права на засегнатите лица и на свидетелите следва да бъдат спазвани във всеки един момент и без никаква дискриминация по време на всички етапи както на външното, така и на вътрешното разследване, по-специално когато се предоставя информация за текущи разследвания. Предоставянето на информация на Европейския парламент, Съвета, Комисията и Сметната палата относно извършваните от Службата разследвания - двустранно или като част от обмена на мнения, следва да се осъществява при спазване на поверителността на разследванията, законните права на засегнатите лица и, когато е приложимо, на националните разпоредби, уреждащи съдебното производство. Информацията, предадена или придобита по време на разследване, следва да се обработва в съответствие със законодателството на Съюза за защитата на данни. Обменът на информация следва да се управлява от принципа за пропорционалност и на принципа „необходимост да знае“.
(24)
С цел укрепване на защитата на индивидуалните права на лицата - обект на разследване, на последния етап на разследването не следва да се изготвят заключения, назоваващи поименно засегнатото лице, без на това лице да е била дадена възможност да изрази своето становище по засягащите го факти.
(25)
Генералният директор следва да осигурява, че всяка една информация, предоставена на обществеността, спазва законните права на засегнатите лица.
(26)
Службата и участващите в разследването институции, органи, служби и агенции следва да защитават свободата на изразяване - в съответствие с Хартата на основните права на Европейския съюз, както и журналистическите източници.
(27)
Задължение на генералния директор е да осигури защитата на личните данни и запазването на поверителността на информацията, събрана в хода на разследванията. Длъжностните лица и останалите служители на Съюза трябва да бъдат уверени в правната си защита, която да е равностойна на защитата, осигурена им от Правилника за персонала.
(28)
За да се гарантира, че се вземат предвид заключенията от разследванията, извършени от Службата и че се предприемат необходимите последващи действия, докладите следва да имат статут на допустими доказателства в административно или съдебно производство. За тази цел докладите следва да бъдат съставени по начин, съответстващ на правилата, установени за административните доклади в държавите-членки.
(29)
Когато се установи, че факти, изнесени в окончателния доклад от вътрешно разследване, могат да доведат до наказателно производство, тази информацията следва да се предаде на националните съдебни органи на съответната държава-членка. В препоръките, придружаващи окончателния доклад за разследването, генералният директор следва да посочи дали, предвид естеството на фактите и мащаба на финансовите последици от тях, би било по-ефективно да се реагира с налагане на вътрешни мерки от страна на засегнатата институция, орган, служба или агенция.
(30)
В случаите, когато генералният директор предава на съдебните органи на засегнатата държава-членка информация, придобита от Службата в хода на вътрешно разследване, предаването на информацията следва да се извършва, без да се накърнява последващата ѝ правна квалификация от националния съдебен орган, що се отнася до необходимостта от процесуално-следствени действия.
(31)
Компетентните органи на държавата-членка или институциите, органите, службите или агенциите, в зависимост от случая, решават какви действия следва да бъдат предприети по завършените разследванията въз основа на изготвените от Службата окончателни доклади.
(32)
С цел подобряване на ефикасността си Службата следва да знае какви последващи действия са били предприети въз основа на резултатите от нейните разследвания. Следователно институциите, органите, службите и агенциите на Съюза и, когато е уместно, компетентните органи на държавите-членки следва да докладват на Службата при поискване от нейна страна за предприетите действия, ако има такива, въз основа на информацията, изпратена им от Службата.
(33)
С оглед значителните ползи от укрепването на сътрудничеството между Службата, Евроюст, Европол и компетентните органи на държавите-членки, Службата следва да е в състояние да сключва с тях административни договорености, които могат по-специално да имат за цел улесняване на практическото сътрудничество и обмена на информация по технически и оперативни въпроси, без да се създават допълнителни правни задължения.
(34)
С цел да се засили сътрудничеството между Службата, Евроюст и компетентните органи на държавите-членки по отношение на деянията, подлежащи на наказателно разследване, Службата следва да информира Евроюст по-специално за тези случаи на подозрения за измама, корупция или друга незаконна дейност, която накърнява финансовите интереси на Съюза и която включва тежки форми на престъпност. Предаването на информация на компетентните органи на засегнатите държави-членки следва да се извършва по целесъобразност преди предоставяната от тях информация да бъде предадена от Службата на Евроюст или Европол, когато тази информация се придружава от приканване за предприемане на конкретни наказателнопроцесуални следствени действия.
(35)
За целите на успешното сътрудничество между Службата, съответните институции, органи, служби и агенции на Съюза, компетентните органи на държавите-членки, компетентните органи в трети държави и международни организации следва да се организира реципрочната размяна на информация. При този вид обмен на информация следва да се прилагат принципите на поверителност и правилата за защита на данни, установени в Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (10). По-специално Службата следва да се увери, че получателят разполага със съответната компетентност и че предоставянето на информацията е необходимо. Обменът на информация с Евроюст следва да бъде включен в мандата на Евроюст, който обхваща сътрудничеството при транснационални случаи, свързани с тежки форми на престъпност.
(36)
Като се има предвид мащабността на средствата, които Съюзът отпуска на сектора на външната помощ, броят на разследванията, извършвани от Службата в този сектор, както и съществуването на международно сътрудничество за нуждите на разследването, Службата следва да е в състояние - по целесъобразност в сътрудничество с други компетентни служби - да потърси, посредством административни договорености, от компетентните органи в трети държави и от международни организации практическа помощ за изпълнението на своите задачи, без да се създават допълнителни правни задължения.
(37)
Службата следва да бъде независима при изпълнение на функциите си. С цел укрепване на тази независимост при извършване на функциите си за разследване Службата следва да бъде обект на редовен контрол от страна на Надзорен съвет, съставен от външни независими лица, които са висококвалифицирани в сферата на дейност на Службата. Надзорният съвет не следва да се намесва в провеждането на текущите разследвания. Задълженията на Надзорния съвет следва да включват и подпомагане на генералния директор при изпълнението на задълженията му.
(38)
Целесъобразно е да се определят критериите и процедурата за назначаване на членовете на Надзорния съвет, както и допълнително да се конкретизират задачите на Надзорния съвет, произтичащи от мандата му.
(39)
Следва да се състави списък на кандидатите, които са определени да могат да заместват членовете на Надзорния съвет за останалата част от мандата им в случай на оставка или смърт или когато, по други причини, някой от членовете не е в състояние да изпълнява задълженията си.
(40)
С цел да се гарантира, че Надзорният съвет е в състояние да изпълнява ефикасно задачите си, Службата следва да осигури независимото функциониране на неговия секретариат.
(41)
Между Европейския парламент, Съвета и Комисията следва веднъж годишно да се извършва обмен на мнения. В този обмен на мнения следва да се включат стратегическите приоритети на политиките по разследване и ефективността на работата на Службата във връзка с изпълнението на мандата ѝ, без да се накърнява по никакъв начин независимостта на Службата при провеждане на разследванията. Подготовката за обмена на мнения следва да се извършва на техническо равнище и следва да включва, в необходимата за тази цел степен, подготвителна среща между съответните служби на засегнатите институции. При обсъждането на ефективността на Службата по отношение на изпълнението на мандата ѝ, участващите в обмена на мнения институции следва да са в състояние да правят справки в статистическата информация относно последващите действия, предприети вследствие на разследванията на Службата, и на предоставената от Службата информация.
(42)
С цел да се гарантира пълната независимост на управлението на Службата, генералният директор следва да се назначава за неподновяем срок от седем години.
(43)
Функцията на генералния директор на Службата е особено важна и за Европейския парламент и за Съвета. Лицето, назначено за генерален директор, следва да се ползва с възможно най-широка подкрепа и признание от страна на Европейския парламент, Съвета и Комисията. Поради това Комисията следва да се стреми да постигне общо съгласие с Европейския парламент и Съвета в рамките на процедурата за консултиране.
(44)
В Официален вестник на Европейския съюз следва да се публикува покана за подаване на кандидатури за длъжността на генерален директор най-малко шест месеца преди изтичането на мандата на действащия генерален директор. Поканата за подаване на кандидатури следва да бъде изготвена от Комисията въз основа на резултатите от тесните консултации с Европейския парламент и със Съвета. В нея следва да бъдат посочени критериите за подбор, в т.ч. изискванията, на които следва да отговарят кандидатите, за да бъдат допуснати до тази длъжност.
(45)
Генералният директор следва периодично да информира Надзорния съвет за случаите, в които на съдебните органи на държавите-членки е подадена информация и за общия брой на случаите на Службата, разгледани от същите съдебни органи на въпросните държави-членки, посредством последващи действия, предприети във връзка с разследвания, извършени от Службата.
(46)
Опитът от оперативната практика показва, че би било от полза да се даде на генералния директор възможността да делегира на един или повече членове на персонала на Службата правомощието да упражняват определени негови функции.
(47)
Генералният директор следва да въведе вътрешен механизъм за консултиране и контрол, включително проверка на законосъобразността, като специално се обърне внимание на задължението за зачитането на процесуалните гаранции и основните права на засегнатите лица и на националното законодателство на засегнатите държави-членки.
(48)
За да се гарантира независимостта на Службата, Комисията следва да вземе решение за съответно делегиране на генералния директор на правомощията на органа по назначаване.
(49)
Настоящият регламент по никакъв начин не ограничава правомощията и отговорностите на държавите-членки при прилагането на мерки за борба с измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягащи финансовите интереси на Съюза. Възлагането на задачата за провеждане на външни административни разследвания в тази област на независима институция като Службата, е следователно в пълно съответствие с установения в член 5 от Договора за Европейския съюз принцип на субсидиарност. В съответствие с установения в същия член принцип на пропорционалност, настоящият регламент не надхвърля необходимото за засилване на борбата с измамите, корупцията и всички други незаконни дейности, засягащи финансовите интереси на Съюза.
(50)
Комисията следва да прецени дали е необходимо да се преработи настоящият регламент, в случай че бъде създадена Европейска прокуратура.
(51)
Настоящият регламент зачита основните права и спазва принципите, признати по-специално от Хартата на основните права на Европейския съюз.
(52)
Проведена беше консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните в съответствие с член 28, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 45/2001 и той представи своето становище на 1 юни 2011 г. (11).
(53)
Предвид значителния брой на необходимите изменения, Регламент (ЕО) № 1073/1999 следва да бъде отменен и заменен от настоящия регламент.
(54)
Съгласно член 106а, параграф 1 от Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, с който се разширява обхватът на член 325 от ДФЕС до Европейската общност за атомна енергия (Евратом), правилата, които управляват разследванията, провеждани от Службата по отношение на Съюза, следва също така да се прилагат по отношение на Евратом. Съгласно член 106а, параграф 2 от Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, позоваванията на Съюза в член 325 от ДФЕС трябва да се тълкуват като позовавания на Евратом, като позоваванията на Съюза в настоящия регламент следователно включват позоваванията на Евратом, когато контекстът го изисква. Поради това Регламент (Евратом) № 1074/1999 на Съвета от 25 май 1999 г. относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) (12) следва да бъде отменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Цели и задачи
1. С цел засилване на борбата срещу измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Европейския съюз и на Европейската общност за атомна енергия (наричани по-нататък колективно „Съюза“, когато го изисква контекстът), Европейската служба за борба с измамите, създадена с Решение 1999/352/ЕО, ЕОВС, Евратом (по-нататък „Службата“), изпълнява правомощията за разследване, поверени на Комисията от:
а)
съответните правни актове на Съюза, и
б)
съответните споразумения за сътрудничество и взаимопомощ, сключени от Съюза с трети държави и международни организации.
2. Службата предоставя на държавите-членки помощ от страна на Комисията при организиране на тясно и редовно сътрудничество между техните компетентни органи с цел координиране на действията им за защита на финансовите интереси на Съюза от измами. Службата допринася за създаването и разработването на методи за предотвратяване и борба с измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза. Службата насърчава и координира заедно с държавите-членки и между тях споделянето на оперативен опит и на добри процесуални практики в областта на защитата на финансовите интереси на Съюза и подкрепя предприетите от държавите-членки на доброволна основа съвместни действия за борба с измамите.
3. Настоящият регламент се прилага, без да засяга:
а)
Протокол № 7 за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз;
б)
Устава на членовете на Европейския парламент;
в)
Правилника за длъжностните лица;
г)
Регламент (ЕО) № 45/2001.
4. В рамките на институциите, органите, службите и агенциите, създадени от или на основание на Договорите („институции, органи, служби и агенции“), Службата извършва административни разследвания с цел борба срещу измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза. За тази цел тя разследва сериозни въпроси, свързани с изпълнението на служебните задължения и представляващи неизпълнение на задълженията от страна на длъжностни лица и други служители на Съюза, които подлежат на дисциплинарно или, в зависимост от случая, на наказателно производство, или еквивалентно неизпълнение на задължения от страна на членове на институции и органи, началници на служби и агенции или членове на персонала на институции, органи, служби и агенции, които не са обект на Правилника за персонала (по-нататък заедно наричани „длъжностни лица и други служители, членове на институции или органи, началници на служби или агенции, или членове на персонала“).
5. За прилагането на настоящия регламент компетентните органи на държавите-членки и институциите, органите, службите и агенциите могат да създадат административни договорености със Службата. Тези административни договорености могат да засягат по-специално предаването на информация и провеждането на разследванията.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент:
1)
„финансови интереси на Съюза“ означава приходите, разходите и активите в рамките на бюджета на Европейския съюз, на бюджетите на институциите, органите, службите и агенциите, както и на управляваните и наблюдаваните от тях бюджети;
2)
„нередност“ означава „нередност“ според определението в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95;
3)
„измама, корупция и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза“ има значението, с което се използват тези думи в съответните правни актове на Съюза;
4)
„административни разследвания“ („разследвания“) означава всички инспекции, проверки или други мерки, предприемани от Службата в съответствие с членове 3 и 4 за постигане на целите, определени в член 1, и за установяване при необходимост на неправомерността на разследваните действия; тези разследвания не засягат правомощията на компетентните органи на държавите-членки да образуват наказателно производство;
5)
„засегнато лице“ означава лице или икономически оператор, което(който) е заподозрян(о) в извършване на измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза, и което(който) по тази причина е обект на разследване от страна на Службата;
6)
„икономически оператор“ има значението, с което се използва този израз в Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 и Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96;
7)
„административни договорености“ означава договореностите от технически и/или оперативен характер, сключени от Службата, които могат по-специално да имат за цел улесняване на сътрудничеството и обмена на информация между съответните страни и които не пораждат допълнителни правни задължения.
Член 3
Външни разследвания
1. Службата упражнява правомощията, поверени на Комисията с Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 за извършване на проверки и инспекции на място в държавите-членки и - в съответствие с действащите споразумения за сътрудничество и взаимопомощ, както и с всички останали действащи правни инструменти - в трети държави и в помещенията на международни организации.
Като част от разследващата си функция Службата провежда проверките и инспекциите, предвидени в член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 и в секторните разпоредби, посочени в член 9, параграф 2 от същия регламент, в държавите-членки и - в съответствие с действащите споразумения за сътрудничество и взаимопомощ, както и с всички останали действащи правни инструменти - в трети държави и в помещенията на международни организации.
2. С оглед установяване на наличието на измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза във връзка със споразумение или решение за безвъзмездни средства или договор, свързани с финансиране от Съюза, в съответствие с разпоредбите и процедурите, установени с Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96, Службата може да извършва проверки и инспекции на място на икономически оператори.
3. По време на проверките и инспекциите на място персоналът на Службата действа, съобразно приложимото законодателство на Съюза, в съответствие с правилата и практиките на засегнатата държава-членка и с процесуалните гаранции, предвидени в настоящия регламент.
По искане на Службата компетентният орган на засегнатата държава-членка предоставя на персонала на Службата помощта, необходима за ефективното изпълнение на задачите ѝ, определена в писменото разрешение, посочено в член 7, параграф 2. Ако в съответствие с националните правила за тази помощ се изисква разрешение от съдебен орган, се подава молба за издаването му.
В съответствие с Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 засегнатата държава-членка гарантира, че на персонала на Службата е разрешен достъп - при същите условия като на компетентните ѝ органи и при спазване на националното ѝ законодателство - до цялата информация и документация, свързани с предмета на разследване, които са необходими за ефективното и ефикасно извършване на проверките и инспекциите на място.
4. За целите на регламента държавите-членки определят служба („координационна служба за борба с измамите“), която да подпомага ефективното сътрудничество и обмен на информация със Службата, включително информация от оперативен характер. По целесъобразност и в съответствие с националното законодателство координационна служба за борба с измамите може да се счита за компетентен орган за целите на настоящия регламент.
5. По време на външно разследване Службата може да получи достъп до всяка съответстваща информация (включително информация в бази данни), притежавана от институциите, органите, службите и агенциите, която е свързана с предмета на разследване, когато това е необходимо, за да се установи дали е извършена измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза. За тази цел се прилага член 4, параграфи 2 и 4.
6. Когато преди да е взето решение за започване или не на външно разследване, Службата разполага с информация, която поражда подозрение, че е извършена измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза, тя може да информира компетентните органи на засегнатите държави-членки и, при необходимост, компетентните служби на Комисията.
Без да се засягат секторните разпоредби, посочени в член 9, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95, компетентните органи на държавите-членки правят необходимото за предприемането на подходящи действия, в които Службата може да участва, в съответствие с националното законодателство. При поискване компетентните органи на засегнатите държави-членки уведомяват Службата за предприетите действия и за констатациите, направени въз основа на информацията, посочена в първа алинея от настоящия параграф.
Член 4
Вътрешни разследвания
1. Службата провежда административни разследвания в рамките на институциите, органите, службите и агенциите („вътрешни разследвания“) в областите, посочени в член 1.
Тези вътрешни разследвания се провеждат съгласно условията, предвидени в настоящия регламент и в решенията, приети от съответната институция, орган, служба или агенция.
2. При условие че разпоредбите, посочени в параграф 1, са спазени:
а)
Службата има право на незабавен достъп без предупреждение до всякаква съответна информация (включително информация в бази данни), притежавана от институциите, органите, службите и агенциите, както и до техните помещения. Службата има правото да разследва сметките на институциите, органите, службите и агенциите. Службата може да взема копие и да получава извлечения от всеки документ или от съдържанието на всеки информационен носител, притежаван от институциите, органите, службите и агенциите, и ако е необходимо, да задържа тези документи или данни, с цел да предотврати тяхното изчезване;
б)
Службата може да поиска устна информация (включително чрез събеседване) и писмена информация от длъжностни лица, други служители, членове на институции или органи, началници на служби или агенции, или членове на персонала.
3. В съответствие с разпоредбите и процедурите, установени в Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96, Службата може да провежда проверки и инспекции на място в помещенията на икономически оператори, за да получи достъп до информация, свързана с предмета на вътрешното разследване.
4. Институциите, органите, службите и агенциите се информират всеки път, когато персоналът на Службата извършва вътрешно разследване в техните помещения или разглежда документ или изисква информация, с която те разполагат. Без да се засягат членове 10 и 11, Службата може по всяко време да изпрати на засегната институция, орган, служба или агенция информацията, получена в хода на вътрешните разследвания.
5. Институциите, органите, службите и агенциите въвеждат подходящи процедури и предприемат необходимите мерки за осигуряване на поверителността на всеки етап от вътрешните разследвания.
6. Когато вътрешно разследване покаже, че длъжностно лице, друг служител, член на институция или орган, началник на служба или агенция, или член на персонала може да бъде засегнато лице, се информира съответната институция, орган, служба или агенция, към която това лице принадлежи.
Когато поверителността на вътрешното разследване не може да бъде осигурена при използване на обичайните канали за комуникация, Службата използва подходящи алтернативни канали за предаване на информацията.
В изключителни случаи предоставянето на тази информация може да бъде отложено на основата на обосновано решение, взето от генералния директор, което се предава на Надзорния съвет след приключване на разследването.
7. Решението, което ще се приеме от всяка институция, орган, служба или агенция, съгласно предвиденото в параграф 1, включва по-специално правило относно задължение от страна на длъжностни лица, други служители, членове на институции или органи, началници на служби или агенции, или членове на персонала да сътрудничат на Службата и да ѝ предоставят информация, като същевременно се гарантира поверителността на вътрешното разследване.
8. Когато преди да е взето решение за започване или не на вътрешно разследване Службата обработва информация, която поражда подозрение, че е извършена измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза, Службата може да информира засегнатата институция, орган, служба или агенция. При поискване засегнатата институция, орган, служба или агенция информира Службата за предприетите действия и за констатациите, направени въз основа на тази информация.
При необходимост Службата уведомява и компетентните органи на съответната държава-членка. В този случай се прилагат процесуалните изисквания, установени в член 9, параграф 4, втора и трета алинея. Ако компетентните органи решат в съответствие с националното законодателство да предприемат действия въз основа на предоставената им информация, те при поискване информират Службата за това.
Член 5
Започване на разследване
1. Генералният директор може да започне разследване, когато са налице достатъчно подозрения, които могат да се основават и на сведения, предоставени от трета страна или от анонимен източник за извършването на измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза. При вземане на решението дали да се започне разследване или не генералният директор взема под внимание приоритетите на политиката за разследване и годишния план за управление на Службата, определени в съответствие с член 17, параграф 5. При решението се взема предвид и необходимостта от ефикасно използване на ресурсите на Службата и от пропорционалност на приложените средства. По отношение на вътрешните разследвания специално се взема предвид институцията, органът, службата или агенцията, които са в най-добра позиция да го извършат въз основа по-конкретно на: характера на фактите, действителните или потенциалните финансови последици от случая и вероятността за последващи съдебни действия.
2. Решението за започване на външно разследване се взема от генералния директор, който действа по своя инициатива или по искане на засегната държава-членка или на която и да е институция, орган, служба или агенция на Съюза.
Решението за започване на вътрешно разследване се взема от генералния директор, който действа по своя инициатива или по искане на институцията, органа, службата или агенцията, в която ще се проведе разследването, или по искане на държава-членка.
3. Докато генералният директор обмисля решението дали да се започне или не вътрешно разследване вследствие на искане, посочено в параграф 2, и/или докато Службата провежда вътрешно разследване, засегнатите институции, органи, служби или агенции не започват успоредно разследване по същите факти, освен ако със Службата е договорено друго.
4. Решението дали да се започне разследване или не се взема в срок от два месеца след получаването на искането, посочено в параграф 2, в Службата. То се съобщава без забавяне на държавата-членка, институцията, органа, службата или агенцията, която е отправила искането. Решението да не се започва разследване трябва да бъде обосновано. Ако след изтичане на двумесечния срок Службата не е взела решение, счита се че Службата е взела решение да не се започва разследване.
Когато длъжностно лице, друг служител, член на институция или орган, началник на служба или агенция, или член на персонала, действащ в съответствие с член 22а от Правилника за персонала, предоставя на Службата информация, свързана с подозрения за измама или нередност, Службата информира това лице за решението да започне или да не започва разследване по въпросните факти.
5. Ако генералният директор реши да не започва вътрешно разследване, той може незабавно да изпрати съответната информация на засегнатата институция, орган, служба или агенция, за да бъдат предприети целесъобразни действия в съответствие с правилата, приложими за тази институция, орган, служба или агенция. Службата договаря с тази институция, орган, служба или агенция, когато е уместно, подходящи мерки за защита на поверителността на източника на информацията и изисква при необходимост да бъде информирана за предприетите действия.
6. Ако генералният директор реши да не започва външно разследване, той може незабавно да изпрати съответната информация на компетентните органи на засегнатата държава-членка, за да бъдат предприети при необходимост действия в съответствие с националните ѝ разпоредби. При необходимост Службата уведомява и засегнатата институция, орган, служба или агенция.
Член 6
Достъп до информация в бази данни преди започване на разследване
1. Преди да се започне разследване, Службата има право на достъп до необходимата информация, намираща се в бази данни на институции, органи, служби и агенции, когато това е строго необходимо, за да се направи оценка на обективността на твърденията. Правото на достъп се упражнява в срока, определен от Службата, който е необходим за правилната оценка на твърденията. При упражняването на правото на достъп Службата спазва принципите на необходимост и пропорционалност.
2. Засегнатите институции, органи, служби и агенции си сътрудничат пълноценно, като позволяват на Службата да получава необходимата информация при условия, които се посочват в решенията, приети съгласно член 4, параграф 1.
Член 7
Процедура на разследванията
1. Генералният директор ръководи пряко провеждането на разследванията, при необходимост - въз основа на писмени указания. Разследванията се провеждат под негово ръководство от определения от него персонал на Службата.
2. Персоналът на Службата изпълнява своите задачи след представяне на писмено разрешение, показващо тяхната самоличност и качеството, в което действат. Това разрешение се издава от генералния директор, като в него се посочват предметът и целта на разследването, правните основания за провеждане на разследването и произтичащите от тези правни основания правомощия за разследване.
3. Компетентните органи на държавите-членки предоставят в съответствие с националните разпоредби необходимата подкрепа, за да може персоналът на Службата да изпълнява ефективно своите задачи.
Институциите, органите, службите и агенциите гарантират, че техните длъжностни лица, други служители, членове, началници и членове на персонала оказват необходимото съдействие, за да може персоналът на Службата да изпълнява ефективно своите задачи.
4. Когато дадено разследване включва външни и вътрешни елементи, се прилагат съответно членове 3 и 4.
5. Разследванията се извършват без прекъсване за период, който трябва да е пропорционален на обстоятелствата и сложността на случая.
6. Когато разследванията показват, че може да е целесъобразно да се предприемат предпазни административни мерки за защита на финансовите интереси на Съюза, Службата незабавно информира засегнатата институция, орган, служба или агенция за текущото разследване. Предоставената информация включва следното:
а)
самоличността на длъжностно лице, друг служител, член на институция или орган, началник на служба или агенция, или член на персонала и обобщение на съответните факти;
б)
всяка информация, която би могла да бъде в помощ на засегнатата институция, орган, служба или агенция при вземане на решението дали е целесъобразно да се предприемат предпазни административни мерки с цел да се защитят финансовите интереси на Съюза;
в)
всички специални мерки за поверителност, препоръчани по-специално в случаите, водещи до използване на процесуално-следствени действия, които попадат в компетентността на национален съдебен орган или - в случай на външно разследване - от компетентността на национален орган в съответствие с националните разпоредби, приложими към разследванията.
Засегнатата институция, орган, служба или агенция може във всеки един момент да реши да предприеме, в тясно сътрудничество със Службата, всякакви подходящи предпазни мерки, включително мерки за обезпечаване на доказателствения материал, и без забавяне информира Службата за това решение.
7. При необходимост компетентните органи на държавите-членки вземат, по искане на Службата, подходящите предпазни мерки, предвидени от националното законодателство, по-специално за обезпечаване на доказателствения материал.
8. Ако дадено разследване не може да бъде приключено в рамките на 12 месеца, генералният директор докладва при изтичането на посочените 12 месеца и на всеки шест месеца след това на Надзорния съвет, като посочва причините и корективните мерки, предвидени за ускоряване на разследването.
Член 8
Задължение за информиране на Службата
1. Институциите, органите, службите и агенциите изпращат незабавно на Службата всяка информация, свързана с възможни случаи на измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза.
2. Институциите, органите, службите и агенциите и - доколкото го позволява националното законодателство - компетентните органи на държавите-членки изпращат на Службата по нейно искане или по собствена инициатива всички документи или информация, с които разполагат, свързани с текущо разследване на Службата.
3. Институциите, органите, службите и агенциите и - доколкото го позволява националното законодателство - компетентните органи на държавите-членки изпращат на Службата всички други документи или информация, с които разполагат, свързани с борбата срещу измамите, корупцията и всяка друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза.
Член 9
Процесуални гаранции
1. При разследването Службата търси доказателства както в полза, така и срещу засегнатото лице. Разследванията се провеждат обективно и безпристрастно и в съответствие с принципа на презумпцията за невиновност и с процесуалните гаранции, определени в настоящия член.
2. Службата може да проведе събеседване със засегнато лице или свидетел по всяко време в хода на разследването. Лицето, с което се провежда събеседване, има право да не дава показания срещу себе си.
Поканата за събеседване със засегнатото лице му се изпраща най-малко 10 работни дни предварително. Срокът на предизвестието може да бъде съкратен с изричното съгласие на засегнатото лице или по надлежно обосновани причини за спешност на разследването. Във втория случай срокът на предизвестието не може да е по-кратък от 24 часа. Поканата включва списък на правата на засегнатото лице, по-специално правото му да бъде подпомогнато от избрано от него лице.
Поканата за събеседване със свидетел му се изпраща най-малко 24 часа предварително. Срокът на предизвестието може да бъде съкратен с изричното съгласие на лицето свидетел или по надлежно обосновани причини за спешност на разследването.
Изискванията, посочени във втора и трета алинея, не се прилагат за снемането на свидетелски показания в контекста на проверките и инспекциите на място.
Когато в хода на събеседването със свидетел станат известни факти, сочещи, че свидетелят може да е засегнато лице, събеседването се прекратява. В този случай незабавно се прилагат процесуалните правила, предвидени в настоящия параграф и в параграфи 3 и 4. Въпросният свидетел бива незабавно информиран за неговите права в качеството му на засегнато лице и получава при поискване копие от записаните изявления, направени от него по-рано. Службата няма право да използва направените от него по-рано изявления срещу лицето, без преди това да му даде възможност да представи становище по изявленията си.
Службата съставя протокол от събеседването и предоставя на изслушаното лице достъп до него, за да може изслушаното лице да одобри съдържанието или да добави свои забележки. Службата предоставя копие от протокола от събеседването на засегнатото лице.
3. Веднага щом стане известно, че длъжностно лице, друг служител, член на институция или орган, началник на служба или агенция, или член на персонала може да е засегнато лице, това длъжностно лице, друг служител, член на институция или орган, началник на служба или агенция, или член на персонала се уведомява за това, при условие че това няма да попречи на провеждането на разследването или на евентуалните процесуално-следствени действия от компетентността на национален съдебен орган.
4. Без да се засягат член 4, параграф 6 и член 7, параграф 6, след приключване на разследването и преди да се изготвят заключения, назоваващи поименно засегнато лице, на това лице се дава възможността да изрази становище по засягащите го факти.
За тази цел Службата изпраща на засегнатото лице покана да представи становището си писмено или в рамките на събеседване с определения от Службата персонал. В поканата се включват резюме на засягащите лицето факти и информацията, която се изисква съгласно членове 11 и 12 от Регламент (ЕО) № 45/2001, и се посочва срокът за представяне на становище, който не може да е по-кратък от 10 работни дни след получаването на поканата за представяне на становище. Срокът на предизвестието може да бъде съкратен с изричното съгласие на засегнатото лице или по надлежно обосновани причини за спешност на разследването. Окончателният доклад от разследването се позовава на това становище.
В надлежно обосновани случаи, в които е необходимо да се запази поверителността на разследването и/или които водят до използване на процесуално-следствени действия от компетентността на национален съдебен орган, генералният директор може да реши да отложи изпълнението на задължението за покана за представяне на становище на засегнатото лице.
В случаите, посочени в член 1, параграф 2 от приложение IХ от Правилника за персонала, ако дадена институция, орган, служба или агенция не изпрати отговор в срок от един месец след отправеното от генералния директор искане за отлагане на изпълнението на задължението за покана за представяне на становище на засегнатото лице, това се счита за положителен отговор.
5. Изслушваното лице има право да използва всеки от официалните езици на институциите на Съюза. Въпреки това от длъжностните лица и другите служители на Съюза може да бъде изискано да използват официален език на институциите на Съюза, който владеят добре.
Член 10
Поверителност и защита на данните
1. Информацията, предадена или получена в хода на външни разследвания, в каквато и форма да е тя, е защитена от съответните разпоредби.
2. Информацията, изпратена или получена в хода на вътрешните разследвания, в каквато и форма да е тя, е предмет на професионална тайна и се ползва от защитата, предвидена в разпоредбите, приложими за институциите на Съюза.
3. Засегнатите институции, органи, служби или агенции осигуряват спазването на поверителността на разследванията, провеждани от Службата, наред със законните права на засегнатите лица, а когато е образувано съдебно производство - спазването на всички национални разпоредби, приложими към това производство.
4. Службата може да назначи длъжностно лице за защита на данните в съответствие с член 24 от Регламент (ЕО) № 45/2001.
5. Генералният директор гарантира, че информацията за обществеността се дава по неутрален и безпристрастен начин и че тя се огласява при спазване на поверителността на разследванията и в съответствие с принципите, определени в настоящия член и в член 9, параграф 1.
В съответствие с Правилника за персонала, персоналът на Службата се въздържа от неразрешено разкриване на информацията, получена в хода на служебните задължения, освен когато тази информация е вече публикувана или достъпна за обществеността, и продължава да спазва това си задължение след напускане на службата си.
Член 11
Доклад за разследването и действия след разследването
1. След завършване на дадено разследване от Службата се изготвя доклад под разпореждането на генералния директор. В доклада се представя правното основание за разследването, предприетите процесуални действия, установените факти и първоначалната им правна квалификация, оценка на финансовите последици от установените факти, спазването на процесуалните гаранции в съответствие с член 9 и заключенията от разследването.
Докладът е придружен от препоръки на генералния директор за това дали да се предприемат действия или не. В тези препоръки при необходимост се посочват евентуални дисциплинарни, административни, финансови и/или съдебни действия на засегнатите институции, органи, служби и агенции и на компетентните органи на засегнатите държави-членки и се прави по-конкретно оценка на размера на сумите, които следва да бъдат възстановени, и предварителна правна квалификация на установените факти.
2. При изготвяне на тези доклади и препоръки се взема под внимание и националното законодателство на засегнатата държава-членка. Докладите, изготвени на тази основа, представляват допустими доказателства в административни или съдебни производства на държавите-членки, където е възникнала необходимост от използването им, по начина и при условията, приложими за административните доклади, изготвени от инспектори на националната администрация. Тези доклади са предмет на оценка по същите правила като приложимите за административните доклади, изготвени от инспектори от националната администрация, и имат същата доказателствена стойност като тях.
3. Докладите и препоръките, изготвени след провеждането на външно разследване, както и съответните свързани документи се изпращат на компетентните органи на засегнатите държави-членки в съответствие с правилата, свързани с външните разследвания и при необходимост на компетентните служби на Комисията.
4. Докладите и препоръките, изготвени след провеждането на вътрешно разследване, както и съответните свързани документи се изпращат на засегнатата институция, орган, служба или агенция. Тази институция, орган, служба или агенция предприемат такива действията, по-специално дисциплинарни или правни, каквито резултатите от тези разследвания налагат, и докладват за тях на Службата в срока, определен в препоръките, придружаващи доклада, и по искане на Службата.
5. Когато в доклада, изготвен след вътрешно разследване, се разкрива наличието на факти, които могат да доведат до наказателно производство, тази информация се предава на съдебните органи на засегнатата държава-членка.
6. При поискване от Службата компетентните органи на засегнатите държави-членки своевременно изпращат на Службата информация за предприетите действия, ако има такива, след предаването от генералния директор на неговите препоръки в съответствие с параграф 3 и след предаване от Службата на информацията в съответствие с параграф 5.
7. Без да се засяга параграф 4, ако след завършване на разследването не са открити никакви доказателства срещу засегнатото лице, генералният директор прекратява разследването по отношение на това лице и уведомява това лице в срок от десет работни дни.
8. Информатор, който е предоставил на Службата информация, довела до разследване или свързана с такова, може, ако желае, да бъде уведомен от Службата, че разследването е приключило. Службата обаче може да отхвърли искането, ако счете, че то накърнява законните интереси на засегнатото лице, ефективността на разследването и на действията, предприемани вследствие на него, или изисквания за поверителност.
Член 12
Обмен на информация между Службата и компетентните органи на държавите-членки
1. Без да се засягат членове 10 и 11 от настоящия регламент и разпоредбите на Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96, Службата може да изпрати на компетентните органи на засегнатите държави-членки информация, получена в хода на външни разследвания, в достатъчен срок, за да могат да предприемат целесъобразни действия в съответствие с националното си законодателство.
2. Без да се засягат членове 10 и 11, генералният директор изпраща на съдебните органи на засегнатата държава-членка информация, получена от Службата в хода на вътрешни разследвания, отнасяща се до факти, които попадат в компетентността на националните съдебни органи.
В съответствие с член 4 и без да се засяга член 10, генералният директор изпраща също на засегнатата институция, орган, служба или агенция информацията, посочена в първа алинея от настоящия параграф, включително самоличността на засегнатото лице, резюме на установените факти, предварителната правна квалификация и оценката на последиците за финансовите интереси на Съюза.
Прилага се член 9, параграф 4.
3. Компетентните органи на засегнатата държава-членка, без да се засяга националното им законодателство, уведомяват своевременно Службата, по собствена инициатива или при поискване от Службата, за действията, предприети въз основа на изпратената им информация съгласно настоящия член.
4. Службата може да представя доказателства в производства пред национални юрисдикции в съответствие с националното законодателство и Правилника за персонала.
Член 13
Сътрудничество на Службата с Евроюст и Европол
1. В рамките на мандата си за защита на финансовите интереси на Съюза Службата си сътрудничи по целесъобразност с Евроюст и с Европейската полицейска служба (Европол). Когато е необходимо, за улесняване на това сътрудничество Службата урежда с Евроюст и Европол административни договорености. Тези работни договорености могат да засягат обмена на оперативна, стратегическа или техническа информация, включително лични данни и класифицирана информация, и при поискване - доклади за напредъка.
Когато това може да подпомогне и засили координацията и сътрудничеството между националните разследващи органи и прокуратурата или когато Службата е изпратила на компетентните органи на държавите-членки информация, даваща основание да се подозира наличие на измама, корупция или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза под формата на тежко престъпление, тя предава съответната информация на Евроюст, в рамките на мандата на Евроюст.
2. Компетентните органи на засегнатите държави-членки се информират своевременно от Службата в случаите, когато предоставена от тях информация се изпраща от Службата на Евроюст или на Европол.
Член 14
Сътрудничество с трети държави и международни организации
1. Службата може да сключва по целесъобразност административни договорености с компетентните органи в трети държави и с международни организации. Службата координира действията си по целесъобразност с компетентните служби на Комисията и с Европейската служба за външна дейност, по-специално преди сключване на тези договорености. Тези договорености могат да засягат обмена на оперативна, стратегическа или техническа информация, включително доклади за напредъка при поискване.
2. Службата информира компетентните органи на засегнатите държави-членки преди предоставена от тях информация да бъде изпратена от Службата на компетентните органи в трети държави или на международни организации.
Службата документира всички случаи на предаване на лични данни, включително основанията за предаването им, в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001.
Член 15
Надзорен съвет
1. Надзорният съвет осъществява редовно наблюдение на изпълнението на разследващите функции на Службата с цел да се укрепи независимостта на Службата при правилното упражняване на компетентностите, които са ѝ дадени с настоящия регламент.
Надзорният съвет по-специално наблюдава свързаните с прилагането на процесуалните гаранции и продължителността на разследванията елементи в контекста на информацията, предоставена от генералния директор съгласно член 7, параграф 8.
Надзорният съвет изпраща на генералния директор становища, включително препоръки по целесъобразност, относно inter alia ресурсите, необходими за осъществяване на разследващите функции на Службата, приоритетите на Службата относно разследванията и продължителността на разследванията. Тези становища могат да се изготвят също и по собствена инициатива, при поискване от генералния директор или при поискване от дадена институция, орган, служба или агенция, без обаче това да влияе върху провеждането на текущите разследвания.
Копие от становищата, изготвени съгласно трета алинея се предоставя на институциите, органите, службите или агенциите.
В надлежно обосновани ситуации Надзорният съвет може да поиска от Службата допълнителна информация по разследвания, включително доклади и препоръки по приключили разследвания, без обаче да се намесва в провеждането на текущи разследвания.
2. Надзорният съвет се състои от пет независими членове, които са изпълнявали висши съдебни или разследващи функции или сравними функции, свързани с областта на дейност на Службата. Те се назначават по общо съгласие между Европейския парламент, Съвета и Комисията.
В решението за назначаване на членовете на Надзорния съвет се включва също резервен списък на потенциални членове, които могат да заменят членове на Надзорния съвет за остатъка на мандата им в случай на оставка, смърт или постоянна недееспособност на един или повече от членовете.
3. Мандатът на членовете на Надзорния съвет е пет години и не може да бъде подновяван. Замяната става, като се редуват замяна на двама и замяна на трима членове, с цел запазване на експертния състав на Надзорния съвет.
4. При изтичане на мандата им членовете на Надзорния съвет остават на длъжност, докато бъдат заменени.
5. Ако член на Надзорния съвет престане да отговаря на условията, необходими за изпълнението на задълженията му, или за него е установено виновно извършване на сериозно нарушение, Европейският парламент, Съветът и Комисията могат по общо съгласие да го освободят от длъжност.
6. В съответствие с приложимите разпоредби на Комисията, на членовете на Надзорния съвет се изплащат дневни и им се възстановяват разходите, направени от тях при изпълнение на задълженията.
7. При изпълнение на задълженията си членовете на Надзорния съвет не търсят и не приемат указания нито от правителства, нито от институции, органи, служби или агенции.
8. Надзорният съвет избира своя председател. Надзорният съвет приема свой процедурен правилник, който се представя за информация на Европейския парламент, Съвета, Комисията и Европейския надзорен орган по защита на данните преди приемането му. Заседанията на Надзорния съвет се свикват по инициатива на неговия председател или на генералния директор. Надзорният съвет заседава най-малко 10 пъти в годината. Той приема решенията си с мнозинство от съставящите го членове. Секретариатът му се предоставя от Службата, в тесни консултации с Надзорния съвет.
9. Надзорният съвет приема годишно поне един доклад за дейността си, който обхваща по-специално оценката за независимостта на Службата, прилагането на процесуалните гаранции и продължителността на разследванията. Тези доклади се изпращат на Европейския парламент, на Съвета, на Комисията и на Сметната палата.
Надзорният съвет може да представя на Европейския парламент, на Съвета, на Комисията и на Сметната палата доклади за резултатите от разследванията на Службата и действията, предприети въз основа на тези резултати.
Член 16
Обмен на мнения с институциите
1. Европейският парламент, Съветът и Комисията се срещат веднъж годишно с генералния директор за обмен на мнения на политическо равнище и за да обсъдят политиката на Службата по отношение на методите за предотвратяване и борба с измамите, корупцията и всяка друга форма на незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза. Надзорният съвет участва в обмена на мнения. По искане на Европейския парламент, Съвета, Комисията, генералния директор или Надзорния съвет могат да бъдат поканени да присъстват ad hoc представители на Сметната палата, Евроюст и/или Европол.
2. Обменът на гледни точки може да се отнася до:
а)
стратегическите приоритети за политиките на Службата относно разследването;
б)
докладите за дейността и становищата на Надзорния съвет, предвидени в член 15;
в)
докладите на генералния директор съгласно член 17, параграф 4 и по целесъобразност други доклади от институциите, свързани с мандата на Службата;
г)
рамките на отношенията между Службата и институциите, органите, службите и агенциите;
д)
рамките на отношенията между Службата и компетентните органи на държавите-членки;
е)
връзките на Службата с компетентните органи на трети държави, както и с международни организации, в рамките на споразуменията, посочени в настоящия регламент;
ж)
ефективността на работата на Службата по отношение на изпълнението на мандата ѝ.
3. Всички институции, участващи в обмена на мнения, гарантират, че обменът на мнения не нарушава провеждането на текущите разследвания.
4. Участващите в обмена институции отчитат в действията си изразените в рамките на този обмен мнения. В докладите, посочени в член 17, параграф 4, генералният директор предоставя информация за предприетите от Службата действия, ако има такива.
Член 17
Генерален директор
1. Службата се оглавява от генерален директор. Генералният директор се назначава от Комисията в съответствие с процедурата, определена в параграф 2. Мандатът на генералния директор е седем години и не може да бъде подновяван.
2. С оглед на назначаването на нов генерален директор Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз покана за подаване на кандидатури. Поканата се публикува най-малко шест месеца преди края на мандата на действащия генерален директор. След положително становище от Надзорния съвет относно процедурата за подбор, прилагана от Комисията, тя съставя списък на кандидатите с подходяща квалификация. Комисията назначава генералния директор след провеждане на консултация с Европейския парламент и със Съвета.
3. При изпълнението на своите задължения генералният директор не търси и не приема указания нито от правителства, нито от институции, органи, служби или агенции във връзка със започването и провеждането на външни и вътрешни разследвания или на изготвянето на докладите след разследванията. Ако генералният директор прецени, че дадена мярка, предприета от Комисията, поставя под съмнение неговата независимост, той незабавно уведомява Надзорния съвет и взема решение дали да подаде жалба срещу Комисията пред Съда на Европейския съюз.
4. Генералният директор докладва редовно на Европейския парламент, Съвета, Комисията и Сметната палата за констатациите, направени при разследванията, провеждани от Службата, предприетите действия и срещнатите проблеми, като същевременно спазва поверителността на разследванията, законните права на засегнатите лица и информаторите, а при необходимост и националните разпоредби, приложими при съдебни производства.
5. Всяка година, в контекста на годишния план за управлението, генералният директор определя приоритетите на политиката на Службата относно разследванията и преди публикуването на плана ги изпраща на Надзорния съвет.
Генералният директор периодично информира Надзорния съвет за дейностите на Службата, изпълнението на разследващата ѝ функция и предприетите последващи действия в резултат на разследванията.
Генералният директор периодично информира Надзорния съвет за:
а)
случаи, в които препоръките на генералния директор не са били спазени;
б)
случаи, в които е изпратена информация на съдебни органи на държавите-членки;
в)
продължителността на разследванията в съответствие с член 7, параграф 8.
6. Генералният директор може да делегира упражняването на някои от своите функции по член 5, член 7, параграф 2, член 11, параграф 7 и член 12, параграф 2 на един или повече членове на персонала на Службата в писмена форма, определяйки условията на делегирането и ограниченията му.
7. Генералният директор въвежда вътрешна процедура за консултиране и контрол, включително проверка на законосъобразността, по отношение inter alia на зачитането на процесуалните гаранции и основните права на засегнатите лица и спазването на националното законодателство на засегнатите държави-членки, като специално се спазва разпоредбата на член 11, параграф 2.
8. Генералният директор приема насоки за процедурите на разследване, прилагани от персонала на Службата. Тези насоки са в съответствие с настоящия регламент и включват inter alia:
а)
провеждането на разследванията;
б)
процесуалните гаранции;
в)
подробна информация за вътрешните процедури за консултиране и контрол, включително проверка на законосъобразността;
г)
защитата на данните.
Тези насоки, както и техните изменения, се приемат, след като на Надзорния съвет е дадена възможността да представи забележки по тях, изпращат се за сведение на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията и се публикуват за информация на уебсайта на Службата на официалните езици на институциите на Съюза.
9. Преди налагане на дисциплинарно наказание на генералния директор, Комисията се консултира с Надзорния съвет.
Дисциплинарните наказания на генералния директор са предмет на мотивирано решение, което се изпраща за информация на Европейския парламент, на Съвета и на Надзорния съвет.
10. Всяко позоваване на „директора“ на Службата в правни текстове се разбира като позоваване на генералния директор.
Член 18
Финансиране
Бюджетните средства за Службата, включително за Надзорния съвет и неговия секретариат, се вписват в специална бюджетна линия в рамките на раздела за общия бюджет на Европейския съюз, отнасящ се до Комисията, и са подробно изложени в приложение към този раздел.
Щатното разписание на Службата, включително секретариата на Надзорния съвет, се прилага към щатното разписание на Комисията.
Член 19
Доклад за оценка
До 2 октомври 2017 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за оценка относно прилагането на настоящия регламент. Докладът се придружава от становище на Надзорния съвет и включва становище относно необходимостта за изменение на регламента.
Член 20
Отменени разпоредби
Отменят се Регламент (ЕО) № 1073/1999 и Регламент (Евратом) № 1074/1999.
Позоваванията на отменените регламенти се считат за позовавания на настоящия регламент и се тълкуват в съответствие с таблицата на съответствието в приложение II.
Член 21
Влизане в сила и временни разпоредби
1. Настоящият регламент влиза в сила на първия ден от месеца, следващ публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. За продължителността на мандата на членовете на Надзорния съвет, които са действащи към датата на влизане в сила на настоящия регламент, се прилага член 15, параграф 3. Незабавно след влизането в сила на настоящия регламент председателят на Европейския парламент избира измежду членовете на Надзорния съвет чрез жребий двама членове, чиито служебни задължения трябва да приключат, чрез дерогация от първото изречение на член 15, параграф 3, при изтичане на първите 36 месеца от техния мандат. Автоматично се назначават двама нови членове с мандат от пет години, които да заменят напускащите членове, въз основа на и по реда в списъка, посочен в член 1, параграф 2 от Решение 2012/45/ЕС, Евратом на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията от 23 януари 2012 г. за назначаване на членовете на надзорния комитет на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) (13). Тези двама членове са първите двама в посочения по-горе списък.
3. Третото изречение на член 17, параграф 1 се прилага за срока на мандата на генералния директор, действащ към датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 11 септември 2013 година.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU, EURATOM) N:o 883/2013,
annettu 11 päivänä syyskuuta 2013,
Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1073/1999 ja neuvoston asetuksen (Euratom) N:o 1074/1999 kumoamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 325 artiklan, yhdessä Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 106 a artiklan kanssa,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun ehdotus lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon (1),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Euroopan unionin toimielimet ja jäsenvaltiot pitävät unionin taloudellisten etujen suojaamista sekä petosten, lahjonnan ja unionin taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan torjuntaa erittäin tärkeänä. Komission vastuu liittyy tältä osin kiinteästi sille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 317 artiklan nojalla annettuun talousarvion toteuttamistehtävään; tällaisen toiminnan merkitystä korostetaan mainitun perussopimuksen 325 artiklassa.
(2)
Tämän tavoitteen saavuttamiseksi olisi erityisesti unionin tasolla toteutettavissa tutkimuksissa käytettävä kaikkia tarjolla olevia keinoja muuttamatta kuitenkaan nykyistä unionin ja jäsenvaltioiden välistä vastuun jakoa ja tasapainoa.
(3)
Petostentorjunnassa käytettävissä olevien keinojen tehostamiseksi komissio on, ottaen huomioon kunkin toimielimen oikeuden päättää omasta sisäisestä organisaatiostaan, perustanut erääksi yksikökseen päätöksellä 1999/352/EY, EHTY, Euratom (3) Euroopan petostentorjuntaviraston, jäljempänä ’virasto’, jonka tehtävänä on toteuttaa petoksia koskevia hallinnollisia tutkimuksia. Komissio on antanut virastolle täydellisen riippumattomuuden tutkimustehtävässään. Päätöksen 1999/352/EY, EHTY, Euratom mukaisesti virasto käyttää tutkintatehtävässään sille unionin oikeudessa annettua toimivaltaa.
(4)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1073/1999 (4) on annettu viraston suorittamien tutkimuksien sääntelemiseksi. Viraston tutkimustoiminnan tehostamiseksi ja unionin toimielinten viraston toiminnasta laatimien arviointien, erityisesti huhtikuussa 2003 annetun komission arviointikertomuksen ja viraston hallinnointia koskevien tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksien nro 1/2005 (5) ja nro 2/2011 (6), perusteella on aiheellista tarkistaa voimassa olevaa sääntelyä.
(5)
Viraston toimeksiantona olisi oltava tutkimusten suorittaminen perussopimuksilla tai niiden nojalla perustetuissa toimielimissä, elimissä ja laitoksissa, jäljempänä ’toimielimet, elimet ja laitokset’, ja siinä tehtävässä komissiolle unionin säädöksillä annettujen tutkintavaltuuksien käyttö sekä jäsenvaltioiden avustaminen järjestämään komission tuella tiivis ja säännöllinen yhteistyö toimivaltaisten viranomaistensa välillä. Lisäksi viraston olisi osallistuttava petosten, lahjonnan ja unionin taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan ehkäisy- ja torjuntakeinojen suunnitteluun ja kehittämiseen tämän alan operationaalisten käytäntöjensä pohjalta.
(6)
Komission perustaman viraston tehtäviin kuuluvat taloudellisten etujen suojaamisen lisäksi myös kaikki toimet unionin etujen suojelemiseksi sellaisia väärinkäytöksiä vastaan, jotka voivat johtaa hallinnollisiin tai rikosoikeudellisiin menettelyihin.
(7)
Tätä asetusta olisi sovellettava rajoittamatta kuitenkaan perussopimusten määräyksistä mahdollisesti johtuvan laajemman suojan soveltamista.
(8)
Koska on tarpeen tehostaa petosten, lahjonnan ja unionin taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan torjuntaa, viraston olisi voitava suorittaa sisäisiä tutkimuksia kaikissa toimielimissä, elimissä ja laitoksissa.
(9)
Ulkoisten tutkimusten yhteydessä virastolle olisi annettava toimivalta, joka komissiolla on komission paikan päällä suorittamista tarkastuksista ja todentamisista Euroopan yhteisöjen taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten ja muiden väärinkäytösten estämiseksi 11 päivänä marraskuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 (7) nojalla. Viraston olisi myös voitava käyttää muita komissiolle myönnettyjä, jäsenvaltioissa paikan päällä suoritettavia tarkastuksia ja todentamisia koskevia valtuuksia erityisesti väärinkäytösten tutkimiseksi siten kuin Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (8) 9 artiklassa on säädetty.
(10)
Viraston operationaalinen tehokkuus riippuu suurelta osin jäsenvaltioiden kanssa tehtävästä yhteistyöstä. Jäsenvaltioiden olisi nimettävä toimivaltaiset viranomaisensa, jotka voivat avustaa virastoa sen tehtävien hoidossa. Jos jäsenvaltio ei ole perustanut kansallisella tasolla asiantuntijayksikköä, jonka tehtävänä on sovittaa yhteen unionin taloudellisten etujen suojaamista ja petosten torjuntaa, olisi nimettävä yksikkö, jäljempänä ’petostentorjunnan yhteistyöstä vastaava yksikkö’, jonka tehtävänä on edistää viraston kanssa tehtävää yhteistyötä ja tiedonvaihtoa.
(11)
Virastolla olisi ulkoisia tutkimuksia tehtäessä oltava pääsy kaikkiin unionin toimielinten, elinten ja laitosten hallussa oleviin asiaan vaikuttaviin tietoihin.
(12)
Tutkimuksissa olisi noudatettava perussopimuksia ja erityisesti Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehtyä pöytäkirjaa N:o 7, noudattaen kuitenkin neuvoston asetuksessa (ETY, Euratom, EHTY) N:o 259/68 (9) säädettyjä Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavia henkilöstösääntöjä ja muuta henkilöstöä koskevia palvelussuhteen ehtoja, jäljempänä ’henkilöstösäännöt’, sekä Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevia sääntöjä sekä kunnioittaen täysimääräisesti ihmisoikeuksia ja perusvapauksia, erityisesti oikeudenmukaisuuden periaatetta ja noudattaen asianomaisen oikeutta ilmaista käsityksensä häntä koskevista seikoista ja periaatetta, jonka mukaan tutkinnan päätelmät voidaan perustaa ainoastaan sellaisiin seikkoihin, joilla on todistusarvoa. Tätä varten toimielinten, elinten ja laitosten olisi säädettävä edellytykset, joiden mukaisesti sisäisiä tutkimuksia on määrä suorittaa.
(13)
Sisäisiä tutkimuksia voidaan toteuttaa ainoastaan, jos virastolle on taattu oikeus päästä toimielinten, elinten ja laitosten kaikkiin tiloihin ja saada kaikki niiden hallussa olevat tiedot ja asiakirjat.
(14)
Niiden tietojen paikkansapitävyys, jotka toimitetaan virastolle sen hoitaessa toimeksiantoaan, olisi arvioitava viipymättä. Tätä varten virastolla olisi oltava ennen tutkimuksen aloittamista pääsy kaikkiin toimielinten, elinten ja laitosten hallussa olevien tietokantojen sisältämiin asiaan vaikuttaviin tietoihin, kun tämä on välttämätöntä väitteiden todellisuuspohjan arvioimiseksi.
(15)
Virastolle olisi asetettava yksiselitteisesti velvollisuus ilmoittaa käynnissä olevista tutkimuksista toimielimille, elimille ja laitoksille, jos tutkimuksen kohteena oleva asia koskee virkamiestä tai muuhun henkilöstöön kuuluvaa, toimielimen tai elimen jäsentä, toimiston tai viraston päällikköä, taikka sen työntekijää, tai jos unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi saatetaan tarvita turvaamistoimenpiteitä.
(16)
Olisi laadittava selkeät säännöt, joilla samalla kun vahvistetaan viraston ensisijainen toimivalta suorittaa sisäisiä tutkimuksia unionin taloudellisia etuja vahingoittavissa asioissa mahdollistetaan se, että unionin toimielimet, elimet ja laitokset voivat nopeasti suorittaa tällaisia tutkimuksia tapauksissa, joissa virasto päättää olla puuttumatta asiaan.
(17)
Viraston riippumattomuuden varmistamiseksi sen suorittaessa sille tällä asetuksella annettuja tehtäviä viraston pääjohtajan olisi voitava aloittaa tutkimus omasta aloitteestaan. Jos virasto suorittaa tutkimuksia, asianomaiset toimielimet, elimet tai laitokset eivät saisi suorittaa samoja tosiseikkoja koskevaa rinnakkaista tutkimusta, ellei viraston kanssa ole toisin sovittu.
(18)
Tutkimukset olisi toteutettava viraston pääjohtajan johdolla ja täysin unionin toimielimistä, elimistä ja laitoksista sekä valvontakomiteasta riippumattomasti. Tätä varten pääjohtajan olisi voitava antaa viraston henkilöstölle tutkintamenettelyjä koskevia ohjeita. Näissä ohjeissa olisi annettava viraston henkilöstölle käytännön ohjeita tutkimusten suorittamisesta, asianomaisten henkilöiden tai todistajien prosessuaalisista takeista ja oikeuksista sekä yksityiskohtaisia tietoja noudatettavista sisäisistä neuvoa-antavista ja valvontamenettelyistä, oikeudellinen tarkastus mukaan lukien. Tutkimusten toteutuksen avoimuuden edistämiseksi ohjeiden olisi oltava yleisön saatavilla viraston verkkosivuilla. Ohjeissa ei saisi luoda tai muuttaa mitään tähän asetukseen perustuvaa oikeutta tai velvollisuutta.
(19)
Henkilöstösääntöjen 21 artiklan mukaisesti viraston henkilöstön olisi toteutettava tutkimukset tutkintamenettelyjä koskevien ohjeiden ja pääjohtajan antamien yksittäisten tapauskohtaisten ohjeiden mukaisesti.
(20)
Henkilöstösääntöjen mukaisesti viraston henkilöstön olisi hoidettava tutkimustehtävänsä täysin riippumattomasti ja esteellisyyttä välttäen. Viraston henkilökunnan jäsenten olisi ilmoitettava välittömästi pääjohtajalle, jos tutkimus koskee asiaa, jossa heillä on heidän riippumattomuutensa vaarantava tai vaarantavaksi katsottava henkilökohtainen etu varsinkin, jos he ovat tai ovat olleet muussa asemassa osallisina tutkittavana olevassa asiassa.
(21)
Viraston ulkoisissa ja sisäisissä tutkimuksissa noudatetaan osittain erillisiä sääntöjä. Virastolla tulisi kuitenkin olla lupa tarvittaessa yhdistää yhdeksi tutkimukseksi ulkoisen ja sisäisen tutkimuksen näkökohdat joutumatta aloittamaan kahta erillistä tutkimusta.
(22)
Oikeusvarmuuden vuoksi on tarpeen antaa tarkat säännökset viraston tutkimuksiin sovellettavista prosessuaalisista takeista näiden tutkimusten hallinnollinen luonne huomioon ottaen.
(23)
Asianomaisten henkilöiden ja todistajien prosessuaalisia takeita ja perusoikeuksia olisi kunnioitettava syrjimättömästi sekä ulkoisten että sisäisten tutkimusten koko keston ajan ja kaikissa vaiheissa erityisesti toimitettaessa tietoja meneillään olevista tutkimuksista. Toimitettaessa viraston suorittamia tutkimuksia koskevia tietoja Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle tai tilintarkastustuomioistuimelle joko kahdenvälisesti tai osana näkemysten vaihtoa, olisi kunnioitettava tutkimusten luottamuksellisuutta, asianomaisten henkilöiden laillisia oikeuksia sekä tarvittaessa noudatettava oikeuskäsittelyyn sovellettavia kansallisia säännöksiä. Tutkimusten aikana toimitettuja tai saatuja tietoja olisi käsiteltävä unionin tietosuojalainsäädännön mukaisesti. Tietojen vaihtoon olisi sovellettava suhteellisuus- ja tarpeellisuusperiaatetta.
(24)
Tutkimuksen kohteena olevien henkilöiden yksilöllisten oikeuksien suojan vahvistamiseksi ei tutkimuksen loppuvaiheessa saisi tehdä asianomaista henkilöä nimeltä mainitsevia päätelmiä ilman, että tälle annetaan tilaisuus esittää huomautuksia häntä koskevista tosiseikoista.
(25)
Viraston pääjohtajan olisi huolehdittava siitä, että kaikessa yleisölle osoitetussa tiedotuksessa kunnioitetaan asianomaisten henkilöiden laillisia oikeuksia.
(26)
Viraston sekä toimielinten, elinten ja laitosten, jotka ovat osallisina tutkimukseen, olisi suojeltava sananvapautta Euroopan unionin perusoikeuskirjan mukaisesti ja varjeltava lähdesuojaa.
(27)
Viraston pääjohtajan tehtävänä olisi oltava huolehtia henkilötietojen suojasta ja tutkimusten yhteydessä saatujen tietojen luottamuksellisuuden kunnioittamisesta. Unionin virkamiehille ja muulle henkilöstölle olisi taattava henkilöstösäännöissä säädettyä suojaa vastaava oikeussuoja.
(28)
Jotta varmistetaan, että viraston suorittamien tutkimusten tulokset otetaan huomioon sekä huolehditaan tarpeellisesta seurannasta, kertomuksia olisi voitava käyttää todisteena hallinnollisissa tai oikeudellisissa menettelyissä. Tätä varten nämä kertomukset olisi laadittava tavalla, joka on yhteensopiva niiden sääntöjen kanssa, jotka jäsenvaltioissa koskevat hallinnollisia selvityksiä.
(29)
Jos sisäisiä tutkimuksia koskevassa loppukertomuksessa esille tuodut tosiseikat voivat johtaa rikosoikeudelliseen menettelyyn, nämä seikat olisi toimitettava asianomaisen jäsenvaltion oikeusviranomaisille. Viraston pääjohtajan olisi tutkimusta koskevaan loppukertomukseen liittyvissä suosituksissa todettava, ovatko toimielimen, elimen tai laitoksen sisäiset toimenpiteet jatkotoimina tehokkaampia, kun otetaan huomioon tosiseikkojen luonne ja taloudelliset vaikutukset.
(30)
Jos viraston pääjohtaja toimittaa asianomaisen jäsenvaltion oikeusviranomaisille viraston sisäisen tutkimuksen aikana saatuja tietoja, näiden tietojen toimittaminen ei saisi vaikuttaa kansallisen oikeusviranomaisen suorittamaan oikeudelliseen arviointiin siitä, onko tutkintamenettely tarpeen.
(31)
Jäsenvaltioiden toimivaltaisten kansallisten viranomaisten taikka, tapauksen mukaan, toimielinten, elinten tai laitosten tehtävänä on päättää valmistuneen tutkinnan johdosta toteutettavista jatkotoimista sen loppukertomuksen perusteella, jonka virasto on laatinut tutkimuksesta.
(32)
Toimintansa tehostamiseksi virastolla olisi oltava tieto siitä, mihin toimiin sen tutkimusten tulosten perusteella on ryhdytty. Näin ollen unionin toimielinten, elinten ja laitosten ja tarvittaessa jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi raportoitava virastolle tämän pyynnöstä mahdollisista toimista, joita on toteutettu viraston niille toimittamien tietojen perusteella.
(33)
Koska viraston, Eurojustin, Euroopan poliisiviraston (Europol) ja toimivaltaisten kansallisten viranomaisten välisen yhteistyön tehostamisesta seuraa merkittäviä etuja, virastolla olisi oltava valtuudet sopia niiden kanssa hallinnollisista järjestelyistä, joiden avulla pyritään ennen kaikkea edistämään käytännön yhteistyötä sekä teknisiä ja operatiivisia kysymyksiä koskevaa tietojen vaihtoa, luomatta kuitenkaan uusia oikeudellisia velvoitteita.
(34)
Viraston, Eurojustin ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisen, rikostutkintaan mahdollisesti johtavia tapauksia koskevan yhteistyön vahvistamiseksi viraston olisi ilmoitettava Eurojustille varsinkin niistä tapauksista, joissa on aihetta epäillä petosta, lahjontaa tai muuta laitonta toimintaa, joka vahingoittaa unionin taloudellisia etuja ja johon liittyy vakavaa rikollisuutta. Tiedot olisi tarvittaessa toimitettava asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ennen kuin virasto toimittaa näiden antamat tiedot Eurojustille tai Europolille, jos tällaisten tietojen oheen liitetään pyyntö toteuttaa tiettyjä rikosoikeudellisia tutkintatoimia.
(35)
Viraston, asianomaisten unionin toimielinten, elinten ja laitosten, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten sekä kansainvälisten järjestöjen välisen yhteistyön edistämiseksi olisi toteutettava vastavuoroiseen tietojen vaihtoon liittyviä järjestelyjä. Tässä tietojen vaihdossa olisi noudatettava luottamuksellisuuden periaatetta ja yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 45/2001 (10) annettuja sääntöjä. Viraston olisi erityisesti varmistettava, että vastaanottajalla on asianmukainen toimivalta, ja se, että tietojen toimittaminen on tarpeellista. Eurojustin kanssa tapahtuvan tietojen vaihdon olisi kuuluttava Eurojustin toimeksiannon piiriin, joka käsittää myös yhteensovittamisen rajatylittävien vakavien rikosten osalta.
(36)
Kun otetaan huomioon unionin ulkoisen avun määrärahojen suuruus, viraston tuolla alalla suorittamien tutkimusten määrä sekä tutkimusten johdosta tehtävä kansainvälinen yhteistyö, viraston olisi voitava, tarvittaessa yhteensovitetusti muiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa, sopia hallinnollisin järjestelyin kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten ja kansainvälisten järjestöjen kanssa käytännön avun saamiseksi tehtäviensä hoitamiseen, luomatta kuitenkaan uusia oikeudellisia velvoitteita.
(37)
Viraston olisi oltava tehtäviensä hoidossa riippumaton. Tämän riippumattomuuden tehostamiseksi olisi ulkopuolisista, riippumattomista sekä erityispätevyyden viraston toimialoilla omaavista asiantuntijoista koostuvan valvontakomitean valvottava säännöllisesti viraston tutkintatehtäviä. Valvontakomitea ei saisi puuttua meneillään olevien tutkimusten toteuttamiseen. Sen tehtävänä olisi oltava myös viraston pääjohtajan avustaminen tämän tehtävien hoitamisessa.
(38)
On aiheellista määrittää valvontakomitean jäsenten nimitysperusteet ja -menettelyt sekä tarkentaa valvontakomitean toimeksiantoon perustuvia tehtäviä.
(39)
Olisi laadittava varallaololuettelo ehdokkaista, jotka voivat tulla valvontakomitean jäsenten tilalle näiden jäljellä olevaksi toimikaudeksi, mikäli yksi tai useampi valvontakomitean jäsen eroaa, kuolee tai ei muutoin pysty hoitamaan tehtäviään.
(40)
Jotta voidaan varmistaa, että valvontakomitea suorittaa tehtävänsä tehokkaasti, viraston olisi huolehdittava siitä, että komitean sihteeristö voi työskennellä riippumattomasti.
(41)
Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission olisi käytävä kerran vuodessa näkemysten vaihtoa. Tässä näkemysten vaihdossa olisi käsiteltävä muun muassa viraston tutkimuksissaan noudattaman politiikan strategisia painopisteitä ja sen toiminnan tehokkuutta sen suorittaessa toimeksiantoaan, puuttumatta kuitenkaan millään tavoin viraston riippumattomuuteen tutkimustensa tekemisessä. Näkemysten vaihto olisi valmisteltava teknisellä tasolla ja siihen olisi sisällytettävä tarvittaessa asianomaisten toimielinten toimivaltaisten yksiköiden välinen valmistelukokous. Keskusteltaessa viraston toiminnan tehokkuudesta toimeksiantonsa toteuttamisessa näkemysten vaihtoon osallistuvien toimielinten käytettävissä tulisi olla tilastotietoja viraston tutkimusten ja viraston toimittamien tietojen aiheuttamista jatkotoimista.
(42)
Jotta voitaisiin taata viraston pääjohtajan täysi riippumattomuus hänen johtaessaan virastoa, hänet olisi nimitettävä seitsemän vuoden toimikaudeksi, joka ei ole uusittavissa.
(43)
Viraston pääjohtajan tehtävä on erityisen tärkeä myös Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Pääjohtajaksi nimitetyn henkilön olisi saatava Euroopan parlamentilta, neuvostolta ja komissiolta mahdollisimman laaja tuki ja tunnustus. Komission olisi sen vuoksi pyrittävä saamaan aikaan kuulemismenettelyn puitteissa yhteinen sopimus Euroopan parlamentin ja neuvoston kanssa.
(44)
Pääjohtajan tointa koskeva hakuilmoitus olisi julkaistava Euroopan unionin virallisessa lehdessä viimeistään kuusi kuukautta ennen toimessa olevan pääjohtajan toimikauden päättymistä. Komission olisi laadittava hakuilmoitus Euroopan parlamentin ja neuvoston tiiviin kuulemisen tulosten perusteella. Siinä olisi täsmennettävä valintaperusteet, mukaan lukien ne vaatimukset, jotka hakijan on täytettävä voidakseen tulla valituksi.
(45)
Pääjohtajan olisi ilmoitettava valvontakomitealle määräajoin tapaukset, joissa tietoja on toimitettu jäsenvaltioiden oikeusviranomaisille, sekä näiden jäsenvaltioiden samojen oikeusviranomaisten käsittelemien viraston tapausten kokonaismäärä, jatkotoimena viraston tekemälle tutkimukselle.
(46)
Käytännön kokemukset ovat osoittaneet, että olisi suotavaa antaa pääjohtajalle mahdollisuus siirtää tiettyjä tehtäviään yhden tai useamman viraston henkilökuntaan kuuluvan hoidettaviksi.
(47)
Pääjohtajan olisi luotava sisäinen neuvonanto- ja valvontamenettely, joka sisältää oikeudellisen tarkastuksen ja erityisen viittauksen asianomaisten henkilöiden prosessuaalisten takeiden ja perusoikeuksien sekä kyseessä olevien jäsenvaltioiden lakien kunnioittamiseen.
(48)
Viraston riippumattomuuden takaamiseksi komission olisi päätettävä asianmukaisesta nimittävän viranomaisen valtuuksien siirrosta pääjohtajalle.
(49)
Tämä asetus ei millään tavoin vähennä jäsenvaltioiden toimivaltaa tai velvollisuuksia toteuttaa toimenpiteitä petosten, lahjonnan ja unionin taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan torjumiseksi. Ulkoisten hallinnollisten tutkimusten antaminen riippumattoman viraston tehtäväksi tällä alalla on siten täysin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaista. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen petosten, lahjonnan ja unionin taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan torjunnan tehostamiseksi.
(50)
Komission olisi arvioitava, onko tätä asetusta tarkistettava, jos Euroopan syyttäjänvirasto perustetaan.
(51)
Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita.
(52)
Euroopan tietosuojavaltuutettua on kuultu asetuksen (EY) N:o 45/2001 28 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja hän on antanut lausunnon 1 päivänä kesäkuuta 2011 (11),
(53)
Asetus (EY) N:o 1073/1999 olisi kumottava ja korvattava tällä asetuksella, koska tarvittavien muutosten määrä on huomattava.
(54)
Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen (Euratomin perustamissopimus) 106 a artiklan 1 kohdassa laajennetaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 325 artiklan soveltaminen koskemaan Euroopan atomienergiayhteisöä (Euratom), minkä vuoksi viraston tutkimuksia koskevia unioniin sovellettavia sääntöjä olisi sovellettava myös Euratomiin. Euratomin perustamissopimuksen 106 a artiklan 2 kohdan mukaisesti Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 325 artiklassa olevia viittauksia unioniin on pidettävä viittauksina Euratomiin ja näin ollen tässä asetuksessa olevat viittaukset unioniin sisältävät asiayhteyden mukaan myös viittauksen Euratomiin. Tästä syystä Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999 annettu neuvoston asetus (Euratom) N:o 1074/1999 (12) olisi kumottava,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tavoitteet ja tehtävät
1. Jotta voidaan tehostaa petosten, lahjonnan ja Euroopan unionin ja Euroopan atomienergiayhteisön, jäljempänä asiayhteyden mukaan yhteisesti ’unioni’, taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan torjuntaa, olisi päätöksellä 1999/352/EY, EHTY, Euratom perustetun Euroopan petostentorjuntaviraston, jäljempänä ’virasto’, käytettävä komissiolle kuuluvia tutkintavaltuuksia, jotka sille on annettu seuraavilla:
a)
asiaankuuluvat unionin säädökset; ja
b)
asiaankuuluvat unionin kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa tekemät yhteistyötä ja keskinäistä avunantoa koskevat sopimukset.
2. Virasto avustaa jäsenvaltioita komission tuella tiiviin ja säännöllisen yhteistyön järjestämisessä niiden toimivaltaisten viranomaisten kesken, jotta voidaan sovittaa yhteen niiden toimia, joiden tarkoituksena on suojata unionin taloudellisia etuja petoksilta. Virasto osallistuu petosten, lahjonnan ja unionin taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan ehkäisy- ja torjuntakeinojen suunnitteluun ja kehittämiseen. Virasto edistää ja sovittaa yhteen unionin taloudellisten etujen suojaamiseen liittyvän operationaalisen kokemuksen ja parhaiden menettelytapojen jakamista jäsenvaltioiden kanssa ja niiden kesken sekä tukee jäsenvaltioiden vapaaehtoisesti toteuttamia yhteisiä petostentorjuntatoimia.
3. Tätä asetusta sovelletaan rajoittamatta seuraavien soveltamista:
a)
Euroopan unionista tehtyyn ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetty Euroopan unionin erioikeuksia ja vapauksia koskeva pöytäkirja N:o 7;
b)
Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevat säännöt;
c)
henkilöstösäännöt;
d)
asetus (EY) N:o 45/2001.
4. Virasto tekee hallinnollisia tutkimuksia perussopimuksilla tai niiden nojalla perustetuissa toimielimissä, elimissä ja laitoksissa, jäljempänä ’toimielimet, elimet ja laitokset’, petosten, lahjonnan ja unionin taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan torjumiseksi. Siinä tarkoituksessa se tutkii virkatehtävien hoitamiseen liittyviä vakavia tapauksia, joissa unionin virkamiehet tai sen muuhun henkilöstöön kuuluvat ovat laiminlyöneet velvollisuutensa tavalla, joka voi johtaa kurinpidolliseen tai tapauksen mukaan rikosoikeudelliseen menettelyyn, ja vastaavia velvollisuuksien laiminlyöntejä, joihin ovat syyllistyneet sellainen toimielimen tai elimen jäsen, laitoksen päällikkö taikka toimielimen, elimen tai laitoksen sellainen työntekijä, johon ei sovelleta henkilöstösääntöjä, jäljempänä yhteisesti ’virkamiehet tai muuhun henkilöstöön kuuluvat, toimielimen tai elimen jäsenet, toimiston tai viraston päälliköt taikka sen työntekijät’.
5. Tämän asetuksen soveltamiseksi jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset sekä unionin toimielimet, elimet tai laitokset voivat sopia viraston kanssa hallinnollisista järjestelyistä. Hallinnolliset järjestelyt voivat koskea erityisesti tietojen toimittamista ja tutkimusten toteuttamista.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
1)
’unionin taloudelliset edut’ käsittävät Euroopan unionin talousarvioon sekä toimielinten, elinten ja laitosten talousarvioihin sisältyvät tulot, menot ja varat sekä niiden hallinnoimat ja valvomat talousarviot;
2)
’väärinkäytöksellä’ tarkoitetaan asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 1 artiklan 2 kohdassa määriteltyä väärinkäytöstä;
3)
’petoksella, lahjonnalla tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavalla muulla laittomalla toiminnalla’ tarkoitetaan asiaankuuluvissa unionin säädöksissä sellaiseksi määriteltyä toimintaa;
4)
’hallinnollisilla tutkimuksilla’, jäljempänä ’tutkimukset’, tarkoitetaan kaikenlaisia tarkastuksia, todentamisia ja muita viraston 3 ja 4 artiklan mukaisesti toteuttamia toimenpiteitä 1 artiklassa esitettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi ja tarvittaessa sen osoittamiseksi, että tutkimuksen kohteena oleva toiminta on luonteeltaan sääntöjenvastaista; nämä tutkimukset eivät vaikuta jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten valtuuksiin aloittaa rikosoikeudellisia menettelyjä;
5)
’asianomaisella henkilöllä’ tarkoitetaan henkilöä tai talouden toimijaa, jonka epäillään syyllistyneen petokseen, lahjontaan tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavaan muuhun laittomaan toimintaan ja joka siksi on viraston tutkimuksen kohteena;
6)
’talouden toimijalla’ on merkitys, jossa sitä on käytetty asetuksessa (EY, Euratom) N:o 2988/95 ja asetuksessa (Euratom, EY) N:o 2185/96;
7)
’hallinnollisilla järjestelyillä’ tarkoitetaan viraston toteuttamia, luonteeltaan teknisiä ja/tai operatiivisia järjestelyjä, joiden tarkoituksena voi erityisesti olla osapuolten välisen yhteistyön ja tiedonvaihdon helpottaminen ja jotka eivät luo uusia oikeudellisia velvoitteita.
3 artikla
Ulkoiset tutkimukset
1. Virasto käyttää komissiolle asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 nojalla kuuluvaa toimivaltaa suorittaa tarkastuksia ja todentamisia paikan päällä jäsenvaltioissa sekä, yhteistyötä ja keskinäistä avunantoa koskevien sopimusten ja muiden voimassa olevien oikeudellisten välineiden mukaisesti, kolmansissa maissa ja kansainvälisten järjestöjen toimitiloissa.
Virasto tekee osana tutkimustoimintaansa asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 9 artiklan 1 kohdan mukaisia ja 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen alakohtaisten säännöstöjen mukaisia tarkastuksia ja todentamisia jäsenvaltioissa sekä, yhteistyötä ja keskinäistä avunantoa koskevien sopimusten ja muiden voimassa olevien oikeudellisten välineiden mukaisesti, kolmansissa maissa ja kansainvälisten järjestöjen toimitiloissa.
2. Sen osoittamiseksi, että kyse on avustussopimukseen tai -päätökseen taikka unionin rahoitusta koskevaan sopimukseen liittyvästä petoksesta, lahjonnasta tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavasta muusta laittomasta toiminnasta, virasto voi tehdä asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 säännösten ja menettelyjen mukaisesti talouden toimijoihin kohdistuvia tarkastuksia ja todentamisia paikan päällä.
3. Tehdessään tarkastuksia ja todentamisia paikan päällä viraston työntekijät noudattavat asianomaisen jäsenvaltion sääntöjä ja käytäntöjä sekä tässä asetuksessa säädettyjä prosessuaalisia takeita, jollei sovellettavasta unionin oikeudesta muuta johdu.
Asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on viraston pyynnöstä annettava viraston työntekijöille apu, jonka he tarvitsevat suorittaakseen tehtävänsä tehokkaasti 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa kirjallisessa valtuutuksessa esitetyn mukaisesti. Jos tämän avun edellytyksenä on kansallisten sääntöjen mukaisesti myönnetty oikeusviranomaisen lupa, tätä lupaa on haettava.
Asianomaisen jäsenvaltion on huolehdittava asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 mukaisesti siitä, että viraston henkilökunnalla on samoin ehdoin kuin kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla ja sen kansallisia lakeja noudattaen pääsy kaikkiin tietoihin ja asiakirjoihin, jotka liittyvät tutkimuksen kohteena olevaan asiaan ja ovat välttämättömiä, jotta paikan päällä suoritettava tarkastus tai todentaminen voidaan tehdä tosiasiallisesti ja tehokkaasti.
4. Jäsenvaltioiden on tämän asetuksen täytäntöönpanoa varten nimettävä yksikkö, jäljempänä ’petostentorjunnan yhteistyöstä vastaava yksikkö’, jonka tehtävänä on edistää viraston kanssa tehtävän yhteistyön ja tiedonvaihdon, mukaan lukien luonteeltaan operatiiviset tiedot, tehokkuutta. Petostentorjunnan yhteistyöstä vastaavaa yksikköä voidaan kansallisen lainsäädännön mukaisesti pitää tarvittaessa tässä asetuksessa tarkoitettuna toimivaltaisena viranomaisena.
5. Ulkoisen tutkimuksen aikana virasto voi saada toimielinten, elinten ja laitosten hallussa olevia tutkimuksen kohteena olevan asian kannalta merkityksellisiä tietoja, tietokannoissa olevat tiedot mukaan lukien, jos ne ovat tarpeen sen osoittamiseksi, onko kyse petoksesta, lahjonnasta tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavasta muusta laittomasta toiminnasta. Tällöin sovelletaan 4 artiklan 2 ja 4 kohtaa.
6. Jos virasto käsittelee ennen ulkoisen tutkimuksen aloittamista koskevan päätöksen tekemistä tietoja, jotka viittaavat petokseen, lahjontaan tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavaan muuhun laittomaan toimintaan, se voi ilmoittaa asiasta asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ja tarvittaessa komission toimivaltaisille yksiköille.
Asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että asiassa toteutetaan kansallisen lainsäädännön mukaisesti aiheellisia toimia, joihin virasto voi osallistua, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen alakohtaisten säännöstöjen soveltamista. Asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on pyynnöstä ilmoitettava virastolle tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella toteutetuista toimista ja niiden tuloksista.
4 artikla
Sisäiset tutkimukset
1. Virasto suorittaa toimielimissä, elimissä ja laitoksissa 1 artiklassa tarkoitetuilla aloilla sisäisiä hallinnollisia tutkimuksia, jäljempänä ’sisäiset tutkimukset’.
Nämä sisäiset tutkimukset suoritetaan tässä asetuksessa sekä kunkin toimielimen, elimen tai laitoksen päätöksissä vahvistettujen edellytysten mukaisesti.
2. Edellyttäen, että 1 kohdassa tarkoitettuja säännöksiä noudatetaan:
a)
virastolla on oikeus viipymättä ja ilman ennakkoilmoitusta saada toimielinten, elinten ja laitosten hallussa olevat merkitykselliset tiedot, tietokannoissa olevat tiedot mukaan lukien, ja päästä niiden kaikkiin toimitiloihin. Virastolla on oikeus tarkastaa toimielinten, elinten ja laitosten kirjanpito. Virasto voi ottaa jäljennöksen mistä tahansa toimielimen, elimen tai laitoksen hallussa olevasta asiakirjasta tai tietovälineen sisällöstä ja saada otteita niistä sekä tarvittaessa ottaa nämä asiakirjat tai tiedot haltuunsa sen varmistamiseksi, etteivät kyseiset asiakirjat tai tiedot katoa;
b)
virasto voi pyytää virkamiehiltä tai muuhun henkilöstöön kuuluvilta, toimielimen tai elimen jäseniltä, toimiston tai viraston päälliköiltä taikka näiden työntekijöiltä suullisia tietoja, myös kuulusteluin, ja kirjallisia tietoja.
3. Virasto voi tehdä asetuksessa (Euratom, EY) N:o 2185/96 esitettyjen säännösten ja menettelyjen mukaisesti paikan päällä suoritettavia tarkastuksia ja todentamisia talouden toimijoiden tiloissa tutustuakseen sisäisen tutkimuksen kohteena olevan asian kannalta merkityksellisiin tietoihin.
4. Toimielimille, elimille ja laitoksille on aina ilmoitettava siitä, että viraston henkilöstöön kuuluvat suorittavat sisäistä tutkimusta niiden tiloissa tai tutustuvat niiden hallussa olevaan asiakirjaan tai pyytävät niiden hallussa olevia tietoja. Virasto voi milloin tahansa toimittaa sisäisissä tutkimuksissa saadut tiedot asianomaiselle toimielimelle, elimelle tai laitokselle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 10 ja 11 artiklan soveltamista.
5. Toimielimet, elimet ja laitokset luovat asianmukaiset menettelyt ja toteuttavat tarvittavat toimenpiteet sisäisten tutkimusten luottamuksellisuuden varmistamiseksi niiden kaikissa vaiheissa.
6. Jos sisäisessä tutkimuksessa käy ilmi, että asianomainen henkilö saattaa olla virkamies tai muuhun henkilöstöön kuuluva, toimielimen tai elimen jäsen, toimiston tai viraston päällikkö taikka sen työntekijä, tästä on ilmoitettava toimielimelle, elimelle tai laitokselle, johon henkilö kuuluu.
Jos sisäisen tutkimuksen luottamuksellisuutta ei voida taata tavanomaisia viestintäkanavia käyttäen, virasto käyttää asianmukaisia vaihtoehtoisia tiedonvälityskanavia.
Poikkeustapauksissa tätä tiedon toimittamista voidaan lykätä pääjohtajan perustellun päätöksen nojalla, joka toimitetaan valvontakomitealle tutkimuksen päätyttyä.
7. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun toimielimen, elimen tai laitoksen tekemään päätökseen on sisällyttävä erityisesti sääntö, joka koskee virkamiesten tai muuhun henkilöstöön kuuluvien, toimielimen tai elimen jäsenten, toimiston tai viraston päälliköiden taikka niiden työntekijöiden velvollisuutta tehdä yhteistyötä viraston kanssa ja antaa sille tietoja, samalla kun varmistetaan sisäisen tutkimuksen luottamuksellisuus.
8. Jos virasto käsittelee ennen sisäisen tutkimuksen aloittamista koskevan päätöksen tekemistä tietoja, jotka viittaavat petokseen, lahjontaan tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavaan muuhun laittomaan toimintaan, se voi ilmoittaa asiasta asianomaiselle toimielimelle, elimelle tai laitokselle. Asianomaisen toimielimen, elimen tai laitoksen on pyynnöstä ilmoitettava virastolle tällaisten tietojen perusteella toteutetuista toimista ja niiden tuloksista.
Viraston on tarvittaessa ilmoitettava asiasta myös asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Tässä tapauksessa sovelletaan 9 artiklan 4 kohdan toisessa ja kolmannessa alakohdassa säädettyjä menettelyä koskevia vaatimuksia. Jos toimivaltaiset viranomaiset päättävät niille toimitettujen tietojen perusteella toteuttaa toimia kansallisen lainsäädännön mukaisesti, niiden on pyynnöstä ilmoitettava siitä virastolle.
5 artikla
Tutkimusten aloittaminen
1. Pääjohtaja voi aloittaa tutkimuksen, kun on riittävä epäily, joka voi perustua myös kolmannen osapuolen toimittamiin tai nimettömästi toimitettuihin tietoihin, petoksesta, lahjonnasta tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavasta muusta laittomasta toiminnasta. Tutkimuksen aloittamista koskevassa pääjohtajan päätöksessä on otettava huomioon 17 artiklan 5 kohdan mukaisesti vahvistetut tutkimuksissa noudatettavan politiikan painopisteet ja viraston vuotuinen hallintosuunnitelma. Päätöksessä on myös otettava huomioon tarve käyttää viraston resursseja tehokkaasti ja käytettävien keinojen oikeasuhteisuus. Sisäisissä tutkimuksissa on kiinnitettävä erityistä huomiota siihen, mikä toimielin, elin tai laitos soveltuu parhaiten suorittamaan tutkimuksen erityisesti tosiseikkojen luonteen sekä sen perusteella, millaisia todellisia tai mahdollisia taloudellisia vaikutuksia tapauksella on ja mikä on oikeudellisten jatkotoimien todennäköisyys.
2. Pääjohtaja päättää ulkoisen tutkimuksen aloittamisesta omasta aloitteestaan tai asianomaisen jäsenvaltion tai jonkin unionin toimielimen, elimen tai laitoksen pyynnöstä.
Pääjohtaja päättää sisäisen tutkimuksen aloittamisesta omasta aloitteestaan tai sen toimielimen, elimen tai laitoksen pyynnöstä, jossa tutkimus on määrä tehdä, tai jonkin jäsenvaltion pyynnöstä.
3. Sinä aikana kun pääjohtaja harkitsee, aloitetaanko sisäinen tutkimus 2 kohdassa tarkoitetun pyynnön perusteella ja/tai kun virasto suorittaa sisäistä tutkimusta, toimielimet, elimet ja laitokset eivät saa aloittaa samoja tosiseikkoja koskevaa rinnakkaista tutkimusta, ellei viraston kanssa toisin sovita.
4. Virasto tekee kahden kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut 2 kohdassa tarkoitetun pyynnön, päätöksen siitä, onko tutkimus aloitettava. Päätöksestä on ilmoitettava viipymättä pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle, toimielimelle, elimelle tai laitokselle. Päätös olla aloittamatta tutkimusta on perusteltava. Jos virasto ei ole tuon kahden kuukauden määräajan kuluessa tehnyt mitään päätöstä, sen katsotaan päättäneen, ettei tutkimusta aloiteta.
Jos virkamies tai muuhun henkilöstöön kuuluva, toimielimen tai elimen jäsen, toimiston tai viraston päällikkö taikka sen työntekijä antaa virastolle henkilöstösääntöjen 22 a artiklan mukaisesti toimien tietoja, jotka liittyvät epäiltyyn petokseen tai väärinkäytökseen, virasto ilmoittaa asianomaiselle henkilölle, aikooko se aloittaa kyseisiä tosiseikkoja koskevan tutkimuksen.
5. Jos pääjohtaja päättää olla aloittamatta sisäistä tutkimusta, hän voi lähettää merkitykselliset tiedot viipymättä asianomaiselle toimielimelle, elimelle tai laitokselle, jotta tämä voi toteuttaa asianmukaisia toimia kyseiseen toimielimeen, elimeen tai laitokseen sovellettavien sääntöjen mukaisesti. Virasto sopii tarvittaessa kyseisen toimielimen, elimen tai laitoksen kanssa asianmukaisista toimenpiteistä tietolähteen luottamuksellisuuden suojaamiseksi ja pyytää tarvittaessa, että sille ilmoitetaan toimista, jotka on toteutettu.
6. Jos pääjohtaja päättää olla aloittamatta ulkoista tutkimusta, hän voi lähettää merkitykselliset tiedot viipymättä asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jotta nämä voivat tarvittaessa toteuttaa toimia kansallisten sääntöjensä mukaisesti. Virasto ilmoittaa asiasta tarvittaessa myös asianomaiselle toimielimelle, elimelle tai laitokselle.
6 artikla
Pääsy tietokantojen tietoihin ennen tutkimuksen aloittamista
1. Virastolla on ennen tutkimuksen aloittamista pääsy kaikkiin toimielinten, elinten ja laitosten hallussa olevien tietokantojen asiaan vaikuttaviin tietoihin, kun tämä on välttämätöntä väitteiden todellisuuspohjan arvioimiseksi. Tätä pääsyoikeutta on käytettävä viraston asettamassa ajassa, joka vaaditaan väitteiden pikaiselle arvioinnille. Virasto noudattaa tämän pääsyoikeuden käytössä tarpeellisuus- ja suhteellisuusperiaatetta.
2. Asianomainen toimielin, elin tai laitos tekee vilpitöntä yhteistyötä antamalla virastolle kaikki merkitykselliset tiedot 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti tehdyissä päätöksissä täsmennettävien edellytysten mukaisesti.
7 artikla
Tutkimuksia koskeva menettely
1. Pääjohtaja johtaa tutkimuksia tarvittaessa kirjallisten ohjeiden pohjalta. Pääjohtajan nimeämät viraston henkilökuntaan kuuluvat suorittavat tutkimukset hänen johdollaan.
2. Viraston henkilökuntaan kuuluvat suorittavat tehtävänsä esitettyään kirjallisen valtuutuksen, josta ilmenee heidän henkilöllisyytensä ja asemansa. Pääjohtaja antaa tämän kirjallisen valtuutuksen, ja siitä käy ilmi tutkimuksen kohde ja tarkoitus, tutkimuksen suorittamisen oikeusperustat ja niihin perustuvat tutkintavaltuudet.
3. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on kansallisia sääntöjä noudattaen annettava viraston henkilöstöön kuuluville tarvittava apu, jotta he voivat suorittaa tehtävänsä tehokkaasti.
Toimielimet, elimet ja laitokset huolehtivat siitä, että niiden virkamiehet tai muuhun henkilöstöön kuuluvat, jäsenet, päälliköt ja työntekijät antavat viraston henkilökuntaan kuuluville tarvittavan avun, jotta he voivat suorittaa tehtävänsä tehokkaasti.
4. Jos tutkimukseen sisältyy sekä ulkoisia että sisäisiä osatekijöitä, sovelletaan 3 ja 4 artiklaa sen mukaisesti.
5. Tutkimukset suoritetaan keskeytyksettä ajassa, joka on oikeassa suhteessa olosuhteisiin ja tutkittavan asian monitahoisuuteen nähden.
6. Jos tutkimuksissa ilmenee, että voi olla aiheellista toteuttaa hallinnollisia turvaamistoimenpiteitä unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi, virasto ilmoittaa viipymättä asianomaiselle toimielimelle, elimelle tai laitokselle meneillään olevasta tutkimuksesta. Tällöin on ilmoitettava seuraavat seikat:
a)
asianomaisen virkamiehen tai muuhun henkilöstöön kuuluvan, toimielimen tai elimen jäsenen, toimiston tai viraston päällikön taikka sen työntekijän henkilöllisyys ja yhteenveto asiaankuuluvista tosiseikoista;
b)
kaikki tiedot, jotka voivat auttaa asianomaista toimielintä, elintä tai laitosta päättämään, onko aiheellista toteuttaa hallinnollisia turvaamistoimenpiteitä unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi;
c)
mahdolliset toimenpidesuositukset luottamuksellisuuden takaamiseksi erityisesti tapauksissa, joissa käytetään kansallisen oikeusviranomaisen toimivaltaan kuuluvia tutkintatoimenpiteitä tai, kun on kyse ulkoisista tutkimuksista, toimivaltaisen kansallisen viranomaisen toimivaltaan kuuluvia tutkintatoimenpiteitä tutkimuksiin sovellettavien kansallisten säännösten mukaisesti.
Asianomainen toimielin, elin tai laitos voi milloin tahansa päättää toteuttaa tiiviissä yhteistyössä viraston kanssa aiheellisia turvaamistoimenpiteitä, mukaan lukien toimenpiteet todistusaineiston säilyttämiseksi, ja sen on ilmoitettava viipymättä virastolle tällaisesta päätöksestä.
7. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten tehtävänä on viraston pyynnöstä toteuttaa tarvittaessa kansallisen lainsäädännön mukaiset aiheelliset turvaamistoimenpiteet ja erityisesti toimenpiteet todistusaineiston säilyttämiseksi.
8. Jos tutkimusta ei saada päätökseen 12 kuukauden kuluessa sen aloittamisesta, pääjohtaja ilmoittaa asiasta valvontakomitealle tämän 12 kuukauden jakson päättyessä ja sen jälkeen aina kuuden kuukauden välein ja mainitsee tilanteen syyt sekä tutkimuksen nopeuttamiseksi suunnitellut korjaavat toimenpiteet.
8 artikla
Velvollisuus antaa tietoja virastolle
1. Toimielimet, elimet ja laitokset toimittavat virastolle viipymättä kaikki tiedot, jotka liittyvät mahdollisiin petoksiin, lahjontaan tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavaan muuhun laittomaan toimintaan.
2. Toimielinten, elinten ja laitosten sekä, jos niiden kansallinen laki sen sallii, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on viraston pyynnöstä tai omasta aloitteestaan toimitettava virastolle kaikki hallussaan olevat asiakirjat ja tiedot, jotka liittyvät käynnissä olevaan viraston tutkimukseen.
3. Toimielinten, elinten ja laitosten sekä, jos niiden kansallinen laki sen sallii, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava virastolle muut hallussaan olevat merkitykselliset asiakirjat ja tiedot, jotka liittyvät petosten, lahjonnan tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan torjuntaan.
9 artikla
Prosessuaaliset takeet
1. Tutkimusten aikana virasto tutkii sekä asianomaista henkilöä tukevat että häntä vastaan olevat seikat. Tutkimukset on suoritettava objektiivisesti ja puolueettomasti noudattaen syyttömyysolettamaa ja tässä artiklassa säädettyjä prosessuaalisia takeita.
2. Virasto voi kuulla asianomaista henkilöä tai todistajaa kaikissa tutkimuksen vaiheissa. Kuultavalla henkilöllä on oikeus olla saattamatta itseään syytteen vaaraan.
Kutsu saapua kuultavaksi on lähetettävä asianomaiselle henkilölle vähintään kymmenen työpäivää ennen kuulemista. Tätä määräaikaa voidaan lyhentää asiaomaisen henkilön nimenomaisella suostumuksella tai tutkimuksen kiireellisyyden vuoksi, mikä on perusteltava asianmukaisesti. Viimeksi mainitussa tapauksessa määräajan on oltava vähintään 24 tuntia. Kutsussa on lueteltava asiaomaisen henkilön oikeudet, erityisesti oikeus itse valitsemaansa avustajaan.
Kun todistaja kutsutaan kuultavaksi, kutsu on lähetettävä 24 tuntia ennen kuulemista. Tätä määräaikaa voidaan lyhentää todistajan nimenomaisella suostumuksella tai tutkimuksen kiireellisyyden vuoksi, mikä on perusteltava asianmukaisesti.
Toisessa ja kolmannessa alakohdassa tarkoitettuja vaatimuksia ei sovelleta lausuntojen hankkimiseen paikan päällä suoritettavien tarkastusten ja todentamisten yhteydessä.
Jos kuulemisen aikana saadaan näyttöä siitä, että todistaja voi olla asianomainen henkilö, kuuleminen lopetetaan. Tässä kohdassa ja 3 ja 4 kohdassa tarkoitettuja menettelysääntöjä on sovellettava välittömästi. Kyseiselle todistajalle on välittömästi ilmoitettava asianomaisen henkilön oikeudet ja hänelle on pyynnöstä annettava jäljennökset hänen aikaisemmista lausunnoistaan. Virasto ei saa käyttää kyseisen henkilön aikaisempia lausuntoja tätä vastaan antamatta hänelle ensin tilaisuutta esittää huomautuksia näistä lausunnoista.
Virasto laatii kuulustelusta pöytäkirjan ja antaa kuullulle henkilölle tilaisuuden tutustua siihen siten, että kuultu henkilö voi joko hyväksyä sen tai tehdä siihen huomautuksia. Viraston on annettava asianomaiselle henkilölle jäljennös pöytäkirjasta.
3. Jos tutkimuksessa ilmenee, että virkamies tai muuhun henkilöstöön kuuluva, toimielimen tai elimen jäsen, toimiston tai viraston päällikkö taikka sen työntekijä saattaa olla asianomainen henkilö, tälle virkamiehelle tai muuhun henkilöstöön kuuluvalle, toimielimen tai elimen jäsenelle, toimiston tai viraston päällikölle taikka sen työntekijälle on ilmoitettava asiasta välittömästi, jollei siitä aiheudu haittaa tutkimukselle tai kansallisen oikeusviranomaisen toimivaltaan kuuluville tutkimuksille.
4. Tutkimuksen valmistuttua ei saa tehdä asianomaista henkilöä nimeltä mainitsevia päätelmiä ilman, että tälle on annettu tilaisuus esittää huomautuksia itseään koskevista tosiseikoista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 artiklan 6 kohdan ja 7 artiklan 6 kohdan soveltamista.
Tätä varten viraston on lähetettävä asianomaiselle henkilölle kehotus esittää huomautuksia joko kirjallisesti tai viraston osoittaman henkilöstöön kuuluvan järjestämässä kuulemisessa. Kehotuksessa on esitettävä yhteenveto asianomaista henkilöä koskevista tosiseikoista ja asetuksen (EY) N:o 45/2001 11 ja 12 artiklassa säädetyt tiedot sekä huomautusten esittämisen määräaika, jonka on oltava vähintään kymmenen työpäivää kuulemista koskevan kehotuksen vastaanottamisesta. Tätä määräaikaa voidaan lyhentää asianomaisen henkilön nimenomaisella suostumuksella tai tutkimuksen kiireellisyyden vuoksi, mikä on perusteltava asianmukaisesti. Tutkimusta koskevassa loppukertomuksessa on viitattava näihin huomautuksiin.
Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, joissa on pidettävä kiinni tutkimuksen luottamuksellisuudesta ja/tai joissa käytetään kansallisen oikeusviranomaisen toimivaltaan kuuluvia tutkintamenetelmiä, pääjohtaja voi päättää lykätä sen velvoitteen noudattamista, jonka mukaan asianomaista henkilöä on kehotettava esittämään huomautuksensa.
Jos toimielin, elin tai laitos ei henkilöstösääntöjen liitteen IX 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa vastaa kuukauden kuluessa pääjohtajan pyyntöön lykätä sen velvoitteen noudattamista, joka koskee asianomaisen henkilön kehottamista esittämään huomautuksensa, vastauksen katsotaan olevan myönteinen.
5. Kuultavalla henkilöllä on oikeus käyttää mitä tahansa unionin toimielinten virallista kieltä. Unionin virkamieheltä tai muuhun henkilöstöön kuuluvalta voidaan kuitenkin edellyttää sellaisen unionin toimielinten virallisen kielen käyttöä, jonka hän taitaa perusteellisesti.
10 artikla
Tietojen luottamuksellisuus ja tietosuoja
1. Ulkoisissa tutkimuksissa toimitetuilla tai saaduilla tiedoilla on niiden muodosta riippumatta asianomaisten säännösten mukainen suoja.
2. Sisäisissä tutkimuksissa toimitetut tai saadut tiedot ovat niiden muodosta riippumatta salassapitovelvollisuuden alaisia, ja niillä on unionin toimielimiin sovellettavien sääntöjen mukainen suoja.
3. Asianomaiset toimielimet, elimet ja laitokset huolehtivat viraston tutkimusten luottamuksellisuudesta, asianomaisten henkilöiden laillisten oikeuksien kunnioittamisesta ja, jos asiassa on aloitettu oikeuskäsittely, siitä, että kaikkia tällaiseen oikeuskäsittelyyn sovellettavia kansallisia sääntöjä noudatetaan.
4. Virasto voi nimetä tietosuojavastaavan asetuksen (EY) N:o 45/2001 24 artiklan mukaisesti.
5. Pääjohtaja varmistaa, että yleisölle annetaan tietoja neutraalilla ja puolueettomalla tavalla ja että tietojen antamisessa huomioidaan tutkimusten luottamuksellisuus ja noudatetaan tässä artiklassa ja 9 artiklan 1 kohdassa säädettyjä periaatteita.
Henkilöstösääntöjen mukaisesti viraston henkilöstö ei saa luvattomasti luovuttaa viranhoidossa saatuja tietoja, ellei tietoa ole jo julkistettu tai yleisöllä ole pääsyä siihen, ja tämä velvoite sitoo heitä myös palveluksen päättymisen jälkeen.
11 artikla
Tutkintakertomus ja tutkinnan johdosta toteutettavat toimet
1. Kun virasto saa tutkimuksen päätökseen, siitä laaditaan pääjohtajan alaisuudessa kertomus. Kertomuksessa esitetään tutkimuksen oikeusperusta, menettelyn eri vaiheet, todetut tosiseikat ja niiden alustava oikeudellinen arviointi, todettujen tosiseikkojen arvioidut rahoitusvaikutukset, 9 artiklan mukaisten prosessuaalisten takeiden noudattaminen sekä tutkimuksen päätelmät.
Kertomukseen on liitettävä pääjohtajan suositukset siitä, onko toteutettava toimia vai ei. Näissä suosituksissa on mainittava tarvittaessa toimielinten, elinten ja laitosten sekä asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kurinpidolliset, hallinnolliset, taloudelliset ja/tai oikeudelliset toimet sekä eriteltävä erityisesti arvioidut takaisin perittävät määrät sekä esitettävä todettujen tosiseikkojen alustava oikeudellinen arviointi.
2. Tällaisia kertomuksia ja suosituksia laadittaessa on otettava huomioon asianomaisen jäsenvaltion kansallinen lainsäädäntö. Tämän pohjalta laaditut kertomukset ovat sallittua todistusaineistoa sen jäsenvaltion hallinnollisissa tai oikeudellisissa menettelyissä, joissa niiden käyttö osoittautuu välttämättömäksi, samalla tavoin ja samoin edellytyksin kuin kansallisten hallinnollisten tarkastajien laatimat hallinnolliset kertomukset. Viraston kertomuksia arvioidaan samojen sääntöjen perusteella kuin kansallisten hallinnollisten tarkastajien laatimia hallinnollisia kertomuksia, ja niillä on sama todistusarvo kuin näillä muilla kertomuksilla.
3. Ulkoisesta tutkimuksesta laaditut kertomukset ja suositukset ja kaikki niihin liittyvät asiakirjat toimitetaan ulkoisia tutkimuksia koskevien sääntöjen mukaisesti asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ja tarvittaessa toimivaltaisille komission yksiköille.
4. Sisäisestä tutkimuksesta laaditut kertomukset ja suositukset ja kaikki niihin liittyvät asiakirjat toimitetaan asianomaiselle toimielimelle, elimelle tai laitokselle. Tuo toimielin, elin tai laitos toteuttaa sisäisen tutkimuksen tulosten edellyttämät toimet, erityisesti kurinpidolliset ja oikeudelliset toimet, ja ilmoittaa niistä virastolle kertomukseen liitetyissä suosituksissa asetetussa määräajassa ja lisäksi viraston pyynnöstä.
5. Jos sisäisestä tutkimuksesta laaditussa kertomuksessa tuodaan esiin seikkoja, jotka voivat johtaa rikosoikeudelliseen menettelyyn, nämä tiedot on toimitettava asianomaisen jäsenvaltion oikeusviranomaisille.
6. Asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset lähettävät riittävän ajoissa virastolle sen pyynnöstä tiedot toimista, jotka on mahdollisesti toteutettu pääjohtajan 3 kohdan mukaisesti toimittamien suositusten ja viraston 5 kohdan mukaisesti toimittamien tietojen johdosta.
7. Jos tutkimuksen valmistuttua ei ole saatu näyttöä asianomaista henkilöä vastaan, pääjohtajan on päätettävä tuota henkilöä koskeva tutkimus ja ilmoitettava hänelle asiasta kymmenen työpäivän kuluessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 kohdan soveltamista.
8. Jos ilmiantaja, joka on toimittanut virastolle tutkimukseen johtaneita tai liittyviä tietoja, niin pyytää, virasto voi ilmoittaa hänelle tutkimuksen päättämisestä. Virasto voi kuitenkin kieltäytyä pyynnöstä, jos se katsoo, että tämän tiedon toimittaminen vahingoittaa asianomaisen henkilön oikeutettuja etuja, haittaa tutkimuksen ja sen johdosta toteutettujen toimien tehokkuutta tai vaarantaa luottamuksellisuuden.
12 artikla
Viraston ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välinen tietojen vaihto
1. Virasto voi toimittaa ulkoisten tutkimusten kuluessa saamiaan tietoja asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille riittävän ajoissa, jotta nämä voivat toteuttaa aiheellisia toimia kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 10 ja 11 artiklan sekä asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 säännösten soveltamista.
2. Pääjohtaja toimittaa asianomaisen jäsenvaltion oikeusviranomaisille viraston sisäisissä tutkimuksissa saamat tiedot tosiseikoista, jotka kuuluvat kansallisen oikeusviranomaisen toimivaltaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 10 ja 11 artiklan soveltamista.
Pääjohtaja toimittaa 4 artiklan mukaisesti asianomaiselle toimielimelle, elimelle tai laitokselle tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tiedot, mukaan lukien asianomaisen henkilön henkilöllisyys, yhteenveto todetuista tosiseikoista, niiden alustava oikeudellinen arviointi ja arvioidut vaikutukset unionin taloudellisiin etuihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 10 artiklan soveltamista.
Tällöin sovelletaan 9 artiklan 4 kohtaa.
3. Asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on riittävän ajoissa ilmoitettava virastolle omasta aloitteestaan tai viraston sitä pyytäessä toimista, jotka ne ovat toteuttaneet tämän artiklan nojalla niille toimitettujen tietojen perusteella, sanotun kuitenkaan rajoittamatta niiden kansallisen lainsäädännön soveltamista.
4. Virasto voi toimittaa näyttöä kansallisissa tuomioistuimissa käytävissä menettelyissä kansallisen lainsäädännön ja henkilöstösääntöjen mukaisesti.
13 artikla
Viraston yhteistyö Eurojustin ja Europolin kanssa
1. Unionin taloudellisten etujen suojelemista koskevan toimeksiantonsa puitteissa virasto tekee tarpeen mukaan yhteistyötä Eurojustin ja Euroopan poliisiviraston (Europol) kanssa. Tällaisen yhteistyön helpottamiseksi virasto sopii tarvittaessa Eurojustin ja Europolin kanssa hallinnollisista järjestelyistä. Ne voivat koskea operationaalisten, strategisten tai teknisten tietojen, myös henkilötietojen ja salaisiksi luokiteltujen tietojen ja, jos tätä pyydetään, tutkimusten edistymistä koskevien kertomusten vaihtoa.
Virasto toimittaa Eurojustille tämän toimeksiannon puitteissa merkityksellisiä tietoja, jos niiden toimittaminen on omiaan tukemaan ja lisäämään kansallisten tutkinta- ja syyttäjäviranomaisten välistä yhteensovittamista ja yhteistyötä tai kun virasto on välittänyt jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille tietoja, joiden perusteella voidaan epäillä petosta, lahjontaa tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavaa muuta laitonta toimintaa, jossa on kyse vakavasta rikoksesta.
2. Virasto ilmoittaa riittävän ajoissa asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, kun se toimittaa näiden jäsenvaltioiden antamia tietoja Eurojustille tai Europolille.
14 artikla
Yhteistyö kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa
1. Virasto voi tarvittaessa sopia hallinnollisista järjestelyistä kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten ja kansainvälisten järjestöjen kanssa. Virasto sovittaa toimintaansa tarvittaessa yhteen komission asianomaisten yksikköjen ja Euroopan ulkosuhdehallinnon kanssa, erityisesti ennen tällaisista järjestelyistä sopimista. Nämä järjestelyt voivat koskea operationaalisten, strategisten tai teknisten tietojen ja, jos tätä pyydetään, myös tutkimusten edistymistä koskevien kertomusten vaihtoa.
2. Virasto ilmoittaa asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, ennen kuin se toimittaa näiden jäsenvaltioiden antamia tietoja kolmansien maiden toimivaltaisille viranomaisille tai kansainvälisille järjestöille.
Asetuksen (EY) N:o 45/2001 mukaisesti virasto pitää kirjaa kaikista toimitetuista henkilötiedoista, mukaan lukien henkilötietojen toimittamisen syyt.
15 artikla
Valvontakomitea
1. Valvontakomitea valvoo säännöllisesti viraston tutkimustehtävän toteutumista, jotta voidaan vahvistaa viraston riippumattomuutta sille tällä asetuksella uskottujen toimivaltuuksien asianmukaisessa käytössä.
Valvontakomitea seuraa erityisesti prosessuaalisten takeiden soveltamista ja tutkimusten kestoa pääjohtajan sille 7 artiklan 8 kohdan mukaisesti toimittamien tietojen perusteella.
Valvontakomitea antaa pääjohtajalle lausuntoja ja tarvittaessa suosituksia muun muassa viraston tutkimustoimien suorittamiseen tarvittavista resursseista, viraston tutkimustoiminnan painopisteistä ja tutkimusten kestosta. Se voi antaa näitä lausuntoja omasta aloitteestaan tai pääjohtajan taikka toimielimen, elimen tai laitoksen pyynnöstä, puuttumatta kuitenkaan meneillään oleviin tutkimuksiin.
Asianomaiselle toimielimelle, elimelle tai laitokselle on annettava jäljennös kolmannen alakohdan mukaisesti annetuista lausunnoista.
Valvontakomitea voi asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa pyytää virastolta lisätietoja tutkimuksista, päätettyjä tutkimuksia koskevat kertomukset ja suositukset mukaan lukien, puuttumatta kuitenkaan meneillään oleviin tutkimuksiin.
2. Valvontakomitean muodostavat viisi riippumatonta jäsentä, joilla on kokemusta viraston toimialaan liittyvästä johtavasta oikeudellisesta, tutkimuksiin liittyvästä tai vastaavasta tehtävästä. Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio nimittävät komitean jäsenet yhteisellä sopimuksella.
Valvontakomitean jäsenten nimittämispäätökseen sisällytetään myös sellaisten mahdollisten ehdokkaiden varallaololuettelo, jotka voivat korvata valvontakomitean jäseniä heidän jäljellä olevaksi toimikaudekseen, jos yksi tai useampi jäsen eroaa, kuolee tai on muutoin pysyvästi estynyt hoitamasta tehtäväänsä.
3. Valvontakomitean jäsenten toimikausi on viisi vuotta, eikä se ole uusittavissa. Valvontakomitean asiantuntemuksen säilyttämiseksi korvataan vuoron perään kaksi ja kolme jäsentä.
4. Toimikauden päättyessä valvontakomitean jäsen jatkaa tehtävässään, kunnes hänen tilalleen on nimitetty uusi jäsen.
5. Jos valvontakomitean jäsen ei enää täytä niitä vaatimuksia, joita hänen tehtävänsä edellyttävät tai jos hänen on todettu syyllistyneen vakavaan rikkomukseen, Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio voivat yhteisellä sopimuksella vapauttaa hänet tehtävästään.
6. Valvontakomitean jäsenet saavat asiassa sovellettavien komission sääntöjen mukaisesti päivärahan, ja heille korvataan heidän tehtävänsä suorittamisesta aiheutuneet kustannukset.
7. Tehtäväänsä suorittaessaan valvontakomitean jäsenet eivät pyydä eivätkä ota ohjeita miltään hallitukselta, toimielimeltä, elimeltä, virastolta tai laitokselta.
8. Valvontakomitea nimeää puheenjohtajansa. Se hyväksyy työjärjestyksensä, joka toimitetaan ennen sen hyväksymistä tiedoksi Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja Euroopan tietosuojavaltuutetulle. Valvontakomitean kokoukset kutsutaan koolle sen puheenjohtajan tai pääjohtajan aloitteesta. Se pitää vähintään kymmenen kokousta vuosittain. Valvontakomitea tekee päätöksensä jäsentensä enemmistöllä. Sen sihteeristötehtävistä huolehtii virasto tiiviissä yhteistyössä valvontakomitean kanssa.
9. Valvontakomitea antaa vuosittain vähintään yhden toimintakertomuksen, jossa se käsittelee erityisesti viraston riippumattomuuden arviointia, prosessuaalisten takeiden toteutumista ja tutkimusten kestoa. Kertomukset toimitetaan Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle.
Valvontakomitea voi esittää Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle kertomuksia viraston tutkimusten tuloksista ja näiden tulosten perusteella toteutetuista toimista.
16 artikla
Näkemysten vaihto toimielinten kanssa
1. Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio tapaavat kerran vuodessa pääjohtajan vaihtaakseen näkemyksiä poliittisella tasolla viraston politiikasta, joka liittyy petosten, lahjonnan ja unionin taloudellisia etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan ehkäisy- ja torjuntakeinoihin. Valvontakomitea osallistuu näkemysten vaihtoon. Näihin tilaisuuksiin voidaan kutsua tilintarkastustuomioistuimen, Eurojustin ja/tai Europolin jäseniä tapauskohtaisesti Euroopan parlamentin, neuvoston, komission, pääjohtajan tai valvontakomitean pyynnöstä.
2. Näkemyksiä voidaan vaihtaa
a)
viraston tutkimuspolitiikan strategisista painopisteistä;
b)
valvontakomitean 15 artiklan nojalla toimittamista lausunnoista ja toimintakertomuksista;
c)
pääjohtajan 17 artiklan 4 kohdan nojalla toimittamista kertomuksista ja tarvittaessa muista toimielinten toimittamista kertomuksista, jotka liittyvät viraston toimeksiantoon;
d)
viraston sekä toimielinten, elinten ja laitosten välisistä suhteista;
e)
viraston ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisistä suhteista;
f)
viraston ja kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten sekä kansainvälisten järjestöjen välisistä suhteista tässä asetuksessa tarkoitettujen järjestelyjen puitteissa;
g)
viraston toiminnan tehokkuudesta toimeksiantonsa toteuttamisessa.
3. Kaikki näkemysten vaihtoon osallistuvat toimielimet varmistavat, että näkemysten vaihto ei vaikuta meneillään olevien tutkimusten kulkuun.
4. Näkemysten vaihtoon osallistuvat toimielimet ottavat toimissaan huomioon esitetyt näkemykset. Pääjohtaja antaa 17 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuissa kertomuksissa tiedot viraston mahdollisesti toteuttamista toimista.
17 artikla
Pääjohtaja
1. Virastoa johtaa pääjohtaja. Komissio nimittää pääjohtajan 2 kohdassa esitetyn menettelyn mukaisesti. Pääjohtajan toimikausi kestää seitsemän vuotta, eikä se ole uusittavissa.
2. Komissio julkaisee uuden pääjohtajan nimittämistä varten Euroopan unionin virallisessa lehdessä hakemuspyynnön. Pyyntö julkaistaan vähintään kuusi kuukautta ennen virassa olevan pääjohtajan toimikauden päättymistä. Saatuaan valvontakomitean myönteisen lausunnon komission soveltamasta valintamenettelystä komissio laatii luettelon ehdokkaista, jotka täyttävät vaaditut kelpoisuusvaatimukset. Komissio nimittää pääjohtajan kuultuaan Euroopan parlamenttia ja neuvostoa.
3. Pääjohtaja ei pyydä eikä ota vastaan ohjeita miltään hallitukselta, toimielimeltä, elimeltä eikä laitokselta hoitaessaan tehtäviään, jotka liittyvät ulkoisten ja sisäisten tutkimusten aloittamiseen ja suorittamiseen sekä tutkimuskertomusten laatimiseen. Jos pääjohtaja katsoo, että jokin komission toteuttama toimenpide vaarantaa hänen riippumattomuutensa, hän ilmoittaa siitä välittömästi valvontakomitealle ja päättää mahdollisen kanteen nostamisesta komissiota vastaan unionin tuomioistuimessa.
4. Pääjohtaja raportoi säännöllisesti Euroopan parlamentille, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle viraston suorittamien tutkimusten tuloksista, toteutetuista toimista ja esiin tulleista ongelmista tutkimusten luottamuksellisuudesta kiinni pitäen, asianomaisten henkilöiden ja ilmiantajien laillisia oikeuksia kunnioittaen ja, mikäli aiheellista, oikeuskäsittelyyn sovellettavia kansallisia säännöksiä noudattaen.
5. Pääjohtaja vahvistaa vuosittain viraston tutkimuksissaan noudattaman politiikan painopisteet vuotuisessa hallintosuunnitelmassa ja toimittaa ne ennen niiden julkaisua valvontakomitealle.
Pääjohtaja tiedottaa valvontakomitealle määräajoin viraston toiminnasta sekä tutkimuksista ja niiden johdosta toteutetuista toimista.
Pääjohtaja tiedottaa valvontakomitealle määräajoin
a)
tapauksista, joissa pääjohtajan antamia suosituksia ei ole noudatettu;
b)
tapauksista, joissa jäsenvaltioiden oikeusviranomaisille on toimitettu tietoja;
c)
tutkimusten kestosta 7 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
6. Pääjohtaja voi valtuuttaa kirjallisesti yhden tai useamman viraston henkilökuntaan kuuluvan suorittamaan tietyt 5 artiklan, 7 artiklan 2 kohdan, 11 artiklan 7 kohdan ja 12 artiklan 2 kohdan mukaiset tehtävänsä eritellen tällaisen valtuutuksen edellytykset ja rajoitukset.
7. Pääjohtaja luo sisäisen neuvonanto- ja valvontamenettelyn, mukaan lukien oikeudellisen tarkastuksen, joka liittyy muun muassa asianomaisten henkilöiden prosessuaalisten takeiden ja perusoikeuksien sekä asianomaisten jäsenvaltioiden kansallisen oikeuden kunnioittamiseen, sekä erityisen viittauksen 11 artiklan 2 kohtaan.
8. Pääjohtaja hyväksyy viraston henkilöstöä varten tutkimusmenettelyjä koskevia ohjeita. Näiden ohjeiden on oltava tämän asetuksen mukaisia ja niiden on katettava muun muassa seuraavat:
a)
tutkimusten toteuttaminen;
b)
prosessuaaliset takeet;
c)
tarkat tiedot sisäisistä neuvoa-antavista ja valvontamenettelyistä oikeudellinen tarkastus mukaan lukien;
d)
tietosuoja.
Nämä ohjeet ja niihin tehtävät muutokset hyväksytään sen jälkeen kun valvontakomitealle on annettu mahdollisuus esittää niistä näkemyksensä, minkä jälkeen ne toimitetaan tiedoksi Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle ja julkaistaan viraston internetsivustolla unionin virallisilla kielillä.
9. Komissio kuulee valvontakomiteaa ennen kuin toteuttaa pääjohtajaan kohdistuvia kurinpitotoimia.
Pääjohtajaan kohdistuvien kurinpitotoimien toteuttamisesta on annettava perusteltu päätös, joka annetaan tiedoksi Euroopan parlamentille, neuvostolle ja valvontakomitealle.
10. Missä tahansa oikeudellisessa asiakirjassa esiintyvät viittaukset viraston johtajaan on katsottava viittauksiksi pääjohtajaan.
18 artikla
Rahoitus
Viraston kokonaismäärärahat, valvontakomitean ja sen sihteeristön määrärahat mukaan lukien, otetaan Euroopan unionin yleisen talousarvion komission pääluokkaan sisältyvään erityiseen budjettikohtaan ja eritellään kyseisen pääluokan liitteessä.
Viraston henkilöstötaulukko, valvontakomitean sihteeristö mukaan lukien, liitetään komission henkilöstötaulukkoon.
19 artikla
Arviointikertomus
Komissio antaa viimeistään 2 päivänä lokakuuta 2017 Euroopan parlamentille ja neuvostolle arviointikertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta. Kertomukseen liitetään valvontakomitean lausunto ja siinä todetaan, onko tätä asetusta tarpeen muuttaa.
20 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetus (EY) N:o 1073/1999 ja asetus (Euratom) N:o 1074/1999.
Viittauksia kumottuihin asetuksiin pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
21 artikla
Voimaantulo ja siirtymäsäännökset
1. Tämä asetus tulee voimaan sitä kuukautta seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
2. Edellä olevaa 15 artiklan 3 kohtaa sovelletaan niiden valvontakomitean jäsenten toimikauden kestoon, jotka ovat tehtävässään tämän asetuksen voimaantulopäivänä. Euroopan parlamentin puhemies valitsee heti tämän asetuksen tultua voimaan valvontakomitean jäsenten keskuudesta arpomalla ne kaksi jäsentä, joiden toimikausi päättyy 15 artiklan 3 kohdan ensimmäisestä virkkeestä poiketen, kun heidän toimikaudestaan on kulunut ensimmäiset 36 kuukautta. Kaksi uutta jäsentä nimitetään ilman eri toimenpiteitä viiden vuoden toimikaudeksi korvaamaan poistuvat jäsenet Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) valvontakomitean jäsenten nimittämisestä 23 päivänä tammikuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission päätöksen 2012/45/EU, Euratom (13) 1 artiklan 2 kohdassa esitetyn luettelon pohjalta ja siinä esitetyssä järjestyksessä. Nämä uudet jäsenet ovat ne kaksi henkilöä, joiden nimet ovat ensimmäisinä luettelossa.
3. Edellä olevan 17 artiklan 1 kohdan kolmatta virkettä sovelletaan tämän asetuksen voimaantulohetkellä tehtävässä olevan pääjohtajan toimikauden kestoon.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 11 päivänä syyskuuta 2013.