ДИРЕКТИВА 2014/87/ЕВРАТОМ НА СЪВЕТА
от 8 юли 2014 година
за изменение на Директива 2009/71/Евратом за установяване на общностна рамка за ядрената безопасност на ядрените инсталации
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, и по-специално членове 31 и 32 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия, изготвено след получаване на становището на група лица, определени от Научния и технически комитет измежду научни експерти от държавите членки,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
като има предвид, че:
(1)
С Директива 2013/59/Евратом на Съвета (3) се определят единни основни стандарти за безопасност за защита на здравето на лицата, подложени на професионално и медицинско облъчване и облъчване на населението, срещу опасностите, произтичащи от йонизиращото лъчение.
(2)
С Директива 2009/71/Евратом на Съвета (4) се въвеждат задължения на държавите членки да създадат и поддържат национална рамка за ядрена безопасност. Посочената директива отразява разпоредбите на основния международен акт в областта на ядрената безопасност - Конвенцията за ядрена безопасност (5), както и Основните принципи на безопасността (6), приети от Международната агенция за атомна енергия (МААЕ).
(3)
С Директива 2011/70/Евратом на Съвета (7) се налагат задължения на държавите членки за създаване и поддържане на национална рамка за управление на отработеното гориво и радиоактивните отпадъци.
(4)
В заключенията на Съвета от 8 май 2007 г. относно ядрената безопасност и безопасното управление на отработеното ядрено гориво и радиоактивните отпадъци се подчертава, че „ядрената безопасност е национална отговорност, която при целесъобразност се упражнява в съответна рамка на ЕС. Решенията относно действията за осигуряване на безопасност и надзора на ядрените инсталации са от компетентността единствено на операторите и националните органи“.
(5)
Ядрената авария във Фукушима, Япония, през 2011 г. отново насочи вниманието на целия свят към мерките, необходими за свеждане на риска до минимум и осигуряване на най-високи равнища на ядрена безопасност. Въз основа на заключенията на Европейския съвет от 24-25 март 2011 г. националните компетентни регулаторни органи и Комисията, обединени в рамките на Европейската група за ядрена безопасност и управление на отпадъците (ENSREG), създадена с Решение 2007/530/Евратом на Комисията (8), извършиха цялостни оценки на риска и безопасността (наричани по-долу „стрес тестове“) на атомните електроцентрали на общностно равнище. Резултатите показаха редица възможни подобрения, които биха могли да се постигнат в рамките на подходите към ядрената безопасност и практиките в сектора в участващите държави.
Освен това Европейският съвет призова Комисията да направи преглед, доколкото е целесъобразно, съществуващата правна и регулаторна рамка за безопасността на ядрените инсталации и да предложи евентуални подобрения, ако са необходими. Европейският съвет изтъкна също така, че в Съюза следва да се прилагат и подобряват постоянно най-високите стандарти за ядрена безопасност.
(6)
Наличието на силен компетентен регулаторен орган, реално независим при вземането на регулаторни решения, представлява фундаментално изискване на общностната регулаторна рамка за ядрена безопасност. От първостепенно значение е този компетентен регулаторен орган да може да упражнява правомощията си по безпристрастен и прозрачен начин, без върху него да бъде оказвано каквото и да е неправомерно влияние при вземането на регулаторни решения, за да се осигури висока степен на ядрена безопасност. Регулаторните решения в областта на ядрената безопасност и действията за осигуряване на изпълнението им следва да се основават на обективни технически съображения във връзка с безопасността и да се вземат без каквото и да е неправомерно външно влияние, което би могло да я постави под заплаха - като например неправомерно влияние, свързано с промяната на политически, икономически или обществени условия.
Разпоредбите на Директива 2009/71/Евратом относно функционалното отделяне на компетентните регулаторни органи следва да бъдат подсилени, така че да се създадат условия за реална независимост на тези органи от неправомерно влияние при вземането на регулаторни решения и да се гарантира, че те разполагат с подходящите средства и правомощия за правилно изпълнение на възложените им отговорности. По-специално, регулаторните органи следва да разполагат с достатъчно юридически правомощия, достатъчен персонал и достатъчни финансови ресурси, за да изпълняват правилно възложените им отговорности.
По-строгите изисквания не следва обаче да се отразяват на тясното сътрудничество, когато е приложимо, с други национални органи, нито на общите политически насоки, давани от държавите членки.
(7)
При процеса на вземане на регулаторни решения следва да се отчитат компетентността и експертните познания, които могат да бъдат предоставени от организация за техническа поддръжка. Тези експертни познания следва да се основава на съвременни научно-технически познания, включително от експлоатационен опит и свързани с безопасността научни изследвания, на управление на знанията и на подходящи технически ресурси.
(8)
В съответствие с част 1 от Общите изисквания за безопасност на МААЕ следва да бъдат зачитани както ролята на държавите членки при определяне на рамка за ядрена безопасност, така и ролята на регулаторите за прилагането на тази рамка.
(9)
Като се имат предвид специализираният характер на ядрения сектор и ограниченият брой на персонал с необходимите експертни познания и компетентност, което води до възможна ротация на персонала с управленски отговорности между ядрения сектор и регулаторните органи, необходимо е да се обръща специално внимание на предотвратяването на конфликти на интереси. Следва също да се вземат мерки за осигуряване на отсъствие на конфликт на интереси и по отношение на организациите, които предоставят консултации или услуги на компетентните регулаторни органи.
(10)
Последиците от ядрените аварии могат да прехвърлят националните граници, поради което е необходимо да се насърчава тясното сътрудничество, координация и обмен на информация между компетентните регулаторни органи на държавите членки в близост до дадена ядрена инсталация, независимо дали тези държави членки експлоатират ядрени инсталации или не. В този смисъл държавите членки следва да осигурят наличието на подходящи механизми за насърчаване на такова сътрудничество по въпроси на ядрената безопасност, имащи трансгранично значение.
(11)
За да се осигури усвояването на подходящи умения, както и придобиването и поддържането на подходящо равнище на компетентност, всички страни следва да осигуряват постоянен процес на обучение на целия персонал, който носи отговорност във връзка с ядрената безопасност на ядрените инсталации и с вътрешната аварийна готовност и мерки за реагиране. Това може да бъде постигнато чрез въвеждане на програми и планове за обучение, процедури за периодичен преглед и актуализиране на програмите за обучение, както и предоставяне на подходящ бюджет за обучението.
(12)
Друга основна поука от ядрената авария във Фукушима е, че е важно да се подобри прозрачността по въпросите на ядрената безопасност. Прозрачността е важен способ и за осигуряването на независимост при вземането на регулаторни решения. Ето защо действащите разпоредби на Директива 2009/71/Евратом относно информацията, която трябва да се осигурява на населението, следва да бъдат конкретизирани по отношение на вида информация, който да се предоставя. Освен това следва да се осигуряват възможности за населението да участва в съответните етапи от процеса на вземане на решения във връзка с ядрените инсталации в съответствие с националната рамка за ядрена безопасност, като се отчитат различните национални системи. Националните компетентни органи продължават да отговарят за решенията относно лицензирането.
(13)
Изискванията на настоящата директива по отношение на прозрачността допълват тези в действащото законодателство на Евратом. С Решение 87/600/Евратом на Съвета (9) се налагат задължения на държавите членки при радиационна опасност на тяхната територия да нотифицират и предоставят информация на Комисията и на останалите държави членки, а Директива 2013/59/Евратом съдържа изисквания към държавите членки да информират населението за мерките за опазване на здравето, които следва да се прилагат, и за действията, които следва да се предприемат в случай на радиационна авария, както и да осигуряват на равни интервали от време актуализирана информация на населението, за което има вероятност да бъде засегнато в случай на такава авария.
(14)
По време на Шестата среща за преглед договарящите страни по Конвенцията за ядрена безопасност изразиха отново ангажимента си по отношение на заключенията от Втората извънредна среща, състояла се след аварията във Фукушима. Те изтъкнаха по-специално, че „атомните електроцентрали следва да бъдат проектирани, изграждани и експлоатирани с цел предотвратяване на аварии, а при възникване на авария - ограничаване на последиците от нея и избягване на външното замърсяване“, като „регулаторните органи следва да създадат условия за изпълнението на тези цели, така че да бъдат набелязани и прилагани подходящи подобрения на безопасността в съществуващите централи“.
(15)
С оглед на техническия прогрес, постигнат въз основа на разпоредбите на МААЕ и Асоциацията на западноевропейските ядрени регулатори (WENRA), и в отговор на поуките от стрес тестовете и разследванията на ядрената авария във Фукушима, в Директива 2009/71/Евратом следва да бъдат внесени изменения, за да се включи целта на Общността за високо равнище на ядрена безопасност на всички стадии от жизнения цикъл на ядрените инсталации (избор на площадка, проектиране, изграждане, въвеждане в експлоатация, експлоатация и извеждане от експлоатация). Тази цел налага по-специално да се внесат значителни подобрения в безопасността при проектирането на новите реактори, за което следва да се използват най-съвременните познания и технологии при отчитане на актуалните международни изисквания за безопасност.
(16)
Посочената цел следва да се постигне по-специално чрез оценките на ядрената безопасност, които попадат в обхвата на настоящата директива. Те следва да се извършват от притежателите на лицензии под надзора на националния компетентен регулаторен орган и могат да се използват за оценка на риска от сериозна авария, попадаща в обхвата на Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (10), при условие че са спазени изискванията на настоящата директива.
(17)
Концепцията за дълбоко ешелонирана защита е от фундаментално значение за безопасността на ядрените инсталации и представлява основата за изпълнение на целите за високо равнище на ядрената безопасност. Прилагането на принципите за дълбоко ешелонирана защита, признати в международните стандарти и насоки, както и от WENRA, гарантира, че свързаните с безопасността дейности се уреждат - доколкото е разумно осъществимо - от независими нива от разпоредби, така че ако настъпи отказ, той да може да бъде открит, компенсиран или отстранен чрез подходящи мерки. Ефективността на всяко от различните нива от разпоредби представлява съществен елемент на дълбоко ешелонираната защита, насочен към предотвратяване на аварии и ограничаване на последиците от евентуалното им възникване. Дълбоко ешелонираната защита обикновено е структурирана на пет нива. При отказ на едно от тях се задейства следващото. Целта на първото ниво на защита е да се предотврати очаквано експлоатационно събитие и отказ на системите. При отказ на първото ниво на защита второто ниво поема контрола на експлоатационното събитие или открива нередности. При отказ на второто ниво на защита третото ниво гарантира, че функциите за безопасност продължават да се изпълняват, като задейства специални системи за безопасност и други елементи, свързани с безопасността. Ако има отказ и на третото ниво, то четвъртото задържа разпространението на аварията чрез механизъм за управление на аварии, така че да се предотврати или ограничи състоянието на тежка авария с изхвърляне на радиоактивни вещества в околната среда. Последната цел (пето ниво на защита) е ограничаването на радиационните последици от изхвърлянето на радиоактивни вещества в значителни количества чрез организиране на външни действия в аварийна ситуация.
(18)
Наред с дълбоко ешелонираната защита, изграждането на реална култура на ядрената безопасност се определя като фактор от фундаментално значение за постигане на високо равнище на ядрената безопасност и за постоянното ѝ подобряване. Показателите за наличие на реална култура на ядрена безопасност включват по-специално следното: ангажимент на всички нива на персонала и ръководството на дадена организация към ядрената безопасност и постоянното ѝ подобряване; развиване на способността на персонала на всички нива да подлага на преценка прилагането на съответните принципи и практики за безопасност с цел постоянно подобряване на ядрената безопасност; способност на персонала да докладва своевременно по въпроси, свързани с безопасността; извличане на поуки от експлоатационния опит; както и системно докладване на всяко отклонение от нормалните експлоатационни условия или мерки, свързани с управлението на аварии, които могат да имат въздействие върху ядрената безопасност. Сред важните фактори, подпомагащи изграждането на сериозна култура на ядрена безопасност, са по-специално: ефективните системи за управление, подходящото образование и обучение, както и мерките, предприемани от притежателя на лицензия за регистриране, оценка и документиране на значимия за безопасността вътрешен и външен експлоатационен опит и ефективното разрешаване на възникналите въпроси.
(19)
Когато в текста на настоящата директива се използва изразът „разумно осъществимо“, той следва да се прилага в съответствие с установените определения, по-специално определенията на WENRA и МААЕ.
(20)
След ядрените аварии в Три Майл Айлънд и Чернобил ядрената авария във Фукушима показа за пореден път колко важни са функциите на херметичната конструкция, която е последното препятствие, защитаващо хората и околната среда от изхвърляния на радиоактивни вещества в резултат на авария. По тази причина кандидатът за лицензия за изграждането на нов енергиен или научноизследователски реактор следва да докаже, че проектът ограничава последиците от увреждането на активната зона до вътрешността на херметичния обем, т.е. този кандидат следва да докаже, че значително или неконтролирано изхвърляне на радиоактивни вещества извън херметичния обем е изключително малко вероятно, като същевременно следва да може да докаже с голяма степен на надеждност, че няма да се стигне до такова изхвърляне.
(21)
С оглед на предотвратяването на авариите и ограничаването на последиците от тях следва да се въведат изисквания и за по-специфични мерки за управление на аварии и вътрешно реагиране при извънредни ситуации. Те следва да бъдат съобразени със съответните разпоредби от Директива 2013/59/Евратом и да не ги засягат. Притежателят на лицензия следва да предвиди процедури, насоки и механизми в случай на авария, включително тежка авария, която би могла да възникне във всякакъв експлоатационен режим: с пълна мощност, при спиране на съоръжението и в преходни състояния, като се установи единство и последователност между всички процедури и механизми и се гарантира, че те се изпълняват, преразглеждат и актуализират. Тези мерки следва да включват и осигуряването на достатъчен персонал, оборудване и други необходими ресурси. Следва да се предвиди организационна структура с ясно разпределение на отговорностите и координация между звената за реагиране.
(22)
Стрес тестовете показаха ключовата роля на засилените механизми на сътрудничество и координация между всички страни, носещи отговорност за ядрената безопасност. Партньорските проверки се оказаха добро средство за изграждане на доверие с цел натрупване и обмяна на опит и осигуряване на общо прилагане на високи стандарти за ядрена безопасност.
(23)
Сътрудничеството в областта на ядрената безопасност между държавите членки е добре установено и може да допринесе за ядрената безопасност, прозрачността и откритостта по отношение на заинтересованите участници на европейско и международно равнище.
Държавите членки, чрез компетентните си регулаторни органи, като използват ENSREG, когато е целесъобразно, и въз основа на експертните познания в рамките на WENRA, следва на всеки шест години да определят методология, задания и график за извършване на партньорски проверки по конкретна обща техническа тема, свързана с ядрената безопасност на ядрените им инсталации. Тази конкретна обща техническа тема, която ще бъде предмет на разглеждане, следва да се определи в рамките на референтните нива за безопасност на WENRA или въз основа на обратна информация от експлоатационния опит, инцидентите и авариите и технологичното и научното развитие. Държавите членки следва да извършат самооценка в национален мащаб и да вземат мерки тази самооценка да бъде подложена на общи партньорски проверки от страна на компетентните регулаторни органи на другите държави членки.
Следва да се изготвят доклади за заключенията от партньорските проверки. Като отчитат резултатите от тези доклади относно партньорските проверки, държавите членки следва да изготвят национални планове за действие, в които се предвиждат мерки по отношение на заключенията от докладите и техните собствени национални оценки. Докладите относно партньорските проверки следва да са в основата и на обобщения доклад за резултатите от тематичната партньорска проверка в рамките на Съюза, който се изготвя съвместно от компетентните регулаторни органи на държавите членки. Обобщеният доклад следва да няма за цел да даде оценка на безопасността на ядрените инсталации, а следва да открои процеса и техническите заключения на тематичната партньорска проверка с цел споделяне на натрупаните в резултат от нея познания.
При партньорските проверки следва да има взаимно доверие, поради което би било целесъобразно Комисията, когато е осъществимо, да информира държавите членки за намерението си да използва резултатите от докладите относно тези проверки в документите си по въпроси на политиката.
(24)
Задълженията на държавите членки да докладват за прилагането на настоящата директива, както и задължението на Комисията да състави доклад въз основа на националните доклади, следва да дадат възможност за преглед и оценка на различните аспекти на прилагането на директивата, както и на нейната ефективност. В международен мащаб съществуват редица подобни задължения за докладване, например докладите по Конвенцията за ядрена безопасност, резултатите от които могат да се използват при оценката на прилагането на настоящата директива. Освен това в настоящата директива следва да се предвидят допълнителни задължения за докладване във връзка със заключенията от тематичните партньорски проверки на ядрените инсталации. Поради това, с цел опростяване на законодателството и намаляване на административната тежест, задължението на държавите членки за докладване следва да бъде облекчено както по отношение на честотата на докладването, така и по отношение на съдържанието на докладите.
(25)
В съответствие с подхода на степенуване прилагането на разпоредбите на настоящата директива зависи от вида ядрени инсталации на територията на всяка държава членка. Ето защо при въвеждането на тези разпоредби в националното право държавите членки следва да вземат предвид потенциалния мащаб и естеството на рисковете, произтичащи от ядрените инсталации, които планират или експлоатират. По-специално, подходът на степенуване следва да се отнася за тези държави членки, които разполагат само с малко количество ядрени и радиоактивни материали, например свързани с използването на малки научноизследователски реакторни инсталации, които в случай на тежка авария не биха породили последици, съпоставими с тези при авария на атомна електроцентрала.
(26)
Разпоредбите на настоящата директива, които по своя характер са свързани с наличието на ядрени инсталации, по-специално разпоредбите за задълженията на притежателя на лицензия, новите специфични изисквания за ядрените инсталации и разпоредбите относно вътрешната аварийна готовност и реагиране при аварии, не следва да се прилагат за държавите членки, които нямат ядрени инсталации. Разпоредбите на настоящата директива следва да бъдат транспонирани и приложени по пропорционален начин, в съответствие с националните условия и като се има предвид фактът, че тези държави членки нямат ядрени инсталации, като в същото време се гарантира, че правителството или компетентните органи отделят необходимото внимание на въпросите на ядрената безопасност.
(27)
Съгласно Директива 2009/71/Евратом държавите членки са длъжни да въведат и да поддържат национална законодателна, регулаторна и организационна рамка за ядрена безопасност на ядрените инсталации. Държавите членки запазват компетентността си да решават относно начина на приемане на разпоредбите от националната рамка, както и инструмента за тяхното прилагане.
(28)
В съответствие със Съвместната политическа декларация на държавите членки и на Комисията от 28 септември 2011 г. относно обяснителните документи държавите членки са поели ангажимент в обосновани случаи да прилагат към съобщението за своите мерки за транспониране един или повече документи, обясняващи връзката между елементите на дадена директива и съответстващите им части от националните инструменти за транспониране. По отношение на настоящата директива законодателят смята, че предоставянето на тези документи е обосновано.
(29)
Поради това Директива 2009/71/Евратом следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 2009/71/Евратом се изменя, както следва:
1)
Заглавието на глава 1 се заменя със следното:
„ЦЕЛИ, ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ“.
2)
Член 2 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Настоящата директива се прилага за всички ядрени инсталации за граждански цели,за които се изисква лицензия.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Настоящата директива допълва основните стандарти, посочени в член 30 от Договора, по отношение на ядрената безопасност на ядрените инсталации, и не засяга съществуващото общностно законодателство за опазване на здравето на работниците и населението от опасностите, свързани с йонизиращи лъчения, и по-специално Директива 2013/59/Евратом на Съвета (11).
(11) Директива 2013/59/Евратом на Съвета от 5 декември 2013 г. за определяне на основни норми на безопасност за защита срещу опасностите, произтичащи от излагане на йонизиращо лъчение и за отмяна на директиви 89/618/Евратом, 90/641/Евратом, 96/29/Евратом, 97/43/Евратом и 2003/122/Евратом (ОВ L 13, 17.1.2014 г., стр. 1).“" 						
3)
Член 3 се изменя, както следва:
а)
параграф 1, буква а) се заменя със следното:
„а)
атомна електроцентрала, инсталация за обогатяване, завод за производство на ядрено гориво, съоръжение за преработка, изследователски реактор, съоръжение за съхранение на отработено гориво; и“;
б)
добавят се следните параграфи:
„6.
„авария“ означава всяко нежелано събитие, последиците или потенциалните последици от което са значими от гледна точка на радиационната защита или ядрената безопасност;
7.
„инцидент“ означава всяко нежелано събитие, последиците или потенциалните последици от което не са пренебрежимо малки от гледна точка на радиационната защита или ядрената безопасност;
8.
„очаквано експлоатационно събитие“ означава отклонение на процеса на експлоатация от нормалната експлоатация, което се очаква да възникне най-малко веднъж в рамките на експлоатационния период на дадено съоръжение, но поради предвидените в проекта мерки не причинява значителни вреди по важни за безопасността елементи или не води до аварийни условия;
9.
„проектни основи“ означава наборът от условия и събития, които изрично са взети предвид при проектирането, включително при подобрения, на ядрена инсталация, в съответствие с установени критерии, така че инсталацията да може да им устои, без да надхвърли допустимите граници, посредством планираното действие на системите за безопасност;
10.
„проектна авария“ означава авария, чиито условия са отчетени при проектирането на ядрената инсталация в съответствие с установени критерии за проектиране и при която увреждането на горивото, когато е приложимо, и изхвърлянето на радиоактивни вещества са в рамките на допустими граници;
11.
„надпроектна авария“ означава състояние, по-тежко от състоянието на проектна авария; то може да бъде предизвикано от отказ на множество компоненти, например пълна загуба на всички поредици от елементи на системата за безопасност, или от изключително малко вероятно събитие.“
4)
В глава 2 след заглавието „ЗАДЪЛЖЕНИЯ“ се вмъква следното заглавие:
„РАЗДЕЛ 1
Общи задължения“.
5)
Член 4, параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите членки създават и поддържат национална законодателна, регулаторна и организационна рамка (наричана по-долу „националната рамка“) за ядрена безопасност на ядрените инсталации. В националната рамка се предвижда по-специално следното:
а)
разпределение на отговорностите и координация между съответните държавни органи;
б)
национални изисквания за ядрена безопасност, които обхващат всички стадии на жизнения цикъл на ядрените инсталации;
в)
система за лицензиране и за забрана на експлоатацията на ядрени инсталации без лицензия;
г)
система за регулаторен контрол на ядрената безопасност, осъществяван от компетентния регулаторен орган;
д)
ефективни и пропорционални действия за осигуряване на изпълнението, включително при целесъобразност корективни действия или спиране на експлоатацията и изменение или отнемане на лицензията.
Държавите членки запазват компетентността си да определят начина на приемането на националните изисквания за ядрена безопасност, посочени в буква б), както и инструмента за тяхното прилагане“.
6)
В член 5 параграфи 2 и 3 се заменят със следното:
„2. Държавите членки гарантират действителната независимост на компетентния регулаторен орган от неправомерно влияние при вземането на регулаторни решения. За тази цел държавите членки предвиждат в националната рамка изисквания, съгласно които компетентният регулаторен орган:
а)
е функционално отделен от всеки друг орган или организация, имащи отношение към развитието или използването на ядрената енергия, и не иска, нито приема указания от такъв орган или организация при изпълнението на регулаторните си задачи;
б)
взема регулаторни решения въз основа на солидни и прозрачни изисквания, свързани с ядрената безопасност;
в)
разполага със специални бюджетни средства с подходящ размер, които му позволяват да изпълнява регулаторните си задачи, определени в националната рамка, и отговаря за изпълнението на разпределения бюджет;
г)
разполага с подходящ на брой персонал, който притежава квалификациите, опита и експертните познания, необходими за изпълнение на възложените му задължения. Компетентният регулаторен орган може да използва външни научно-технически ресурси и експертни познания в подкрепа на регулаторните си функции;
д)
установява процедури за предотвратяване и уреждане на конфликти на интереси;
е)
предоставя информация за ядрената безопасност, без да му е необходимо разрешение от друг орган или организация, при условие че това не застрашава други по-важни интереси, например сигурността, които са признати в съответното законодателство или съгласно международните актове.
3. Държавите членки осигуряват на компетентния регулаторен орган юридическите правомощия, необходими за изпълнение на неговите задължения във връзка с националната рамка по член 4, параграф 1. За тази цел държавите членки гарантират, че съгласно националната рамка на компетентния регулаторен орган са възложени следните основни регулаторни задачи:
а)
да предлага, определя или участва в определянето на национални изисквания за ядрена безопасност;
б)
да изисква от притежателите на лицензии да спазват и да доказват спазването на националните изисквания за ядрена безопасност и на условията на съответната лицензия;
в)
да проверява спазването на посочените условия, като извършва регулаторни оценки и инспекции;
г)
да предлага или извършва ефективни и пропорционални действия по осигуряване на изпълнението.“
7)
Членове 6, 7 и 8 се заменят със следното:
„Член 6
Притежатели на лицензии
Държавите членки гарантират, че националната рамка съдържа следните изисквания:
а)
основната отговорност за ядрената безопасност на ядрена инсталация се носи от притежателя на лицензията. Тази отговорност не може да се делегира и включва отговорност за действията на изпълнителите и подизпълнителите, чиито дейности могат да повлияят на ядрената безопасност на дадена ядрена инсталация;
б)
при подаване на заявление за лицензия от заявителя се изисква да представи доказателство, че ядрената безопасност е осигурена. Обхватът и степента на конкретност трябва да съответстват на потенциалния размер и естество на опасността, съответстваща на ядрената инсталация и нейната площадка;
в)
притежателите на лицензии следва редовно да оценяват, проверяват и подобряват постоянно, доколкото е разумно осъществимо, ядрената безопасност на ядрените си инсталации по системен и подлежащ на проверка начин.Това включва верификация, че са въведени мерки за предотвратяване на аварии и ограничаване на последиците от тях, включително верификация на прилагането на мерките за дълбоко ешелонирана защита;
г)
притежателите на лицензии въвеждат и прилагат системи за управление, в които на ядрената безопасност се отдава полагащият ѝ се приоритет;
д)
притежателите на лицензии предвиждат подходящи вътрешни процедури и мерки за реагиране при извънредни ситуации, включително насоки за управление на тежки аварии или сходни мерки, за ефективно реагиране при авария с цел да се предотвратят или ограничат последиците от нея. По-специално, тези процедури:
i)
са съобразени с другите експлоатационни процедури и се изпитват периодично при учения, за да се провери осъществимостта им;
ii)
са насочени към аварии и тежки аварии, които биха могли да възникнат във всякакъв експлоатационен режим, както и онези, които обхващат или увреждат едновременно няколко единици;
iii)
предвиждат условия за получаване на външна помощ;
iv)
подлежат на периодичен преглед и се актуализират редовно въз основа на опита от противоаварийни учения и поуките, извлечени от аварии;
е)
притежателите на лицензии осигуряват и поддържат финансови и човешки ресурси с подходящи квалификации и компетентност, необходими за изпълнение на задълженията им във връзка с ядрената безопасност на ядрената инсталация. Притежателите на лицензии гарантират също така, че изпълнителите и подизпълнители, за които носят отговорност и чиито дейности могат да повлияят на ядрената безопасност на ядрената инсталация, разполагат с необходимите човешки ресурси с подходящи квалификации и компетентност за изпълнение на задълженията им.
Член 7
Експертни познания и умения по ядрена безопасност
Държавите членки осигуряват изискване в националната рамка към всички участващи страни да въведат мерки за образование и обучение на своя персонал, който носи отговорност във връзка с ядрената безопасност на ядрените инсталации, с цел да се изграждат, поддържат и доразвиват експертни познания и умения в областта на ядрената безопасност и вътрешната аварийна готовност.
Член 8
Прозрачност
1. Държавите членки осигуряват предоставянето на необходимата информация относно ядрената безопасност на ядрените инсталации и начина, по който тя е уредена, на работниците и населението, като се обръща особено внимание на местните власти, населението и заинтересованите страни в близост до дадена ядрена инсталация. Това задължение включва и изискване по отношение на компетентния регулаторен орган и притежателите на лицензии, всеки в своята област на компетентност, да предоставят в рамките на комуникационната си политика:
а)
на работниците и населението - информация за нормалните експлоатационни условия на ядрените инсталации, и
б)
на работниците, населението и компетентните регулаторни органи на други държави членки в близост до ядрена инсталация - своевременна информация в случай на инцидент и авария.
2. Информацията се оповестява публично в съответствие със съответното законодателство и международни актове, при условие че това не застрашава други по-важни интереси, например сигурността, които са признати в съответното законодателство или международни актове.
3. Без да се засяга член 5, параграф 2, държавите членки гарантират, че компетентният регулаторен орган, когато е целесъобразно, установява сътрудничество в областта на ядрената безопасност на ядрените инсталации с компетентните регулаторни органи на други държави членки в близост до ядрена инсталация, наред с другото, чрез обмен и/или споделяне на информация.
4. Държавите членки гарантират, че на населението се предоставят подходящи възможности за реално участие в процеса на вземане на решения относно лицензирането на ядрени инсталации, в съответствие със съответното законодателство и международните актове.“
8)
След член 8 се вмъква следният раздел:
„РАЗДЕЛ 2
Специални задължения
Член 8а
Цел за ядрена безопасност на ядрените инсталации
1. Държавите членки осигуряват по отношение на ядрените инсталации в националната рамка за ядрена безопасност изискване тяхното проектиране, избор на площадка, изграждане, въвеждане в експлоатация, експлоатация и извеждане от експлоатация да се ръководят от целта за предотвратяване на аварии, а при възникване на авария - ограничаване на последиците от нея и избягване на:
а)
рано настъпили изхвърляния на радиоактивни вещества, при които е необходимо да бъдат взети външни аварийни мерки, но времето за тяхното предприемане е недостатъчно;
б)
изхвърляне на радиоактивни вещества в значителни количества, при което е необходимо да бъдат взети защитни мерки, които не могат да се ограничат до даден регион или до определено време.
2. Държавите членки осигуряват в националната рамка за ядрена безопасност изискване целта по параграф 1:
а)
да се прилага за ядрени инсталации, за които за първи път се издава лицензия за строителство след 14 август 2014 г.;
б)
да се използва като отправна точка за своевременното внасяне на разумно осъществими подобрения в безопасността на съществуващите ядрени инсталации, включително в рамките на периодичните прегледи на безопасността съгласно член 8в, буква б).
Член 8б
Прилагане на целта за ядрена безопасност на ядрените инсталации
1. За постигането на целта за ядрена безопасност по член 8а държавите членки осигуряват в националната рамка изискване, че когато се прилага дълбоко ешелонираната защита, това има за цел:
а)
да се сведе до минимум въздействието на екстремните външни природни явления и нежеланите, причинени от човека опасности;
б)
да се предотвратят очаквани експлоатационни събития и отказ на компонентите и системите;
в)
очакваните експлоатационни събития да се контролират и да бъде открит всякакъв отказ;
г)
да се контролират авариите в рамките на проектните основи;
д)
да се контролират надпроектните аварии, включително да се предотврати разпространението на аварията и да се ограничат последиците от тежки аварии;
е)
наличието на организационни структури съгласно член 8г, параграф 1.
2. За да се постигне целта за ядрена безопасност по член 8а, държавите членки осигуряват в националната рамка изискване компетентният регулаторен орган и притежателят на лицензията да вземат мерки за насърчаване и развитие на реална култура на ядрена безопасност. Тези мерки включват по-специално:
а)
системи за управление, при които на ядрената безопасност се отдава полагащият ѝ се приоритет и при които на всички нива на персонала и ръководството се насърчава способността да се подлага на преценка ефективното прилагане на съответните принципи и практики за безопасност, както и да се докладва своевременно по въпроси, свързани с безопасността, в съответствие с член 6, буква г);
б)
предприемането на мерки от притежателя на лицензия за регистриране, оценка и документиране на значимия за безопасността вътрешен и външен експлоатационен опит;
в)
задължение на притежателя на лицензия да докладва на компетентния регулаторен орган за събития с потенциално въздействие върху ядрената безопасност; и
г)
мерки за образование и обучение в съответствие с член 7.
Член 8в
Първоначална оценка и периодични прегледи на безопасността
Държавите членки гарантират, че националната рамка съдържа следните изисквания:
а)
всяко издаване на лицензия за изграждане на ядрена инсталация или експлоатация на ядрена инсталация се основава на подходяща оценка на безопасността на площадката и инсталацията, включително на доказателства относно ядрената безопасност съгласно националните изисквания за ядрена безопасност въз основа на целта по член 8а;
б)
притежателят на лицензия, под регулаторния контрол на компетентния регулаторен орган, системно и редовно, най-малко на всеки десет години, прави преоценка на безопасността на ядрената инсталация, както е предвидено в член 6, буква в). Целта на тази преоценка на безопасността е да се осигури съответствието с проектните основи на съоръжението към момента и да се набележат по-нататъшни подобрения на безопасността, като се отчетат проблемите със стареенето, експлоатационният опит, последните научноизследователски резултати и постижения в областта на международните стандарти, като за отправна точка се използва целта по член 8а.
Член 8г
Вътрешна аварийна готовност и реагиране при аварии
1. Без да се засягат разпоредбите на Директива 2013/59/Евратом, държавите членки гарантират, че националната рамка съдържа изискване организационната структура за вътрешна аварийна готовност и реагиране при аварии да предвижда ясно разпределение на отговорностите и координация между притежателите на лицензии, компетентните органи и организации, като се отчитат всички фази на дадена авария.
2. Държавите членки гарантират, че има последователност и приемственост между мерките за вътрешна аварийна готовност и реагиране при аварии, предвидени в националната рамка, и другите мерки за аварийна готовност и реагиране при аварии, посочени в Директива 2013/59/Евратом.“
9)
След член 8г се вмъква следната глава:
„ГЛАВА 2a
ПАРТНЬОРСКИ ПРОВЕРКИ И ДОКЛАДВАНЕ
Член 8д
Партньорски проверки
1. Най-малко веднъж на всеки десет години държавите членки организират периодични самооценки на своята национална рамка и компетентни регулаторни органи и отправят покана за международна партньорска проверка на съответните части от своята национална рамка и компетентни регулаторни органи с цел постоянно подобряване на ядрената безопасност. Когато са готови, резултатите от партньорските проверки се докладват на държавите членки и на Комисията.
2. Държавите членки гарантират, че на координирана основа се осъществява следното:
а)
извършва се национална оценка по конкретна тема, свързана с ядрената безопасност на съответните ядрени инсталации на тяхна територия;
б)
всички други държави членки, както и Комисията в качеството ѝ на наблюдател, се приканват да направят партньорска проверка на националната оценка по буква а);
в)
вземат се необходимите последващи мерки в резултат на заключенията от процеса на партньорска проверка;
г)
публикуват се съответните доклади за посочения процес и основните резултати от него, когато последните бъдат готови.
3. Държавите членки гарантират, че са създадени условия за започването през 2017 г. на първата тематична партньорска проверка, както и за провеждането на следващите тематични партньорски проверки най-малко на всеки шест години след това.
4. В случай на авария, водеща до ситуации, които налагат предприемането на външни аварийни мерки или защитни мерки за населението, съответната държава членка взема необходимите мерки за отправянето на покана за провеждането на международна партньорска проверка без неоправдано забавяне.“
10)
Член 9 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите членки представят на Комисията доклад за прилагането на настоящата директива за първи път до 22 юли 2014 г., а след това - до 22 юли 2020 г.“;
б)
параграф 3 се заличава.
11)
В член 10 след параграф 1 се вмъква следният параграф:
„1а. Задълженията за транспониране и прилагане на членове 6, 8а, 8б, 8в и 8г не се прилагат за държавите членки, в които няма ядрени инсталации, освен ако тези държави решат да развиват дейност, свързана с ядрени инсталации, за които се изисква лицензия, в рамките на тяхната юрисдикция.“
Член 2
1. Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до 15 август 2017 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, обхваната от настоящата директива, както и всички последващи изменения на тези разпоредби.
Член 3
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 8 юли 2014 година.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 2014/87/EURATOM,
annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014,
ydinlaitosten ydinturvallisuutta koskevan yhteisön kehyksen perustamisesta annetun direktiivin 2009/71/Euratom muuttamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 31 ja 32 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, jonka komissio on laatinut saatuaan lausunnon asiantuntijaryhmältä, jonka tieteellis-tekninen komitea on nimennyt jäsenvaltioiden tieteellisten asiantuntijoiden keskuudesta,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Neuvoston direktiivissä 2013/59/Euratom (3) vahvistetaan yhdenmukaiset perusturvallisuusnormit työperäisen ja lääketieteellisen altistuksen sekä väestön altistuksen tilanteissa säteilylle altistuvien henkilöiden terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta.
(2)
Neuvoston direktiivissä 2009/71/Euratom (4) jäsenvaltioille asetetaan velvoitteita luoda ydinturvallisuutta koskeva kansallinen kehys ja pitää sitä yllä. Direktiivi ilmentää ydinturvallisuusalan tärkeimmän kansainvälisen asiakirjan eli ydinturvallisuutta koskevan yleissopimuksen (5) sekä Kansainvälisen atomienergiajärjestön (IAEA) turvallisuusperusteiden (6) vaatimuksia.
(3)
Neuvoston direktiivissä 2011/70/Euratom (7) jäsenvaltioille asetetaan velvoitteita luoda käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huoltoa koskeva kansallinen kehys ja pitää sitä yllä.
(4)
Ydinturvallisuudesta sekä käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen turvallisesta huollosta 8 päivänä toukokuuta 2007 annetuissa neuvoston päätelmissä korostetaan, että ”ydinturvallisuus kuuluu jäsenvaltioiden vastuulle, joka kannetaan tarvittaessa EU:n puitteissa. Turvatoimia ja ydinlaitosten valvontaa koskevat päätökset kuuluvat yksinomaan alan toimijoiden ja kansallisten viranomaisten toimivaltaan.”
(5)
Japanissa vuonna 2011 tapahtunut Fukushiman ydinonnettomuus kiinnitti uudelleen maailmanlaajuisen huomion toimenpiteisiin, joita tarvitaan riskien minimoimiseksi ja ydinturvallisuuden mahdollisimman luotettavan tason varmistamiseksi. Kansalliset toimivaltaiset valvontaviranomaiset toteuttivat Eurooppa-neuvoston 24-25 päivänä maaliskuuta 2011 antamien päätelmien pohjalta yhdessä komission kanssa ja komission päätöksellä 2007/530/Euratom (8) perustetun Euroopan ydinturvallisuusviranomaisten ryhmän (ENSREG) puitteissa yhteisön laajuisen kattavan ydinvoimalaitosten riski- ja turvallisuusarvioinnin, jäljempänä ’stressitestit’. Tulokset osoittivat, että erilaisia parannuksia voitaisiin toteuttaa osallistuvien maiden ydinturvallisuuspolitiikoissa ja toimialan käytännöissä.
Eurooppa-neuvosto pyysi komissiota lisäksi tarkastelemaan tarvittaessa voimassa olevaa ydinlaitosten turvallisuutta koskevaa lainsäädäntöä ja sääntelyä sekä ehdottamaan mahdollisesti tarvittavia parannuksia. Eurooppa-neuvosto korosti myös sitä, että unionissa olisi noudatettava mahdollisimman korkeita ydinturvallisuusstandardeja ja parannettava niitä jatkuvasti.
(6)
Vahva toimivaltainen valvontaviranomainen, joka on valvontaa koskevassa päätöksenteossa tosiasiassa riippumaton, on yhteisön ydinturvallisuuden valvontakehyksen perusedellytys. Korkean ydinturvallisuustason varmistamiseksi on äärimmäisen tärkeää, että toimivaltainen valvontaviranomainen voi käyttää toimivaltuuksiaan puolueettomasti ja läpinäkyvästi ja ettei sen valvontapäätöksiin vaikuteta asiattomasti. Valvontapäätösten ja täytäntöönpanotoimien olisi ydinturvallisuuden alalla perustuttava puolueettomiin ja turvallisuuteen liittyviin teknisiin näkökohtiin ja ne olisi vahvistettava ilman asiatonta ulkopuolista vaikutusta, joka voisi vaarantaa turvallisuuden, kuten asiatonta vaikutusta, joka liittyy muuttuviin poliittisiin, taloudellisiin tai yhteiskunnallisiin olosuhteisiin.
Toimivaltaisten valvontaviranomaisten toiminnallista erottamista koskevia direktiivin 2009/71/Euratom säännöksiä olisi lujitettava, jotta voidaan varmistaa valvontaviranomaisten todellinen riippumattomuus ilman valvontapäätöksiin kohdistuvaa asiatonta vaikutusta ja taata niille asiaankuuluvat keinot ja valtuudet suoriutua niille annetuista vastuista asianmukaisesti. Valvontaviranomaisella olisi erityisesti oltava riittävät oikeudelliset valtuudet, riittävästi henkilöstöä ja riittävät taloudelliset voimavarat, jotta se voisi hoitaa sille annetut vastuut asianmukaisesti.
Tehostetut vaatimukset eivät kuitenkaan saisi rajoittaa muiden asiaankuuluvien kansallisten viranomaisten kanssa tarvittaessa tehtävää tiivistä yhteistyötä eivätkä jäsenvaltioiden julkaisemien yleisten poliittisten suuntaviivojen noudattamista.
(7)
Valvontaa koskevassa päätöksentekoprosessissa olisi otettava huomioon pätevyys ja asiantuntemus, joita teknisen tuen organisaatiot voivat tarjota. Tämän asiantuntemuksen olisi perustuttava korkeatasoiseen tieteelliseen ja tekniseen tietoon, muun muassa käytännöstä saatuun kokemukseen ja turvallisuutta koskevaan tutkimukseen, tietämyksen hallintaan ja riittäviin teknisiin resursseihin.
(8)
IAEA:n yleisten turvallisuusvaatimusten 1 osan mukaisesti olisi sekä jäsenvaltioiden asemaa ydinturvallisuuskehyksen perustamisessa että valvojan asemaa tämän kehyksen täytäntöönpanossa kunnioitettava.
(9)
Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä eturistiriitojen välttämiseen, koska ydinvoimateollisuus on luonteeltaan erikoistunutta ja koska saatavilla on vain rajoitetusti tarpeeksi asiantuntevaa ja pätevää henkilöstöä, mikä voi johtaa toimeenpanosta vastaavan henkilöstön kiertoon ydinvoimateollisuuden ja valvontaviranomaisten välillä. Lisäksi olisi huolehdittava järjestelyistä sen varmistamiseksi, ettei eturistiriitoja ole suhteessa niihin organisaatioihin, jotka tarjoavat toimivaltaiselle valvontaviranomaiselle neuvontaa tai palveluja.
(10)
Ydinonnettomuuden seuraukset voivat ylittää kansalliset rajat, minkä vuoksi olisi edistettävä tiivistä yhteistyötä, koordinointia ja tietojen vaihtoa ydinlaitoksen läheisyydessä sijaitsevien jäsenvaltioiden toimivaltaisten valvontaviranomaisten välillä riippumatta siitä, onko kyseisten jäsenvaltioiden alueella ydinlaitoksia. Jäsenvaltioiden olisi siksi varmistettava, että käytössä on asianmukaiset järjestelyt, joilla helpotetaan tällaista yhteistyötä ydinturvallisuuskysymyksissä, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia.
(11)
Jotta voidaan varmistaa asianmukaisten taitojen hankkiminen sekä saavuttaa riittävä pätevyystaso ja pitää sitä yllä, kaikkien osapuolten olisi varmistettava, että koko henkilöstö, jolla on ydinlaitosten ydinturvallisuuteen ja laitosalueen valmiusjärjestelyihin ja -toimintaan liittyviä vastuita, osallistuvat jatkuvan oppimisen prosessiin. Tähän voidaan päästä ottamalla käyttöön koulutusohjelmia ja -suunnitelmia, menettelyjä koulutusohjelmien määräajoin tehtävää uudelleentarkastelua ja päivittämistä varten sekä asianmukaiset budjettimäärärahat koulutusta varten.
(12)
Fukushiman ydinonnettomuudesta saatuihin keskeisiin opetuksiin kuuluu myös se, että on tärkeää lisätä avoimuutta ydinturvallisuuskysymyksissä. Avoimuus on myös tärkeä tapa edistää turvallisuusvalvontaan liittyvän päätöksenteon riippumattomuutta. Tästä syystä olisi direktiivin 2009/71/Euratom nykyisiä väestölle tiedottamista koskevia säännöksiä täsmennettävä siltä osin, millaisia tietoja olisi annettava. Lisäksi väestölle olisi tarjottava mahdollisuuksia osallistua ydinlaitoksiin liittyvän päätöksentekoprosessin asiaankuuluviin vaiheisiin kansallisen ydinturvallisuutta koskevan kehyksen mukaisesti ja erilaiset kansalliset järjestelmät huomioon ottaen. Lupien myöntämistä koskevat päätökset ovat edelleen kansallisten toimivaltaisten viranomaisten vastuulla.
(13)
Tässä direktiivissä asetetut avoimuusvaatimukset täydentävät voimassa olevan Euratomin lainsäädännön vaatimuksia. Neuvoston päätöksessä 87/600/Euratom (9) asetetaan jäsenvaltioille velvoitteita ilmoittaa ja antaa tietoja komissiolle ja muille jäsenvaltioille alueellaan tapahtuneesta säteilyhätätilanteesta, ja direktiivi 2013/59/Euratom velvoittaa jäsenvaltiot tiedottamaan yleisölle säteilyvaaratilanteessa sovellettaviksi tulevista suojelutoimenpiteistä ja toteutettavista toimista sekä antamaan säännöllisesti päivitettyjä tietoja tällaisessa vaaratilanteessa todennäköisesti altistuvalle väestölle.
(14)
Ydinturvallisuutta koskevan yleissopimuksen kuudennessa tarkastelukokouksessaan sopimuspuolet toistivat olevansa sitoutuneita Fukushiman onnettomuuden jälkeen järjestetyn toisen ylimääräisen kokouksen tuloksiin. Ne korostivat erityisesti, että ydinvoimalaitosten suunnittelussa, rakentamisessa ja käytössä olisi pyrittävä ehkäisemään onnettomuudet ja onnettomuustapauksessa lieventämään sen seurauksia ja estämään saastuminen laitosalueen ulkopuolella ja että valvontaviranomaisten olisi varmistettava, että nämä tavoitteet otetaan huomioon määritettäessä ja pantaessa täytäntöön nykyisten laitosten turvallisuutta koskevia asianmukaisia parannuksia.
(15)
Kun otetaan huomioon IAEA:n määräyksillä ja Läntisen Euroopan ydinturvallisuusviranomaisten järjestön (WENRA) toimilla saavutettu tekninen edistyminen sekä stressitesteistä ja Fukushiman ydinonnettomuuden selvitysten tuloksista saadut opetukset, direktiivi 2009/71/Euratom olisi muutettava siten, että se sisältää yhteisön korkean tason ydinturvallisuustavoitteen ydinlaitosten elinkaaren kaikissa vaiheissa (sijoituspaikan valinta, suunnittelu, rakentaminen, käyttöönotto, käyttö ja käytöstäpoisto). Tämä tavoite edellyttää erityisesti turvallisuuden huomattavaa parantamista uusien reaktoreiden suunnittelussa, missä olisi käytettävä viimeisintä tietämystä ja tekniikkaa viimeisimmät kansainväliset turvallisuusvaatimukset huomioon ottaen.
(16)
Nämä tavoitteet olisi pyrittävä saavuttamaan erityisesti tekemällä ydinturvallisuusarviointeja, jotka kuuluvat tämän direktiivin soveltamisalaan. Luvanhaltijoiden olisi suoritettava arvioinnit kansallisen toimivaltaisen valvontaviranomaisen valvonnassa, ja arviointeja voidaan käyttää Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/92/EU (10), kattaman suuronnettomuuden vaaran arvioinnissa edellyttäen, että tämän direktiivin vaatimukset täyttyvät.
(17)
Syvyyssuuntaisen turvallisuuden käsite on keskeisen tärkeä ydinlaitosten turvallisuudelle ja muodostaa korkean tason ydinturvallisuustavoitteiden täytäntöönpanon perustan. Soveltamalla kansainvälisissä normeissa ja ohjeistuksissa tunnustettuja sekä WENRA:n tunnustamia syvyyssuuntaisia turvallisuusperiaatteita varmistetaan, että turvallisuustoiminnot jakautuvat, sikäli kuin se on kohtuudella toteutettavissa, useaan toisistaan riippumattomaan suojaamisen tasoon, jolloin toimintavirheen sattuessa se havaitaan, korvataan tai oikaistaan asianmukaisin toimenpitein. Kunkin eri tason toimivuus on syvyyssuuntaisen turvallisuusajattelun olennainen osa onnettomuuksien ehkäisemiseksi ja niiden seurauksien lieventämiseksi, jos niitä tapahtuu. Syvyyssuuntainen turvallisuus rakentuu yleensä viidestä tasosta. Jos yksi taso pettää, seuraava taso aktivoituu. Ensimmäisen tason suojan tavoitteena on estää poikkeava toiminta ja järjestelmän viat. Jos ensimmäinen taso pettää, poikkeavaan toimintaan puututaan tai viat havaitaan toisella suojan tasolla. Jos toinen taso pettää, kolmas taso varmistaa turvallisuustoimintojen suorittamisen aktivoimalla erityiset turvallisuusjärjestelmät ja muut turvallisuusominaisuudet. Jos kolmas taso pettää, neljäs taso rajaa onnettomuuden etenemisen onnettomuushallinnalla, jotta estetään tai lievennetään vakavan onnettomuuden olosuhteita, joissa radioaktiivisia aineita on päässyt ulkopuolelle. Viimeinen tavoite (viides suojan taso) on merkittävien ulkoisten päästöjen radiologisten seurauksien lieventäminen laitoksen ulkopuolisin hätävalmiustoimin.
(18)
Tehokkaan ydinturvallisuuskulttuurin katsotaan yhdessä syvyyssuuntaisen turvallisuuden kanssa olevan keskeinen tekijä pyrittäessä saavuttamaan korkea ydinturvallisuustaso ja parantamaan sitä jatkuvasti. Tehokas ydinturvallisuuskulttuuri ilmenee etenkin seuraavalla tavalla: henkilöstö ja hallinto organisaation kaikilla tasoilla ovat sitoutuneet ydinturvallisuuteen ja sen jatkuvaan parantamiseen; edistetään henkilöstön kykyä kaikilla tasoilla kyseenalaistaa asianomaisten turvallisuusperiaatteiden ja käytäntöjen toteutuminen, jotta ydinturvallisuutta voidaan jatkuvasti parantaa; henkilöstön kyky raportoida ajoissa turvallisuuskysymyksistä; laitosten käytöstä saatujen kokemusten tunnistaminen; sekä järjestelmällinen raportointi tavanomaisista toimintaolosuhteista tai onnettomuuden hallintajärjestelyistä poikkeavista tapahtumista, joilla voi olla vaikutus ydinturvallisuuteen. Vahvan ydinturvallisuuskulttuurin saavuttamista edistävät merkittävästi muun muassa tehokkaat johtamisjärjestelmät, asianmukainen koulutus, laitosten käytöstä saatujen sisäisen ja ulkoisen turvallisuuden kannalta merkittävien kokemusten rekisteröintiä, arviointia ja dokumentointia koskevat luvanhaltijan järjestelyt sekä esille otettujen kysymysten tehokas ratkaiseminen.
(19)
Käytettäessä ilmaisua ”kohtuudella toteutettavissa oleva” (”reasonably practicable”) tässä direktiivissä, sitä tulisi soveltaa vakiintuneiden, erityisesti WENRA:n ja IAEA:n vahvistamien määritelmien mukaisesti.
(20)
Three Mile Islandin ja Tšernobylin ydinonnettomuuksien jälkeen Fukushiman ydinonnettomuus toi uudelleen korostetusti esiin suojarakennuksen kriittisen tehtävän viimeisenä esteenä, joka suojaa ihmisiä ja ympäristöä onnettomuudesta aiheutuvilta radioaktiivisilta päästöiltä. Tämän vuoksi uuden voimalaitos- tai tutkimusreaktorin rakennusluvan hakĳan olisi osoitettava, että suunnittelu rajoittaa reaktorisydämen vaurioitumisen vaikutukset suojarakennuksen sisälle. Luvanhakijan olisi toisin sanoen näytettävä toteen, että laaja tai luvaton radioaktiivinen päästö suojarakennuksen ulkopuolelle on äärimmäisen epätodennäköinen, ja hakijan olisi voitava osoittaa hyvin luotettavasti, ettei tällaista päästöä tapahdu.
(21)
Onnettomuuksien estämiseksi ja lieventämiseksi olisi vaadittava tarkempia onnettomuushallintaa ja laitosalueen valmiutta koskevia järjestelyjä. Näiden järjestelyjen olisi oltava direktiivin 2013/59/Euratom asiaa koskevien säännösten mukaiset eikä niillä saisi rajoittaa mainittujen säännösten soveltamista. Luvanhaltijan olisi huolehdittava menettelyistä, ohjeista ja järjestelyistä, joita noudatetaan onnettomuustilanteissa, vakavat onnettomuudet mukaan lukien, joita voisi tapahtua laitoksen kaikissa toimintamuodoissa, mukaan lukien toiminta täydellä teholla, sulkeminen ja siirtymävaiheet, ja varmistettava kaikkien tällaisten menettelyjen ja järjestelyjen johdonmukaisuus ja jatkuvuus sekä se, että niitä harjoitellaan, tarkistetaan ja päivitetään. Näissä järjestelyissä olisi myös varattava riittävästi henkilöstöä, laitteita ja muita tarvittavia resursseja. Olisi huolehdittava organisaatiorakenteesta, jossa on selvät vastuualueet, ja valmiuselinten välisestä koordinoinnista.
(22)
Stressitestit ovat osoittaneet, että kaikkien ydinturvallisuudesta vastaavien osapuolten välisillä tehostetuilla yhteistyö- ja koordinointimekanismeilla on ratkaiseva merkitys. Vertaisarvioinnit ovat osoittautuneet hyväksi keinoksi rakentaa luottamusta pyrittäessä keräämään ja vaihtamaan kokemuksia ja varmistamaan korkeiden ydinturvallisuusnormien yhteinen soveltaminen.
(23)
Jäsenvaltioiden välinen ydinturvallisuusyhteistyö on vakiintunutta ja se voi antaa lisäarvoa ydinturvallisuuteen, läpinäkyvyyteen ja avoimuuteen suhteessa eurooppalaisiin ja kansainvälisiin sidosryhmiin.
Jäsenvaltioiden olisi ENSREGiä asianmukaisesti käyttävien toimivaltaisten valvontaviranomaistensa kautta ja WENRA:n asiantuntemuksen perusteella määriteltävä joka kuudes vuosi ydinlaitostensa ydinturvallisuuteen liittyvästä yhteisestä erityisestä teknisestä aiheesta tehtävien vertaisarviointien menetelmät, ehdot ja määräaika. Esille otettava yhteinen erityinen tekninen aihe olisi määriteltävä WENRA:n turvallisuuden viitetasona tai laitoksen toiminnasta saatuihin kokemuksiin liittyvän palautteen, vaaratilanteiden ja onnettomuuksien sekä teknisen ja tieteellisen kehityksen pohjalta. Jäsenvaltioiden olisi suoritettava kansallinen itsearviointi ja toteutettava järjestelyjä, jotta muiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset valvontaviranomaiset voivat tehdä yhteisiä vertaisarviointeja kansallisista itsearvioinneistaan.
Näiden vertaisarviointien tuloksista olisi laadittava raportit. Jäsenvaltioiden olisi näiden vertaisarviointiraporttien tulokset huomioon ottaen laadittava kansallisia toimintasuunnitelmia, joissa käsitellään merkityksellisiä tuloksia ja niiden omaa kansallista arviointia. Vertaisarviointiraportteja olisi käytettävä myös unionin laajuisen aihekohtaisen vertaisarvioinnin tuloksia koskevan yhteenvedon pohjana. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset valvontaviranomaiset laativat yhdessä tämän yhteenvedon. Yhteenvedon tarkoituksena ei olisi oltava panna ydinlaitoksia paremmuusjärjestykseen vaan pikemminkin keskittyä vertaisarviointiprosessiin ja sen teknisiin tuloksiin, jotta arvioinnista saatu tietämys voidaan jakaa.
Keskinäisen luottamuksen olisi vallittava keskinäisissä arvioinneissa, ja komission olisi sen vuoksi aina, kun se on käytännössä mahdollista, ilmoitettava jäsenvaltioille, kun se aikoo käyttää vertaisarviointiraporttien tuloksia politiikka-asiakirjoissaan.
(24)
Jäsenvaltioiden velvoitteiden raportoida tämän direktiivin täytäntöönpanosta ja komission velvoitteen laatia kansallisiin raportteihin pohjautuva raportti olisi tarjottava tilaisuus tilannekatsauksen tekemiseen sekä tämän direktiivin täytäntöönpanon eri näkökohtien ja sen tehokkuuden arviointiin. Kansainvälisellä tasolla on olemassa monia asiaankuuluvia raportointivelvoitteita, kuten ydinturvallisuutta koskevan yleissopimuksen mukaiset raportit, joiden tuloksia voitaisiin käyttää arvioitaessa tämän direktiivin täytäntöönpanoa. Tämän direktiivin nojalla olisi lisäksi vahvistettava muitakin raportointivelvollisuuksia, jotka koskevat ydinlaitosten aihekohtaisten vertaisarviointien tuloksia. Tämän vuoksi olisi jäsenvaltioiden raportointivelvoitteesta tehtävä lainsäädännön yksinkertaistamiseksi ja hallinnollisen rasituksen vähentämiseksi vähemmän työläs niin raportointitiheyden kuin raporttien sisällön osalta.
(25)
Asteittaisen lähestymistavan mukaisesti tämän direktiivin säännösten täytäntöönpano riippuu siitä, minkä tyyppisiä ydinlaitoksia jäsenvaltion alueella on. Pannessaan näitä säännöksiä täytäntöön kansallisessa lainsäädännössä jäsenvaltioiden olisi sen vuoksi otettava huomioon suunnittelemiensa tai käyttämiensä ydinlaitosten riskien mahdollinen suuruus ja luonne. Asteittaisen lähestymistavan olisi erityisesti koskettava niitä jäsenvaltioita, jotka pitävät hallussaan vain pientä määrää ydin- ja radioaktiivisia aineita, esimerkiksi sellaisia, jotka liittyvät pienempien tutkimusreaktorien käyttöön, jolloin vakavista onnettomuuksista aiheutuvat vaikutukset eivät olisi verrattavissa ydinvoimalaitosten onnettomuuksista aiheutuviin vaikutuksiin.
(26)
Ne tämän direktiivin säännökset, jotka liittyvät läheisesti ydinlaitosten olemassaoloon, eli säännökset, jotka koskevat luvanhaltijan velvoitteita, ydinlaitoksille asetettuja uusia erityisvaatimuksia sekä laitosalueen valmiusjärjestelyjä ja -toimintaa, eivät saisi olla sovellettavissa jäsenvaltioihin, joissa ei ole ydinlaitoksia. Tämän direktiivin säännökset olisi saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä ja pantava täytäntöön kansallisia olosuhteita vastaavalla tavalla ja ottaen huomioon sen, ettei näissä jäsenvaltioissa ole ydinlaitoksia, mutta samalla varmistaen, että hallitus tai toimivaltaiset viranomaiset kiinnittävät asianmukaista huomiota ydinturvallisuuteen.
(27)
Direktiivin 2009/71/Euratom mukaan jäsenvaltioiden on luotava ydinlaitosten ydinturvallisuutta koskeva asianmukainen kansallinen oikeudellinen, valvonta- ja organisaatiokehys sekä pidettävä sitä yllä. Sitä koskeva päätös, miten kansallisen kehyksen säännökset hyväksytään ja mitä välinettä käyttäen niitä sovelletaan, kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan.
(28)
Jäsenvaltiot ovat selittävistä asiakirjoista 28 päivänä syyskuuta 2011 annetun jäsenvaltioiden ja komission yhteisen poliittisen lausuman mukaisesti sitoutuneet perustelluissa tapauksissa liittämään ilmoitukseen toimenpiteistä, jotka koskevat direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, yhden tai useamman asiakirjan, joista käy ilmi direktiivin säännösten ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiseen tarkoitettujen välineiden vastaavien osien suhde. Tämän direktiivin osalta lainsäätäjä katsoo, että tällaisten asiakirjojen toimittaminen on perusteltua.
(29)
Sen vuoksi direktiivi 2009/71/Euratom olisi muutettava tämän mukaisesti,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Muutetaan direktiivi 2009/71/Euratom seuraavasti:
1)
Korvataan 1 luvun otsikko seuraavasti:
”TAVOITTEET, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT”.
2)
Muutetaan 2 artikla seuraavasti:
a)
korvataan 1 kohta seuraavasti:
”1. Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin siviilikäyttöön tarkoitettuihin ydinlaitoksiin, joihin tarvitaan lupa.”;
b)
korvataan 3 kohta seuraavasti:
”3. Tällä direktiivillä täydennetään perustamissopimuksen 30 artiklassa tarkoitettuja ydinlaitosten ydinturvallisuutta koskevia perusnormeja eikä sillä rajoiteta työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta annetun voimassa olevan yhteisön lainsäädännön ja erityisesti neuvoston direktiivin 2013/59/Euratom soveltamista (11).
(11) Neuvoston direktiivi 2013/59/Euratom, annettu 5 päivänä joulukuuta 2013, turvallisuutta koskevien perusnormien vahvistamisesta ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta suojelemiseksi ja direktiivien 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom ja 2003/122/Euratom kumoamisesta (EUVL L 13, 17.1.2014, s. 1).”" 						
3)
Muutetaan 3 artikla seuraavasti:
a)
korvataan 1 kohdan a alakohta seuraavasti:
”a)
ydinvoimalaitoksia, rikastuslaitoksia, ydinpolttoaineen valmistuslaitoksia, jälleenkäsittelylaitoksia, tutkimusreaktoreita, käytetyn polttoaineen varastoja; ja”;
b)
lisätään kohdat seuraavasti:
”6.
’onnettomuudella’ mitä tahansa tahatonta tapahtumaa, jonka seuraukset tai mahdolliset seuraukset ovat merkittäviä säteilysuojelun tai ydinturvallisuuden kannalta;
7.
’vaaratilanteella’ mitä tahansa tahatonta tapahtumaa, jonka seuraukset tai mahdolliset seuraukset eivät ole merkityksettömiä säteilysuojelun tai ydinturvallisuuden kannalta;
8.
’poikkeavilla toiminnoilla’ toimintaprosessia, jossa poiketaan tavanomaisesta toiminnasta ja jonka odotetaan tapahtuvan vähintään kerran laitoksen käyttöiän aikana mutta joka ei asianmukaisten suunnittelua koskevien säännösten vuoksi aiheuta merkittävää vahinkoa turvallisuuden kannalta tärkeille laitteille eikä johda onnettomuustilanteisiin;
9.
’suunnitteluperusteilla’ erilaisia tilanteita ja tapahtumia, jotka on vahvistettujen perusteiden mukaisesti nimenomaisesti otettu huomioon ydinlaitoksen suunnittelussa, mukaan lukien turvallisuuden parannukset, jotta laitos voi kestää nämä tilanteet ja tapahtumat turvallisuusjärjestelmien suunnitellun käytön avulla ylittämättä sallittuja rajoja;
10.
’suunnitteluperusteisella onnettomuudella’ onnettomuustilanteita, joiden varalta ydinlaitos on suunniteltu vahvistettujen suunnittelua koskevien perusteiden mukaisesti ja joiden osalta, tapauksen mukaan, polttoaineeseen kohdistuva vaurio ja radioaktiivisten aineiden päästöt pysyvät sallituissa rajoissa;
11.
’vakavilla tilanteilla’ tilanteita, jotka ovat vakavampia kuin suunnitteluperusteisiin onnettomuuksiin liittyvät tilanteet; tällaiset tilanteet voivat aiheutua moninkertaisista vioista, kuten turvallisuusjärjestelmän kaikkien osajärjestelmien täydellisestä menetyksestä, tai äärimmäisen epätodennäköisestä tapahtumasta.”
4)
Lisätään 2 lukuun otsikon ”VELVOLLISUUDET” jälkeen otsikko seuraavasti:
”1 JAKSO
Yleiset velvollisuudet”.
5)
Korvataan 4 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”1. Jäsenvaltioiden on luotava ydinlaitosten ydinturvallisuutta koskeva asianmukainen kansallinen oikeudellinen, valvonta- ja organisaatiokehys, jäljempänä ’kansallinen kehys’, ja pidettävä sitä yllä. Kansallisessa kehyksessä on säädettävä erityisesti seuraavista:
a)
vastuiden jakaminen ja asianomaisten valtion viranomaisten välinen koordinointi;
b)
kansalliset ydinturvallisuusvaatimukset, jotka kattavat ydinlaitosten elinkaaren kaikki vaiheet;
c)
järjestelmä, joka vastaa ydinlaitosten lupien käsittelystä ja toimintakielloista luvan puuttuessa;
d)
toimivaltaisen valvontaviranomaisen suorittamaa ydinturvallisuuden viranomaisvalvontaa koskeva järjestelmä;
e)
tehokkaat ja oikeasuhteiset täytäntöönpanon valvontaa koskevat toimet, mukaan lukien tarvittaessa korjaavat toimenpiteet tai toiminnan keskeyttäminen ja luvan muuttaminen tai peruuttaminen.
Sen määrittäminen, b alakohdassa tarkoitetut kansalliset ydinturvallisuusvaatimukset hyväksytään ja mitä välinettä käyttäen niitä sovelletaan, kuuluu edelleen jäsenvaltioiden toimivaltaan.”
6)
Korvataan 5 artiklan 2 ja 3 kohta seuraavasti:
”2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaisen valvontaviranomaisen riippumattomuus sen valvontaan liittyvässä päätöksenteossa on tosiasiallisesti suojattu asiattomalta vaikutukselta. Tätä varten jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisessa kehyksessä edellytetään, että toimivaltainen valvontaviranomainen
a)
on toiminnallisesti erotettu muista elimistä tai järjestöistä, jotka liittyvät ydinenergian edistämiseen tai käyttöön, eikä se valvontatehtäviään suorittaessaan pyydä tai ota vastaan ohjeita miltään tällaiselta elimeltä tai järjestöltä;
b)
tekee valvontapäätöksiä, jotka perustuvat luotettaviin ja avoimiin ydinturvallisuuteen liittyviin vaatimuksiin;
c)
saa käyttöönsä omat ja asianmukaiset talousarviomäärärahat kansallisessa kehyksessä määriteltyjen valvontatehtäviensä toteuttamiseen ja on vastuussa sille osoitetun talousarvion täytäntöönpanosta;
d)
saa käyttöönsä riittävän määrän henkilöstöä, jolla on sen velvoitteiden täyttämiseen tarvittava pätevyys, kokemus ja asiantuntemus. Se voi käyttää ulkopuolisia tieteellisiä ja teknisiä voimavaroja ja asiantuntemusta valvontatehtäviensä tukemiseksi;
e)
luo menettelyt mahdollisten eturistiriitojen välttämistä ja ratkaisemista varten;
f)
antaa ydinturvallisuuteen liittyvät tiedot ilman minkään muun elimen tai järjestön suorittamaa selvitystä edellyttäen, että tämä ei vaaranna muita asiaankuuluvassa lainsäädännössä tai kansainvälisissä välineissä tunnustettuja ensisijaisia intressejä, muun muassa turvallisuutta.
3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että toimivaltaiselle valvontaviranomaiselle annetaan oikeudelliset valtuudet, joita se tarvitsee täyttääkseen 4 artiklan 1 kohdassa kuvattuun kansalliseen kehykseen liittyvät velvoitteensa. Tätä varten jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaisille valvontaviranomaisille annetaan kansallisessa kehyksessä seuraavat keskeiset valvontatehtävät:
a)
ehdottaa kansallisia ydinturvallisuusmääräyksiä, määritellä ne tai osallistua niiden määrittelyyn;
b)
vaatia, että luvanhaltija noudattaa ja osoittaa noudattavansa kansallisia ydinturvallisuusmääräyksiä ja asianomaisen luvan ehtoja;
c)
todentaa tämä noudattaminen suorittamalla lakisääteistä arviointia ja tarkastuksia;
d)
ehdottaa tai toteuttaa tehokkaita ja oikeasuhteisia täytäntöönpanotoimia.”
7)
Korvataan 6, 7 ja 8 artikla seuraavasti:
”6 artikla
Luvanhaltijat
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisessa kehyksessä edellytetään, että:
a)
päävastuu ydinlaitoksen ydinturvallisuudesta on luvanhaltijalla. Tätä luvanhaltijan vastuuta ei voida delegoida, ja siihen kuuluu vastuu sellaisten toimeksisaajien ja alihankkijoiden toiminnasta, joiden toiminta saattaa vaikuttaa ydinlaitoksen ydinturvallisuuteen;
b)
lupaa hakiessaan hakijan on toimitettava näyttö ydinturvallisuudesta. Näytön on laajuudeltaan ja yksityiskohtaisuudeltaan vastattava ydinlaitoksen ja sen laitosalueen kannalta merkityksellisen vaaran mahdollista suuruutta ja luonnetta;
c)
luvanhaltijat arvioivat ja valvovat säännöllisesti ja, siinä määrin kuin se on kohtuudella toteutettavissa, parantavat jatkuvasti ydinlaitostensa ydinturvallisuutta järjestelmällisellä ja todennettavalla tavalla. Tähän sisältyy sen varmistaminen, että onnettomuuksien ehkäisemistä ja onnettomuuksien seurausten lievittämistä varten on otettu käyttöön toimenpiteitä, mukaan lukien syvyyssuuntaisen turvallisuuden soveltamisen todentavat säännökset;
d)
luvanhaltijat perustavat ja panevat täytäntöön johtamisjärjestelmiä, joissa ydinturvallisuus on asianmukaisesti etusijalla;
e)
luvanhaltijat huolehtivat asianmukaisista laitosalueen hätätilannemenettelyistä ja -järjestelyistä, mukaan lukien vakavien onnettomuuksien hallintaa koskevista ohjeista tai vastaavista järjestelyistä, jotta onnettomuuksiin voidaan reagoida tehokkaasti niiden seurausten ehkäisemiseksi tai lieventämiseksi. Näiltä menettelyiltä edellytetään erityisesti, että
i)
ne ovat johdonmukaisia muiden toimintamenetelmien kanssa ja niitä harjoitellaan määräajoin niiden käyttökelpoisuuden varmistamiseksi;
ii)
niiden avulla käsitellään onnettomuuksia ja vakavia onnettomuuksia, joita voi esiintyä laitoksen kaikissa toimintamuodoissa ja jotka liittyvät tai vaikuttavat samanaikaisesti useisiin yksiköihin;
iii)
niissä huolehditaan järjestelyistä ulkoisen avun vastaanottamiseksi;
iv)
niitä tarkastellaan määräajoin uudelleen ja ne saatetaan säännöllisesti ajan tasalle, ottaen huomioon harjoituksista ja saadut kokemukset ja onnettomuuksista saadut opetukset;
f)
luvanhaltijat järjestävät ja pitävät yllä taloudelliset voimavarat ja henkilöstön, jolla on asianmukainen pätevyys ja toimivaltuudet ydinlaitoksen ydinturvallisuutta koskevien velvoitteidensa täyttämiseksi. Luvanhaltijoiden on myös varmistettava, että niiden vastuulla olevilla toimeksisaajilla ja alihankkijoilla, joiden toiminta saattaa vaikuttaa ydinlaitoksen ydinturvallisuuteen, on tarvittava henkilöstö, jolla on asianmukainen pätevyys ja toimivaltuudet ydinlaitoksen ydinturvallisuutta koskevien velvoitteidensa täyttämiseksi.
7 artikla
Ydinturvallisuutta koskeva asiantuntemus ja taidot
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallinen kehys velvoittaa kaikki osapuolet huolehtimaan järjestelyistä sellaisen henkilöstönsä koulutusta varten, jolla on ydinlaitosten ydinturvallisuuteen liittyviä vastuita siten, että voidaan saada, ylläpitää ja edelleen kehittää ydinturvallisuusalaan ja laitosalueen valmiusjärjestelyihin liittyvää asiantuntemusta ja taitoja.
8 artikla
Avoimuus
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että ydinlaitosten ydinturvallisuudesta ja sen valvonnasta annetaan tarvittavat tiedot työntekijöiden ja väestön saataville kiinnittäen erityistä huomiota paikallisviranomaisiin, väestöön ja sidosryhmiin ydinlaitosten läheisyydessä. Tähän velvoitteeseen sisältyy sen varmistaminen, että toimivaltainen valvontaviranomainen ja luvanhaltijat antavat vastuualueillaan viestintäpolitiikkansa puitteissa:
a)
tietoja ydinlaitosten tavanomaisista toimintaolosuhteista työntekijöille ja väestölle, ja
b)
vaaratilanteiden ja onnettomuuksien sattuessa nopeasti tietoja työntekijöille ja väestölle sekä ydinlaitoksen läheisyydessä sijaitsevien muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille valvontaviranomaisille.
2. Tiedot on annettava väestön saataville asiaankuuluvan lainsäädännön ja kansainvälisten välineiden mukaisesti, edellyttäen että tämä ei vaaranna muita asiaankuuluvassa lainsäädännössä tai kansainvälisissä välineissä tunnustettuja ensisijaisia, muun muassa turvallisuutta koskevia, intressejä.
3. Rajoittamatta 5 artiklan 2 kohdan soveltamista jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltainen valvontaviranomainen sitoutuu tarvittaessa ydinlaitosten ydinturvallisuutta koskeviin yhteistyötoimiin ydinlaitosten läheisyydessä sijaitsevien muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten valvontaviranomaisten kanssa muun muassa vaihtamalla ja/tai jakamalla tietoja.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että väestölle annetaan riittävät mahdollisuudet osallistua tehokkaasti ydinlaitosten lupien käsittelyä koskevaan päätöksentekoprosessiin asiaankuuluvan lainsäädännön ja kansainvälisten välineiden mukaisesti.”
8)
Lisätään 8 artiklan jälkeen jakso seuraavasti:
”2 JAKSO
Erityiset velvollisuudet
8 a artikla
Ydinlaitosten ydinturvallisuustavoite
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisessa ydinturvallisuuskehyksessä edellytetään, että ydinlaitosten suunnittelussa, sijoituspaikan valinnassa, rakentamisessa, käyttöönotossa, käytössä ja käytöstäpoistossa on tavoitteena ehkäistä onnettomuudet ja onnettomuustapauksessa lieventää sen seurauksia ja estää:
a)
varhaisvaiheen radioaktiiviset päästöt, jotka edellyttäisivät laitosalueen ulkopuolisia hätätoimenpiteitä, mutta joiden toteuttamiseen ei kuitenkaan ole riittävästi aikaa;
b)
suuret radioaktiiviset päästöt, jotka edellyttäisivät suojelutoimenpiteitä, joita ei voida rajata alueellisesti tai ajallisesti.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisessa kehyksessä edellytetään, että 1 kohdassa määriteltyä tavoitetta
a)
sovelletaan ydinlaitoksiin, joille on myönnetty rakentamislupa ensimmäisen kerran 14 päivän elokuuta 2014 jälkeen;
b)
käytetään perustana jo käytössä oleviin ydinlaitoksiin tehtävien, kohtuudella toteutettavissa olevien turvallisuuden parantamistoimien ajoissa tapahtuvalle täytäntöönpanolle, mukaan lukien 8 c artiklan b alakohdassa määriteltyjen määräaikaisten turvallisuusarviointien yhteydessä.
8 b artikla
Ydinlaitosten ydinturvallisuustavoitteen täytäntöönpano
1. Edellä 8 a artiklassa asetetun ydinturvallisuustavoitteen saavuttamiseksi jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisessa kehyksessä edellytetään, että jos syvyyssuuntainen turvallisuus on sovellettavissa, sitä on sovellettava sen varmistamiseksi, että:
a)
äärimmäisten ulkoisten luonnonuhkien ja ihmisen toiminnasta tahattomasti aiheutuvien vaarojen vaikutus minimoidaan;
b)
poikkeava toiminta ja viat estetään;
c)
poikkeavaan toimintaan puututaan ja viat havaitaan;
d)
suunnitteluperusteiden puitteissa oleviin onnettomuuksiin puututaan;
e)
vakaviin tilanteisiin puututaan, muun muassa onnettomuuksien etenemisen ehkäisyn ja vakavien onnettomuuksien seurausten lieventämisen keinoin;
f)
organisaatiorakenteet on otettu käyttöön 8 d artiklan 1 kohdan mukaisesti.
2. Edellä 8 a artiklassa asetetun ydinturvallisuustavoitteen saavuttamiseksi jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisessa kehyksessä edellytetään toimivaltaisen valvontaviranomaisen ja luvanhaltijan toteuttavan toimenpiteitä edistääkseen ja vahvistaakseen tehokasta ydinturvallisuuskulttuuria. Tällaisia toimenpiteitä ovat erityisesti seuraavat:
a)
johtamisjärjestelmät, joissa ydinturvallisuus on asianmukaisesti etusijalla ja joissa edistetään henkilöstön ja johdon kykyä kaikilla tasoilla kyseenalaistaa asiaankuuluvien turvallisuusperiaatteiden ja käytäntöjen tehokas toteutuminen sekä kykyä raportoida ajoissa turvallisuuskysymyksistä 6 artiklan d alakohdan mukaisesti;
b)
laitosten käytöstä saatujen sisäisen ja ulkoisen turvallisuuden kannalta merkittävien kokemusten rekisteröintiä, arviointia ja dokumentointia koskevat luvanhaltijan järjestelyt;
c)
luvanhaltijan velvoite raportoida toimivaltaiselle valvontaviranomaiselle tapahtumista, joilla on mahdollisia vaikutuksia ydinturvallisuuteen; ja
d)
7 artiklan mukaiset koulutusjärjestelyt.
8 c artikla
Alustava arviointi ja määräaikaiset turvallisuusarvioinnit
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisessa kehyksessä edellytetään, että:
a)
luvan myöntäminen ydinlaitoksen rakentamiseen tai ydinlaitoksen toimintaan perustuu asianmukaiseen laitosalue- ja laitoskohtaiseen arviointiin, johon sisältyy ydinturvallisuuden osoittaminen 8 a artiklan mukaiseen tavoitteeseen perustuvien kansallisten ydinturvallisuusmääräysten osalta;
b)
toimivaltaisen valvontaviranomaisen viranomaisvalvonnan alainen luvanhaltija arvioi uudelleen järjestelmällisesti ja säännöllisesti vähintään kymmenen vuoden välein ydinlaitosten turvallisuuden 6 artiklan c alakohdan mukaisesti. Tällä turvallisuuden uudelleenarvioinnilla pyritään varmistamaan nykyisten suunnitteluperusteiden noudattaminen ja siinä määritetään turvallisuuden lisäparannuksia ottaen huomioon vanhenemiskysymykset, käyttökokemus, tuoreimmat tutkimustulokset ja kansainvälisten normien kehitys, käyttäen viitteenä 8 a artiklan tavoitetta.
8 d artikla
Laitosalueen valmiusjärjestelyt ja -toiminta
1. Direktiivin 2013/59/Euratom säännösten soveltamista rajoittamatta jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisessa kehyksessä edellytetään laitosalueen valmiusjärjestelyjä ja -toimintaa varten perustettua organisaatiorakennetta, joka käsittää selvän vastuunjaon ja koordinoinnin luvanhaltijan, toimivaltaisten viranomaisten sekä organisaatioiden välillä ja jossa otetaan huomioon hätätilanteen kaikki vaiheet.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisen kehyksen edellyttämien laitosalueen valmiusjärjestelyjen ja -toiminnan ja direktiivin 2013/59/Euratom edellyttämien muiden valmiusjärjestelyjen ja -toiminnan välillä vallitsee johdonmukaisuus ja jatkuvuus.”
9)
Lisätään 8 d artiklan jälkeen luku seuraavasti:
”2 a LUKU
VERTAISARVIOINNIT JA RAPORTOINTI
8 e artikla
Vertaisarvioinnit
1. Jäsenvaltioiden on järjestettävä vähintään kerran kymmenessä vuodessa määräajoin tehtävä kansallisen kehyksensä ja toimivaltaisten valvontaviranomaistensa itsearviointi sekä pyydettävä kansallisen kehyksensä merkityksellisiä osia ja toimivaltaisia valvontaviranomaisiaan koskeva kansainvälinen vertaisarviointi tavoitteena parantaa jatkuvasti ydinturvallisuutta. Tällaisten vertaisarviointien tulokset ilmoitetaan jäsenvaltioille ja komissiolle, kun ne ovat saatavilla.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että seuraavat toimet toteutetaan koordinoidusti:
a)
suoritetaan kansallinen arviointi, joka perustuu niiden alueella olevien asiaankuuluvien ydinlaitosten ydinturvallisuutta koskevaan erityisaiheeseen;
b)
pyydetään kaikkia muita jäsenvaltioita ja komissiota tarkkailijana suorittamaan a alakohdassa tarkoitetun kansallisen arvioinnin vertaisarviointi;
c)
toteutetaan vertaisarviointiprosessin merkityksellisten tulosten perusteella asianmukaiset jatkotoimenpiteet;
d)
julkaistaan edellä mainittua prosessia koskevat asiaankuuluvat kertomukset ja sen tärkeimmät tulokset, kun tulokset ovat saatavilla.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käytössä on järjestelyt, joiden avulla ensimmäinen aihekohtainen vertaisarviointi voidaan aloittaa vuonna 2017 ja sen jälkeen järjestää aihekohtaisia vertaisarviointeja vähintään joka kuudes vuosi.
4. Jos tapahtuu onnettomuus, joka johtaa laitosalueen ulkopuolisia hätätoimenpiteitä tai väestön suojelutoimenpiteitä edellyttäviin tilanteisiin, kyseessä olevan jäsenvaltion on varmistettava, että kansainvälinen vertaisarviointi järjestetään ilman aiheetonta viivytystä.”
10)
Muutetaan 9 artikla seuraavasti:
a)
korvataan 1 kohta seuraavasti:
”1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kertomus tämän direktiivin täytäntöönpanosta ensimmäisen kerran viimeistään 22 päivänä heinäkuuta 2014 ja sen jälkeen viimeistään 22 päivänä heinäkuuta 2020.”;
b)
kumotaan 3 kohta.
11)
Lisätään 10 artiklan 1 kohdan jälkeen kohta seuraavasti:
”1 a. Velvoitteita saattaa 6, 8 a, 8 b, 8 c ja 8 d artikla osaksi kansallista lainsäädäntöä ja panna ne täytäntöön ei sovelleta jäsenvaltioihin, joissa ei ole ydinlaitoksia, jolleivät ne päätä kehittää lupaa edellyttäviä ydinlaitoksiin liittyviä toimintoja lainkäyttöalueellaan.”
2 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 15 päivänä elokuuta 2017. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset sekä niihin myöhemmin tehtävät muutokset kirjallisina komissiolle.
3 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
4 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 8 päivänä heinäkuuta 2014.