РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/84 НА КОМИСИЯТА
от 21 януари 2015 година
за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на мононатриев глутамат с произход от Индонезия
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (1), и по-специално член 9, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
A. ПРОЦЕДУРА
1. Временни мерки
(1)
С Регламент за изпълнение (ЕС) № 904/2014 (2) („регламента за временните мерки“) Европейската комисия („Комисията“) наложи временно антидъмпингово мито върху вноса на мононатриев глутамат с произход от Индонезия, считано от 22 август 2014 г.
(2)
Процедурата бе започната на 29 ноември 2013 г. вследствие на жалба, подадена на 16 октомври 2013 г. от Ajinomoto Foods Europe SAS („жалбоподателя“) - единствения производител на мононатриев глутамат в Съюза, представляващ съответно 100 % от общото производство на мононатриев глутамат в Съюза.
(3)
Както е посочено в съображение 20 от регламента за временните мерки, разследването на дъмпинга и вредата обхваща периода от 1 октомври 2012 г. до 30 септември 2013 г. („разследвания период“). Тенденциите, които са от значение за оценка на вредата, бяха разгледани за периода от 1 април 2010 г. до края на разследвания период („разглеждания период“).
2. Последваща процедура
(4)
След оповестяването на основните факти и съображения, въз основа на които беше наложено временно антидъмпингово мито („оповестяване на временните заключения“), няколко заинтересовани страни направиха писмени изявления, в които изложиха своето становище относно временните заключения. На страните, които пожелаха да бъдат изслушани, беше предоставена такава възможност.
(5)
Комисията разгледа устните и писмените коментари, представени от заинтересованите страни, и в случаите, в които това беше счетено за целесъобразно, внесе съответните изменения във временните заключения.
(6)
Комисията информира всички страни за основните факти и съображения, въз основа на които възнамерява да наложи окончателно антидъмпингово мито върху вноса на мононатриев глутамат с произход от Индонезия и окончателно да събере сумите, обезпечени с временното мито („оповестяване на окончателните заключения“). На страните бе даден срок, в който да представят своите коментари относно оповестяването на окончателните заключения.
(7)
Коментарите, представени от заинтересованите страни, бяха разгледани и взети под внимание, когато това беше счетено за целесъобразно.
3. Извадка
(8)
Поради липсата на коментари относно методиката за съставяне на извадката от несвързани вносители временните заключения в съображения 7 - 19 от регламента за временните мерки се потвърждават.
Б. РАЗГЛЕЖДАН ПРОДУКТ И СХОДЕН ПРОДУКТ
(9)
Както е посочено в съображение 21 от регламента за временните мерки, разглежданият продукт е мононатриев глутамат с произход от Индонезия, класиран понастоящем в код по КН ex 2922 42 00 („разглежданият продукт“). Мононатриевият глутамат е добавка в храните и се използва предимно като овкусител за супи, бульони, рибни и месни ястия, смеси от подправки и готови храни. Произвежда се под формата на бели кристали без мирис, с различни размери. Мононатриевият глутамат се използва и в химическата промишленост за приложения, които не са свързани с производството на храни, например за производството на почистващи препарати. Предлага се в различни по размер опаковки - от пакетчета от 0,5 g за крайния потребител до чували от 1 000 kg за разпространение на едро в насипно състояние. По-малките опаковки са за продажба на частни потребители от търговците на дребно, а по-големите - от 20 и повече килограма, са предназначени за промишления сектор. Освен това съществуват и различни степени на чистота на продукта. Характеристиките на мононатриевия глутамат обаче не се различават независимо от размера на опаковката или от степента на чистота на продукта.
(10)
Поради липсата на коментари относно разглеждания продукт и сходния продукт заключенията в съображения 21 - 25 от регламента за временните мерки се потвърждават.
В. ДЪМПИНГ
1. Нормална стойност
(11)
Поради липсата на коментари относно нормалната стойност изложеното в съображения 26 - 31 от регламента за временните мерки се потвърждава.
2. Експортна цена
(12)
И двамата оказали съдействие производители износители от Индонезия отново изтъкнаха, че продажните цени за свързаните с тях дружества са били определени както при сделка между несвързани лица при справедливи пазарни условия и че експортната цена следва да се определи въз основа на продажната цена между дружеството майка в Индонезия и първия свързан клиент, а не въз основа на конструираната експортна цена.
(13)
В подкрепа на това твърдение и двамата производители износители заявиха, че няма доказателства между дружеството майка в Индонезия и свързаните с него дружества да е имало кръстосано компенсиране между продукти или други разходи. По тази причина заключенията, изложени в съображение 37 от регламента за временните мерки, не е трябвало да се основават на тези елементи.
(14)
Освен това един производител износител заяви, че свързаното с него дружество в Съюза не е вносител, а посредник, който е препродавал продукта в Съюза преди митническо оформяне. Същият производител износител заяви, че въз основа на това заключенията в съображение 37 от регламента за временните мерки - а именно че трансферната цена между свързаните дружества не е била на равнище, което би позволило на свързаните вносители да получат разумна печалба в Съюза, не са приложими.
(15)
Веднага следва да се отбележи, че наличието на съдружие между износителя и вносителя представлява достатъчно основание Комисията да разглежда действителните експортни цени като ненадеждни, тъй като това е една от причините, поради които може да се приеме, че действителните експортни цени не са надеждни. Поради съществуването на съдружие между доставчика и вносителя цените, начислявани от доставчика на свързаното с него дружество в Съюза, са трансферни цени, които не са формирани вследствие на преговори между несвързани лица при справедливи пазарни условия, каквато е обичайната практика между независими дружества. Освен това е ясно, че разходите за дейностите на свързаното дружество и реализираният от него марж на печалбата на практика намаляват сумата, получена от производителя износител, доколкото те обикновено се поемат от вносителя.
(16)
Освен това в конкретния случай при разследването беше установено, че съответните свързани дружества не реализират устойчив марж на печалба в Съюза. Във връзка с това на първо място следва да се отбележи, че не беше възможно да се използва маржът на печалбата на един оказал съдействие несвързан вносител, тъй като информацията е поверителна и не може да се разкрива на конкуренти. По тази причина като база за сравнение бе използван маржът на печалбата от предишна процедура за друг химически продукт, произвеждан от сходна промишленост и внасян в Съюза при сходни обстоятелства, както в настоящия случай (3). Този марж на печалбата е възможно най-обективната налична база с цел да се постигне задоволителна оценка на експортната цена при сделка между несвързани лица при справедливи пазарни условия. Използваният разумен марж на печалбата е 5 %. Тъй като печалбата, реализирана от свързани дружества в Съюза, е значително под този праг и като се има предвид неустойчивият ѝ характер, трансферната цена не би могла да се счита за надеждна.
(17)
Освен това не е задължително да се представят доказателства, че между свързаните дружества действително е имало кръстосано компенсиране или че определени разходи на вносителя, които обикновено се поемат от него, са били платени от някоя от страните. Както бе посочено по-горе, тези разходи винаги се правят от свързаното дружество, ако то осъществява продажба и внос. Вследствие на съдружието между свързаните дружества не може да бъде изключено наличието на кръстосано компенсиране с други продукти или на такива разходи и поради това трансферните цени не са надеждни.
(18)
Няма значение също така дали свързаното дружество в Съюза в пълна степен изпълнява функциите на вносител, или някакви други функции. Същественият фактор е дали експортната цена на границата на Общността е надеждна. Както се посочва в съображение 15 по-горе, при настоящото разследване беше установено, че равнищата на цените между свързаните дружества в Съюза не позволяват реализирането на разумен марж на печалба. Нито един от износителите не представи доказателства защо този марж на печалбата би бил нецелесъобразен, и поради това твърденията в това отношение следва да бъдат счетени за необосновани. Няма основания и доводът, че едно от свързаните дружества не е изпълнявало функциите на вносител в Съюза, тъй като, както беше споменато по-горе, няма значение какви точно функции осъществява дружеството в Съюза. Освен това обстоятелството, че дружеството е изпълнявало само някои функции на вносител, неизбежно намира отражение в размера на разходите по продажбите, общите и административните разходи на свързаните дружества, но категорично не се отразява върху използвания марж на печалбата. Следва да се отбележи и друго обстоятелство - фактът, че определени дейности се извършват от свързаното дружество преди вноса, не означава, че експортната цена не може да бъде конструирана на основата на цената на препродажбата на първия независим клиент с необходимите корекции в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент.
(19)
След оповестяването на окончателните заключения двамата оказали съдействие производители износители от Индонезия отново представиха съображенията си относно определянето на експортната цена. Единият производител износител оспори констатациите, изложени в съображение 15 - а именно че самото съдружие между износителя и вносителя е достатъчно основание Комисията да разглежда действителните експортни цени като ненадеждни, и заяви, че това би било в противоречие с член 2, параграф 9 от основния регламент. Освен това според същия производител износител доводите, изложени в съображение 17, че някои разходи се извършват от свързаното дружество, ако то извършва продажба и внос, не се основават на фактите по случая. На последно място, според същия производител износител Комисията не е обърнала внимание на факта, че цените за свързаното дружество и цените за независими клиенти в Съюза са сходни.
(20)
Другият производител износител отново изтъкна, че за определянето на експортната цена следва да се вземе предвид експортната му цена за първия независим клиент на границата на Съюза, и подчерта, че свързаното дружество е действало само като посредник, както и че - наред с други дейности - митническото оформяне се е извършвало от несвързаните клиенти в Съюза.
(21)
В отговор на тези твърдения следва да се отбележи, че в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент Комисията счита, че въз основа на фактите по случая експортните цени следва да бъдат конструирани поради наличието на съдружие между износителите и свързаните страни. При разследването беше установено, че през разследвания период съответните свързани страни действително не са реализирали устойчив марж на печалбата в Съюза. С оглед на това функцията на свързаното дружество в Съюза не е от значение, за да се определи дали в настоящия случай експортните цени следва да бъдат конструирани. Също така, както се посочва в съображение 18 по-горе, обстоятелството, че свързаните дружества извършват само определени функции, не е пречка за прилагането на член 2, параграф 9 от основния регламент, а намира отражение в по-малките разходи по продажбите, общи и административни разходи, които да бъдат приспаднати от цената, на която разглежданият продукт е препродаден за първи път на независим купувач. На последно място следва също да се отбележи, че производителите износители не представиха никакви нови фактически доказателства, въз основа на които да се променят тези заключения. По отношение на твърдението за сходни цени за свързани и несвързани клиенти в Съюза следва да се отбележи, че то е разгледано в съображение 37 от регламента за временните мерки. При разследването беше установено, че въпреки сходните цени за независими клиенти трансферните цени между свързаните дружества не са били на равнище, което би позволило на свързаните вносители да реализират устойчива печалба в Съюза. Поради това тези доводи следва да бъдат отхвърлени.
(22)
Доводите относно използването на конструирани експортни цени в рамките на настоящото разследване следва да бъдат отхвърлени.
(23)
Същите двама производители износители заявиха, че ако въпреки доводите им, посочени в съображения 12 - 14, експортните цени се конструират, разумният марж на печалба от 5 %, използван за конструиране на експортната цена, е завишен и вместо него следва да се използва действителният марж на печалбата на свързаните с тях дружества, тъй като цените между свързаните страни са били същите, както за независими клиенти.
(24)
Въз основа на изложеното в съображения 15 - 18 относно надеждността на трансферните цени и на маржовете на печалбата на свързаните дружества в Съюза, този довод следва да се отхвърли. Във всеки случай корекциите на разходите в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент се основават на собствените разходи по продажбите, общите и административните разходи на съответните дружества и следователно отразяват дейностите на тези дружества независимо от изпълняваните от тях функции. Следователно този довод следва да се отхвърли.
(25)
Един от горепосочените производители износители заяви, че за конкретни сделки с дружество, което не е свързано с производителя износител, експортната цена е следвало да се основава на действително платената или платима цена в съответствие с член 2, параграф 8 от основния регламент. Комисията констатира обаче, че тези продажби не са експортни продажби за Съюза. Въз основа на това съответните сделки не бяха взети предвид при определянето на експортната цена. След оповестяването на окончателните заключения този производител износител оспори изключването на тези сделки въз основа на това, че Комисията следва да вземе предвид всички продажби на произведения от него разглеждан продукт в Съюза. За определянето на експортната цена обаче бяха взети предвид всички продажби за съответния независим клиент. Всяка следваща сделка от този независим клиент не трябва да се взема под внимание, тъй като, първо, тези сделки не са експортни продажби по смисъла на член 2, параграфи 8 и 9 от основния регламент, и второ, съществува риск от двойното им отчитане. Въз основа на това твърдението на производителя износител бе отхвърлено.
(26)
Поради липсата на други коментари относно определянето на експортната цена заключенията в съображения 32 - 38 от регламента за временните мерки се потвърждават.
3. Сравнение
(27)
След оповестяването на временните заключения двамата оказали съдействие производители износители оспориха факта, че разходите за преместване на стоки от завода до склада се считат за вътрешни логистични разходи и съответно не се отразяват върху съпоставимостта на цените.
(28)
Единият производител износител е разполагал с няколко разпределителни склада на вътрешния пазар, от които мононатриевият глутамат е бил изпращан на крайните клиенти. Този производител износител твърди, че транспортните разходи от завода до складовете следва да се считат за разходи за превоз на вътрешния пазар и следва да бъдат приспаднати от нормалната стойност, тъй като при експортните продажби няма такива разходи. Другият производител износител изтъкна, че в някои случаи разходите за преместването на стоките до склада може да бъдат обвързани с конкретни фактури и следователно са пряк разход по продажбите, който е включен в цената, начислявана за сметка на клиентите, а това има отражение върху съпоставимостта на цените. Поради това тези разходи следва да бъдат приспаднати от нормалната стойност.
(29)
Складовете се считат за част от помещенията на производителя износител, а продуктът е готов за продажба едва от момента, в който постъпи в склада. Разстоянието от склада до завода е без значение, както и това дали транспортирането от завода до склада може да бъде обвързано с конкретна сделка за продажба на вътрешния пазар, тъй като тези разходи обикновено се правят преди продажбата и следователно не са пряк разход по продажбите, който има отражение върху съпоставимостта на цените. С оглед на това въз основа на член 2, параграф 10, буква д) от основния регламент твърденията по този въпрос следва да се отхвърлят.
(30)
След оповестяването на временните заключения оказалият съдействие производител износител, който изнася мононатриев глутамат посредством свързано дружество извън Съюза, изтъкна, че осъщественият от него износ не следва да бъде коригиран в съответствие с член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент, тъй като свързаното дружество извън Съюза не действа в качеството на посредник и не работи с комисиона. Същият производител износител заяви също така, че надценката на свързаното дружество, въз основа на която е извършена корекцията, няма отражение върху съпоставимостта на цените, тъй като при конструирането на експортната цена Комисията вече е приспаднала разумен марж на печалба за свързаното дружество в Съюза, която обхваща всички маржове на печалба за всички сделки между дружествата. Производителят износител заяви също така, че ако изобщо се приспадат някакви разходи, от експортната цена на свързаното дружество извън Съюза следва да бъдат приспаднати само разходите по продажбите, общите и административните разходи.
(31)
При разследването беше установено, че свързаното дружество извън Съюза е начислявало надценка за всички експортни продажби за Съюза. Надценката оказва влияние върху съпоставимостта на цените, тъй като се прилага само за експортните продажби, а не и за продажбите на вътрешния пазар. Твърдението, че маржът на печалбата на свързаното дружество вече е бил взет предвид при конструирането на експортната цена в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент, не може да бъде прието. Корекциите в съответствие с член 2, параграфи 9 и 10 от основния регламент имат различна цел, правят се отделно, ясно се разграничават една от друга и се уреждат от различни материалноправни норми. Член 2, параграф 9 от основния регламент има за цел да се определи надеждна експортна цена, а член 2, параграф 10 от основния регламент - да се осигури съпоставимост между експортната цена и нормалната стойност. След като експортната цена бъде надлежно установена в съответствие с член 2, параграф 8 или 9 от основния регламент, всички допълнителни корекции в съответствие с член 2, параграф 10 вече не засягат самата експортна цена и по никакъв начин нямат за цел да се определи нормалната стойност и експортната цена. С оглед на това оказалият съдействие производител износител не отчита замисъла на корекцията по член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент, чиято цел не е да се определи самата експортна цена, а цената да стане съпоставима с нормалната стойност. Поради тази причина разумният марж на печалбата, приспаднат съгласно член 2, параграф 9 от основния регламент, не обхваща всички възможни надценки, реализирани по същия канал за продажби. Що се отнася до сумата, която трябва да бъде коригирана, направената корекция отразява действително начисляваната надценка между свързаните дружества и следователно действително има отражение върху цените и съпоставимостта на цените. Поради това няма основание тя да бъде заменена с друга хипотетична сума. На последно място, Комисията има право да вземе предвид факта, че свързаното дружество извън Съюза получава плащане (под формата на надценка, която остава за свързаното дружество, за фактурираните от него продажби на клиенти в Съюза). За да може да изпълни условията за предприятие, което за тези плащания подлежи на облагане с корпоративен данък в съответната държава извън Съюза (в която ставката на корпоративния данък е значително по-ниска, отколкото в Индонезия), свързаното дружество трябва да осъществява реална стопанска дейност в нея. Индонезийският производител износител не може едновременно да се стреми да обезпечи благоприятните данъчни условия, произтичащи от присъствието и от икономическата дейност на свързаното дружество в държава извън Съюза, и успоредно с това в рамките на антидъмпинговата процедура да твърди, че свързаното дружество не осъществява никаква икономическа дейност. Поради това тези доводи следва да бъдат отхвърлени.
(32)
След оповестяването на окончателните заключения производителят износител повтори твърденията си относно корекцията във връзка с надценката на свързаното с него дружество и оспори позоваването на данъчни съображения в рамките на антидъмпингово разследване. Производителят износител посочи също така, че макар да не оспорва факта, че свързаното с него дружество извършва търговска дейност в съответната трета държава, тя е ограничена по отношение на разглеждания продукт. Повторно бе изтъкнат доводът, че дейността на свързаното дружество ясно се различава от дейността на посредник и че то не получава комисиона от производителя износител във връзка с продажбите за Съюза. На последно място, производителят износител повтори твърдението си, че при конструирането на експортната цена Комисията вече е приспаднала разумен марж на печалба за свързаното дружество в Съюза, която обхваща всички маржове на печалба за всички сделки между дружествата. Във връзка с това производителят износител заяви, че при последователни продажби между свързани дружества практиката на Комисията действително би била да се приспадне само маржът на печалбата на свързаното дружество, което извършва преки продажби на независими клиенти в Съюза, а не маржовете на печалбата на другите свързани дружества в рамките на същия канал за продажби.
(33)
Следва да се отбележи, че в конкретния случай съществуването на отделен данъчен субект говори за това, че свързаната страна извън Съюза извършва значими икономически дейности, тъй като по националното данъчно право се изисква дружеството да осъществява такива дейности. В настоящия случай и както бе обяснено в съображение 31, Комисията взе под внимание обстоятелството, че съответният производител износител има свързана страна извън Съюза, която осъществява значима икономическа дейност, както и това, че свързаната страна извън Съюза е приспадала надценката за всяка сделка за продажба на разглеждания продукт между свързаните страни, което се отразява върху съпоставимостта на цените за износ на мононатриев глутамат за Съюза. Освен това, както се посочва в съображение 31, сумата, въз основа на която е направена корекцията, отразява действителната и проверена надценка, начислявана между свързаните дружества, и поради това точно отразява и дейностите на свързаното дружество. Поради това тези доводи следва да бъдат отхвърлени.
(34)
След оповестяването на временните заключения същият производител износител възрази относно корекцията за комисионите, платени върху експортната цена, с довода, че те не са преки разходи за продажби, а са се плащали на месечна база, поради което не могат да се обвържат с конкретна сделка по продажба и нямат отражение върху съпоставимостта на цените. Според производителя износител платените комисиони са имали отражение само между свързаните дружества и следователно член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент е неприложим. Въз основа на допускането, че двамата със свързаното дружество се разглеждат като един икономически субект, производителят износител заяви също така, че всяко прехвърляне на парични средства в рамките на този икономически субект не би представлявало разход или приход за него.
(35)
При разследването беше установено, че съгласно сключен комисионен договор между производителя износител и свързаното с него дружество се дължат комисиони, когато производителят износител в Индонезия продава пряко на независими клиенти на пазара на Съюза (а не чрез свързаното с него дружество). Платената комисиона е пряко свързана с нетната стойност на продажбите. Вследствие на това пряката връзка между продажбата и платената комисиона има отражение върху съпоставимостта на цените съгласно член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент.
(36)
На последно място, предположението, че свързаните дружества се разглеждат като един икономически субект, е неточно. При разследването беше установено, че самият производител износител разполага с напълно функционален експортен отдел и не е имало дублиране на свързаните с износа задачи между производителя износител и свързания вносител. Поради това свързаното дружество не може да се счита за вътрешен отдел по продажбите и тези доводи следва да бъдат отхвърлени.
(37)
От друга страна, ако експортните цени бъдат коригирани въз основа на член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент, производителят износител заяви, че платените комисиони следва също така да бъдат изключени от разходите по продажбите, общите и административните разходи на свързаното дружество, които са били приспаднати от цената при препродажба на първия независим клиент в Съюза в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент. Съгласно член 2, параграф 9 от основния регламент обаче при конструирането на надеждна експортна цена всички разходи, направени между вноса и препродажбата, следва да се приспаднат от цената при препродажба на първия независим клиент в Съюза и няма правно основание тези разходи да се компенсират с някакви приходи, както иска производителят износител. Освен това разходите по продажбите, общите и административните разходи на свързаното дружество в Съюза се отнасят за различен канал за продажби (т.е. чрез свързания клиент) спрямо приходите от комисиони, които спадат към канала за продажби на несвързани клиенти. На последно място, корекцията във връзка с надценката в съответствие с член 2, параграф 10 от основния регламент и определянето на експортната цена в съответствие с параграф 8 или 9 от същия член имат различна цел и представляват два различни етапа от анализа на дъмпинга.
(38)
След оповестяването на окончателните заключения производителят износител повтори твърденията си относно комисионата, описана в съображение 35, и изрази становище, че би било непоследователно, от една страна, да се приеме, че трансферните цени между свързани страни не са надеждни, а - от друга страна, експортната цена да бъде коригирана въз основа на сключения комисионен договор между свързаните страни. Производителят износител оспори също така констатациите, изложени в съображение 35, че платената комисиона е пряко свързана с нетната стойност на продажбите и следователно съществува пряка връзка между продажбата и платената комисиона, което има отражение върху съпоставимостта на цените, с довода, че комисионата се е плащала веднъж месечно и между страните не е имало обмен на подробна информация относно метода за изчисляването ѝ.
(39)
Производителят износител не представи допълнителни сведения, нито допълнителна фактическа информация, с които да обоснове твърденията си и въз основа на които да се променят посочените по-горе заключения. С оглед на това заключенията, изложени в съображения 35 - 37, се потвърждават.
(40)
След оповестяването на временните заключения един производител износител поиска да се направи корекция на нормалната стойност за разходите за реклама и търговски стимули. Производителят износител изтъкна, че тези разходи не възникват при експортните продажби за Съюза, но оказват пряко влияние върху продажната цена на вътрешния пазар. В подкрепа на това твърдение производителят износител заяви, че поне в някои случаи тези разходи могат да бъдат проследени до конкретни продажби на вътрешния пазар. На последно място, същият производител износител заяви, че разходите за реклама и търговски стимули отразяват различни равнища на търговия - от една страна, на вътрешния пазар (където мононатриевият глутамат се продава директно на търговци на дребно), и продажбите за Съюза, от друга страна (за търговци и дистрибутори).
(41)
При разследването беше установено, че разходите за реклама и търговски стимули са обвързани най-вече с клиентски сметки, а не с конкретни сделки за продажба. Те се извършват независимо от това дали продуктът в крайна сметка е бил продаден. Освен това при разследването стана ясно, че разходите, за които се твърди, че са обвързани с конкретна сделка по продажба, в действителност не са били отразени в цената. Въз основа на това беше направено заключението, че разходите за реклама и търговски стимули нямат отражение върху цените и съпоставимостта на цените и съответно твърдението следва да бъде отхвърлено.
(42)
Един производител износител заяви, че мононатриевият глутамат на големи кристали (според големината на частиците) има различни физични характеристики и е бил продаван на различно равнище на търговия в сравнение с мононатриевия глутамат, изнасян за Съюза. Поради това производителят износител заяви, че мононатриевият глутамат на големи кристали следва да бъде изключен при определянето на нормалната стойност.
(43)
При разследването беше установено, че продуктът се предлага с различна големина на частиците: на прах или на фини, малки, обикновени и големи кристали. Всички те са включени в продуктовия обхват, тъй като имат еднакви основни характеристики и крайни приложения и са взаимозаменяеми. Поради това при определянето на нормалната стойност следва да бъдат включени всички видове на продукта. Освен това при разследването беше установено, че различната големина на частиците не е фактор, свързан с определянето на разходите.
(44)
Също така при разследването беше установено, че клиентите на вътрешния пазар, които са купували мононатриев глутамат на големи кристали, са купували продукта и с друга големина на частиците. Няма доказателства, че наблюдаваната разлика в цените на мононатриевия глутамат на големи кристали е свързана с физичните характеристики на продукта или с равнището на търговия, тъй като разликата в цените би могла да се свърже с други фактори, например с конкретни клиенти или с купуваните обеми. Също така производителят износител не представи в количествено изражение предполагаемата разлика във физичните характеристики. Поради това твърденията в това отношение следва да бъдат отхвърлени.
(45)
Поради липсата на други коментари относно сравнението заключенията в съображения 39 - 46 от регламента за временните мерки се потвърждават.
4. Дъмпингови маржове
(46)
Поради липсата на коментари използваната методика за изчисляване на дъмпинговите маржове, посочена в съображения 47 и 48 от регламента за временните мерки, се потвърждава.
(47)
Предвид изключването на някои сделки при определянето на експортната цена за един производител износител съгласно описаното в съображение 25 и поради липсата на други коментари окончателните дъмпингови маржове, изразени като процент от цената CIF (стойност, застраховка и навло) на границата на Съюза без платено мито, са, както следва:
Дружество
Дъмпингов марж
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2 %
PT. Miwon Indonesia
13,3 %
Всички други дружества
28,4 %
Г. ВРЕДА
1. Определяне на промишлеността на Съюза и на производството на Съюза
(48)
Заинтересованите страни отново заявиха, че Комисията следва да изключи оказалия съдействие производител от Съюза от промишлеността на Съюза поради неоказването на съдействие от свързан с него производител износител в Индонезия. Изтъкнат бе доводът, че тези отношения може да имат отражение върху цялостната картина по отношение на вредата.
(49)
Страните не представиха никаква нова информация или доказателства за това. По-конкретно страните не обосноваха твърдението си до каква степен това би могло да има отражение върху цялостната картина по отношение на вредата. Както се посочва в съображение 53 от регламента за временните мерки, в този случай не е необходимо оказалият съдействие производител износител да бъде изключен от промишлеността на Съюза въпреки връзката му с неоказалия съдействие производител износител в Индонезия, тъй като този единствен производител в Съюза оказа пълно съдействие на Комисията по време на разследването и бе извършена пълна проверка на дейността му. С оглед на това липсата на съдействие от един индонезийски производител износител по никакъв начин не оказа влияние върху провеждането на разследването. Поради това този довод следва да бъде отхвърлен.
(50)
След оповестяването на заключенията заинтересованите страни повториха твърдението си, че оказалият съдействие производител от Съюза следва да бъде изключен от промишлеността на Съюза поради неоказването на съдействие от свързан с него производител износител в Индонезия. Страните изтъкнаха, че неоказването на съдействие от страна на свързания производител износител в Индонезия може да има отражение върху цялостната картина по отношение на вредата за промишлеността на Съюза. По същество те твърдят, че цените на мононатриевия глутамат се договарят в световен мащаб и че поради тези отношения съществува риск от кръстосано компенсиране, което се изразява в по-ниски цени за клиентите на пазара в Съюза и по-високи цени на пазара в трети държави. Като не е оказал съдействие при разследването, свързаният производител износител в Индонезия не е дал възможност на Комисията да провери дали е имало кръстосано компенсиране.
(51)
Страните само изтъкнаха този довод, без да го обосноват с никакви доказателства. Във всеки случай, няма данни цените, начислявани от производителя от Съюза на клиентите му на пазара в Съюза, които бяха проверени по време на разследването, да са били занижени от съображения за кръстосано компенсиране. Напротив, както се посочва в съображение 100 от регламента за временните мерки, през разглеждания период цените на вноса от Индонезия са намалели с 8 %, като това е оказало натиск върху цените на пазара на Съюза, вследствие на което промишлеността на Съюза не е била в състояние да увеличи цените си в съответствие с увеличените си разходи. Поради това през разглеждания период промишлеността на Съюза като цяло е била принудена да намали цените си. С оглед на това твърдението беше отхвърлено.
(52)
Поради липсата на други коментари относно определянето на промишлеността на Съюза и на производството на Съюза заключенията в съображения 50 и 51 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2. Потребление на Съюза
(53)
След оповестяването на временните заключения една заинтересована страна заяви, че описанието на развитието на потреблението в Съюза в съображение 55 от регламента за временните мерки е непълно. По-конкретно тази страна твърди, че спадът в потреблението, отчетен през финансовата 2011/2012 година в сравнение с финансовата 2010/2011 година, се дължи на факта, че вносът от Виетнам е бил заменен с по-евтин внос от Индонезия и по тази причина клиентите в Съюза, които не са очаквали по-нататъшно увеличаване на цените, са продали натрупаните си запаси, вследствие на което общият обем на продажбите в Съюза е намалял.
(54)
Обстоятелствата, описани от заинтересованата страна, не противоречат на заключенията в съображение 55 от регламента за временните мерки, че намаляването на потреблението в периода от 2010/2011 до 2011/2012 финансова година се дължи най-вече на спад в продажбите на промишлеността на Съюза на пазара на Съюза. По-конкретно в периода от финансовата 2010/2011 година до финансовата 2011/2012 година са намалели както продажбите на промишлеността на Съюза, така и вносът от трети държави. Въпреки това за разлика от общия внос, който е намалял само с 2 % (вж. съображение 107 от регламента за временните мерки), обемът на продажбите на промишлеността на Съюза е намалял с 16 % (съображение 72 от регламента за временните мерки). Спадът в обема на продажбите на промишлеността на Съюза е съвпаднал със спад в обема на производството ѝ, както е видно от таблицата в съображение 68 от регламента за временните мерки.
(55)
Въпреки това, както става ясно от таблицата в съображение 104 от регламента за временните мерки, противно на твърдението на заинтересованата страна в периода от финансовата 2010/2011 година до финансовата 2011/2012 година вносът от Виетнам се е увеличил, а през същия период вносът от други трети държави - като Бразилия, е намалял почти с 60 %. С оглед на това констатациите не потвърждават предположението, че вносът от Индонезия е заместил вноса от Виетнам.
(56)
Освен това страната не подкрепи с доказателства твърдението си, че ползвателите са натрупали запаси преди разглеждания период и са ги продали в големи количества, когато вносът от Индонезия се е увеличил. Тези твърдения също не се потвърдиха по време на разследването. С оглед на това твърденията на заинтересованата страна в това отношение следва да бъдат отхвърлени.
(57)
Поради липсата на други коментари относно потреблението на Съюза заключенията в съображения 52 - 55 от регламента за временните мерки се потвърждават.
3. Внос от засегнатата държава
(58)
Поради липсата на коментари относно вноса от засегнатата държава заключенията в съображения 56 - 66 от регламента за временните мерки се потвърждават.
4. Икономическо състояние на промишлеността на Съюза
(59)
Една заинтересована страна заяви, че намалелият обем на производството и по-слабото използване на капацитета през разглеждания период са само следствие от отбелязаното преди това значително увеличение. Поради това спадът през разглеждания период не следва да се разглежда като развитие в неблагоприятна посока и не показва наличието на вреда. Въпреки това при оценката на промените на показателите за вреда обикновено се вземат предвид само тенденциите, установени по време на разглеждания период. В настоящия случай няма основателна причина за отклонение от тази практика, така че оценката на промените на показателите за вредата да обхване по-дълъг период от време. Поради това този довод следва да бъде отхвърлен.
(60)
Същата заинтересована страна изтъкна, че евентуалното включване на странични продукти може да е завишило производствените разходи на промишлеността на Съюза, което също е оказало влияние върху рентабилността. Това твърдение е неправилно. При направената проверка надлежно бяха установени пълнотата и точността на производствените разходи на промишлеността на Съюза, включително за страничните продукти. С оглед на това твърдението следва да бъде отхвърлено.
(61)
Поради липсата на други коментари относно промените на показателите за вредата заключенията в съображения 67 - 93 от регламента за временните мерки се потвърждават.
5. Заключение относно вредата
(62)
Една заинтересована страна заяви, че не при всички показатели за вреда се наблюдава неблагоприятна тенденция и че неблагоприятната тенденция само при някои показатели не е достатъчна, за да се заключи, че промишлеността на Съюза е претърпяла съществена вреда.
(63)
Съгласно член 3, параграф 5 от основния регламент не всички показатели за вреда трябва да сочат неблагоприятно развитие, за да се направи заключение относно съществуването на вреда. Твърдението е неправилно и защото при разследването беше установено, че през разглеждания период почти при всички показатели за вреда се наблюдава неблагоприятна тенденция. С оглед на това твърденията следва да бъдат отхвърлени.
(64)
Въз основа на гореизложеното и поради липсата на други коментари заключенията в съображения 94 - 96 от регламента за временните мерки - а именно че промишлеността на Съюза е претърпяла съществена вреда по смисъла на член 3, параграф 5 от основния регламент, се потвърждават.
Д. ПРИЧИННО-СЛЕДСТВЕНА ВРЪЗКА
1. Въздействие на дъмпинговия внос
(65)
Една от страните заяви, че предвид констатациите в съображение 66 от регламента за временните мерки, а именно че среднопретегленият марж на подбиване на цените на вноса от Индонезия през разследвания период е от порядъка на 0 - 5 %, този внос не може да бъде причина за вредата, понесена от промишлеността на Съюза, тъй като не е бил в състояние да упражни натиск върху цените на пазара в Съюза.
(66)
Установените при разследването факти не подкрепят това твърдение. Както се посочва в съображения 99 и 100 от регламента за временните мерки, през разглеждания период дъмпинговият внос от Индонезия значително се е увеличил както в абсолютна стойност, така и като пазарен дял. Увеличението е съвпаднало със спад в обема на продажбите и на пазарния дял на промишлеността на Съюза. Вносът в такива големи количества е принудил промишлеността на Съюза да намали продажните цени в съответствие с цените на индонезийския внос. Вследствие на това установените маржове на подбиване на цените действително не са големи. Същевременно обаче промишлеността на Съюза не е била в състояние да приведе цените си в съответствие с увеличените разходи, а това значително е намалило рентабилността ѝ през разглеждания период. Това се потвърждава от размера на установения марж на вредата, който - както е посочено в съображение 125 по-долу - е в границите от 24,9 % до 47,0 %. Поради това този довод следва да бъде отхвърлен.
(67)
Поради липсата на други коментари относно въздействието на дъмпинговия внос заключенията в съображения 98 - 101 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2. Въздействие на други фактори
2.1. Въздействие на вноса от Китай
(68)
Две от заинтересованите страни заявиха, че противно на заключенията в съображение 103 от регламента за временните мерки вносът от Китай е имал неблагоприятно отражение върху продажните цени на промишлеността на Съюза и следователно е допринесъл за причинената съществена вреда.
(69)
Както се посочва в съображение 102 от регламента за временните мерки, в абсолютни стойности обемът на вноса от Китай през разглеждания период не е голям. Освен това, като се вземат предвид антидъмпинговите мита, цените на вноса са били по-големи от продажните цени на промишлеността на Съюза, както и от цените на вноса от Индонезия. Предвид обема и цените на вноса от Китай твърдението, че този внос е допринесъл за причинената съществена вреда за промишлеността на Съюза, се отхвърля.
(70)
С оглед на това заключенията в съображения 102 и 103 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2.2. Внос от други трети държави
(71)
Поради липсата на коментари относно въздействието на вноса от други трети държави заключенията в съображения 104 - 108 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2.3. Развитие на потреблението в Съюза
(72)
След оповестяването на временните заключения една от заинтересованите страни заяви, че спадът в продажбите на промишлеността на Съюза е съвпаднал със спад в потреблението на Съюза и следователно това е била основната причина за съществената вреда, понесена от промишлеността на Съюза.
(73)
Както се посочва в съображение 109 от регламента за временните мерки, потреблението се е свило само с 2 %, а спадът в продажбите на промишлеността на Съюза през разглеждания период е 17 %. Поради това намаленото потребление не може да обясни далеч по-големия спад в обема на продажбите. Освен това въпреки намаляващото потребление вносът от Индонезия се е увеличил. С оглед на това твърдението следва да бъде отхвърлено.
(74)
Поради липсата на други коментари заключенията в съображение 109 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2.4. Износ на промишлеността на Съюза
(75)
Поради липсата на коментари относно въздействието на износа на промишлеността на Съюза заключенията в съображения 110 - 112 се потвърждават.
2.5. Твърдение за неефективност на промишлеността на Съюза
(76)
След оповестяването на временните заключения две заинтересовани страни отново изказаха твърдението, че вредата, понесена от промишлеността на Съюза, се дължи на предполагаемата неефективност, присъща на използвания от промишлеността на Съюза производствен процес, включително поради неефективно използване на ресурсите.
(77)
Тези страни не уточниха естеството на тази неефективност. Както се посочва в съображение 113 от регламента за временните мерки, при разследването не бе установена никаква потенциална неефективност на промишлеността на Съюза и твърденията в това отношение бяха отхвърлени.
(78)
След оповестяването една от заинтересованите страни повтори твърденията за неефективността на промишлеността на Съюза. Страната твърди, че не са били разследвани спиранията за поддръжка, преструктурирането с цел да се поемат дейностите на бивше дъщерно дружество, увеличението на разходите за труд и предстоящи значителни инвестиции, както и тяхното въздействие върху състоянието на промишлеността на Съюза.
(79)
Противно на тези твърдения гореизложените фактори бяха анализирани от Комисията, както се посочва в съображения 94 - 96 (спирания за поддръжка), 89 и 90 (поемане на дейността на бивше дъщерно дружество), 91 (разходи за труд) и 82 - 83 (инвестиции) по-долу, но не бяха открити доказателства за потенциална неефективност на промишлеността на Съюза. Поради това твърдението беше отхвърлено.
(80)
Поради липсата на други коментари относно гореизложеното заключенията в съображение 113 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2.6. Финансовата криза
(81)
Поради липсата на коментари относно отражението на финансовата криза заключенията в съображение 114 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2.7. Инвестиции и нормативни изисквания за безопасност в ЕС
(82)
След оповестяването на временните заключения една заинтересована страна заяви, че причина за вредата са големите инвестиции, направени от промишлеността на Съюза. Същата страна изказа твърдението, че няма значение дали инвестициите са били необходими, тъй като следва да се анализира само отражението им върху състоянието на промишлеността на Съюза и по-специално върху нейната рентабилност.
(83)
Страната не обясни до каква степен направените инвестиции от промишлеността на Съюза биха могли да окажат влияние върху рентабилността ѝ. Както се посочва в съображение 116 от регламента за временните мерки, направените инвестиции от промишлеността на Съюза са се основавали на разумни стопански решения и не може да се разглеждат като необосновани. Освен това с течение на времето инвестиционните разходи се пренасят в амортизационните отчисления и съответно не са оказали значително отражение върху рентабилността на промишлеността на Съюза. С оглед на това твърденията на заинтересованата страна в това отношение бяха отхвърлени.
(84)
След оповестяването същата заинтересована страна отново изтъкна, че причина за вредата са нормативните изисквания за безопасност и големите инвестиции, които промишлеността на Съюза е направила, за да изпълни тези изисквания. Тя припомни също така, че няма значение дали става въпрос за разумни стопански решения, и че при анализа е трябвало да се вземе предвид единствено отражението върху рентабилността. На последно място, страната посочи, че пренасянето на инвестиционните разходи в амортизационните отчисления с течение на времето е без значение.
(85)
Противно на твърденията отражението на направените инвестиции върху рентабилността на промишлеността на Съюза бе взето под внимание при оценката. Пренасянето на инвестиционните разходи в амортизационните отчисления е съществен фактор при установяването на рентабилността и съответно е било необходимо да бъде взето предвид. Поради това този довод беше отхвърлен.
(86)
Поради липсата на други коментари относно въздействието на инвестициите и нормативните изисквания за безопасност в ЕС заключенията в съображения 115 и 116 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2.8. Разходи за суровини и други разходи
2.8.1. Производствени разходи
(87)
Една заинтересована страна изказа твърдението, че намаляването на рентабилността се дължи на успоредното увеличаване на производствените разходи като цяло. Следователно причина за вредата е било увеличаването на производствените разходи, а не вносът от Индонезия.
(88)
Както се посочва в съображение 100 от регламента за временните мерки, поради натиска върху цените, предизвикан от вноса на мононатриев глутамат от Индонезия, не е било възможно увеличението на производствените разходи да бъде отразено в продажните цени. Поради това намаляването на рентабилността се дължи главно на увеличението на дъмпинговия внос и този довод следва да бъде отхвърлен.
2.8.2. Поемане на дейността на бивше дъщерно дружество
(89)
Същата заинтересована страна твърди, че не са били анализирани в достатъчна степен последиците за рентабилността на промишлеността на Съюза, свързани с поемането на дейността на бивше дъщерно дружество. Според страната това е повлияло неблагоприятно на рентабилността и следователно е причина за вредата, понесена от промишлеността на Съюза.
(90)
Комисията допълнително проучи въздействието от поемането на дейността на бившето дъщерно дружество върху съответните показатели за вредата - като производствените разходи, заетостта, инвестициите и рентабилността. Следва да се отбележи, че дъщерното дружество е участвало само в продажбата на разглеждания продукт. Установено бе, че през финансовата година, през която е поета дейността на дъщерното дружество (2011/2012), промишлеността на Съюза е работила на печалба. Рентабилността става отрицателна величина през следващата финансова година (2012/2013). Това обаче е съвпаднало с увеличения обем на вноса от Индонезия, който през същата година реално се е удвоил. Въз основа на това при анализа не беше потвърдено, че поемането на дейността на бившето дъщерно дружество е оказало съществено неблагоприятно отражение върху рентабилността, и твърденията в това отношение следва да се отхвърлят.
2.8.3. Разходи за труд
(91)
Няколко страни заявиха, че причина за вредата, понесена от промишлеността на Съюза, е увеличаването на разходите за труд. Въпреки че увеличените разходи за труд са една от причините, довели да увеличаване на общите разходи през разглеждания период, при разследването беше установено, че отражението им върху нарастването на общите производствени разходи е незначително (точната цифра не може да бъде посочена от съображения за поверителност). Въз основа на това не може да се приеме, че увеличените разходи за труд са причина за съществената вреда, понесена от промишлеността на Съюза, и твърденията в това отношение следва да бъдат отхвърлени.
(92)
След оповестяването една от заинтересованите страни изтъкна, че разходите за труд не следва да се оценяват изолирано, а е трябвало да се отчете общото отражение от увеличението на различните елементи, формиращи разходите.
(93)
Както бе посочено в съображения 87 и 88, Комисията направи оценка на увеличението на производствените разходи като цяло и съответно твърдението беше отхвърлено.
2.8.4. Спирания за поддръжка
(94)
След оповестяването на временните заключения една от заинтересованите страни заяви, че спадът в производството и продажбите се дължи на извършваните от промишлеността на Съюза спирания за поддръжка, което от своя страна е довело до намаляване на обема на продажбите. Поради това намалението в обема на производството и на продажбите на промишлеността на Съюза не следва да се приписва на вноса от Индонезия.
(95)
При разследването беше установено, че спадът в производството между финансовата 2012/2013 година и разследвания период наистина съвпада с продължително спиране на производството за извършване на техническа поддръжка, но това е било направено само в опит да се намалят големите запаси, натрупани вследствие от намаляването на продажбите в предходни години в рамките на разглеждания период.
(96)
Поради това спадът в производството и продажбите е последица от увеличението на дъмпинговия внос на мононатриев глутамат от Индонезия и този довод следва да се отхвърли.
(97)
След оповестяването друга заинтересована страна отново изказа твърдението, че вредата се дължи на спиранията за поддръжка и няма значение дали те са били необходими, или не. Страната заяви, че е трябвало да бъде взето предвид само отражението на спиранията върху рентабилността на промишлеността на Съюза.
(98)
Както бе посочено в съображения 95 и 96, спиранията за поддръжка са последица от намалелите продажби, които на свой ред са следствие от увеличения дъмпингов внос от Индонезия. Вносът от Индонезия действително е предизвикал спирания за поддръжка, които поради това не могат да се преценят самостоятелно, нито може да се смята, че това е нарушило причинно-следствената връзка между вноса и понесената вреда. С оглед на това представеният от заинтересованата страна довод беше отхвърлен.
2.8.5. Обезценяване на индонезийската рупия
(99)
След оповестяването на временните заключения една заинтересована страна заяви, че обезценяването на индонезийската рупия в периода януари 2012 г. - януари 2014 г. е осигурило на производителите износители сравнително предимство, което не е свързано с техните ценови решения. Същата страна заяви, че следва да се проучи въздействието на този фактор.
(100)
В тази връзка следва да се припомни, че възможното въздействие на дъмпинговия внос върху цените на промишлеността на Съюза се разглежда основно чрез установяване на подбиването на цените, спада на цените и оказвания ценови натиск. За тази цел се прави сравнение между дъмпинговите експортни цени и продажните цени на промишлеността на Съюза, като в някои случаи може да се наложи експортните цени, използвани за изчисляване на вредата, да бъдат преобразувани в друга валута, за да има съпоставима основа. При тези обстоятелства използването на обменни курсове гарантира единствено че ценовата разлика се определя на съпоставима основа. От гореизложеното е видно, че в настоящия случай обменният курс не може да се разглежда като фактор, причиняващ вреда на промишлеността на Съюза, тъй като е неразривно свързан с вноса. С оглед на това доводът следва да бъде отхвърлен.
2.8.6. Заключения
(101)
Поради липсата на други коментари относно въздействието на разходите за суровини и други разходи заключенията в съображения 117 - 120 от регламента за временните мерки се потвърждават.
3. Заключение относно причинно-следствената връзка
(102)
Поради липсата на други коментари относно причинно-следствената връзка заключенията в съображения 121 - 125 от регламента за временните мерки се потвърждават.
Е. ИНТЕРЕС НА СЪЮЗА
1. Интерес на промишлеността на Съюза
(103)
Поради липсата на коментари относно интереса на промишлеността на Съюза изложеното в съображения 127 - 129 от регламента за временните мерки се потвърждава.
2. Интерес на вносители/търговци
(104)
Поради липсата на коментари относно интереса на несвързаните вносители и търговци изложеното в съображения 130 - 132 от регламента за временните мерки се потвърждава.
3. Интерес на ползвателите
(105)
След оповестяването на временните заключения един ползвател отново изказа твърдението си, описано в съображение 140 от регламента за временните мерки, че се очаква потреблението на мононатриев глутамат в Съюза значително да се повиши, по-специално поради наложената от ЕС забрана за употребата на фосфати и други фосфорни съединения, които според ползвателя ще бъдат заместени от мононатриевия глутамат, използван в отраслите за производство на нехранителни продукти. Същият ползвател освен това заяви, че промишлеността на Съюза няма достатъчен капацитет да задоволи нарастващото търсене на пазара в Съюза. Той изтъкна също така, че нарастването на потреблението ще бъде от полза за промишлеността на Съюза, тъй като тя ще може да увеличи обема на продажбите си. Същият ползвател отново изказа твърдението си, че няма да има достатъчно алтернативни източници на доставки, по-специално защото производителите в други трети държави са част от същата група дружества като предприятието, представляващо промишлеността на Съюза, и поради това не снабдяват пазара на Съюза.
(106)
Както се посочва в съображение 141 от регламента за временните мерки, трудно е да се предвиди какво отражение ще има върху промишлеността на Съюза новата нормативна уредба в Съюза във връзка със забраната за използване на фосфати и фосфорни съединения. По-специално страната не представи никаква информация или доказателства дали и в каква степен това ще увеличи търсенето на мононатриев глутамат в Съюза.
(107)
При разследването беше установено, че промишлеността на Съюза разполага със свободен капацитет и ще може да увеличи обема на производството си, така че поне отчасти да задоволи увеличеното търсене на пазара на Съюза. Общият производствен капацитет на Съюза е по-голям от общото потребление в Съюза през разследвания период.
(108)
Що се отнася до алтернативните източници на доставки - и както вече бе посочено в съображение 147 от регламента за временните мерки - при разследването беше установено, че мононатриев глутамат се произвежда в няколко трети държави. В началото на разглеждания период, т.е. през финансовата 2010/2011 година, вносът от други трети държави (например Бразилия, Виетнам и Корея) е имал значителен пазарен дял, който е намалял едва след като се е увеличил вносът на ниски цени от Индонезия. При разследването също така се установи, че в няколко трети държави има доставчици, които не са част от същата група като предприятието, представляващо промишлеността на Съюза. Ако равнопоставените условия на пазара на Съюза бъдат възстановени, вносът от други трети държави би могъл да се възобнови.
(109)
Поради това твърденията в това отношение следва да бъдат отхвърлени.
(110)
След оповестяването на окончателните заключения същата заинтересована страна отново изказа твърдението, че търсенето на мононатриев глутамат в Съюза значително ще се увеличи поради предстоящата забрана на употребата на фосфати и че промишлеността на Съюза няма да бъде в състояние да задоволи нарастващото търсене в Съюза. Въпреки това страната не представи никаква нова информация или конкретни доказателства и поради това твърдението беше отхвърлено.
(111)
След оповестяването на окончателните заключения същата заинтересована страна заяви, че Комисията не е взела предвид дела на мононатриевия глутамат в общите разходи за производството на почистващи препарати. Страната обаче не представи никакви нови данни, които опровергават констатациите, изложени в съображения 138 и 139 от регламента за временните мерки, а именно че евентуалното въздействие на мерките върху това дружество ще бъде ограничено. С оглед на това твърдението беше отхвърлено.
(112)
На последно място, същата заинтересована страна посочи, че не са взети предвид допълнителните разходи за нехранителната промишленост и за ползвателите на нехранителни продукти. Въпреки това страната не представи никаква нова информация или доказателства и поради това твърдението беше отхвърлено.
(113)
Друг ползвател заяви, че следва да се оцени общото отражение на мерките срещу Индонезия и Китай върху ползвателите.
(114)
Въздействието, което ще имат за ползвателите предприетите мерки по отношение на двете държави, бе анализирано в съображение 147 от регламента за временните мерки, по-специално с оглед на алтернативни източници на доставки. Както бе посочено в съображение 108, анализът показа, че редица трети държави биха могли да изнасят мононатриев глутамат в Съюза. Тези трети държави са били представени на пазара на Съюза преди навлизането на големи количества дъмпингов внос от Индонезия.
(115)
Беше изказано твърдението, че - като се има предвид голямата конкурентоспособност на пазара на Съюза на готови хранителни продукти - ползвателите не са в състояние да прехвърлят допълнителните разходи за антидъмпинговото мито на крайния потребител.
(116)
Както се посочва в съображения 135 - 137 от регламента за временните мерки, в сектора на храните и напитките мононатриевият глутамат представлява едва около 5 % от общите разходи на оказалите съдействие дружества за производството на продуктите, съдържащи мононатриев глутамат. Беше установено, че тези дружества работят на печалба. Заинтересованата страна не представи никаква информация, която опровергава тези констатации. Поради това заключенията в съображение 136 от регламента за временните мерки, че мерките ще имат само ограничено въздействие върху тези дружества, се потвърждават, а твърдението във връзка с това следва да бъде отхвърлено.
4. Интерес на доставчиците на суровини
(117)
След оповестяването на временните заключения двама доставчици оспориха заключението в съображение 143 от регламента за временните мерки с довода, че ако промишлеността на Съюза преустанови работа, това би имало съществено отражение върху тяхната стопанска дейност. Те заявиха, че ако промишлеността на Съюза престане да произвежда мононатриев глутамат, това ще се отрази неблагоприятно върху цялостната им стопанска дейност, тъй като захарните заводи не могат да спрат да произвеждат определено количество захарни сиропи и меласи, а техен основен купувач е промишлеността на Съюза. Ако захарта в този вид не се продаде, това ще се отрази на общата ефективност на предприятието.
(118)
Тъй като не бяха представени доказателства в подкрепа на това твърдение, то не може да бъде взето предвид.
5. Други доводи
(119)
След оповестяването на временните заключения една от заинтересованите страни отново изказа твърдението, че промишлеността на Съюза има господстващо положение, с довода, че с налагането на мерки по отношение на мононатриевия глутамат промишлеността на Съюза ще има сравнително предимство на пазара на Съюза. Не бяха представени обаче нови доказателства в подкрепа на това твърдение. Поради това заключенията в съображение 145 от регламента за временните мерки се потвърждават, а твърдението следва да се отхвърли.
6. Заключение относно интереса на Съюза
(120)
Поради липсата на други коментари относно интереса на Съюза заключенията в съображения 126 - 148 от регламента за временните мерки се потвърждават.
Ж. ОКОНЧАТЕЛНИ АНТИДЪМПИНГОВИ МЕРКИ
1. Степен на отстраняване на вредата (марж на вредата)
(121)
След оповестяването на временните заключения една от заинтересованите страни оспори целевата печалба, използвана, за да се определи степента на отстраняване на вредата съгласно посоченото в съображение 151 от регламента за временните мерки. Същата страна изказа твърдението, че марж на печалбата преди данъчно облагане от порядъка на 3 - 5 % би бил разумна, пазарнообвързана печалба въз основа на нетната печалба преди данъчно облагане, реализирана от производители на мононатриев глутамат в две държави в Азия през 2013 г.
(122)
Маржът на печалбата, използван за установяване на степента на отстраняване на вредата, съответства на маржа на печалбата, който промишлеността на Съюза основателно би могла да очаква да реализира при нормални условия на конкуренция. Както се посочва в съображение 151 от регламента за временните мерки, дъмпинговият внос от Индонезия е започнал да оказва отражение едва през третата година от разглеждания период. По тази причина бе счетено за целесъобразно маржът на печалбата да бъде установен въз основа на първите две години от разглеждания период.
(123)
Поради липсата на други коментари относно степента на отстраняване на вредата заключенията в съображения 150 - 152 от регламента за временните мерки се потвърждават.
2. Окончателни мерки
(124)
Предвид направените заключения относно дъмпинга, вредата, причинно-следствената връзка и интереса на Съюза и в съответствие с член 9, параграф 4 от основния регламент следва да бъдат наложени окончателни антидъмпингови мерки върху вноса на разглеждания продукт на равнището на дъмпинговите маржове в съответствие с правилото за по-ниското мито. В този случай индивидуалната ставка на митото за един производител износител бе преразгледана след оповестяването на временните заключения, тъй като някои сделки не бяха взети предвид при определянето на експортната му цена.
(125)
Въз основа на гореизложеното ставката, при която ще бъдат наложени митата, се определя, както следва:
Държава
Дружество
Дъмпингов марж
(%)
Марж на вредата
(%)
Окончателно антидъмпингово мито
(%)
Индонезия
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
[24,9 - 40,2]
7,2
Индонезия
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9 - 43,6]
13,3
Индонезия
Всички други дружества
28,4
[31,4 - 47,0]
28,4
(126)
Индивидуалните ставки на антидъмпинговото мито за дружествата, посочени в настоящия регламент, са установени въз основа на констатациите от настоящото разследване. Поради това те отразяват положението по отношение на тези дружества, установено по време на разследването. Тези ставки се прилагат изключително за вноса на разглеждания продукт с произход от засегнатата държава, произведен от изрично посочените правни субекти. Вносът на разглеждания продукт, произведен от всяко друго дружество, което не е изрично посочено с името и адреса си в постановителната част на настоящия регламент, включително от субекти, свързани с изрично посочените, се облага със ставката, приложима за всички други дружества. За тях не следва да се прилагат индивидуалните ставки на антидъмпинговите мита.
(127)
Дадено дружество може да отправи искане за прилагане на индивидуалните ставки на антидъмпинговото мито, ако впоследствие промени наименованието си. Искането трябва да бъде адресирано до Комисията (4). Искането трябва да съдържа цялата необходима информация, която позволява да се докаже, че промяната не засяга правото на дружеството да се ползва от приложимата за него ставка на митото. Ако промяната на наименованието на дружеството не засяга правото му да се ползва от приложимата за него ставка на митото, в Официален вестник на Европейския съюз се публикува известие, с което се съобщава за промяната на наименованието.
(128)
С цел да се сведат до минимум рисковете от заобикаляне поради голямата разлика в митническите ставки, е необходимо да се въведат специални мерки, за да се гарантира прилагането на индивидуалните антидъмпингови мита. Дружествата с индивидуални антидъмпингови мита трябва да представят на митническите органи на държавите членки валидна търговска фактура. Фактурата трябва да отговаря на изискванията, определени в приложението. Вносът, който не е придружен от такава фактура, се облага с антидъмпинговото мито, приложимо за всички други дружества.
(129)
За да се осигури правилното прилагане на антидъмпинговите мита, антидъмпинговото мито за всички други дружества се прилага не само за производителите износители, неоказали съдействие в настоящото разследване, но и за производителите, които не са осъществявали износ за Съюза през разследвания период.
3. Окончателно събиране на временното мито
(130)
С оглед на установените дъмпингови маржове и предвид равнището на вредата, причинена на промишлеността на Съюза, сумите, обезпечени чрез временното антидъмпингово мито, наложено с регламента за временните мерки, следва да бъдат окончателно събрани.
(131)
Комитетът, създаден съгласно член 15, параграф 1 от основния регламент, не представи становище,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Налага се окончателно антидъмпингово мито върху вноса на мононатриев глутамат, понастоящем класиран в код по КН ex 2922 42 00 (код по ТАРИК 2922420010), с произход от Индонезия.
2. Ставките на окончателното антидъмпингово мито, приложими към нетната цена франко границата на Съюза преди обмитяване на продукта, описан в параграф 1 и произведен от изброените в таблицата по-долу дружества, са, както следва:
Дружество
Окончателно антидъмпингово мито (%)
Допълнителен код по ТАРИК
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Всички други дружества
28,4
B999
3. Индивидуалните ставки на антидъмпинговото мито, определени за дружествата, посочени в параграф 2, се прилагат при представяне пред митническите органи на държавите членки на валидна търговска фактура, която отговаря на изискванията, посочени в приложението. Ако не бъде представена такава фактура, се прилага митото, приложимо за всички други дружества.
4. Освен ако е предвидено друго, се прилагат действащите разпоредби в областта на митата.
Член 2
Сумите, обезпечени чрез временните антидъмпингови мита в съответствие с Регламент за изпълнение (ЕС) № 904/2014, се събират окончателно.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила в деня след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 21 януари 2015 година.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) 2015/84,
annettu 21 päivänä tammikuuta 2015,
lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Indonesiasta peräisin olevan mononatriumglutamaatin tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 9 artiklan 4 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Väliaikaiset toimenpiteet
(1)
Euroopan komissio, jäljempänä ’komissio’, otti 22 päivästä elokuuta 2014 komission asetuksella (EU) N:o 904/2014 (2), jäljempänä ’väliaikaista tullia koskeva asetus’, käyttöön väliaikaisen polkumyyntitullin Indonesiasta peräisin olevan mononatriumglutamaatin tuonnissa.
(2)
Menettely käynnistettiin 29 päivänä marraskuuta 2013 Ajinomoto Foods Europe SAS:n, jäljempänä ’valituksen tekijä’, 16 päivänä lokakuuta 2013 tekemän valituksen johdosta; yritys on ainoa mononatriumglutamaatin tuottaja unionissa ja edustaa näin ollen 100:aa prosenttia mononatriumglutamaatin kokonaistuotannosta unionissa.
(3)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 20 kappaleessa todetaan, polkumyyntiä ja vahinkoa koskeva tutkimus koski 1 päivän lokakuuta 2012 ja 30 päivän syyskuuta 2013 välistä ajanjaksoa, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahinkoa koskevaan arvioon vaikuttava kehityssuuntausten tarkastelu kattoi 1 päivän huhtikuuta 2010 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
2. Myöhempi menettely
(4)
Niiden olennaisten tosiasioiden ja huomioiden ilmoittamisen jälkeen, joiden perusteella päätettiin ottaa käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli, jäljempänä ’alustavien päätelmien ilmoittaminen’, useat asianomaiset osapuolet ilmoittivat kirjallisesti näkökantansa alustavista päätelmistä. Kuulemista pyytäneille osapuolille annettiin mahdollisuus tulla kuulluiksi.
(5)
Komissio tutki asianomaisten osapuolten esittämät suulliset ja kirjalliset huomautukset, ja muutti tarvittaessa alustavia päätelmiä niiden mukaisesti.
(6)
Komissio ilmoitti kaikille osapuolille niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella se aikoi ottaa käyttöön lopullisen polkumyyntitullin Indonesiasta peräisin olevan mononatriumglutamaatin tuonnissa ja kantaa lopullisesti väliaikaisen tullin vakuutena olevat määrät, jäljempänä ’lopullisten päätelmien ilmoittaminen’. Kaikille osapuolille annettiin määräaika, johon mennessä niillä oli mahdollisuus esittää huomautuksia lopullisista päätelmistä.
(7)
Kaikkia asianomaisten osapuolten toimittamia huomautuksia tarkasteltiin ja ne otettiin soveltuvin osin huomioon.
3. Otanta
(8)
Koska etuyhteydettömien tuojien otannasta ei esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 7-19 kappaleessa esitetyt alustavat päätelmät vahvistetaan.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
(9)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 21 kappaleessa todetaan, tarkasteltavana oleva tuote on Indonesiasta peräisin oleva mononatriumglutamaatti, joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin ex 2922 42 00, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’. Mononatriumglutamaatti on elintarvikelisäaine, ja sitä käytetään pääasiassa arominvahventeena keitoissa, liemissä, liha- ja kalaruoissa, maustesekoituksissa ja valmisruoissa. Sitä tuotetaan erikokoisina valkoisina hajuttomina kiteinä. Mononatriumglutamaattia käytetään myös kemianteollisuudessa muissa kuin elintarvikesovelluksissa, esimerkiksi pesuaineissa. Mononatriumglutamaattia on saatavilla erikokoisissa pakkauksissa 0,5 gramman kuluttajapakkauksista 1 000 kilogramman suurpakkauksiin. Pienempiä pakkauskokoja myydään vähittäiskaupassa yksityisille kuluttajille, ja yli 20 kilogramman pakkaukset on tarkoitettu teolliseen käyttöön. Lisäksi tarjolla on eri puhtausasteita. Pakkauskoosta ja puhtausasteesta riippumatta mononatriumglutamaatin ominaisuudet pysyvät kuitenkin samoina.
(10)
Koska tarkasteltavana olevasta tuotteesta ja samankaltaisesta tuotteesta ei esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 21-25 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
C. POLKUMYYNTI
1. Normaaliarvo
(11)
Koska normaaliarvoa koskevia huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 26-31 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2. Vientihinta
(12)
Molemmat yhteistyössä toimineet indonesialaiset vientiä harjoittavat tuottajat toistivat väitteensä siitä, että niiden myyntihinnat niihin etuyhteydessä oleville yrityksille olivat markkinaehtoiset ja että vientihinnan määrittämisen olisi sen vuoksi perustuttava myyntihintaan indonesialaisen emoyhtiön ja ensimmäisen etuyhteydessä olevan asiakkaan välillä eikä laskennalliseen vientihintaan.
(13)
Tämän tueksi molemmat vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että ei ole olemassa näyttöä tuotteiden välisestä ristiinkompensoinnista tai muista kustannuksista, joita indonesialaisen emoyhtiön ja siihen etuyhteydessä olevien yritysten välillä olisi aiheutunut. Tämän vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 37 kappaleessa esitettyjen päätelmien ei olisi pitänyt perustua näihin seikkoihin.
(14)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti lisäksi, että siihen unionissa etuyhteydessä oleva yritys ei ollut tuoja vaan välittäjä, joka jälleenmyi tuotteen unionissa ennen tulliselvitystä. Kyseinen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että tämän perusteella väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 37 kappaleessa esitettyjä päätelmiä ei voida ottaa huomioon eli sitä, että siirtohinta etuyhteydessä olevien yritysten välillä ei ollut sen tasoinen, että etuyhteydessä oleva tuoja voisi saavuttaa kohtuullisen voiton unionissa.
(15)
Heti aluksi on syytä huomata, että jo pelkkä viejän ja tuojan välinen yhteys oikeuttaa komission pitämään tosiasiallista vientihintaa epäluotettavana, koska yhteys viejän ja tuojan välillä on nimenomaan yksi niistä monista syistä, joiden perusteella tosiasiallisia vientihintoja voidaan pitää epäluotettavina. Toimittajan ja tuojan välisen yhteyden vuoksi toimittajan siihen unionissa etuyhteydessä olevalta yritykseltä veloittamat hinnat ovat siirtohintoja, jotka eivät perustu markkinaehtoisiin neuvotteluihin, joita yleensä käydään riippumattomien yritysten välillä. On myös selvää, että etuyhteydessä olevan yrityksen toimintaan liittyvät kustannukset ja voittomarginaali pienentävät suoraan vientiä harjoittavan tuottajan saamaa määrää, koska tavallisesti tuoja vastaa niistä.
(16)
Lisäksi tässä nimenomaisessa tapauksessa tutkimuksessa kävi ilmi, että asiaan liittyvät etuyhteydessä olevat yritykset eivät yltäneet kestäviin voittomarginaaleihin unionissa. Tältä osin on ensinnäkin huomattava, että etuyhteydettömän yhteistyössä toimineen tuojan voittomarginaalia ei voitu käyttää, koska se oli luottamuksellista tietoa, jota ei siksi voitu ilmoittaa kilpailijoille. Sen vuoksi vertailuarvona käytettiin aiemmassa menettelyssä (3) käytettyä voittomarginaalia, joka koski samankaltaisella tuotannonalalla valmistettua ja tämän tapauksen tyyppisissä olosuhteissa unioniin tuotua toista kemiallista tuotetta. Kyseinen voittomarginaali on objektiivisin käytettävissä oleva perusta markkinaehtoisen vientihinnan arvioimiseksi tyydyttävästi. Käytetty kohtuullinen voittomarginaali oli 5 prosenttia. Koska etuyhteydessä olevien yritysten unionissa saavuttama voitto on merkittävästi mainittua kynnysarvoa alhaisempi ja koska tällainen voitto ei ole pitkällä aikavälillä riittävä, siirtohintaa ei voida pitää luotettavana.
(17)
Välttämättä ei myöskään vaadita myönteistä näyttöä siitä, että etuyhteydessä olevien yritysten välillä on tapahtunut ristiinkompensointia tai että on aiheutunut kustannuksia, joista tuoja vastaa. Kuten edellä todetaan, nämä kustannukset aiheutuvat etuyhteydessä olevalle yritykselle aina, kun yritys suorittaa myynti- tai tuontitapahtuman. Koska etuyhteydessä olevilla yrityksillä on yhteyksiä toisiinsa, ristiinkompensointia muiden tuotteiden kanssa tai tällaisia kustannuksia ei voida jättää huomioimatta, mistä seuraa, että siirtohinnat ovat epäluotettavia.
(18)
Ei ole myöskään oleellista, hoitaako etuyhteydessä oleva yritys kaikkia tyypillisiä maahantuojalle kuuluvia tehtäviä vai muita tehtäviä. Olennainen tekijä on se, onko vientihinta yhteisön rajalla -tasolla luotettava. Kuten 15 kappaleessa todetaan, tässä tutkimuksessa kävi ilmi, että etuyhteydessä olevien yritysten välisillä hinnoilla unionissa toimivat etuyhteydessä olevat yritykset eivät pystyneet saavuttamaan kohtuullista voittomarginaalia. Yksikään viejä ei toimittanut näyttöä siitä, miksi mainittu voittomarginaali olisi epäasianmukainen, ja siksi siihen liittyviä väitteitä ei voida pitää perusteltuina. Väite, jonka mukaan yksi näistä etuyhteydessä olevista yrityksistä ei hoitanut tuojan tehtäviä, oli perusteeton, sillä edellä todetun mukaisesti on epäolennaista, mitä nimenomaisia tehtäviä yritys hoitaa unionissa. Lisäksi se seikka, että yritys hoiti vain joitakin tuojan tehtäviä, näkyy etuyhteydessä olevien yrityksen myynti-, yleis- ja hallintokustannuksissa mutta ei käytetyssä voittomarginaalissa. Olisi huomattava niin ikään, että vaikka etuyhteydessä oleva yritys hoitaa tietyt toiminnot ennen tuontia, se ei tarkoita sitä, että vientihintaa ei voi laskea ensimmäiseltä riippumattomalta asiakkaalta veloitetun jälleenmyyntihinnan perusteella, jota on oikaistu perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti.
(19)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen kaksi yhteistyössä toiminutta indonesialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa toisti väitteensä, jotka koskivat vientihinnan määrittämistä. Yksi vientiä harjoittava tuottaja kiisti 15 kappaleessa esitetyt päätelmät, joiden mukaan jo pelkkä viejän ja tuojan välinen yhteys oikeuttaa komission pitämään tosiasiallista vientihintaa epäluotettavana, ja väitti sen olevan perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan vastaista. Lisäksi sama vientiä harjoittava tuottaja väitti, että 17 kappaleessa esitetyt päätelmät siitä, että etuyhteydessä olevalle yritykselle aiheutuu kustannuksia aina, kun yritys suorittaa myynti- tai tuontitapahtuman, eivät perustuneet tosiasioihin. Kyseinen vientiä harjoittava tuottaja väitti vielä, että komissio ei ottanut huomioon sitä, että hintojen taso oli sama niin etuyhteydessä olevalle yritykselle kuin riippumattomille asiakkaille unionissa.
(20)
Toinen vientiä harjoittava tuottaja toisti väitteensä, jonka mukaan sen vientihinta ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle unionissa olisi otettava huomion vientihinnan määrityksessä, ja korosti, että siihen etuyhteydessä oleva yritys toimi ainoastaan välittäjänä ja että unionin etuyhteydettömät asiakkaat hoitivat muun muassa tulliselvityksen.
(21)
Näiden väitteiden osalta on huomattava, että komissio katsoi perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti, että tapaukseen liittyvien tosiasioiden perusteella vientihinnat olisi muodostettava laskennallisesti viejän ja siihen etuyhteydessä olevien osapuolten välisen yhteyden vuoksi. Tutkimuksessa kävi tosiaankin ilmi, että asiaan liittyvät etuyhteydessä olevat osapuolet eivät yltäneet kestäviin voittomarginaaleihin unionissa tutkimusajanjakson aikana. Tältä osin etuyhteydessä olevan yrityksen tehtävät unionissa eivät ole olennaisia määritettäessä, olisiko vientihinnat tässä tapauksessa muodostettava laskennallisesti. Kuten 18 kappaleessa todetaan, myöskään se, että etuyhteydessä olevat yritykset hoitavat vain joitakin tehtäviä, ei estä perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan soveltamista, mutta se näkyy siten, että hinnasta, jolla tarkasteltavana oleva tuote jälleenmyydään ensimmäiselle riippumattomalle ostajalle, vähennetään pienemmät myynti-, yleis- ja hallintokustannukset. On myös syytä huomata, että vientiä harjoittavat tuottajat eivät toimittaneet uutta näyttöä, joka voisi muuttaa päätelmiä. Väitteitä, jotka koskivat samaa hintatasoa etuyhteydessä oleville asiakkaille ja riippumattomille asiakkaille, käsiteltiin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 37 kappaleessa. Tutkimuksessa todettiin, että vaikka hintataso oli sama kuin riippumattomille asiakkaille, etuyhteydessä olevien yritysten väliset siirtohinnat eivät olleet sellaisella tasolla, että etuyhteydessä olevat tuojat olisivat pystyneet saamaan kestävää voittoa unionissa. Nämä väitteet olisi näin ollen hylättävä.
(22)
Sen vuoksi tässä tutkimuksessa käytettyjä laskennallisia vientihintoja koskevat väitteet olisi hylättävä.
(23)
Samat kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa väittivät, että jos vientihinnat muodostetaan laskennallisesti niiden 12-14 kappaleessa esiin tuomista seikoista huolimatta, vientihinnan laskemisessa käytetty 5 prosentin voittomarginaali on liioiteltu, ja sen sijaan olisi käytettävä niihin etuyhteydessä olevien yritysten tosiasiallisia voittomarginaaleja, sillä etuyhteydessä olevien yritysten väliset hinnat ovat samantasoisia kuin riippumattomilta asiakkailta veloitetut hinnat.
(24)
Siirtohintojen luotettavuudesta ja unionissa toimivien etuyhteydessä olevien yritysten voittomarginaaleista 15-18 kappaleessa esitettyjen huomioiden perusteella väite olisi hylättävä. Toteutuneisiin kustannuksiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti tehdyt oikaisut perustuivat joka tapauksessa asianomaisten yritysten omiin myynti-, yleis- ja hallintokustannuksiin ja kuvastivat siten näiden yritysten toimintaa tehtävistä riippumatta. Väite olisi näin ollen hylättävä.
(25)
Yksi edellä mainituista vientiä harjoittavista tuottajista väitti, että sen vientihinnan olisi pitänyt perustua tosiasiassa maksettuun tai maksettavaan hintaan perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti erään sellaisen yrityksen kanssa tehtyjen liiketoimien osalta, joka ei ole siihen etuyhteydessä. Komissio katsoi kuitenkin, että kyseessä oleva myynti ei ollut vientimyyntiä unioniin. Tämän perusteella kyseisiä liiketoimia ei otettu huomioon vientihintaa määritettäessä. Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen vientiä harjoittava tuottaja kiisti päätelmän sillä perusteella, että komission olisi otettava huomioon kyseisen vientiä harjoittavan tuottajan tuottaman tarkasteltavan olevan tuotteen koko myynti unionissa. Vientihinnan määrityksessä otettiin huomioon koko myynti riippumattomille asiakkaille. Kaikki tämän jälkeiset riippumattoman asiakkaan suorittamat myyntitapahtumat on jätettävä määrityksen ulkopuolelle, koska ensinnäkään kyse ei ole perusasetuksen 2 artiklan 8 ja 9 kohdassa tarkoitetusta vientimyynnistä ja toiseksi olisi vaara, että kyseinen myynti lasketaan kahdesti. Tästä syystä vientiä harjoittavan tuottajan väite hylättiin.
(26)
Koska vientihinnan määrittämisestä ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 32-38 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
3. Vertailu
(27)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen kaksi yhteistyössä toiminutta vientiä harjoittavaa tuottajaa kiistivät, että tavaroiden siirtämisestä tehtaalta varastoon johtuvat kustannukset olisivat sisäisiä logistiikkakustannuksia, joita ei siksi oteta huomioon hintojen vertailussa.
(28)
Yhdellä vientiä harjoittavalla tuottajalla on kotimarkkinoilla useita jakeluvarastoja, joista mononatriumglutamaatti laivataan lopullisille asiakkaille. Kyseinen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että kuljetuskustannuksia tehtaasta varastoon olisi pidettävä kotimaan rahtikustannuksina, ja ne olisi vähennettävä normaaliarvosta, koska tällaisia kustannuksia ei synny vientimyynnissä. Toinen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että joissakin tapauksissa tavaran siirtämistä varastoon koskevat kustannukset voidaan yhdistää tiettyyn laskuun, jolloin ne ovat suoria myyntikuluja ja sisältyvät asiakkaalta veloitettuun hintaan ja vaikuttavat siten hintojen vertailukelpoisuuteen. Näin ollen ne olisi vähennettävä normaaliarvosta.
(29)
Varastojen katsotaan olevan osa vientiä harjoittavan tuottajan toimitiloja, ja tuote on valmis myyntiin vasta siitä hetkestä, kun se on varastossa. Varaston etäisyys tehtaasta on epäolennainen niin kuin myös se, voidaanko kuljetus tehtaasta varastoon yhdistää tiettyyn kotimaiseen myyntitapahtumaan, koska nämä kustannukset syntyvät tyypillisesti ennen myyntiä, eivätkä ne siksi ole suoria myyntikuluja, jotka vaikuttaisivat hintojen vertailukelpoisuuteen. Perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan e alakohdan perusteella nämä väitteet olisi sen vuoksi hylättävä.
(30)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen se yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja, joka toi mononatriumglutamaattia unionin ulkopuolella toimivan etuyhteydessä olevan yrityksen kautta, väitti, että sen vientiä ei pitäisi oikaista perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan nojalla, koska kyseinen unionin ulkopuolinen etuyhteydessä oleva yritys ei toiminut edustajana eikä työskennellyt palkkioperusteisesti. Kyseinen vientiä harjoittava tuottaja väitti vielä, että kyseessä olevan etuyhteydessä olevan yrityksen voittomarginaali, jota käytettiin tehdyn oikaisun perustana, ei vaikuta hinnan vertailukelpoisuuteen, koska vientihintaa muodostettaessa komissio vähensi jo kohtuullisen voittomarginaalin unionissa toimivan etuyhteydessä olevan yrityksen tasolla, mikä kattaa kaikkiin yrityksensisäisiin liiketoimiin liittyvät kaikki voittomarginaalit. Vientiä harjoittava tuottaja väitti edelleen, että korkeintaan etuyhteydessä olevan yrityksen myynti-, yleis- ja hallintokustannukset, jos ylipäätään mitään, voitaisiin vähentää laskennallisesta vientihinnasta.
(31)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että unionin ulkopuolella toimiva etuyhteydessä oleva yritys lisäsi voittomarginaalin kaikkeen unioniin suuntautuneeseen vientiin. Voittomarginaali vaikutti hintojen vertailukelpoisuuteen, koska se lisättiin ainoastaan vientimyyntiin, ei kotimarkkinamyyntiin. Väitettä, jonka mukaan etuyhteydessä olevan yrityksen voittomarginaali oli jo otettu huomioon laskennallisessa vientihinnassa perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti, ei voitu hyväksyä. Tämä johtuu siitä, että perusasetuksen 2 artiklan 9 ja 10 kohdan mukaisilla oikaisuilla on eri tavoite, ne ovat erillisiä ja toisistaan erotettavissa olevia ja niitä koskevat eri aineelliset säännöt. Perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdalla pyritään määrittämään luotettava vientihinta, kun taas perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdalla pyritään varmistamaan vientihinnan ja normaaliarvon vertailukelpoisuus. Kun vientihinta on asianmukaisesti määritetty perusasetuksen 2 artiklan 8 ja 9 kohdan mukaisesti, 2 artiklan 10 kohdan mukaiset lisäoikaisut eivät enää koske vientihintaa sinänsä eikä niiden tarkoituksena missään tapauksessa ole määrittää itse normaaliarvoa ja vientihintaa. Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja jättää siten huomioimatta perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan mukaisen oikaisun tarkoituksen, joka on siis muuttaa hinta vertailukelpoiseksi normaaliarvon kanssa, ei määrittää vientihintaa sinänsä. Näin ollen perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan nojalla vähennetty kohtuullinen voittomarginaali ei kata kaikkia mahdollisia samassa myyntikanavassa toteutuneita voittomarginaaleja. Oikaistavan määrän osalta tehty oikaisu heijastaa sitä voittomarginaalia, joka tosiasiallisesti veloitettiin etuyhteydessä olevien yritysten välillä, ja siten myös vaikuttaa hintoihin ja hintojen vertailukelpoisuuteen. Sitä ei ole sen vuoksi aiheellista korvata toisella teoreettisella määrällä. Komissiolla on myös oikeus ottaa huomioon se, että unionin ulkopuolella toimiva etuyhteydessä oleva yritys saa maksun (sen unionissa olevilta asiakkailta laskuttamastaan myynnistä saadun voiton muodossa). Jotta etuyhteydessä oleva yritys voidaan kyseisten maksujen osalta tunnustaa unionin ulkopuolella sijaitsevassa maassa (jossa yritysvero on huomattavasti alhaisempi kuin Indonesiassa) kyseisen maan yritysveron alaiseksi yritykseksi, sen täytyy tosiasiallisesti hoitaa liiketoimia kyseisessä maassa. Indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja ei voi pyrkiä varmistamaan itselleen suotuisaa verokohtelua unionin ulkopuolella sijaitsevassa maassa siihen etuyhteydessä olevan yrityksen läsnäolon ja tämän kyseisen maan oikeudenkäyttöalueella tapahtuvan liiketoiminnan kautta ja samanaikaisesti vakuuttaa polkumyynnin vastaisessa menettelyssä, että kyseinen etuyhteydessä oleva yritys ei harjoita liiketoimintaa. Sen vuoksi nämä väitteet olisi hylättävä.
(32)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen vientiä harjoittava tuottaja toisti väitteensä, joka koski siihen etuyhteydessä olevan yrityksen voiton huomioon ottamiseksi tehtyä oikaisua, ja kiisti verokysymysten merkityksen polkumyyntitutkimuksessa. Vientiä harjoittava tuottaja väitti vielä, että vaikka se ei kiistäkään siihen etuyhteydessä olevan yrityksen liiketoimia kyseisessä kolmannessa maassa, kyseiset liiketoimet olivat erittäin rajallisia tarkasteltavana olevan tuotteen osalta. Lisäksi toistettiin väite, että kyseisen etuyhteydessä olevan yrityksen liiketoimet poikkesivat selkeästi edustajan tehtävistä eikä se saanut vientiä harjoittavalta tuottajalta palkkiota unionin myynnistä. Vientiä harjoittava tuottaja toisti vielä väitteensä, jonka mukaan komissio oli muodostaessaan vientihintaa jo vähentänyt kohtuullisen voittomarginaalin unionissa toimivan etuyhteydessä olevan yrityksen tasolla, mikä kattaa kaikkiin yrityksensisäisiin liiketoimiin liittyvät kaikki voittomarginaalit. Tältä osin vientiä harjoittava tuottaja väitti, että etuyhteydessä olevien yritysten välisten peräkkäisten myyntitapahtumien tapauksessa komission käytäntönä olisi vähentää ainoastaan sen etuyhteydessä olevan yrityksen voittomarginaali, joka myy suoraan riippumattomalle asiakkaalle unionissa, mutta ei muiden samassa myyntikanavassa toimivien voittomarginaalia.
(33)
On syytä huomata, että tässä tapauksessa erillinen veroyksikkö voi tarkoittaa sitä, että kyseinen unionin ulkopuolella sijaitseva osapuoli suorittaa merkittäviä liiketoimia, koska kansallinen verolainsäädäntö niin edellyttää. Kuten 31 kappaleessa selitetään, komissio otti käsillä olevassa tapauksessa huomioon sen, että kyseisellä vientiä harjoittavalla tuottajalla on unionin ulkopuolella merkittäviä liiketoimia hoitava etuyhteydessä oleva yritys ja että kyseinen unionin ulkopuolinen yritys sai kustakin etuyhteydessä olevien yritysten välisestä tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevasta liiketoimesta voittoa, mikä vaikutti siten unioniin suuntautuvan mononatriumglutamaatin viennin hintojen vertailukelpoisuuteen. Lisäksi määrä, johon oikaisu perustui (31 kappale), vastasi tosiasiallista tarkistettua voittoa, joka etuyhteydessä olevien yritysten välillä veloitettiin, ja siten tarkalleen etuyhteydessä olevan yrityksen liiketoimia. Nämä väitteet olisi näin ollen hylättävä.
(34)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen sama vientiä harjoittava tuottaja vastusti vientihintaan palkkioiden huomioon ottamiseksi tehtyä oikaisua ja väitti, että ne eivät olleet suoria myyntikuluja vaan maksettiin kuukausittain, minkä vuoksi ne eivät liittyneet tiettyihin myyntitapahtumiin eivätkä vaikuttaneet hintojen vertailukelpoisuuteen. Kyseinen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että maksetuilla palkkioilla oli vaikutusta ainoastaan etuyhteydessä olevien yritysten välillä, ja siksi perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohtaa ei pitäisi soveltaa. Vientiä harjoittava tuottaja väitti myös, että jos se katsotaan yhdeksi ainoaksi taloudelliseksi yksiköksi siihen etuyhteydessä olevan yrityksen kanssa, rahansiirrosta tämän yksikön sisällä ei synny kyseiselle yksikölle menoa eikä tuloa.
(35)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että vientiä harjoittavan tuottajan ja siihen etuyhteydessä olevan yrityksen välisen palkkioita koskeva sopimuksen mukaisesti palkkioita maksettiin siinä tapauksessa, että indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja myi suoraan (eikä siihen etuyhteydessä olevan yrityksen kautta) riippumattomille asiakkaille unionin markkinoilla. Maksettava palkkio oli suoraan riippuvainen myynnin nettoarvosta. Tästä syystä myynnin ja maksetun palkkion välinen suora suhde vaikutti hintojen vertailukelpoisuuteen perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan perusteella.
(36)
Olettama, jonka mukaan etuyhteydessä olevat yritykset ovat yksi ainoa taloudellinen yksikkö, on virheellinen. Tutkimuksessa kävi ilmi, että vientiä harjoittavalla tuottajalla oli itsellään täysin toimintakykyinen vientiosasto ja että vientiin liittyviä tehtäviä ei suoritettu kahteen kertaan vientiä harjoittavan tuottajan ja siihen etuyhteydessä olevan yrityksen välillä. Sen vuoksi etuyhteydessä olevaa yritystä ei voida pitää sisäisenä myyntiosastona, ja nämä väitteet olisi hylättävä.
(37)
Vaihtoehtoisesti siinä tapauksessa, että vientihintoja mukautettaisiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan perusteella, vientiä harjoittava tuottaja väitti, että myös maksettujen palkkioiden määrä olisi vähennettävä niistä etuyhteydessä olevan yrityksen myynti-, yleis- ja hallintokustannuksista, jotka vähennettiin ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle unionin markkinoilla tapahtuneen myynnin jälleenmyyntihinnasta perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti. Perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti luotettavaa vientihintaa muodostettaessa kaikki tuonnin ja jälleenmyynnin välillä syntyneet kustannukset olisi kuitenkin vähennettävä ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle unionissa tapahtuneen myynnin jälleenmyyntihinnasta, eikä ole olemassa oikeusperustaa, jonka mukaan tällaisia kustannuksia voitaisiin kompensoida millään tulolla, kuten vientiä harjoittava tuottaja pyytää. Lisäksi etuyhteydessä olevan yrityksen myynti-, yleis- ja hallintokustannukset unionissa liittyivät eri myyntikanavaan (eli myyntiin etuyhteydessä olevan asiakkaan kautta) kuin palkkioista saatava tulo, joka liittyi myyntiin etuyhteydettömille asiakkaille. Perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisella voiton oikaisulla ja 2 artiklan 8 tai 9 kohdan mukaisella vientihinnan määrittelyllä on eri tarkoitukset ja ne edustavat kahta eri polkumyyntianalyysin vaihetta.
(38)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen vientiä harjoittava tuottaja toisti väitteensä, jotka koskivat 35 kappaleessa kuvattua palkkiota, ja väitti, että olisi epäjohdonmukaista yhtäältä pitää etuyhteydessä olevien yritysten siirtohintoja epäluotettavina ja toisaalta oikaista vientihintaa etuyhteydessä olevien yritysten välisen palkkioita koskeva sopimuksen perusteella. Vientiä harjoittava tuottaja kiisti vielä 35 kappaleessa esitetyt päätelmät siitä, että maksettu palkkio oli suoraan riippuvainen myynnin nettoarvosta ja että myynnin ja maksetun palkkion välillä oli tästä syystä suora suhde, mikä vaikutti hintojen vertailukelpoisuuteen, sillä palkkio maksettiin kerran kuussa eikä palkkion laskemisperusteita ilmoitettu osapuolille.
(39)
Vientiä harjoittava tuottaja ei perustellut väitettään enempää eikä toimittanut väitteensä tueksi mitään lisätietoja, jotka voisivat muuttaa päätelmiä. Sen vuoksi 35-37 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
(40)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että normaaliarvoa olisi oikaistava myynninedistämiskustannusten ja kannustimien huomioon ottamiseksi. Vientiä harjoittava tuottaja väitti, että tällaisia kustannuksia ei synny unioniin suuntautuvassa vientimyynnissä, vaikka niillä on suora vaikutus kotimarkkinamyynnin hintaan. Väitteen tueksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että ainakin tietyissä tapauksissa nämä kustannukset voidaan jäljittää tiettyihin kotimaisiin myyntitapahtumiin. Kyseinen vientiä harjoittava tuottaja väitti vielä, että myynninedistämiskustannukset ja kannustimet edustavat kotimarkkinoilla (joilla mononatriumglutamaattia myydään suoraan vähittäiskauppiaille) eri kaupan porrasta kuin unioniin suuntautuvassa myynnissä (jossa myynti tapahtuu kauppiaille ja jakelijoille).
(41)
Tutkimus osoitti, että myynninedistämiskustannukset ja kannustimet liittyivät enimmäkseen asiakastileihin, eivät niinkään tiettyihin myyntitapahtumiin. Myynninedistämiskustannuksia ja kannustimia esiintyi riippumatta siitä, myytiinkö tuote lopulta vai ei. Lisäksi tutkimuksessa kävi ilmi, että kustannukset, joiden väitettiin liittyvän tiettyihin myyntitapahtumiin, eivät itse asiassa näkyneet hinnoissa. Tämän perusteella katsottiin, että myynninedistämiskustannukset ja kannustimet eivät vaikuttaneet hintoihin ja niiden vertailukelpoisuuteen, ja siksi väite olisi hylättävä.
(42)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että suurikiteisellä (raekoko) mononatriumglutamaatilla on eri fyysiset ominaisuudet ja että sitä myytiin eri kaupan portaassa kuin unioniin vietävää mononatriumglutamaattia. Vientiä harjoittava tuottaja väitti siksi, että suurikiteistä mononatriumglutamaattia ei pitäisi ottaa huomioon normaaliarvon määrityksessä.
(43)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että raekokoja on useita: jauhe, hieno, pieni, tavanomainen ja suuri. Kaikki raekoot kuuluvat tuotemääritelmän piiriin, sillä niillä on samat perusominaisuudet ja lopulliset käyttötarkoitukset ja ne ovat keskenään vaihdettavissa. Siksi normaaliarvon määrityksessä olisi otettava huomioon kaikki tuotelajit. Tutkimuksessa kävi ilmi, että raekoko ei vaikuttanut kustannuksiin.
(44)
Tutkimuksessa todettiin myös, että kotimarkkinoiden asiakkaat, jotka ostivat suurikiteistä mononatriumglutamaattia, ostivat myös muita raekokoja. Ei ollut näyttöä siitä, että suurikiteisen mononatriumglutamaatin osalta havaittu hintaero liittyi fyysisiin ominaisuuksiin tai kaupan portaaseen, koska se saattoi liittyä myös muihin tekijöihin, kuten asiakkaisiin ja ostettuihin määriin. Vientiä harjoittava tuottaja ei myöskään ilmoittanut, miten suuria fyysisten ominaisuuksien väitetyt erot olivat. Näin ollen asiaa koskevat väitteet olisi hylättävä.
(45)
Koska muita vertailua koskevia huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 39-46 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
4. Polkumyyntimarginaalit
(46)
Koska asiasta ei esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 47-48 kappaleessa esitetty polkumyyntimarginaalien laskemiseen käytetty menetelmä vahvistetaan.
(47)
Kun otetaan huomioon yhden vientiä harjoittavan tuottajan tiettyjen liiketoimien jättäminen vientihinnan määrityksen ulkopuolelle (25 kappale), ja se, että muita huomautuksia ei esitetty, lopulliset polkumyyntimarginaalit ilmaistuna prosentteina CIF-hinnasta (kustannukset, vakuutus, rahti) unionin rajalla tullaamattomana ovat seuraavat:
Yritys
Polkumyyntimarginaali
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2 %
PT. Miwon Indonesia
13,3 %
Kaikki muut yritykset
28,4 %
D. VAHINKO
1. Unionin tuotannonalan ja unionin tuotannon määritelmä
(48)
Asianomaiset osapuolet toistivat väitteensä siitä, että komission olisi jätettävä yhteistyössä toiminut unionin tuottaja tutkimuksen ulkopuolelle, koska siihen etuyhteydessä oleva indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja kieltäytyi yhteistyöstä. Väitettiin, että kyseinen liikesuhde saattaa vaikuttaa vahinkoa koskevaan kuvaan.
(49)
Asianomaiset osapuolet eivät esittäneet asiasta mitään uutta tietoa tai näyttöä. Etenkään ne eivät perustelleet väitettään esittämällä, missä määrin tämä olisi vaikuttanut vahinkoa koskevaan kuvaan. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 53 kappaleessa todetaan, tässä tapauksessa ei kuitenkaan ole tarpeen jättää yhteistyössä toiminutta unionin tuottajaa unionin tuotannonalan ulkopuolelle, vaikka se on yhteydessä yhteistyössä toimimattomaan vientiä harjoittavaan indonesialaiseen tuottajaan, koska tämä ainoa unionin tuottaja toimi täydessä yhteistyössä komission kanssa tutkimuksen aikana ja siihen kohdistui täydellinen tarkastus. Tästä syystä indonesialaisen vientiä harjoittavan tuottajan kieltäytyminen yhteistyöstä ei vaikuttanut meneillään olevaan tutkimukseen. Väite olisi näin ollen hylättävä.
(50)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen asianomaiset osapuolet toistivat väitteensä siitä, että yhteistyössä toiminut unionin tuottaja olisi jätettävä unionin tuotannonalan ulkopuolelle, koska siihen etuyhteydessä oleva indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja ei toiminut yhteistyössä. Osapuolet väittivät, että indonesialaisen vientiä harjoittavan tuottajan kieltäytyminen yhteistyöstä on voinut vaikuttaa unionin tuotannonalan vahinkoa koskevaan kuvaan. Periaatteessa ne väittivät, että mononatriumglutamaatin hinnoista neuvotellaan maailmanlaajuisella tasolla ja että mainitun yhteyden vuoksi on olemassa ristiinkompensoinnin vaara siten, että unionin asiakkaiden hintoja alennetaan ja muiden kolmansien markkinoiden hintoja nostetaan. Etuyhteydessä olevan indonesialaisen vientiä harjoittavan tuottajan kieltäytyminen yhteistyöstä tutkimuksessa vie komissiolta mahdollisuuden tarkistaa, onko ristiinkompensointia tapahtunut.
(51)
Asianomaiset osapuolet esittivät väitteen vaivautumatta kuitenkaan esittämään sitä tukevaa näyttöä. Unionin hinnat tarkistettiin tutkimuksessa, eikä ollut mitään viitteitä siitä, että unionin tuottajat olisivat ristiinkompensoinnin vuoksi alentaneet asiakkailtaan unionin markkinoilla veloittamia hintoja. Päinvastoin, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 100 kappaleessa todetaan, Indonesiasta tulevan tuonnin hinnat laskivat tarkastelujaksolla 8 prosenttia, mikä aiheutti unionin markkinoilla hintapainetta, jonka vuoksi unionin tuotannonala ei voinut nostaa hintojaan kustannustensa kasvun mukaisesti. Sen vuoksi unionin tuotannonalan oli kokonaisuudessaan pakko laskea hintojaan tarkastelujaksolla. Tämän vuoksi väite hylättiin.
(52)
Koska unionin tuotannonalan ja unionin tuotannon määritelmästä ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 50-51 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2. Unionin kulutus
(53)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi asianomainen osapuoli väitti, että unionin kulutuksen kuvaus väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 55 kappaleessa ei ollut tyhjentävä. Kyseinen osapuoli väitti etenkin, että kulutuksen väheneminen tilivuoden 2010/2011 ja tilivuoden 2011/2012 välillä johtui siitä, että Vietnamista tuleva tuonti korvattiin Indonesiasta tulevalla halvemmalla tuonnilla, mistä syystä unionin asiakkaat, jotka eivät olettaneet hintojen enää nousevan, myivät kerääntyneet varastonsa sillä seurauksella, että unionin kokonaismyyntimäärä laski.
(54)
Kyseisen asianomaisen osapuolen kuvailemat olosuhteet eivät sinänsä ole ristiriidassa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 55 kappaleessa vahvistettujen päätelmien kanssa eli sen kanssa, että kulutuksen väheneminen tilivuoden 2010/2011 ja tilivuoden 2011/2012 välillä johtui pääosin unionin tuotannonalan myynnin laskusta unionin markkinoilla. Erityisesti tilivuoden 2010/2011 ja tilivuoden 2011/2012 välillä sekä unionin tuotannonalan myynti että tuonti kolmansista maista vähenivät. Kokonaistuonti laski vain 2 prosenttia (ks. väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 107 kappale), mutta unionin tuotannonalan myyntimäärä laski kuitenkin 16 prosenttia (ks. väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 72 kappale). Unionin tuotannonalan myyntimäärän väheneminen osui samaan aikaan unionin tuotannonalan tuotantomäärän vähenemisen kanssa, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 68 kappaleessa olevassa taulukossa esitetään.
(55)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 104 kappaleessa olevassa taulukossa kuitenkin esitetään, tilivuoden 2010/2011 ja tilivuoden 2011/2012 välillä tuonti Vietnamista lisääntyi, päinvastoin kuin kyseinen asianomainen osapuoli väitti, kun taas tuonti muista kolmansista maista, kuten Brasiliasta, laski samana ajanjaksona melkein 60 prosenttia. Sen vuoksi havainnot eivät vahvista olettamaa, että Vietnamista tuleva tuonti korvattiin Indonesiasta tulevalla tuonnilla.
(56)
Kyseinen osapuoli ei myöskään perustellut väitettään, että käyttäjät olivat keränneet varastoja ennen tarkastelujaksoa ja että ne myivät niitä enenevässä määrin Indonesiasta tulevan tuonnin lisääntyessä. Tutkimuksessa ei voitu vahvistaa myöskään näitä väitteitä. Tätä koskeva asianomaisen osapuolen väite olisi näin ollen hylättävä.
(57)
Koska unionin kulutuksesta ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 52-55 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
3. Tuonti asianomaisesta maasta
(58)
Koska asianomaisesta maasta tulevasta tuonnista ei esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 56-66 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
4. Unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne
(59)
Yksi asianomainen osapuoli väitti tarkastelujaksolla tapahtuneen tuotantomäärän ja kapasiteetin käyttöasteen laskun olevan seurausta kyseistä jaksoa edeltävän jakson aikana tapahtuneesta huomattavasta kasvusta. Kyseinen osapuoli väitti, että tarkastelujaksolla tapahtunutta laskua ei siksi voi pitää negatiivisena kehityksenä, eikä se sen vuoksi ole osoitus vahingosta. Vahinkoindikaattoreiden kehityksen arvioinnissa otetaan kuitenkin yleensä huomioon ainoastaan tarkastelujaksolla havaitut kehityssuuntaukset. Tässä nimenomaisessa tapauksessa ei ollut pätevää syytä poiketa käytännöstä ja arvioida vahinkoindikaattoreiden kehitystä pidemmällä ajanjaksolla. Tämä väite olisi näin ollen hylättävä.
(60)
Sama asianomainen osapuoli väitti, että sivutuotteiden mahdollinen sisällyttäminen unionin tuotannonalan tuotantokustannuksiin on saattanut nostaa niitä, millä olisi vaikutusta myös kannattavuuteen. Tämä väite ei pitänyt paikkaansa. Unionin tuotannonalan tuotantokustannukset, myös sivutuotteiden osalta, tarkistettiin, ja niiden kattavuus ja oikeellisuus vahvistettiin tyydyttävästi. Tästä syystä kyseinen väite olisi hylättävä.
(61)
Koska vahinkoindikaattoreiden kehityksestä ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 67-93 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
5. Vahinkoa koskevat päätelmät
(62)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että kaikki vahinkoindikaattorit eivät kehittyneet negatiivisesti ja että vain muutaman vahinkoindikaattorin negatiivinen kehitys ei anna aihetta päätellä, että unionin tuotannonalalle aiheutui merkittävää vahinkoa.
(63)
Perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti kaikkien vahinkoindikaattoreiden ei tarvitse kehittyä negatiivisesti, jotta voidaan päätellä vahinkoa aiheutuneen. Lisäksi väite oli virheellinen, koska tutkimuksessa kävi ilmi, että melkein kaikki vahinkoindikaattorit kehittyivät negatiivisesti tarkastelujaksolla. Tästä syystä väite olisi hylättävä.
(64)
Edellä esitetyn perusteella ja koska muita huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 94-96 kappaleessa esitetyt päätelmät siitä, että unionin tuotannonalalle on aiheutunut perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa, vahvistetaan.
E. SYY-YHTEYS
1. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutus
(65)
Yksi osapuoli väitti, että kun otetaan huomioon väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 66 kappaleessa esitetyt päätelmät eli se, että tutkimusajanjaksolla Indonesiasta tulevan tuonnin painotettu keskimääräinen hinnan alittavuuden marginaali oli 0-5 prosenttia, kyseinen tuonti ei ole voinut aiheuttaa unionin tuotannonalalle aiheutunutta vahinkoa, koska se ei olisi voinut aiheuttaa hintapainetta unionin markkinoilla.
(66)
Tutkimuksessa esille tulleet tosiseikat eivät tue väitettä. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 99-100 kappaleessa selitetään, Indonesiasta polkumyynnillä tapahtuva tuonti lisääntyi tarkastelujaksolla huomattavasti sekä absoluuttisesti että markkinaosuudella mitattuna. Kasvu osui samaan aikaan unionin tuotannonalan myyntimäärän ja markkinaosuuden laskun kanssa. Näin merkittävinä määrinä tapahtuva tuonti pakotti unionin tuotannonalan alentamaan myyntihintojaan saadakseen ne samalle tasolle Indonesiasta tulevan tuonnin hintojen kanssa. Tämän seurauksena todetut alittavuuden marginaalit olivat tosiaankin vähäiset. Unionin tuotannonala ei kuitenkaan voinut asettaa hintojaan kustannusten kasvun mukaisesti, mikä johti sen kannattavuuden huomattavaan laskuun tarkastelujaksolla. Tämän osoittavat suuret vahinkomarginaalit, joiden todettiin vaihtelevan 24,9 ja 47 prosentin välillä (125 kappale). Väite olisi näin ollen hylättävä.
(67)
Koska polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutuksista ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 98-101 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2. Muiden tekijöiden vaikutus
2.1 Kiinasta tulevan tuonnin vaikutus
(68)
Kaksi asianomaista osapuolta väitti, että päinvastoin kuin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 103 kappaleessa todetaan, Kiinasta tulevalla tuonnilla oli negatiivinen vaikutus unionin tuotannonalan myyntihintoihin, ja se myötävaikutti merkittävän vahingon aiheutumiseen.
(69)
Absoluuttisesti Kiinasta tuleva tuonti pysyi tarkastelujaksolla alhaisella tasolla, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 102 kappaleessa todetaan. Lisäksi kun otetaan huomioon polkumyyntitulli, tuontihinnat olivat korkeammat kuin unionin tuotannonalan myyntihinnat ja Indonesiasta tulevan tuonnin hinnat. Kiinasta tulevan tuonnin määrien ja tuontihintojen perusteella hylätään väite, jonka mukaan Kiinasta tuleva tuonti myötävaikutti unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävään vahinkoon.
(70)
Näin ollen väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 102 ja 103 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.2 Tuonti muista kolmansista maista
(71)
Koska kolmansista maista tulevan tuonnin vaikutuksista ei esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 104-108 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.3 Unionin kulutuksen kehittyminen
(72)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi asianomainen osapuoli väitti, että unionin tuotannonalan myynnin väheneminen osui samaan aikaan unionin kulutuksen pienenemisen kanssa, joka oli tästä syystä pääsyy unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävään vahinkoon.
(73)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 109 kappaleessa todetaan, tarkastelujaksolla kulutus väheni ainoastaan 2 prosenttia, kun taas unionin tuotannonalan myynti laski 17 prosenttia. Sen vuoksi kulutuksen väheneminen ei voi selittää paljon suurempaa myyntimäärän vähenemistä. Lisäksi Indonesiasta tuleva tuonti kasvoi kulutuksen vähenemisestä huolimatta. Tästä syystä väite olisi hylättävä.
(74)
Koska asiassa ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 109 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.4 Unionin tuotannonalan vientitoiminta
(75)
Koska unionin tuotannonalan vientitoiminnan vaikutuksesta ei esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 110-112 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.5 Unionin tuotannonalan väitetty tehottomuus
(76)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen kaksi osapuolta toisti väitteensä siitä, että unionin tuotannonalalle aiheutunut vahinko johtui unionin tuotannonalan tuotantoprosessien väitetystä tehottomuudesta, mukaan lukien voimavarojen tehoton käyttö.
(77)
Osapuolet eivät kuitenkaan pystyneet erittelemään väitetyn tehottomuuden luonnetta. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 113 kappaleessa vahvistetaan, tutkimuksessa ei tullut esiin mitään unionin tuotannonalan potentiaaliseen tehottomuuteen liittyvää, ja siksi asiaa koskevat väitteet hylättiin.
(78)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen yksi asianomainen osapuoli toisti väitteensä unionin tuotannonalan tehottomuudesta. Tältä osin osapuoli väitti, että huoltoseisokkeja, entisen tytäryhtiön liittymistä tuotannonalaan, työvoimakustannusten kasvua ja tulevia merkittäviä investointeja ja niiden vaikutuksia unionin tuotannonalan tilanteeseen ei tutkittu.
(79)
Päinvastoin kuin väitettiin, komissio analysoi edellä mainittuja seikkoja 94-96 kappaleessa (huoltoseisokit), 89-90 kappaleessa (entisen tytäryhtiön liittyminen tuotannonalaan), 91 kappaleessa (työvoimakustannukset) ja 82 ja 83 kappaleessa (investoinnit), mutta ne eivät antaneet viitteitä unionin tuotannonalan potentiaalisesta tehottomuudesta. Tämän vuoksi väite hylättiin.
(80)
Koska asiassa ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 113 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.6 Finanssikriisi
(81)
Koska finanssikriisin vaikutuksesta ei esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 114 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.7 Investoinnit ja EU:n turvallisuusvaatimukset
(82)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi asianomainen osapuoli väitti, että vahingon aiheuttivat unionin tuotannonalan tekemien investointien suuri määrä. Kyseinen osapuoli katsoi, että olennaista ei ole investointien tarpeellisuus; ainoastaan niiden vaikutus unionin tuotannonalan tilanteeseen ja erityisesti sen kannattavuuteen olisi analysoitava.
(83)
Osapuoli ei selittänyt, missä määrin unionin tuotannonalan tekemät investoinnit vaikuttivat sen kannattavuuteen. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 116 kappaleessa todetaan, unionin tuotannonalan tekemät investoinnit perustuivat kohtuullisiin liiketoimintaa koskeviin päätöksiin, eikä niitä voida pitää tarpeettomina. Lisäksi investointikustannukset poistetaan kirjanpidosta pidemmän ajan kuluessa, eikä niillä sellaisenaan ollut merkittävää vaikutusta unionin tuotannonalan kannattavuuteen. Näin ollen asianomaisen osapuolen tätä koskeva väite hylättiin.
(84)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen kyseinen asianomainen osapuoli toisti väitteensä, jonka mukaan vahingon aiheuttivat turvallisuutta koskevat viranomaisvaatimukset ja unionin tuotannonalan niiden täyttämiseksi tekemät suuret investoinnit. Ne toistivat myös sen, että ei ole oleellista, perustuivatko investoinnit kohtuullisiin liiketoimintaa koskeviin päätöksiin, vaan analyysissä olisi otettava huomioon ainoastaan niiden vaikutus kannattavuuteen. Myöskään sillä, että investointikustannukset poistetaan kirjanpidosta pidemmän ajan kuluessa, ei väitteen mukaan ollut merkitystä.
(85)
Päinvastoin kuin väitettiin, unionin tuotannonalan investointien vaikutus kannattavuuteen otettiin arviossa huomioon. Investointikustannusten poistamisella kirjanpidossa on merkitystä kannattavuuden määrittämiseen, ja se oli siksi otettava huomioon. Tämän vuoksi väite hylättiin.
(86)
Koska investointien ja EU:n turvallisuusvaatimusten vaikutuksesta ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 115 ja 116 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2.8 Raaka-ainekustannukset ja muut kustannukset
2.8.1 Tuotantokustannukset
(87)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että kannattavuus laski, koska myös yleiset tuotantokustannukset kasvoivat. Sen vuoksi vahinko aiheutui pikemmin tuotantokustannusten kasvusta kuin Indonesiasta tulevasta tuonnista.
(88)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 100 kappaleessa todetaan, tuotantokustannusten kasvua ei voitu lisätä myyntihintoihin, koska Indonesiasta tuleva mononatriumglutamaatin tuonti aiheutti hintapaineita. Kannattavuuden heikkeneminen johtui siten pääosin polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin lisääntymisestä, ja väite olisi hylättävä.
2.8.2 Entisen tytäryhtiön liittyminen yritykseen
(89)
Sama asianomainen osapuoli väitti, että entisen tytäryhtiön liittymisen vaikutuksia unionin tuotannonalan kannattavuuteen ei analysoitu riittävästi. Osapuoli väitti, että liittymisellä oli negatiivinen vaikutus kannattavuuteen, ja se aiheutti siten unionin tuotannonalan kärsimän vahingon.
(90)
Komissio tutki entisen tytäryhtiön liittymisen vaikutuksia tarkemmin oleellisten vahinkoindikaattoreiden osalta, kuten tuotantokustannusten, työllisyyden, investointien ja kannattavuuden osalta. On huomattava, että kyseessä oleva tytäryhtiö osallistui ainoastaan tarkasteltavana olevan tuotteen myyntiin. Todettiin, että unionin tuotannonala oli kannattava tilivuonna 2011/2012, jolloin liittyminen tapahtui. Kannattavuus kääntyi negatiiviseksi vasta tilivuonna 2012/2013. Tämä osui samaan aikaan, jona Indonesiasta tulevan tuonnin määrä kasvoi; kyseisenä vuonna mainittu tuonti peräti kaksinkertaistui. Näin ollen analyysissä ei käynyt ilmi, että entisen tytäryhtiön liittymisellä olisi ollut merkittävä negatiivinen vaikutus kannattavuuteen, ja siksi tätä koskeva väite olisi hylättävä.
2.8.3 Työvoimakustannukset
(91)
Monet osapuolet väittivät, että työvoimakustannukset aiheuttivat unionin tuotannonalan kärsimän vahingon. Vaikka yleiskustannusten nousu tarkastelujaksolla johtui osittain työvoimakustannusten kasvusta, tutkimus osoitti, että niiden vaikutus kokonaistuotantokustannuksiin ei ollut merkittävä (tarkkaa lukua ei voida antaa luottamuksellisuussyistä). Tämän vuoksi työvoimakustannusten ei voitu katsoa aiheuttaneen unionin tuotannonalan kärsimää merkittävää vahinkoa, ja tätä koskeva väite olisi hylättävä.
(92)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen yksi asianomainen osapuoli väitti, että työvoimakustannuksia ei pitäisi arvioida erillään, vaan eri kustannustekijöiden kasvun vaikutus olisi otettava huomioon kokonaisuutena.
(93)
Kuten 87 ja 88 kappaleessa mainitaan, komissio arvioi tuotantokustannusten kasvua kokonaisuudessaan, ja siksi väite hylättiin.
2.8.4 Huoltoseisokit
(94)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi asianomainen osapuoli väitti, että tuotannon ja myynnin lasku johtui unionin tuotannonalan huoltoseisokeista, jotka puolestaan aiheuttivat myyntimäärien laskun. Sen vuoksi ei pitäisi katsoa, että unionin tuotannonalan tuotanto- ja myyntimäärien lasku johtui Indonesiasta tulevasta tuonnista.
(95)
Tutkimus osoitti, että tuotannon väheneminen tilivuoden 2012/2013 ja tutkimusajanjakson välillä tapahtui todellakin samaan aikaan kuin pidennetyt tuotannon huoltoseisokit, jotka kuitenkin toteutettiin ainoastaan, koska tarkastelujaksolla haluttiin pienentää edellisten vuosien vähentyneen myynnin johdosta suureksi päässeitä varastoja.
(96)
Näin ollen tuotanto- ja myyntimäärien väheneminen oli seurausta Indonesiasta polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin lisääntymisestä, ja väite olisi siksi hylättävä.
(97)
Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen toinen asianomainen osapuoli toisti väitteensä, jonka mukaan vahinko johtui huoltoseisokeista ja jonka mukaan on epäolennaista, ovatko tällaiset seisokit tarpeen vai ei. Osapuoli katsoi, että huomioon olisi otettava ainoastaan näiden seisokkien vaikutus unionin tuotannonalan kannattavuuteen.
(98)
Kuten 95 ja 96 kappaleessa todetaan, huoltoseisokit olivat seurausta vähentyneestä myynnistä, joka taas oli seurausta Indonesiasta polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista. Näin ollen seisokit todellakin johtuivat Indonesiasta tulevasta tuonnista, ja eikä niitä siksi voida arvioida erillisesti eikä niiden voida katsoa poistavan syy-yhteyttä tuonnin ja aiheutuneen vahingon väliltä. Sen vuoksi asianomaisen osapuolen väite hylättiin.
2.8.5 Indonesian rupian arvonalennus
(99)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi asianomainen osapuoli väitti, että Indonesian rupian arvon alentuminen tammikuun 2012 ja tammikuun 2014 välillä antoi vientiä harjoittaville tuottajille suhteellista etua, joka ei liittynyt niiden hinnoittelupäätöksiin. Osapuoli väitti, että tämän tekijän vaikutusta olisi tutkittava.
(100)
Tässä yhteydessä on syytä muistaa, että polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin todennäköistä vaikutusta unionin tuotannonalan hintoihin tarkastellaan lähinnä toteamalla muun muassa hinnan alittavuus, hintojen aleneminen ja hinnankorotusten estyminen. Tässä tarkoituksessa verrataan polkumyynnillä tapahtuneen viennin hintoja ja unionin tuotannonalan myyntihintoja, ja vahinkoa koskevissa laskelmissa käytettävät vientihinnat on toisinaan muutettava toiseksi valuutaksi vertailukelpoisuuden varmistamiseksi. Valuuttakurssien käytöllä siis ainoastaan varmistetaan, että hintojen välinen ero määritetään vertailukelpoisella tavalla. Näin ollen on ilmeistä, että tässä tapauksessa vaihtokurssia ei voida pitää unionin tuotannonalan kärsimän vahingon aiheuttajana, koska sitä ei voida erottaa itse tuonnista. Tämä väite olisi näin ollen hylättävä.
2.8.6 Päätelmät
(101)
Koska raaka-ainekustannusten ja muiden kustannusten vaikutuksesta ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 117-120 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
3. Syy-yhteyttä koskevat päätelmät
(102)
Koska syy-yhteyttä koskevia huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 121-125 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
F. UNIONIN ETU
1. Unionin tuotannonalan etu
(103)
Koska unionin tuotannonalan edusta ei esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 127-129 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2. Tuojien/kauppiaiden etu
(104)
Koska etuyhteydettömien tuojien ja kauppiaiden edusta ei esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 130-132 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
3. Käyttäjien etu
(105)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi käyttäjä toisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 140 kappaleessa kuvatun väitteensä, jonka mukaan mononatriumglutamaatin kulutuksen uskotaan kasvavan unionissa merkittävästi erityisesti fosfaattien ja muiden fosforiyhdisteiden käyttöä koskevan EU:n kiellon vuoksi; fosfaatti ja muut fosforiyhdisteet väitetään korvattavan muilla aloilla kuin elintarvikealalla käytettävällä mononatriumglutamaatilla. Käyttäjä väitti vielä, että unionin tuotannonalan kapasiteetti ei riittäisi vastaamaan unionin markkinoiden lisääntyvään kysyntään. Kyseinen osapuoli väitti edelleen, että kulutuksen kasvu hyödyttäisi unionin tuotannonalaa, koska se voisi tällöin lisätä myyntimääriään. Sama käyttäjä toisti myös väitteensä siitä, että vaihtoehtoisia hankintalähteitä ei olisi riittävästi erityisesti siitä syystä, että muissa kolmansissa maissa toimivat tuottajat kuuluvat samaan yritysryhmään kuin unionin tuotannonala ja eivät tästä syystä toimita unionin markkinoille.
(106)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 141 kappaleessa selitetään, on vaikea ennustaa miten unionin uusi, fosfaattien ja muiden fosforiyhdisteiden käytön kieltävä sääntelykehys vaikuttaa unionin tuotannonalaan. Kyseinen osapuoli ei toimittanut mitään tietoa tai näyttöä siitä, lisääkö tämä kehitys mononatriumglutamaatin kysyntää unionissa, ja jos lisää niin missä määrin.
(107)
Tutkimus osoitti, että unionin tuotannonalalla on käyttämätöntä kapasiteettia, ja se voisi lisätä tuotantomääräänsä ja vastata unionin markkinoiden lisääntyvään kysyntään ainakin osittain. Tutkimusajanjaksolla unionin kokonaiskapasiteetti oli suurempi kuin unionin kokonaiskysyntä.
(108)
Vaihtoehtoisten hankintalähteiden (ks. väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 147 kappale) osalta tutkimuksessa kävi ilmi, että mononatriumglutamaattia tuotetaan useissa kolmansissa maissa. Tarkastelujakson alussa eli tilivuonna 2010/2011 muista kolmansista maista (esimerkiksi Brasiliasta, Vietnamista ja Koreasta) tulevan tuonnin markkinaosuus oli huomattava ja laski ainoastaan Indonesiasta halvoin hinnoin tulevan tuonnin lisääntyessä. Lisäksi tutkimuksessa kävi ilmi, että monissa kolmansissa maissa on myös toimittajia, jotka eivät kuulu samaan yritysryhmään kuin unionin tuotannonala. Tuonti muista kolmansista maista voisi alkaa uudelleen, jos unionin markkinoille saadaan palautettua tasapuoliset kilpailuedellytykset.
(109)
Näin ollen asiaa koskevat väitteet olisi hylättävä.
(110)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen sama asianomainen osapuoli toisti väitteensä siitä, että mononatriumglutamaatin kysyntä kasvaa unionissa merkittävästi fosfaattien käyttöä koskevan tulevan kiellon vuoksi ja että unionin tuotannonala ei pysty vastaamaan unionin lisääntyvään kysyntään. Kyseessä oleva osapuoli ei kuitenkaan toimittanut uutta tietoa tai konkreettista näyttöä väitteidensä tueksi, ja siksi väite hylättiin.
(111)
Sama osapuoli väitti päätelmien ilmoittamisen jälkeen myös, että komissio ei ottanut huomioon mononatriumglutamaatin osuutta pesuaineiden kokonaiskustannuksista. Osapuoli ei kuitenkaan toimittanut mitään uusia tietoja, jotka olisivat olleet ristiriidassa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 138 ja 139 kappaleessa esitettyjen havaintojen kanssa, joiden mukaan toimenpiteiden mahdollinen vaikutus kyseiseen yritykseen olisi vähäinen. Tämän vuoksi väite hylättiin.
(112)
Sama osapuoli väitti vielä, että muulle kuin elintarviketeollisuudelle ja muiden tuotteiden kuin elintarvikkeiden käyttäjille aiheutuvat lisäkustannukset jätettiin huomioimatta. Osapuoli ei kuitenkaan toimittanut uutta tietoa tai näyttöä, ja siksi väite hylättiin.
(113)
Toinen käyttäjä väitti, että Indonesiaan ja Kiinaan kohdistuvien toimenpiteiden vaikutusta käyttäjiin olisi arvioitava kollektiivisesti.
(114)
Molempien toimenpiteiden vaikutusta käyttäjiin analysoitiin muun muassa tutkittaessa mahdollisuutta käyttää vaihtoehtoisia hankintalähteitä (väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 147 kappale). Kuten 108 kappaleessa todetaan, analyysissä kävi ilmi, että monella kolmannella maalla on potentiaalia viedä mononatriumglutamaattia unioniin. Nämä kolmannet maat olivat läsnä unionin markkinoilla ennen kuin Indonesiasta polkumyynnillä unioniin tapahtuvan tuonnin määrä kasvoi.
(115)
Väitettiin, että käyttäjät eivät voi siirtää polkumyyntitullista aiheutuvia lisäkustannuksia lopulliselle kuluttajalle, koska unionin valmisruokien markkinat ovat erittäin kilpaillut.
(116)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 135-137 kappaleessa todetaan, yhteistyössä toimineissa yrityksissä elintarvike- ja juoma-alalla mononatriumglutamaatin osuus sitä sisältävien tuotteiden kokonaiskustannuksista oli noin 5 prosenttia. Kyseisten yritysten todettiin olevan kannattavia. Asianomainen osapuoli ei toimittanut mitään tietoja, jotka olisivat olleet ristiriidassa näiden havaintojen kanssa. Sen vuoksi vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 136 kappaleessa esitetyt päätelmät siitä, että toimenpiteillä olisi vain vähäinen vaikutus näihin yrityksiin, ja siksi tätä koskeva väite olisi hylättävä.
4. Raaka-ainetoimittajien etu
(117)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen kaksi toimittajaa kiisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 143 kappaleessa esitetyn päätelmän ja väitti, että unionin tuotannonalan häviämisellä olisi merkittävä vaikutus niiden liiketoimintaan. Toimittajat väittivät, että mononatriumglutamaatin tuotannon loppumisella unionin tuotannonalalla olisi haitallinen vaikutus niiden koko liiketoimintaan, koska sokeritehtaat tuottavat väkisinkin tietyn määrän sokerisiirappeja ja melasseja, ja unionin tuotannonala on niiden suurin ostaja. Tässä muodossa olevan sokerin myymättä jääminen vaikuttaisi koko kyseessä olevan tehtaan tehokkuuteen.
(118)
Väitteitä ei kuitenkaan perusteltu, eikä niitä sen vuoksi voitu ottaa huomioon.
5. Muut väitteet
(119)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi asianomainen osapuoli toisti huomatuksensa unionin tuotannonalan väitetystä määräävästä asemasta ja väitti, että mononatriumglutamaattia koskevien toimenpiteiden käyttöönotto antaisi unionin tuotannonalalle suhteellista etua unionin markkinoilla. Väitteiden tueksi ei kuitenkaan esitetty uutta näyttöä. Sen vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 145 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan, ja asiaa koskeva väite olisi hylättävä.
6. Unionin etua koskevat päätelmät
(120)
Koska unionin edusta ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 126-148 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
G. LOPULLISET POLKUMYYNNIN VASTAISET TOIMENPITEET
1. Vahingon korjaava taso (vahinkomarginaali)
(121)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi asianomainen osapuoli ilmoitti olevansa eri mieltä vahingon korjaavan tason määrittämiseen käytetystä tavoitevoitosta (väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 151 kappale). Osapuoli väitti, että kahdessa aasialaisessa maassa toimivan mononatriumglutamaatin tuottajan vuonna 2013 saavuttaman voiton perusteella 3-5 prosentin voittomarginaali ennen veroja olisi kohtuullinen ja markkinoille ominainen.
(122)
Vahingon korjaavan tason määrittämiseen käytetty voittomarginaali vastaa voittomarginaalia, jonka unionin tuotannonala pystyisi kohtuudella saavuttamaan tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 151 kappaleessa mainitaan, Indonesiasta tulevan tuonnin vaikutukset alkoivat näkyä vasta tarkastelujakson kolmannen vuoden aikana. Siksi pidettiin kohtuullisena määrittää voittomarginaali tarkastelujakson kahden ensimmäisen vuoden perusteella.
(123)
Koska vahingon korjaavasta tasosta ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 150-152 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2. Lopulliset toimenpiteet
(124)
Polkumyynnistä, vahingosta, syy-yhteydestä ja unionin edusta tehtyjen päätelmien perusteella katsotaan, että tarkasteltavana olevan tuotteen tuontia koskevat lopulliset polkumyyntitullit olisi otettava perusasetuksen 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti käyttöön polkumyyntimarginaalien suuruisina alhaisemman tullin säännön mukaisesti. Tässä tapauksessa yhden vientiä harjoittavan tuottajan yksilöllistä tullia on tarkistettu alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen, koska tietyt liiketoimet jätettiin vientihinnan määrityksen ulkopuolelle.
(125)
Edellä esitetyn perusteella kyseiset tullit otetaan käyttöön seuraavassa esitetyn suuruisina:
Maa
Yritys
Polkumyyntimarginaali
(%)
Vahinkomarginaali
(%)
Lopullinen polkumyyntitulli
(%)
Indonesia
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
[24,9-40,2]
7,2
Indonesia
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9-43,6]
13,3
Indonesia
Kaikki muut yritykset
28,4
[31,4-47,0]
28,4
(126)
Tässä asetuksessa yrityksille vahvistetut yksilölliset polkumyyntitullit määritettiin kyseessä olevan tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat kyseisten yritysten tutkimuksen aikaista tilannetta. Kyseisiä tulleja voidaan soveltaa yksinomaan asianomaisesta maasta peräisin olevan ja nimettyjen oikeushenkilöiden tuottaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin. Jos yrityksen nimeä ja osoitetta ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset), sen tuottaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin olisi sovellettava ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia. Niihin ei saisi soveltaa yksilöllisiä polkumyyntitulleja.
(127)
Yritys voi pyytää näiden yksilöllisten polkumyyntitullien soveltamista, jos se muuttaa myöhemmin nimeään. Pyyntö on osoitettava komissiolle (4). Pyynnön on sisällettävä kaikki asiaankuuluvat tiedot, joiden perusteella voidaan osoittaa, että muutos ei vaikuta yrityksen oikeuteen hyötyä siihen sovellettavasta tullista. Jos yrityksen nimenmuutos ei vaikuta tähän oikeuteen, nimenmuutosta koskeva ilmoitus julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
(128)
Tullien väliset suuret erot aiheuttavat toimenpiteiden kiertämisen riskin, ja sen minimoimiseksi katsotaan tarvittavan erityisiä toimenpiteitä, joiden avulla voidaan varmistaa yksilöllisten polkumyyntitullien asianmukainen soveltaminen. Niiden yritysten, joihin sovelletaan yksilöllistä polkumyyntitullia, on esitettävä jäsenvaltioiden tulliviranomaisille pätevä kauppalasku. Laskun on täytettävä liitteessä asetetut vaatimukset. Tuontiin, jonka mukana ei ole tällaista laskua, sovelletaan ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa polkumyyntitullia.
(129)
Polkumyyntitullien moitteettoman täytäntöönpanon varmistamiseksi kaikkiin muihin yrityksiin sovellettavaa polkumyyntitullia sovelletaan sekä tässä tutkimuksessa yhteistyöhön osallistumattomiin vientiä harjoittaviin tuottajiin että tuottajiin, jotka eivät vieneet tuotteita unioniin tutkimusajanjakson aikana.
3. Väliaikaisten tullien lopullinen kantaminen
(130)
Todettujen polkumyyntimarginaalien ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon suuruuden vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen mukaisten väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät olisi kannettava lopullisesti.
(131)
Perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdalla perustettu komitea ei antanut lausuntoa,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli Indonesiasta peräisin olevan mononatriumglutamaatin, joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin ex 2922 42 00 (Taric-koodi 2922420010), tuonnissa.
2. Vapaasti unionin rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava lopullinen polkumyyntitulli on taulukossa lueteltujen yritysten tuottaman 1 kohdassa kuvatun tuotteen osalta seuraava:
Yritys
Lopullinen polkumyyntitulli (%)
Taric-lisäkoodi
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Kaikki muut yritykset
28,4
B999
3. Edellä 2 kohdassa mainituille yrityksille määritetyn yksilöllisen polkumyyntitullin soveltaminen edellyttää, että jäsenvaltioiden tulliviranomaisille esitetään pätevä kauppalasku, joka täyttää liitteessä säädetyt vaatimukset. Jos tällaista kauppalaskua ei esitetä, sovelletaan ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia.
4. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
Kannetaan lopullisesti täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 904/2014 käyttöön otetun väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 21 päivänä tammikuuta 2015.