ДИРЕКТИВА 2013/43/ЕС НА СЪВЕТА
от 22 юли 2013 година
за изменение на Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност по отношение на незадължително и временно прилагане на механизма за обратно начисляване във връзка с доставки на някои стоки и услуги, при които съществува риск от измами
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 113 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
В Директива 2006/112/ЕО (3) на Съвета се определя, че данъкът върху добавената стойност (ДДС) е платим от всяко данъчнозадължено лице, извършващо облагаеми доставки на стоки и услуги. В случай на трансгранични сделки и в определени национални сектори с висок риск от измами обаче се предвижда прехвърляне на задължението за плащане на ДДС към лицето, което получава доставката (механизъм за обратно начисляване).
(2)
Предвид сериозния характер на измамите с ДДС на държавите членки следва да се позволи да прилагат временно механизъм, при който задължението за плащане на ДДС по отношение на доставки на определени категории стоки и услуги се прехвърля към лицето, което получава облагаеми доставки на стоки или услуги, включително когато тези категории не са посочени в член 199 от Директива 2006/112/ЕО, нито са предмет на специални дерогации, предоставени на държави членки.
(3)
За тази цел през 2009 г. Комисията представи предложение, в което се съдържаше списък на стоките и услугите, във връзка с които за ограничен срок може да се прилага механизмът за обратно начисляване. Съветът избра да раздели предложението и прие Директива 2010/23/ЕС на Съвета (4), която обаче се ограничаваше само до квотите за емисии на парникови газове предвид факта, че положението с измамите в този сектор изискваше незабавна реакция. В същото време Съветът пое политически ангажимент да продължи преговорите по оставащата част от предложението на Комисията.
(4)
Оттогава насам измами възникнаха и в други сектори и следователно към оставащата част от предложението на Комисията следва да бъдат добавени нови стоки и услуги, що се отнася до предварително определения списък на стоки и услуги, за които може да се прилага механизмът за обратно начисляване. Измами са възникнали по-специално във връзка с доставки на газ и електроенергия, далекосъобщителните услуги, конзоли за видеоигри, таблети и лаптопи, зърнени храни, индустриални култури, включително маслодайни семена и захарно цвекло, както и необработени и полуобработени метали, включително благородни метали.
(5)
Въвеждането на механизъм за обратно начисляване, насочен към посочените стоки и услуги, при които според придобития напоследък опит съществува особено висок риск от измами, за разлика от общото му прилагане, не следва да окаже неблагоприятно въздействие върху основните принципи на системата на ДДС, като например плащането на части.
(6)
Предварително определеният списък, от който държавите членки могат да избират, следва да се ограничава до доставките на стоки и услуги, за които, по най-нови данни, съществува особено висок риск от измами.
(7)
При прилагането на механизма за обратно начисляване държавите членки разполагат със свободата да определят условията за прилагане на механизма, включително да определят праговете, категориите на доставчици или получатели, спрямо които може да се прилага механизмът, и частичното прилагане на механизма за отделните категории.
(8)
Тъй като механизмът за обратно начисляване е временна мярка, която следва да се прилага до въвеждането на по-трайни законодателни решения с оглед системата на ДДС да стане по-устойчива на измами с ДДС, механизмът за обратно начисляване, предвиден по член 199а от Директива 2006/112/ЕО, трябва да се прилага само за ограничен срок.
(9)
С цел да се осигури възможност механизмът за обратно начисляване да се прилага достатъчно дълго, за да бъде ефективен и да позволи последваща оценка, е необходимо установеният понастоящем срок -30 юни 2015 г. - да бъде продължен. По същия начин следва да бъдат определени по-късни дати по отношение на датата на срока за оценка и крайната дата на срока, през който трябва да се докладва за промяна в тенденциите при дейностите с цел измама.
(10)
За да се осигури за всички държави членки възможността да прилагат механизма за обратно начисляване, съгласно посоченото по-горе, са необходими определени изменения в Директива 2006/112/ЕО.
(11)
Тъй като целта на предложеното действие, а именно борба с измамите с ДДС посредством временни мерки, които представляват дерогация от съществуващите правила на Съюза, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки и поради това може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(12)
Поради това Директива 2006/112/ЕО следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 2006/112/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 193 позоваването на „членове 194-199“ се заменят с позоваване на „членове 194-199б“;
2)
Член 199а се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 първото изречение се заменя със следното:
„Държавите членки могат да предвидят, до 31 декември 2018 г. и за минимален срок от две години, лицето - платец на ДДС, да е данъчнозадълженото лице, за което се извършва която и да е от следните доставки:“;
б)
в параграф 1 се добавят следните букви:
„в)
доставки на мобилни телефони, които са устройства, изработени или приспособени за употреба във връзка с лицензирана мрежа и работещи на определени честоти, независимо от това дали се използват за други цели;
г)
доставки на устройства с интегрални схеми като микропроцесори и централни процесори преди интегрирането им в продукти, предназначени за крайния потребител;
д)
доставки на газ и електроенергия за данъчнозадължен дилър съгласно член 38, параграф 2;
е)
доставки на сертификати за газ и електроенергия;
ж)
доставки на далекосъобщителни услуги съгласно член 24, параграф 2;
з)
доставки на конзоли за видеоигри, таблети и лаптопи;
и)
доставки на зърнени храни и индустриални култури, в т.ч. маслодайни семена и захарно цвекло, които обикновено не се използват в непреработен вид за крайно потребление;
й)
доставки на необработени или полуобработени метали, в т.ч. благородни метали, ако не са обхванати от член 199, параграф 1, буква г), специалните договорености относно стоките втора употреба, произведенията на изкуството, колекционерските и антикварните предмети в съответствие с членове 311-343 или специалната схема за инвестиционно злато в съответствие с членове 344-356.“;
в)
вмъкват се следните параграфи:
„1а. Държавите членки могат да определят условията за прилагането на механизма, предвиден параграф 1.
1б. Прилагането на механизма, предвиден в параграф 1, спрямо доставките на стоки и услуги, изброени в букви в)-й) от същия параграф, е обвързано с налагането на целесъобразни и ефективни задължения за отчитане на данъчнозадължените лица, доставящи стоките или услугите, спрямо които се прилага предвиденият в параграф 1 механизъм.“;
г)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Държавите членки уведомяват Комитета по ДДС за прилагането на механизма, предвиден в параграф 1, при въвеждането на такъв механизъм и предоставят на Комитета по ДДС следната информация:
а)
обхвата на мярката за прилагане на механизма, наред с вида и характеристиките на измамата, и подробно описание на придружаващите мерки, включително задълженията за отчитане по отношение на данъчнозадължените лица, както и мерките за контрол;
б)
действията, предприети за информиране на данъчнозадължените лица относно началото на прилагане на механизма;
в)
критериите за оценка, които позволяват сравнение между дейностите с цел измама по отношение на стоките и услугите, посочени в параграф 1, преди и след прилагането на механизма, дейностите с цел измама по отношение на други стоки и услуги преди и след прилагането на механизма, както и за увеличението на други видове дейности с цел измама преди и след прилагането на механизма;
г)
началната дата на мярката за прилагане на механизма и срокът, който трябва да бъде обхванат от нея.“;
д)
в параграф 3, първа алинея, първото изречение се заменя със следното:
„Не по-късно от 30 юни 2017 г. държавите членки, прилагащи предвидения в параграф 1 механизъм, представят на Комисията доклад въз основа на критериите за оценка, предвидени в параграф 2, буква в).“;
е)
в параграф 3, втора алинея, буква а) се заменя със следното:
„а)
въздействието върху дейностите с цел измама във връзка с доставки на стоки или услуги, обхванати от мярката;“;
ж)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Всяка държава членка, която е установила промяна в тенденциите при дейностите с цел измама на своя територия във връзка със стоките или услугите, изброени в параграф 1, от датата на влизането в сила на настоящия член във връзка с такива стоки и услуги, представя на Комисията доклад по този въпрос не по-късно от 30 юни 2017 г.
5. Преди 1 януари 2018 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за цялостната оценка на въздействието на предвидения в параграф 1 механизъм за борба с измамите.“.
Член 2
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 3
Прилага се до 31 декември 2018 г.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 22 юли 2013 година.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 2013/43/EU,
annettu 22 päivänä heinäkuuta 2013,
yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY muuttamisesta tiettyjen petosalttiiden tavaroiden luovutuksiin ja tiettyjen petosalttiiden palvelujen suorituksiin vapaaehtoisesti ja tilapäisesti sovellettavan käännetyn verovelvollisuuden osalta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 113 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Neuvoston direktiivissä 2006/112/EY (3) säädetään, että arvonlisäveroveron maksaa verovelvollinen henkilö, joka suorittaa verotettavia tavaroiden luovutuksia tai palvelujen suorituksia käsittäviä liiketoimia. Rajatylittävien liiketoimien ja eräiden jäsenvaltion sisäisten suuririskisten alojen osalta siinä kuitenkin säädetään, että velvollisuus maksaa arvonlisävero siirtyy luovutuksen tai suorituksen vastaanottajalle (käännetty verovelvollisuus).
(2)
Arvonlisäveropetosten vakavuuden vuoksi jäsenvaltioiden olisi voitava tilapäisesti soveltaa menettelyä, jossa arvonlisäveron maksuvelvollisuus tiettyihin luokkiin kuuluvien tavaroiden ja palvelujen osalta siirtyy henkilölle, jolle verotettava tavaran luovutus tai palvelujen suoritus tehdään, myös silloin, kun näitä luokkia ei luetella direktiivin 2006/112/EY 199 artiklassa eikä niihin sovelleta jäsenvaltioille myönnettyjä erityispoikkeuksia.
(3)
Tätä varten komissio teki vuonna 2009 ehdotuksen, jossa lueteltiin tavaroita ja palveluita, joihin käännettyä verovelvollisuutta voitaisiin soveltaa rajoitetun ajan. Neuvosto päätti jakaa ehdotuksen ja hyväksyi neuvoston direktiivin 2010/23/EU (4), jonka soveltamisala rajoitettiin kuitenkin vain kasvihuonekaasujen päästöoikeuksiin, sillä kyseisen sektorin petostilanne vaati välittömiä toimia. Samanaikaisesti neuvosto sitoutui poliittisesti jatkamaan neuvotteluja komission ehdotuksen jäljelle jääneestä osasta.
(4)
Petoksia on tämän jälkeen tehty muilla aloilla, minkä vuoksi uusia tavaroita ja palveluita olisi lisättävä komission ehdotuksen jäljelle jääneen osan etukäteen määriteltyyn luetteloon tavaroista ja palveluista, joihin käännettyä verovelvollisuutta voitaisiin soveltaa. Petoksia on tehty erityisesti kaasun ja sähkön luovutusten, televiestintäpalvelujen suorittamisen sekä pelikonsolien, taulutietokoneiden ja kannettavien tietokoneiden, viljatuotteiden, teollisuuskasvien, mukaan lukien öljysiemenet ja sokerijuurikkaat, sekä raaka- ja puolivalmistemetallien, mukaan lukien jalometallit, luovutusten yhteydessä.
(5)
Käännetyn verovelvollisuuden soveltamisen sellaisiin tavaroihin ja palveluihin, jotka viimeaikaisten kokemusten mukaan ovat erityisen petosalttiita, sen sijaan että sitä sovellettaisiin yleisesti, ei pitäisi vaikuttaa kielteisesti arvonlisäverojärjestelmän perusperiaatteisiin, kuten veron maksamiseen vaiheittain.
(6)
Etukäteen määritelty luettelo, josta jäsenvaltiot voivat valita, olisi rajoitettava ainoastaan sellaisiin tavaroiden luovutuksiin ja palvelujen suorituksiin, jotka viimeaikaisen kokemuksen valossa ovat erityisen petosalttiita.
(7)
Käännettyä verovelvollisuutta sovellettaessa jäsenvaltioilla on harkintavalta määritellä edellytykset sen soveltamiselle, mukaan lukien kynnysarvojen asettaminen, tavaroiden luovuttajien tai vastaanottajien tai palvelujen suorittajien tai vastaanottajien luokat, joihin käännettyä verovelvollisuutta voidaan soveltaa, ja käännetyn verovelvollisuuden osittainen soveltaminen luokkien sisällä.
(8)
Koska käännetty verovelvollisuus on tilapäinen toimenpide, joka riippuu pidemmän aikavälin lainsäädäntöratkaisuista, joilla arvonlisäverojärjestelmästä pyritään tekemään vahvempi yksittäisten arvonlisäveropetosten torjunnassa, direktiivin 2006/112/EY 199 a artiklan mukaista käännettyä verovelvollisuutta tulee soveltaa vain rajoitetun ajan.
(9)
On tarpeen pidentää nykyistä 30 päivänä kesäkuuta 2015 päättyvää määräaikaa sen varmistamiseksi, että käännettyä verovelvollisuutta voidaan soveltaa riittävän pitkän aikaa sen tehokkuuden toteamiseksi, ja jälkikäteisarvioinnin mahdollistamiseksi. Yhtä lailla olisi siirrettävä myöhemmäksi arviointijakson ajankohtaa ja sen jakson päättymispäivää, jonka aikana petollisen toiminnan muutoksista on ilmoitettava.
(10)
Direktiiviä 2006/112/EY on tarpeen muuttaa, jotta kaikilla jäsenvaltioilla olisi mahdollisuus soveltaa käännettyä verovelvollisuutta edellä esitetyn mukaisesti.
(11)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa ehdotetun toimen tavoitetta eli torjua arvonlisäveropetoksia voimassa olevista unionin säännöistä poikkeavilla tilapäisillä toimenpiteillä, vaan se voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.
(12)
Direktiivi 2006/112/EY olisi näin ollen muutettava,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Muutetaan direktiivi 2006/112/EY seuraavasti:
1)
Korvataan 193 artiklassa oleva viittaus "194-199" artiklaan viittauksella "194-199 b" artiklaan.
2)
Muutetaan 199 a artikla seuraavasti:
a)
Korvataan 1 kohdan ensimmäinen virke seuraavasti:
"Jäsenvaltiot voivat 31 päivään joulukuuta 2018 ja vähintään kahden vuoden ajaksi säätää, että veronmaksuvelvollinen on verovelvollinen, joka vastaanottaa minkä tahansa seuraavista luovutuksista tai suorituksista:"
b)
Lisätään 1 kohtaan alakohdat seuraavasti:
"c)
luovutukset, jotka koskevat matkapuhelimia, jotka on valmistettu tai muunnettu toimiluvan saaneissa verkoissa käytettäviksi ja joita käytetään tietyillä taajuuksilla, riippumatta siitä, onko niillä muita käyttötarkoituksia;
d)
luovutukset, jotka koskevat integroituja piirejä, kuten mikroprosessoreita ja keskusyksiköitä, ennen kuin ne asennetaan loppukäyttäjille tarkoitettuihin tuotteisiin;
e)
38 artiklan 2 kohdassa määritetyt kaasun ja sähkön luovutukset verovelvolliselle jälleenmyyjälle;
f)
kaasua ja sähköä koskevien todistusten luovutukset;
g)
24 artiklan 2 kohdassa määriteltyjen televiestintäpalvelujen suoritukset;
h)
pelikonsoleiden, taulutietokoneiden ja kannettavien tietokoneiden luovutukset;
i)
luovutukset, jotka koskevat sellaisia viljatuotteita ja teollisuuskasveja, öljysiemenet ja sokerijuurikkaat mukaan lukien, joita ei tavallisesti sellaisinaan käytetä loppukulutukseen;
j)
luovutukset, jotka koskevat raakametalleja ja puolivalmisteita, jalometallit mukaan lukien, elleivät ne muutoin kuulu 199 artiklan 1 kohdan d alakohdan soveltamisalaan tai käytettyjä tavaroita, taide-esineitä, keräilyesineitä ja antiikkiesineitä koskevien erityisjärjestelyjen piiriin 311-343 artiklan mukaisesti tai sijoituskultaa koskevan erityisjärjestelmän piiriin 344-356 artiklan mukaisesti."
c)
Lisätään kohdat seuraavasti:
"1 a. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa 1 kohdassa säädetyn menettelyn soveltamisedellytykset.
1 b. Edellä 1 kohdassa säädetyn menettelyn soveltaminen kyseisen kohdan c-j alakohdassa lueteltujen tavaroiden luovuttamiseen tai palvelujen suorittamiseen edellyttää asianmukaisten ja tehokkaiden raportointivelvoitteiden käyttöönottoa niiden verovelvollisten osalta, jotka luovuttavat tavaroita tai suorittavat palveluja, joihin sovelletaan 1 kohdassa säädettyä menettelyä."
d)
Korvataan 2 kohta seuraavasti:
"2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava arvonlisäverokomitealle 1 kohdassa säädetyn menettelyn soveltamisesta, kun tällainen menettely otetaan käyttöön, ja toimitettava arvonlisäverokomitealle seuraavat tiedot:
a)
menettelyn soveltamista koskevan toimenpiteen soveltamisala, petoksen tyyppi ja ominaispiirteet sekä yksityiskohtainen kuvaus liitännäistoimenpiteistä, mukaan lukien verovelvollisten raportointivelvoitteet ja valvontatoimenpiteet;
b)
toimet, joilla asianomaisille verovelvollisille ilmoitetaan menettelyn käyttöönotosta;
c)
arviointiperusteet, joiden avulla voidaan verrata 1 kohdassa lueteltuihin tavaroihin ja palveluihin kohdistuvaa petollista toimintaa ennen menettelyn soveltamista ja sen jälkeen, muihin tavaroihin ja palveluihin kohdistuvaa petollista toimintaa ennen menettelyn soveltamista ja sen jälkeen sekä muuntyyppisen petollisen toiminnan mahdollista kasvua ennen menettelyn soveltamista ja sen jälkeen;
d)
menettelyn soveltamista koskevan toimenpiteen voimaantulopäivämäärä ja kesto."
e)
Korvataan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäinen virke seuraavasti:
"Edellä 1 kohdassa säädettyä menettelyä soveltavien jäsenvaltioiden on 2 kohdan c alakohdassa säädettyjä arviointiperusteita noudattaen toimitettava komissiolle kertomus viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2017."
f)
Korvataan 3 kohdan toisen alakohdan a alakohta seuraavasti:
"a)
vaikutus petolliseen toimintaan toimenpiteen soveltamisalaan kuuluvien tavaroiden luovutusten ja palvelujen suoritusten osalta;"
g)
Korvataan 4 kohta seuraavasti:
"4. Kunkin jäsenvaltion, joka on todennut alueellaan petollisen toiminnan kehityssuuntausten muutoksia 1 kohdassa lueteltujen tavaroiden tai palvelujen osalta sen jälkeen, kun tämä artikla on tullut voimaan tällaisten tavaroiden tai palvelujen osalta, on toimitettava tästä komissiolle kertomus viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2017.
5. Komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle ennen 1 päivää tammikuuta 2018 yleisarvioinnin 1 kohdassa säädetyn menettelyn vaikutuksista petosten torjuntaan."
2 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
3 artikla
Tätä direktiiviä sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2018.
4 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 22 päivänä heinäkuuta 2013.