РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 870/2014 НА КОМИСИЯТА
от 11 август 2014 година
относно критериите за заявителите по отношение на капацитета на железопътната инфраструктура
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. за създаване на единно европейско железопътно пространство (1), и по-специално член 41, параграф 3 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В член 41, параграф 2 от Директива 2012/34/ЕС е предвидена възможността управителите на инфраструктура да установяват изисквания спрямо заявителите, за да осигурят гаранции за оправданите си очаквания за бъдещи приходи и използване на инфраструктурата.
(2)
Тези изисквания следва да бъдат подходящи, прозрачни и недискриминационни. Те могат единствено да включват предоставянето на финансова гаранция, която не следва да надвишава определено равнище, което е пропорционално на очакваното равнище на дейност на заявителя, и уверение за способността на заявителя за изготвяне на съвместими с правилата предложения за инфраструктурен капацитет.
(3)
Финансовите гаранции може да бъдат под формата на авансови плащания или гаранции, предоставяни от финансови институции.
(4)
При определяне на целесъобразността на изискванията, посочени в съображение 2, следва да се вземе предвид фактът, че при ползването на инфраструктурата на конкурентните видове транспорт, в т.ч. автомобилния и въздушния транспорт, морския и вътрешния воден транспорт, често не се начисляват такси и следователно не се налага да се определят финансови гаранции в тази връзка. С цел да се гарантира лоялната конкуренция между видовете транспорт, финансовите гаранции следва да бъдат строго ограничени до необходим минимум по отношение на техния размер и продължителност.
(5)
Тези финансови гаранции ще бъдат целесъобразни само когато са необходими, за да може управителят на инфраструктура да бъде уверен в бъдещите приходи и използването на инфраструктурата. Необходимостта от финансови гаранции намалява допълнително поради факта, че управителите на инфраструктура могат да разчитат на проверките и контрола на финансовата стабилност на железопътните предприятия, осъществявани в рамките на лицензионната процедура в съответствие с глава III от Директива 2012/34/ЕС, и по-специално член 20 от нея.
(6)
По отношение на тези гаранции се прилага принципът за недискриминация и следователно не би трябвало да има разлика между изискванията за гаранции, приложими по отношение на частни и публични заявители.
(7)
Гаранциите следва да бъдат съобразени със свързаното със заявителя ниво на риск, пред което управителят на инфраструктурата е изправен на различните етапи на разпределяне на капацитета. Като цяло се счита, че рискът е нисък, докато капацитетът може да бъде преразпределен към други железопътни предприятия.
(8)
Гаранция, която се изисква във връзка с изготвянето на съвместими с правилата предложения, може да се разглежда като подходяща, прозрачна и недискриминационна единствено когато управителят на инфраструктура е установил ясни и прозрачни правила за изготвянето на заявката за капацитет в референтния документ за железопътната мрежа и предлага на заявителите необходимите помощни инструменти. Тъй като не е възможно способността за изготвяне на съвместими с правилата предложения да бъде обективно определена преди процедурата за подаване на заявления, всеки пропуск в това отношение може да се установи единствено след приключване на процедурата въз основа на системна неспособност за изготвяне на тези предложения или за предоставяне на необходимата информация на управителя на инфраструктурата. Заявителят носи отговорност за този пропуск, който се санкционира с изключване на заявителя от процедурата за подаване на заявления за конкретен влаков маршрут.
(9)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на комитета, посочен в член 62, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент установява правила за финансовите гаранции, които управител на инфраструктура може да изиска, за да осигури защитата на оправданите си очаквания за бъдещи приходи, без да се надвишава определено равнище, което е пропорционално на предвиденото от заявителя равнище на дейност. Правилата включват по-специално условията, при които може да се изиска гаранция или авансово плащане, както и равнището и продължителността на финансовата гаранция. В допълнение настоящият регламент установява някои елементи на критериите за оценка на способността на заявителя да изготвя съвместими с правилата предложения за инфраструктурен капацитет.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилага следното определение:
„финансова гаранция“ означава а) авансови плащания с оглед намаляване и предвиждане на бъдещи задължения за плащане на такси за инфраструктура; или б) договорни споразумения, чрез които финансова институция, например банка, е поела ангажимент да гарантира, че подобни плащания ще бъдат извършени, когато станат изискуеми.
Член 3
Условия във връзка с финансовите гаранции
1. За покриване на изискваната финансова гаранция заявителят може да избере между авансово плащане или договорно споразумение по смисъла на член 2. Когато управител на инфраструктура изисква от заявител да извърши авансово плащане на таксите за инфраструктура, той не може същевременно да изисква други финансови гаранции за същите предвидени дейности.
2. Управител на инфраструктура не изисква от заявителите да предоставят финансови гаранции освен ако кредитният рейтинг на заявителя предполага, че той може да срещне трудности при редовното заплащане на таксите за инфраструктура. Управителят на инфраструктурата посочва тези кредитни рейтинги в раздела относно принципите за налагане на такси от своя референтен документ за железопътната мрежа, ако е приложимо. Управителят на инфраструктурата обосновава своето искане за финансова гаранция с рейтинги, които не са по-стари от две години и са присъдени от агенция за кредитен рейтинг.
3. Управителят на инфраструктура не изисква финансова гаранция:
а)
от избраното железопътно предприятие, ако кандидатът, който не е железопътно предприятие, вече е дал или платил финансова гаранция за покриване на бъдещи плащания за едни и същи предвидени дейности;
б)
ако таксата за инфраструктура се заплаща пряко на управителя на инфраструктурата от компетентен орган съгласно Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета (2).
Член 4
Равнище и продължителност на финансовите гаранции
1. Равнището на финансовите гаранции по отношение на един заявител не надвишава прогнозирания размер на таксите, начислени в рамките на два месеца от заявената експлоатация на влаковете.
2. Таксите за резервация, платени в съответствие с член 36 от Директива 2012/34/ЕС, се приспадат от максималния прогнозиран размер на таксите, посочени в параграф 1.
3. Управител на инфраструктура не изисква финансовата гаранция да влиза в сила повече от десет дни преди първо число на месеца, в който железопътното предприятие започва експлоатация на влакове, за която ще се заплащат таксите за инфраструктура, покрити от въпросната финансова гаранция. Ако капацитетът се разпределя след този момент, управителят на инфраструктурата може да поиска финансова гаранция с краткосрочно предизвестие.
Член 5
Способност за изготвяне на съвместими с правилата предложения за инфраструктурен капацитет
Управителят на инфраструктура не отхвърля заявление за конкретен влаков маршрут на основание липса на уверение за способността за изготвяне на съвместими с правилата предложения за инфраструктурен капацитет по смисъла на член 41, параграф 2 от Директива 2012/34/ЕС освен ако:
а)
заявителят не е удовлетворил две последователни искания за предоставяне на липсващата информация или многократно е реагирал по начин, който не отговаря на условията, установени в референтния документ за железопътната мрежа, посочен в член 27 от Директива 2012/34/ЕС и в приложение IV към тази директива, по отношение на процедурите за подаване на заявления за влакови маршрути; както и
б)
управителят на инфраструктура може при поискване от страна на регулаторния орган и по удовлетворителен за него начин да докаже, че е предприел всички разумни мерки, за да спомогне за правилното и навременно подаване на заявленията.
Член 6
Преходна разпоредба
При необходимост управителите на инфраструктура привеждат своите референтни документи за железопътната мрежа в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент в рамките на първия времеви период от влизането му в сила.
Член 7
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз
Той се прилага от 16 юни 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 11 август 2014 година.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 870/2014,
annettu 11 päivänä elokuuta 2014,
rautateiden ratakapasiteetin hakijoita koskevista edellytyksistä
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhtenäisestä eurooppalaisesta rautatiealueesta 21 päivänä marraskuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2012/34/EU (1) ja erityisesti sen 41 artiklan 3 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Direktiivin 2012/34/EU 41 artiklan 2 kohdassa säädetään, että rataverkon haltija voi asettaa vaatimuksia hakijoille varmistaakseen, että sen oikeutetut odotukset saatavista tuloista ja infrastruktuurin käytöstä turvataan.
(2)
Kyseisten vaatimusten olisi oltava asianmukaisia, läpinäkyviä ja syrjimättömiä. Ne voivat koskea ainoastaan sellaisen taloudellisen takuun antamista, joka ei ylitä suunniteltuun toiminta-asteeseen suhteutettua tarkoituksenmukaista tasoa, sekä vakuutusta hakijan kyvystä tehdä tarjouksia, jotka ovat ratakapasiteetin myöntämiseen liittyvien edellytysten kanssa yhdenmukaisia.
(3)
Taloudelliset takuut voisivat olla ennakkomaksuja tai rahoituslaitosten myöntämiä takuita.
(4)
Johdanto-osan 2 kappaleessa tarkoitetun vaatimusten asianmukaisuuden osalta olisi otettava huomioon se, että maantie-, lento-, meri- ja sisävesiliikenteen kaltaisten kilpailevien liikennemuotojen infrastruktuurista ei monesti peritä käyttäjämaksuja eikä siten myöskään vaadita niille taloudellisia takuita. Jotta voidaan varmistaa tasapuolinen kilpailu eri liikennemuotojen välillä, taloudelliset takuut olisi niiden tason ja keston suhteen rajoitettava tiukasti pienimpään mahdolliseen.
(5)
Taloudelliset takuut ovat asianmukaisia vain, jos ne ovat välttämättömiä rataverkon haltijan saamien tulojen ja infrastruktuurin käytön takaamiseksi. Taloudellisten takuiden tarve vähenee entisestään, kun otetaan huomioon, että rataverkon haltijat voivat tukeutua direktiivin 2012/34/EU III luvun ja erityisesti mainitun direktiivin 20 artiklan mukaiseen lupamenettelyyn kuuluviin rautatieyritysten taloudellista vakavaraisuutta koskeviin tarkastuksiin ja valvontaan.
(6)
Takuisiin sovelletaan syrjimättömyysperiaatetta, mistä syystä yksityisomisteisille ja julkisomisteisille hakijoille asetettavien vaatimusten olisi oltava samat.
(7)
Takuiden olisi oltava suhteessa rataverkon haltijalle ratakapasiteetin myöntämisen eri vaiheissa hakijasta aiheutuvaan riskiin. Riskin katsotaan yleisesti olevan pieni, kun ratakapasiteetti voidaan myöntää uudelleen toiselle rautatieyritykselle.
(8)
Vaatimustenmukaisten tarjousten valmistelun yhteydessä vaadittavaa takuuta voidaan pitää asianmukaisena, läpinäkyvänä ja syrjimättömänä vain, jos rataverkon haltija esittää verkkoselostuksessa selkeät ja läpinäkyvät säännöt ratakapasiteettipyyntöjen valmisteluun ja tarjoaa hakijoille tarvittavat tukivälineet. Koska valmiuksia vaatimustenmukaisten tarjousten valmisteluun ei ole objektiivisesti mahdollista määrittää ennen hakumenettelyä, valmiuksien puuttuminen voidaan määrittää vasta tämän menettelyn jälkeen sen perusteella, ettei tällaisia tarjouksia tai tarvittavia tietoja ole toistuvasti pystytty toimittamaan rataverkon haltijalle. Valmiuksien puuttumisesta kantaa vastuun hakija, ja tästä voidaan seuraamuksena sulkea hakija pois tietyn reitin hausta.
(9)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 2012/34/EU 62 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa vahvistetaan ne taloudellisia takuita koskevat vaatimukset, joita rataverkon haltija voi asettaa varmistaakseen, että sen oikeutetut odotukset saatavista tuloista turvataan niin, etteivät vaatimukset ylitä hakijan suunnitteleman toiminta-asteeseen suhteutettua tasoa. Vaatimuksiin kuuluvat etenkin edellytykset, joiden täyttyessä takuuta tai ennakkomaksua voidaan vaatia, sekä taloudellisen takuun taso ja kesto. Lisäksi tässä asetuksessa vahvistetaan tietyt yksityiskohdat perusteista, joilla arvioidaan hakijan valmiuksia valmistella ratakapasiteetin myöntämiseen liittyvien edellytysten kanssa yhdenmukaisia tarjouksia.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
’taloudellisella takuulla’ a) ennakkomaksuja, joiden tarkoitus on vähentää ja ennakoida myöhempiä infrastruktuurin käyttömaksujen maksuvelvoitteita tai b) sopimusjärjestelyjä, joiden mukaan rahoituslaitos, esimerkiksi pankki, sitoutuu takaamaan, että tällaiset maksut maksetaan, kun ne laitetaan maksuun.
3 artikla
Taloudellisten takuiden edellytykset
1. Hakija voi päättää antaa taloudellisen takuun 2 artiklassa tarkoitettuna ennakkomaksuna tai sopimusjärjestelynä. Jos rataverkon haltija vaatii hakijaa maksamaan ennakkomaksua infrastruktuurin käyttömaksuista, se ei saa samanaikaisesti vaatia muita taloudellisia takuita samasta suunnitellusta toiminnasta.
2. Rataverkon haltija ei saa vaatia hakijoilta taloudellisia takuita, jollei hakijan luottoluokitus anna olettaa, että hakijalla voisi olla vaikeuksia hoitaa infrastruktuurin käyttömaksut säännöllisesti. Rataverkon haltijan on tarvittaessa mainittava tällaiset luottoluokitukset verkkoselostuksensa maksuperiaatteita koskevassa osiossa. Jos rataverkon haltija vaatii taloudellista takuuta, vaatimuksen on perustuttava luottoluokituslaitoksen antamaan luokitukseen, joka saa olla enintään kaksi vuotta vanha.
3. Rataverkon haltija ei saa vaatia taloudellista takuuta
a)
nimetyltä rautatieyritykseltä, jos hakija, joka ei ole rautatieyritys, on jo antanut tai maksanut taloudellisen takuun, jolla katetaan tulevia maksuja samoista suunnitelluista toimista;
b)
silloin, kun toimivaltainen viranomainen maksaa käyttömaksun suoraan rataverkon haltijalle Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1370/2007 (2) nojalla.
4 artikla
Taloudellisten takuiden taso ja kesto
1. Taloudellisten takuiden taso ei yhden hakijan osalta saa ylittää haetusta junaliikenteestä kahden kuukauden aikana aiheutuvien maksujen ennakoitua määrää.
2. Direktiivin 2012/34/EU 36 artiklan mukaisesti maksettavat varausmaksut on vähennettävä 1 kohdassa tarkoitettujen maksujen arvioidusta enimmäismäärästä.
3. Rataverkon haltija ei saa vaatia, että taloudellinen takuu tulee voimaan enemmän kuin kymmenen päivää ennen sen kuukauden ensimmäistä päivää, jona rautatieyritys aloittaa junaliikenteen, josta aiheutuvien käyttömaksujen takaamiseen taloudellinen takuu on tarkoitettu. Jos ratakapasiteetti myönnetään tämän ajankohdan jälkeen, rataverkon haltija voi vaatia taloudellista takuuta lyhyellä varoitusajalla.
5 artikla
Valmius ratakapasiteetin myöntämiseen liittyvien edellytysten kanssa yhdenmukaisten tarjousten valmisteluun
Rataverkon haltija ei saa hylätä tiettyä reittiä koskevaa hakemusta sillä perusteella, ettei valmiudesta valmistella ratakapasiteetin myöntämiseen liittyvien edellytysten kanssa yhdenmukaista tarjousta ole toimitettu direktiivin 2012/34/EU 41 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja takeita, paitsi jos
a)
hakija ei ole vastannut kahteen peräkkäiseen puuttuvien tietojen toimittamispyyntöön tai on toistuvasti vastannut tavalla, joka ei täytä direktiivin 2012/34/EU 27 artiklassa ja mainitun direktiivin liitteessä IV tarkoitetussa verkkoselostuksessa asetettuja reitinhakumenettelyjen edellytyksiä ja
b)
rataverkon haltija kykenee sääntelyelimen pyynnöstä ja sitä tyydyttävällä tavalla osoittamaan, että se on toteuttanut kaikki kohtuudella vaadittavat toimenpiteet edistääkseen hakemusten moitteetonta ja oikea-aikaista jättämistä.
6 artikla
Siirtymäsäännös
Rataverkon haltijoiden on tarpeen mukaan saatettava verkkoselostuksensa tämän asetuksen säännösten mukaisiksi tämän asetuksen voimaantuloa seuraavaa ensimmäistä aikataulujaksoa varten.
7 artikla
Tämä asetus tulee voimaan tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 16 päivästä kesäkuuta 2015.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 11 päivänä elokuuta 2014.