РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 7 ноември 2014 година
за даване на разрешение на Република Естония да прилага мярка за дерогация от член 26, параграф 1, буква а) и членове 168 и 168а от Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност
(2014/797/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), и по-специално член 395, параграф 1 от нея,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като има предвид, че:
(1)
С писмо, заведено в Комисията на 26 май 2014 г., Естония поиска разрешение за дерогация от разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО, уреждащи правото на приспадане на данък върху входящите ресурси във връзка с леки автомобили.
(2)
С писмо от 11 юни 2014 г. Комисията съобщи на останалите държави членки за отправеното от Естония искане. С писмо от 12 юни 2014 г. Комисията уведоми Естония, че разполага с цялата информация, която ѝ е необходима за разглеждане на искането.
(3)
С членове 168 и 168а от Директива 2006/112/ЕО се установява правото на данъчно задълженото лице да приспада данъка върху добавената стойност (ДДС), начислен върху доставките на стоки и услуги, получени от това лице с цел използването им за неговите облагаеми сделки. Съгласно член 26, параграф 1, буква а) от същата директива се изисква данъчнозадължените лица да отчитат ДДС при използване на стопански актив за нестопански цели.
(4)
Често е трудно да се определи точно кога даден стопански актив се използва за нестопански цели и дори когато това е възможно, процедурата често е обременителна. Съгласно исканото разрешение размерът на ДДС върху разходите, подлежащи на приспадане по отношение на леките автомобили, които не се използват изцяло за целите на стопанската дейност, следва да бъде установен с фиксирана процентна ставка, при спазването на някои изключения. Въз основа на наличната в момента информация естонските власти смятат, че има основание тази ставка да бъде 50 %. В същото време, с цел да се избегне двойното данъчно облагане, следва да бъде спряно прилагането на изискването за отчитане на ДДС при използването за нестопански цели на леките автомобили, за които се прилага ограничението, допустимо съгласно настоящата директива. С тази мярка за опростяване се премахва необходимостта да се води документация на използването за нестопански цели на служебни автомобили и се предотвратява отклонение от данъчно облагане чрез неправилно водене на документацията.
(5)
Ограничаването на правото на приспадане в съответствие с поисканото разрешение следва да се прилага по отношение на ДДС, платен при покупката, лизинга, вътреобщностното придобиване и вноса на определени категории леки автомобили, както и по отношение на свързаните с тях разходи, включително за закупуване на гориво.
(6)
Исканото разрешение следва да се прилага само по отношение на леките автомобили с допустима максимална маса до 3 500 килограма и с до осем места за сядане без мястото на водача. Използването за нестопански цели на леки автомобили с маса над 3 500 килограма или с повече от осем места за сядане без мястото на водача е незначително поради характеристиките на тези автомобили или поради вида на стопанската дейност, за която се използват. Следва да се осигури също така подробен списък на категориите леки автомобили, за които това разрешение не се прилага поради специфичната им употреба.
(7)
Срокът на разрешението следва да бъде ограничен до 31 декември 2017 г., за да се даде възможност да бъде направен преглед на необходимостта от него и на неговата ефективност, както и на съотношението между използването за целите на стопанската дейност и използването за лични цели, на което то се основава.
(8)
Ако Естония прецени, че е необходимо удължаване на срока на разрешението след 2017 г., тя следва най-късно до 31 март 2017 г. да представи на Комисията доклад, който включва преглед на прилагания процент, заедно с искането за удължаване на срока.
(9)
Дерогацията ще има незначително въздействие върху общия размер на данъчните приходи, събирани на етапа на крайно потребление, и няма да окаже отрицателно въздействие върху собствените ресурси на Съюза, формирани от ДДС,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Чрез дерогация от членове 168 и 168а от Директива 2006/112/ЕО на Естония се дава разрешение да ограничи правото на приспадане на данък върху добавената стойност (ДДС) за разходите за леки автомобили, които не се използват изцяло за стопански цели, до 50 %.
Член 2
Чрез дерогация от член 26, параграф 1, буква а) от Директива 2006/112/ЕО Естония не третира като възмездна доставка на услуги използването за нестопански цели на лек автомобил, който е част от стопанските активи на данъчнозадължено лице, когато за автомобила се прилага ограничение, допустимо съгласно член 1 от настоящото решение.
Член 3
Разходите, посочени в член 1, обхващат покупката, лизинга, вътреобщностното придобиване и вноса на леки автомобили, които не се използват изцяло за целите на стопанската дейност, както и свързаните с това разходи, включително за закупуване на гориво.
Член 4
Настоящото решение се прилага само по отношение на леките автомобили с допустима максимална маса до 3 500 килограма и с не повече от осем места за сядане без мястото на водача.
Член 5
Членове 1 и 2 не се прилагат за следните категории леки автомобили:
а)
автомобили, закупени с цел препродажба, отдаване под наем или отдаване на лизинг;
б)
автомобили, използвани за превоз на пътници срещу възнаграждение, включително за таксиметрови услуги;
в)
автомобили, използвани за обучение на водачи на моторни превозни средства.
Член 6
1. Настоящото решение поражда действие в деня на нотификацията му.
Прилага се до 31 декември 2017 г.
2. Всяко искане за удължаване на срока на разрешението, предвидено в настоящото решение, се представя на Комисията в срок до 31 март 2017 г. и се придружава от доклад, който включва преглед на процента, определен в член 1.
Член 7
Адресат на настоящото решение е Република Естония.
Съставено в Брюксел на 7 ноември 2014 година.
NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS,
annettu 7 päivänä marraskuuta 2014,
Viron tasavallalle annettavasta luvasta ottaa käyttöön yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 2006/112/EY 26 artiklan 1 kohdan a alakohdasta sekä 168 ja 168 a artiklasta poikkeava toimenpide
(2014/797/EU)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28 päivänä marraskuuta 2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) ja erityisesti sen 395 artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Viro on komission 26 päivänä toukokuuta 2014 saapuneeksi kirjaamalla kirjeellä pyytänyt lupaa poiketa niistä direktiivin 2006/112/EY säännöksistä, jotka koskevat oikeutta vähentää tuotantopanoksiin sisältyvä vero henkilöautojen osalta.
(2)
Komissio antoi Viron pyynnön tiedoksi muille jäsenvaltioille 11 päivänä kesäkuuta 2014 päivätyllä kirjeellä. Komissio ilmoitti Virolle 12 päivänä kesäkuuta 2014 päivätyllä kirjeellä saaneensa kaikki hakemuksen arviointia varten tarpeellisiksi katsomansa tiedot.
(3)
Direktiivin 2006/112/EY 168 ja 168 a artiklassa vahvistetaan verovelvollisen oikeus vähentää verovelvollisen verollisia liiketoimiaan varten vastaanottamien tavaroiden luovutuksista ja palvelujen suorituksista maksettu arvonlisävero. Mainitun direktiivin 26 artiklan 1 kohdan a alakohdassa vaaditaan verovelvollisia suorittamaan arvonlisäveroa, kun liikeomaisuutta otetaan muuhun kuin yrityskäyttöön.
(4)
Muuta käyttöä kuin yrityskäyttöä on usein erittäin vaikea määrittää tarkasti, ja silloinkin, kun se on mahdollista, määritysmenetelmää on usein hankala käyttää. Pyydetyn luvan mukaan arvonlisäveron määrä, joka voidaan vähentää myös muussa kuin pelkästään yrityskäytössä oleviin henkilöautoihin liittyvistä kustannuksista, olisi vahvistettava joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta kiinteänä prosenttiosuutena. Viron viranomaiset katsovat, että käytettävissä olevien tietojen mukaan 50 prosenttia on perusteltu määrä. Jos henkilöautoihin on sovellettu tällä päätöksellä sallittua rajoitusta, niihin ei kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi saisi soveltaa samaan aikaan vaatimusta, jonka mukaan henkilöauton muusta kuin yrityskäytöstä on suoritettava arvonlisäveroa. Tämä yksinkertaistamistoimenpide poistaa tarpeen pitää kirjaa yritysautojen muusta kuin yrityskäytöstä ja estää veropetokset, jotka perustuvat virheelliseen kirjanpitoon.
(5)
Pyydettyyn lupaan liittyvää vähennysoikeutta koskevaa rajoitusta olisi sovellettava arvonlisäveroon, joka on maksettu tiettyjen henkilöautojen ostamisen, vuokrauksen, yhteisöhankinnan ja tuonnin ja näihin liittyvien kustannusten perusteella, mukaan lukien polttoaineen ostaminen.
(6)
Pyydettyä lupaa olisi sovellettava ainoastaan sellaisiin henkilöautoihin, joiden suurin sallittu massa on 3 500 kilogrammaa ja joissa on enintään kahdeksan istuinta kuljettajan istuimen lisäksi. Sellaisten henkilöautojen, joiden massa ylittää 3 500 kilogrammaa tai joissa on enemmän kuin kahdeksan istuinta kuljettajan istuimen lisäksi, muu kuin yrityskäyttö on vähäistä näiden autojen erityispiirteiden tai sen yritystoiminnan tyypin vuoksi, johon niitä käytetään. Olisi laadittava yksityiskohtainen luettelo niiden henkilöautojen luokista, jotka jätetään luvan ulkopuolelle, ja joka perustuu niiden erityisiin käyttötarkoituksiin.
(7)
Luvan olisi oltava voimassa rajoitetun ajan 31 päivään joulukuuta 2017, jotta voidaan tarkastella uudelleen sen tarpeellisuutta ja tehokkuutta sekä prosenttiosuuden jakautumista yrityskäytön ja muun kuin yrityskäytön välillä.
(8)
Jos Viro katsoo, että luvan jatkaminen vielä vuoden 2017 jälkeen on tarpeen, sen olisi viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2017 toimitettava komissiolle kertomus, johon sisältyy sovelletun prosenttiosuuden arviointi, sekä luvan jatkamista koskeva pyyntö.
(9)
Poikkeuksella on vain vähäinen vaikutus lopullisessa kulutusvaiheessa kannettavan veron kokonaismäärään, eikä se vaikuta arvonlisäverosta saataviin unionin omiin varoihin,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Poiketen siitä, mitä direktiivin 2006/112/EY 168 ja 168 a artiklassa säädetään, Virolle annetaan lupa rajoittaa 50 prosenttiin oikeus vähentää sellaisista henkilöautoista aiheutuvista kustannuksista maksettava arvonlisävero, jotka eivät ole yksinomaan yrityskäytössä.
2 artikla
Poiketen siitä, mitä direktiivin 2006/112/EY 26 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään, Viro ei saa käsitellä vastikkeellisina palveluina sellaisen henkilöauton muuta kuin yrityskäyttöä, joka kuuluu verovelvollisen yrityksen liikeomaisuuteen, jos kyseiseen autoon sovelletaan tämän päätöksen 1 artiklan mukaan luvallista rajoitusta.
3 artikla
Edellä 1 artiklassa tarkoitettuihin kustannuksiin sisältyvät sellaisten henkilöautojen ostaminen, vuokraus, yhteisöhankinta ja tuonti, jotka eivät ole pelkästään yrityskäytössä, sekä näihin autoihin liittyvät kustannukset, polttoaineen hankinta mukaan lukien.
4 artikla
Tätä päätöstä sovelletaan ainoastaan sellaisiin henkilöautoihin, joiden suurin sallittu massa on 3 500 kilogrammaa ja joissa on enintään kahdeksan istuinta kuljettajan istuimen lisäksi.
5 artikla
Edellä olevaa 1 ja 2 artiklaa ei sovelleta seuraaviin henkilöautoluokkiin:
a)
jälleenmyyntiä tai vuokrausta varten ostetut autot;
b)
vastikkeellisessa matkustajaliikenteessä käytettävät autot, mukaan lukien taksipalvelut;
c)
ajo-opetuksessa käytettävät autot.
6 artikla
1. Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se annetaan tiedoksi.
Tätä päätöstä sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2017.
2. Tässä päätöksessä annetun luvan voimassaolon jatkamista koskeva hakemus on toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2017, ja siihen on liitettävä kertomus, joka sisältää arvioinnin 1 artiklassa vahvistetusta prosenttiosuudesta.
7 artikla
Tämä päätös on osoitettu Viron tasavallalle.
Tehty Brysselissä 7 päivänä marraskuuta 2014.