РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 652/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
за установяване на разпоредби за управлението на разходите, свързани с хранителната верига, здравеопазването на животните и хуманното отношение към тях, здравето на растенията и растителния репродуктивен материал, за изменение на директиви 98/56/ЕО, 2000/29/ЕО и 2008/90/ЕО на Съвета, на регламенти (ЕО) № 178/2002, (ЕО) № 882/2004 и (ЕО) № 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета, на Директива 2009/128/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и на Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на решения 66/399/ЕИО, 76/894/ЕИО и 2009/470/ЕО на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 и член 168, параграф 4, буква б) от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
В правото на Съюза се предвиждат изисквания по отношение на храните и безопасността на храните, както и на фуражите и безопасността на фуражите, на всички етапи на производството, като тези изисквания включват и правила, с които се цели да се гарантират справедливи търговски практики и предоставяне на информация на потребителите. В това право също така се предвиждат изисквания по отношение на: предотвратяването и контрола на заразните болести по животните и на зоонозите, както и по отношение на хуманното отношение към животните; страничните животински продукти; здравето на растенията и растителния репродуктивен материал; защита на растителните сортове; генетично модифицираните организми, пускането на пазара и използването на продукти за растителна защита и устойчивата употреба на пестициди. В правото на Съюза също така се предвижда извършването на официален контрол и на други официални дейности, с които се цели да се осигури ефективното прилагане и спазването на тези изисквания.
(2)
Общата цел на правото на Съюза в тези области е да се допринесе за доброто здраве на хората, животните и растенията по цялата хранителна верига, за постигането на висока степен на защита и информираност на потребителите и за осигуряването на висока степен на опазване на околната среда, като същевременно се създават благоприятни условия за постигане на конкурентоспособност и създаване на работни места.
(3)
За постигането на тази обща цел са нужни подходящи финансови средства. Поради това е необходимо Съюзът да участва във финансирането на предприеманите мерки в различните области, свързани с тази обща цел. Освен това, с оглед на ефикасното и целево използване на средствата следва да бъдат определени конкретни цели и показатели, чрез които да се оценява тяхното постигане.
(4)
Досега Съюзът финансираше разходите в областта на храните и фуражите чрез предоставяне на безвъзмездни средства, възлагане на обществени поръчки и извършване на плащания за международни организации, работещи в тази област. Целесъобразно е тези начини на финансиране да се запазят.
(5)
Финансиране от Съюза може също така да се използва от държавите членки, за да им бъде оказана подкрепа на действия в областта на здравето на растенията или на животните с цел контрол, предотвратяване или ликвидиране на вредители или на болести по животните, които да се извършват от организации, които работят в тези области.
(6)
С оглед спазването на бюджетната дисциплина е необходимо с настоящия регламент да се установи списъкът на допустимите мерки, за които може да бъде предоставяно финансово участие от Съюза, както и допустимите разходи и приложимите проценти на финансиране.
(7)
Като се вземе предвид Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (3), максималният размер на разходите в областта на храните и фуражите за целия период 2014 - 2020 г. ще бъде 1 891 936 000 EUR.
(8)
Освен това следва да се отпусне финансиране на равнище на Съюза с цел справяне с извънредни обстоятелства като ситуации, изискващи спешни действия във връзка със здравето на животните и растенията, когато бюджетните кредити по бюджетна функция 3 са недостатъчни, а спешните мерки са необходими. Финансиране с цел справяне с такива кризи следва да се предоставя като например се прибягва до инструмента за гъвкавост в съответствие с Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, относно сътрудничеството по бюджетните въпроси и относно доброто финансово управление (4).
(9)
Към настоящия момент в правото се предвижда, че някои от допустимите разходи трябва да се възстановяват до определени фиксирани проценти. Във връзка с други разходи в правото не се предвижда ограничение за възстановяването. С цел рационализиране и опростяване на системата следва да се определи фиксиран максимален процент за възстановяване на разходите. Целесъобразно е този процент да се определи на равнището на процента, прилаган обичайно във връзка с безвъзмездните средства. Необходимо е също така да се предвиди възможност този максимален процент да се увеличава при определени обстоятелства.
(10)
Поради важното значение, което постигането на поставените в настоящия регламент цели има, целесъобразно е допустимите разходи за някои дейности да се финансират на 100 %, при условие че при изпълнението на тези дейности възникват и разходи, които не са допустими за финансиране.
(11)
Съюзът носи отговорност да осигури правилното изразходване на финансовите средства и да предприема мерки в отговор на необходимостта от опростяване на неговите разходни програми, така че да се намалят административната тежест и разходите за бенефициентите на финансовите средства и за всички участващи лица, както това е заложено в Съобщението на Комисията до Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите от 8 октомври 2010 г., озаглавено „Разумно регулиране в Европейския съюз“.
(12)
Съгласно правото на Съюза от държавите-членки се изисква да прилагат определени мерки в случай на поява или разпространение на определени болести по животните или зоонози. Поради това Съюзът следва да участва във финансирането на такива спешни мерки.
(13)
Необходимо е също така чрез подходящи мерки за ликвидиране, контрол и мониторинг да се намали броят на огнищата на болести по животните и зоонози, които представляват риск за здравето на хората и животните, както и да се предотврати появата на такива огнища. Поради това следва да се предоставя финансиране от Съюза за националните програми за ликвидиране, контрол и мониторинг на тези болести и зоонози.
(14)
По организационни причини и от съображения за ефективност при боравенето с финансови средства в областта на здравето на животните и на растенията е целесъобразно да се установят правила относно съдържанието, начина на представяне, на оценяване и на одобряване на националните програми, включително програмите, изпълнявани в най-отдалечените региони на Съюза, посочени в член 349 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). По същите причини също така следва да бъдат определени срокове за представяне на доклади и подаване на заявки за плащане.
(15)
Съгласно Директива 2000/29/ЕО на Съвета (5) от държавите-членки се изисква да предприемат определени спешни мерки за ликвидирането на вредители по растенията или растителните продукти („вредители“). Съюзът следва да предоставя финансово участие в действията по ликвидирането на тези вредители. Финансово участие от страна на Съюза следва да се предоставя при спазване на определени условия и за спешните мерки за ограничаване на разпространението на вредителите, които водят до най-сериозни щети за Съюза и които не могат да бъдат унищожени в определени зони, както и за мерките за предотвратяване появата на тези вредители.
(16)
Спешните мерки за борба с вредителите следва да са допустими за съфинансиране от Съюза, при условие че имат добавена стойност за целия Съюз. Поради това Съюзът следва да има финансово участие за борба с вредителите, изброени в приложение I, част А, раздел I и в приложение II, част А, раздел I към Директива 2000/29/ЕО под заглавието „Вредители, за които няма данни, че се срещат в Съюза и които са от значения за целия Съюз“. Когато за дадени вредители има данни, че се срещат в Съюза, допустими за финансиране от Съюза следва да са само мерките във връзка с вредителите, които водят до най-сериозни щети за Съюза. Такива вредители включват, в частност тези, които подлежат на мерките на Директива 69/464/ЕИО (6), 93/85/ЕИО (7), 98/57/ЕО (8) или 2007/33/ЕО (9) на Съвета. Финансово участие на Съюза следва също да се предвиди и за тези вредители, които не са изброени в приложение I или приложение II към Директива 2000/29/ЕО, които подлежат на национални мерки и които временно подлежат на вписване в раздел I, част А, приложение I към Директива 2000/29/ЕО или раздел I, част А, приложение II към същата директива. Допустими за финансиране от Съюза следва да бъдат и мерки срещу вредители, за чието ликвидиране Съюзът предприема спешни мерки.
(17)
Необходимо е наличието на определени вредители да се открива своевременно. Провеждането на наблюдения за такова наличие от държавите-членки, е от съществено значение, за да се осигури незабавното ликвидиране на огнищата от тези вредители. Наблюденията, провеждани от отделните държави-членки, са от съществено значение за опазването на територията на всички държави-членки. Съюзът може да участва във финансирането на тези наблюдения като цяло, при условие че обхватът им включва поне една от двете критични категории вредители, а именно вредителите, за които няма данни, че се срещат на територията на Съюза, и вредителите, които подлежат на спешни мерки на Съюза.
(18)
Финансирането от страна на Съюза на мерки в областта на здравето на животните и растенията следва да обхваща определени допустими разходи.В изключителни и надлежно обосновани случаи то следва да обхваща и разходите, направени от държавите-членки при осъществяването на необходимите мерки. Тези мерки могат да включват прилагането на засилени мерки за биологична сигурност в случай на поява на огнище на болести или на наличие на вредители, унищожаването и транспортирането на кланични трупове в рамките на програми за ликвидиране, както и разходите по обезщетяването на собствениците в резултат на кампании по спешно ваксиниране.
(19)
Най-отдалечените региони на държавите-членки изпитват трудности поради своята отдалеченост и своята зависимост от ограничен брой продукти. Целесъобразно е Съюзът да предоставя финансово участие за програмите, изпълнявани от държавите-членки с оглед на борбата с вредителите в тези най-отдалечени региони в съответствие с целите на Регламент (ЕС) № 228/2013 на Европейския парламент и на Съвета (10). Тъй като някои най-отдалечени райони се подчиняват на национални правила, специфични за съответните райони, вместо на правилата на Съюза, предвидени в Директива 2000/29/ЕО, това финансово участие на Съюза следва да се прилага към действащите в тези райони правила, независимо дали те са правила на Съюза или национални правила.
(20)
Официалният контрол, извършван от държавите-членки, е основен инструмент за верификация и мониторинг на въвеждането, спазването и прилагането на съответните изисквания на Съюза. Ефективността и ефикасността на системите за официален контрол са от жизненоважно значение за поддържане на висока степен на безопасност за хората, животните и растенията по цялата хранителна верига, като същевременно се гарантира висока степен на опазване на околната среда. За такива мерки по контрол следва да се осигурява финансова подкрепа от Съюза. По-специално следва да се осигурява участие във финансирането на референтните лаборатории на Съюза, за да им се оказва помощ във връзка с разходите, произтичащи от изпълнението на одобрените от Комисията работни програми. Освен това, тъй като ефективността на официалния контрол зависи и от това органите, осъществяващи контрола, да разполагат с добре обучени служители, добре запознати с правото на Съюза, Съюзът следва да може да участва във финансирането на тяхното обучение и на съответните програми за обмен, организирани от компетентните органи.
(21)
Ефикасното управление на дейностите по осъществяване на официалния контрол зависи от бързия обмен на свързаните с този контрол данни и информация. Освен това правилното и хармонизирано изпълнение на съответните правила зависи от изграждането на ефикасни системи с участието на компетентните органи на държавите-членки. Поради това следва дейностите по създаването и оперативното функциониране на бази данни и на компютризирани информационни системи за управление, свързани с посочените цели, да са допустими с оглед предоставяне на финансово участие.
(22)
Съюзът следва да осигурява финансови средства за техническите, научните, координационните и комуникационните дейности, необходими с цел да се гарантира правилното прилагане на правото на Съюза и за своевременното адаптиране на правото към промените в науката, технологиите и обществото. Следва да се осигурява финансиране и за проекти, насочени към подобряване на ефективността и ефикасността на официалния контрол.
(23)
Съгласно член 3 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (11) във всяко предложение, представено на законодателния орган, което съдържа дерогации от разпоредбите на посочения регламент, се изисква ясно да се посочват тези дерогации и конкретните причини, които ги обосновават. Поради това, с оглед на специфичното естество на някои от целите, попадащи в обхвата на настоящия регламент, и тъй като съответните компетентни органи на държавите-членки могат най-добре да осъществят дейностите във връзка с тези цели, тези органи следва да се считат за бенефициенти, посочени за целите на член 128, параграф 1 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012. Поради това следва да бъде възможно на тези органи да бъдат отпускани безвъзмездни средства без предварително публикуване на покани за представяне на предложения.
(24)
Чрез дерогация от член 86 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 и като изключение от принципа за забрана на обратното действие съгласно предвиденото в член 130 от него разходите за спешни мерки, попадащи в обхвата на членове 7 и 17 от настоящия регламент, следва да бъдат допустими от датата, на която държавата-членка е уведомила Комисията за появата на дадена болест или наличието на вредител, поради спешността и непредвидимостта на тези мерки. Поемането на съответните бюджетни задължения и плащането на допустимите разходи следва да се правят от Комисията след оценяване на заявленията за плащане, представени от държавите-членки.
(25)
От изключително голямо значение е такива спешни мерки да бъдат изпълнявани незабавно. Поради това евентуално изключване от финансиране на разходи, които са направени преди подаването на заявление за безвъзмездни средства, би противоречало на общия интерес, тъй като би подтикнало държавите-членки да насочат непосредствените си усилия към подготовката на заявлението за безвъзмездни средства, а не към прилагането на спешни мерки.
(26)
С оглед на обхвата на действащото право на Съюза, отнасящо се до прилагането на мерки за ликвидиране и за надзор, и на техническите ограничения по отношение на друг наличен експертен опит, е необходимо прилагането на мерките, попадащи в обхвата на настоящия регламент, да бъде осъществявано основно от компетентните органи на държавите-членки. Поради това е необходимо в определени случаи да се съфинансират разходите за възнаграждения на персонала на националните администрации.
(27)
Чрез изготвянето на програми се постига координиране и приоритизиране и по този начин се допринася за ефективното използване на финансовите средства на Съюза. С цел да се гарантират еднакви условия за изпълнението на настоящия регламент, на Комисията следва да се предоставят изпълнителни правомощия във връзка с приемането на работни програми за прилагането на определени мерки, предвидени в настоящия регламент.
(28)
За да се гарантира отговорно и ефективно използване на финансовите средства на Съюза, на Комисията следва да се даде възможността да проверява дали финансирането от Съюза е използвано по ефективен начин за прилагането на допустими мерки, като извършва проверки на място или проверки на документацията.
(29)
Финансовите интереси на Съюза следва да бъдат защитени през целия цикъл на разходите, включително посредством предотвратяване, установяване и разследване на нередности и чрез възстановяване на изгубени, недължимо платени или неправомерно използвани средства.
(30)
Списъкът с болестите по животните, които могат да бъдат финансирани по линия на спешните мерки, е приложен към настоящия регламент и включва болестите по животни, посочени в член 3, параграф 1, член 4, параграф 1, член 6, параграф 2 и член 14, параграф 1 от Решение 2009/470/ЕО на Съвета (12). За да бъдат взети под внимание болестите по животните, които се изисква да бъдат съобщени в съответствие с Директива 82/894/ЕИО на Съвета (13), и болестите, които е вероятно да се превърнат в нова заплаха за Съюза, на Комисията следва да бъдат делегирани правомощия за приемане на актове в съответствие с член 290 от ДФЕС с цел допълване на списъка.
(31)
Списъците на болестите по животните и зоонозите, които могат да бъдат финансирани по линия на програмите за ликвидиране, контрол и надзор, са приложени към настоящия регламент и включват болестите по животните и зоонозите, посочени в приложение I към Решение 2009/470/ЕО. С цел да се вземат предвид ситуациите, които са предизвикани от тези болести по животните, които оказват значително влияние върху животновъдството или търговията с животни, развитието на зоонози, които представляват заплаха за хората, или новите научни или епидемиологични развития, на Комисията следва да се предоставят правомощия за приемане на актове в съответствие с член 290 от ДФЕС с цел допълване на тези списъци.
(32)
При приемането на делегирани актове съгласно настоящия регламент от особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и Съвета.
(33)
За да се осигурят еднакви условия за прилагането на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия по отношение на изготвянето на годишни и многогодишни работни програми; определянето на финансовото участие за спешни мерки или в случаите, когато е необходимо да се реагира по отношение на непредвидими развития; установяването на процедури за представянето от страна на държавите-членки на заявления, доклади и искания за плащане на безвъзмездни средства. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (14).
(34)
Правото на Съюза следва да се прилага по начин, с който се гарантира постигане на очакваните ползи, с оглед на натрупания опит. Поради това е целесъобразно Комисията да направи оценка на прилагането и ефективността на настоящия регламент и да съобщи резултатите от нея на другите институции.
(35)
При прилагането на действащите правила на Съюза, попадащи в обхвата на настоящия регламент, Комисията се подпомага понастоящем от различни комитети и по-специално комитетите, създадени с решения 66/399/ЕИО (15) и 76/894/ЕИО на Съвета (16), директиви 98/56/ЕО (17) и 2008/90/ЕО на Съвета (18) и с Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (19). Целесъобразно е да се рационализира процедурата на комитета в тази област. На комитета, създаден с член 58 от Регламент (ЕО) № 178/2002, следва да се възложи задачата да подпомага Комисията при упражняването на нейните изпълнителни правомощия по отношение на направените разходи в съответните области и наименованието на този комитет следва да се промени, за да се отразят неговите увеличени отговорности. Поради това решения 66/399/ЕИО и 76/894/ЕИО следва да бъдат отменени, а директиви 98/56/ЕО и 2008/90/ЕО, както и Регламент (ЕО) № 178/2002 следва да бъдат съответно изменени.
(36)
Настоящият регламент заменя разпоредбите на Решение 2009/470/ЕО. Освен това с настоящия регламент се заменят член 13в, параграф 5 и членове 22 - 26 от Директива 2000/29/ЕО, член 66 от Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета (20), глава VII от Регламент (ЕО) № 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета (21), член 22 от Директива 2009/128/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (22) и член 76 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета (23). Поради това Директива 2000/29/ЕО, регламенти (ЕО) № 882/2004 и (ЕО) № 396/2005, Директива 2009/128/ЕО и Регламент (ЕО) № 1107/2009 следва да бъдат съответно изменени,
(37)
Въвеждането на съфинансиране от Съюза за разходи, възникнали за държавите-членки за обезщетяване на собствениците за стойността на техните унищожени растения, растителни продукти или други обекти, в съответствие с мерките, посочени в член 16 от Директива 2000/29/ЕО, налага изготвянето на насоки относно условията, приложими по отношение на ограниченията на пазарната стойност на съответните култури и дървета. Поради това въвеждането следва да се осъществи само считано от 1 януари 2017 г.,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА I
Предмет, приложно поле и цели
Член 1
Предмет и приложно поле
С настоящия регламент се установяват разпоредбите за управлението на разходите от общия бюджет на Европейския съюз в областите, попадащи в обхвата на правилата на Съюза:
а)
уреждащи въпросите, свързани с храните и безопасността на храните на всички етапи на производството, преработката, разпространението и унищожаването на храните, включително правилата, с които се цели да се гарантират справедливи търговски практики и да се защитят интересите на потребителите и правото им на информация, както и уреждащи производството и използването на материали и предмети, предназначени за контакт с храни;
б)
уреждащи въпросите, свързани с фуражите и безопасността на фуражите на всички етапи на производството, преработката, разпространението, унищожаването и използването на фуражите, включително правилата, с които се цели да се гарантират справедливи търговски практики и да се защитят интересите на потребителите и правото им на информация;
в)
установяващи изискванията по отношение на здравеопазване на животните;
г)
установяващи изискванията по отношение на хуманното отношение към животните;
д)
относно защитните мерки срещу вредители по растенията или растителните продукти съгласно определението в член 2, параграф 1, буква д) от Директива 2000/29/ЕО („вредители“);
е)
относно производството с цел пускане на пазара и пускането на пазара на растителен репродуктивен материал;
ж)
установяващи изискванията за пускането на пазара на продукти за растителна защита и за устойчива употреба на пестициди;
з)
насочени към предотвратяване и минимизиране на рисковете за общественото здраве и здравето на животните, произтичащи от страничните животински продукти и производни продукти;
и)
уреждащи съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда;
й)
относно защитата на правата върху интелектуална собственост във връзка със сортовете растения и опазването и обмена на растителни генетични ресурси.
Член 2
Цели
1. С разходите, посочени в член 1, се цели постигането на:
а)
общата цел да се допринесе за висока степен на защита на здравето на хората, животните и растенията по цялата хранителна верига и в свързаните области, посредством предотвратяване и ликвидиране на болести и вредители и посредством гарантиране на висока степен на защита на потребителите и на опазване на околната среда, като същевременно се засилва конкурентоспособността на хранителната и фуражната промишленост на Съюза и се благоприятства създаването на работни места;
б)
следните конкретни цели:
i)
да се допринесе за висока степен на безопасност на храните и системите за производство на храни, както и на други продукти, които могат да повлияят на безопасността на храните, като същевременно се подобрява устойчивостта на производството на храни;
ii)
да се допринесе за постигане на по-висок здравен статус на животните в Съюза и да се окаже подкрепа за по-хуманното отношение към животните;
iii)
да се допринесе за своевременното откриване на вредители и за тяхното ликвидиране в случаите, в които вредителите са били въведени в Съюза;
iv)
да се допринесе за подобряване на ефективността, ефикасността и надеждността на официалния контрол и на другите дейности, провеждани с оглед на ефективното прилагане и спазването на правилата на Съюза, посочени в член 1.
2. За измерване на степента на постигане на конкретните цели, посочени в параграф 1, буква б), се използват следните показатели:
а)
за конкретната цел, посочена в параграф 1, буква б), подточка i): намаление на броя на случаите на заболявания при хората на територията на Съюза, които са свързани с безопасността на храните или със зоонозите;
б)
за конкретната цел, посочена в параграф 1, буква б), подточка ii):
i)
увеличение на броя на държавите-членки или на техните региони, които са свободни от болести по животните, за които се предоставя финансово участие;
ii)
цялостно намаление на свързаните с болестите параметри, като разпространение, болестност и брой на огнищата;
в)
за конкретната цел, посочена в параграф 1, буква б), подточка iii):
i)
площта на територията на Съюза, попадаща в обхвата на наблюдения за наличие на вредители, по-конкретно на вредители, за които няма данни, че се срещат на територията на Съюза, и на вредители, считани за най-опасни на територията на Съюза;
ii)
времето, необходимо за ликвидирането на тези вредители, и степента на постигане на успех по отношение на ликвидирането;
г)
за конкретната цел, посочена в параграф 1, буква б), подточка iv): благоприятна тенденция в резултатите от извършване на контрола в конкретни проблемни области, отчетени и докладвани от експертите на Комисията вдържавите-членки.
ГЛАВА II
Форми на финансиране и общи финансови разпоредби
Член 3
Форми на финансиране
1. Финансирането от Съюза на разходите, посочени в член 1, се извършва в съответствие с Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
2. Когато безвъзмездни средства се отпускат на компетентните органи на държавите-членки, тези органи се считат за бенефициенти по смисъла на член 128, параграф 1 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012. Тези безвъзмездни средства може да бъдат отпускани без публикуване на покани за представяне на предложения.
3. Финансовото участие на Съюза, предоставяно за посочените в настоящия регламент мерки, може също така да бъде под формата на доброволни плащания в полза на международни организации, в които Съюзът членува или в чиято работа участва, работещи в областите, които попадат в обхвата на посочените в член 1 правила.
Член 4
Бюджет
1. Максималният размер на разходите, посочени в член 1, за периода от 2014 г. до 2020 г. е в размер на 1 891 936 000 EUR по текущи цени.
2. Максималният размер, посочен в параграф 1, може също да покрива разходи, свързани с дейности по подготовка, мониторинг, контрол, одит и оценка, които се изискват за управлението и за постигането на целите, разходи, посочени в член 1, по-специално във връзка с проучвания и срещи на експерти, разходите, свързани с ИТ мрежи, предназначени за обработка и обмен на информация, както и всякакви други разходи за техническа и административна помощ, направени от Комисията във връзка с управлението на тези разходи.
3. В рамките на максималния размер може също да покрива разходите за техническа и административна помощ, необходими за осигуряването на прехода от дейностите, приети преди, към тези, приети след влизането в сила на настоящия регламент. Ако е необходимо, за покриване на подобни разходи може да бъдат предвидени бюджетни кредити в бюджета след 2020 г. с цел да се даде възможност да се управляват дейностите, които не са приключили до 31 декември 2020 г.
Член 5
Максимални проценти на безвъзмездните средства
1. Когато финансовото участие от страна на Съюза е под формата на безвъзмездни средства, то не надвишава 50 % от допустимите разходи.
2. Максималният процент, посочен в параграф 1, може да се увеличи на 75 % от допустимите разходи по отношение на:
а)
трансгранични действия, осъществявани съвместно от две или повече държави-членки с цел контрол, предотвратяване или ликвидиране на вредители или на болести по животните;
б)
държави-членки, чийто брутен национален доход на глава от населението по последни данни от Евростат е под 90 % от средния за Съюза.
3. Максималният процент, посочен в параграф 1, може да се увеличи на 100 % от допустимите разходи, когато действията, за които се предоставя участие от Съюза, се отнасят до предотвратяването и контрола на сериозни рискове за човешкото здраве и за здравето на растенията и на животните в Съюза, и:
а)
имат за цел да се предотвратят човешки жертви или сериозни икономически нарушения в Съюза като цяло;
б)
представляват конкретни задачи, които са крайно необходими за Съюза като цяло, съобразно посоченото от Комисията в работната програма, приета в съответствие с член 36, параграф 1; или
в)
се осъществяват в трети държави.
ДЯЛ II
ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА I
Здравеопазване на животните
Раздел 1
Спешни мерки
Член 6
Допустими мерки
1. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства, като се спазват определените в член 5, параграфи 1 - 3 максимални проценти по отношение на мерките, предприети в резултат на потвърждаване на появата на една от болестите по животните, включени в списъка по член 7, при условие че тези мерки са били приложени незабавно и че приложимите разпоредби, установени в съответното право на Съюза, са били спазени. Такива безвъзмездни средства могат също да включват разходи, направени в резултат на съмнение за поява на такава болест, при условие че появата е потвърдена след това.
2. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства когато, след потвърждаване на появата на една от болестите по животните, включени в списъка по член 7, две или повече държави-членки работят в тясно сътрудничество за ограничаване на епидемията.
3. На държавите-членки, на трети държави и на международни организации може да бъдат отпускани безвъзмездни средства по отношение на защитни мерки, предприети в случай на директна заплаха за здравния статус на Съюза вследствие на появата или разпространението на една от болестите по животните или зоонозите, включени в списък по член 7 или член 10, на територията на трета държава или на държава-членка.
4. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства, когато по искане на държава-членка Комисията реши, че те трябва да създадат запаси от биологични продукти, предназначени за борба с болестите по животните и зоонозите, включени в списък по член 7 или член 10.
5. Финансово участие от страна на Съюза може да се предоставя за създаването на запаси от биологични продукти или за закупуването на дози ваксини, ако появата или разпространението на една от болестите по животните и зоонозите, включени в списък по член 7 или член 10, в трета държава или в държава-членка може да представлява заплаха за Съюза.
Член 7
Списък на болести по животните
1. Списъкът на болестите по животните, във връзка с които е допустимо финансиране съгласно член 6, е установен в приложение I.
2. На Комисията се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 40 във връзка с допълване на списъка на болестите по животните, посочен в параграф 1, като се вземат предвид болестите по животните, които се изисква да бъдат нотифицирани в съответствие с Директива 82/894/ЕИО, и болестите, които е вероятно да представляват нова заплаха за Съюза поради своето сериозно въздействие върху:
а)
човешкото здраве;
б)
здравето на животните или хуманното отношение към тях; или
в)
производството на селскостопански продукти или аквакултури или свързани с това производство сектори на икономиката.
Член 8
Допустими разходи
1. Следните разходи, направени от държавите-членки при прилагането на мерките, посочени в член 6, параграф 1, може да бъдат допустими с оглед на финансирането по същия параграф:
а)
разходи за обезщетяване на собствениците за стойността на техните заклани или умъртвени животни, в границите на пазарната стойност на тези животни, ако не са били засегнати от болестта;
б)
разходи по клането или умъртвяването на животните и свързани с това транспортни разходи;
в)
разходи за обезщетяване на собствениците за стойността на техните унищожени продукти от животински произход, в границите на пазарната стойност на тези продукти непосредствено преди да възникне или да бъде потвърдено каквото и да е било съмнение за болестта;
г)
разходи за почистване, дезинсектизация и дезинфекция на стопанствата и оборудването въз основа на епидемиологията и характеристиките на патогена;
д)
разходи за транспортирането и унищожаването на заразените фуражи и на заразеното оборудване, когато последното не може да бъде дезинфекцирано;
е)
разходи за закупуване, съхраняване, поставяне или разпространяване на ваксини и примамки, както и разходите за самото инокулиране, когато такива действия са били решени или разрешени от Комисията;
ж)
разходи за транспорт и обезвреждане на кланичните трупове;
з)
в изключителни и надлежно обосновани случаи - всички други разходи, които са от съществено значение за ликвидирането на болестта в съответствие с предвиденото в решението за финансиране, посочено в член 36, параграф 4 от настоящия регламент.
2. Съгласно посоченото в член 130, параграф 1 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, разходите са допустими от датата, на която държавите-членки са уведомили Комисията за появата на болестта. Такива разходи могат да включват също така разходите, направени в резултат на съмнение за поява на такава болест, при условие че тази поява е потвърдена след това.
3. След като направи оценка на подадените от държавите-членки заявления за плащане, Комисията поема съответните бюджетни задължения и извършва плащане на допустимите разходи.
Раздел 2
Програми за ликвидиране, контрол и надзор на болести по животните и зоонози
Член 9
Допустими програми
На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства за техните годишни или многогодишни национални програми за ликвидиране, контрол и надзор на болести по животните и зоонози, включени в списък по член 10 („националните програми“).
Член 10
Списък на болести по животните и зоонози
1. Списъкът на болестите по животните и на зоонозите, във връзка с които е допустимо финансиране съгласно член 9, е установен в приложение II.
2. На Комисията се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 40 във връзка с допълване на списъка на болестите по животните и на зоонозите, посочен в параграф 1 от настоящия член, като взема предвид:
а)
ситуацията във връзка с болестите по животните, които оказват сериозно въздействие върху животновъдството или търговията с животни;
б)
разпространението на зоонози, които представляват заплаха за човека; или
в)
новите научни или епидемиологични тенденции.
Член 11
Допустими разходи
Следните разходи, направени от държавите-членки за изпълнението на националните програми, може да бъдат допустими с оглед на отпускането на безвъзмездни средства по член 9:
а)
разходи за вземане на проби от животните;
б)
разходи за провеждане на изследвания, при условие че са ограничени до:
i)
разходи за комплекти за изследвания, за реактиви и консумативи, които могат да бъдат идентифицирани и се използват специално за извършването на тези изследвания;
ii)
разходи за персонал, пряко ангажиран с извършването на изследванията, независимо от статута на наетите лица;
в)
разходи за обезщетяване на собствениците за стойността на техните заклани или умъртвени животни, в границите на пазарната стойност на тези животни, ако те не са били засегнати от болестта;
г)
разходи по клането или умъртвяването на животните;
д)
разходи за обезщетяване на собствениците за стойността на техните унищожени продукти от животински произход, в границите на пазарната стойност на тези продукти непосредствено преди да възникне или да бъде потвърдено каквото и да е било съмнение за болестта;
е)
разходи за закупуване, съхраняване, инокулиране, поставяне или разпространяване на използвани по програмите дози ваксини или на ваксини и примамки за животни;
ж)
разходи за почистване, дезинфекция и дезинсектизация на стопанствата и оборудването въз основа на епидемиологията и характеристиките на патогена; както и
з)
в изключителни и надлежно обосновани случаи - разходите, направени при прилагането на необходими мерки, различни от посочените в букви а) до ж), при условие че тези мерки са посочени в решението за отпускане на безвъзмездни средства, посочено в член 13, параграфи 3 и 4.
За целите на първа алинея, буква в) остатъчната стойност на животните, при наличието на такава, се приспада от обезщетението.
За целите на първа алинея, буква г) остатъчната стойност на топлинно третираните неизлюпени яйца се приспада от обезщетението.
Член 12
Съдържание и представяне на националните програми
1. До 31 май държавите-членки представят на Комисията националните програми, чието изпълнение трябва да започне през следващата година, по отношение на които те искат да кандидатстват за предоставяне на безвъзмездни средства.
Национални програми, представени след 31 май, не се допускат за финансиране през следващата година.
2. В националните програми се посочва най-малко следното:
а)
описание на епидемиологичната обстановка във връзка с болестта по животните или зоонозата преди датата, на която започва изпълнението на програмата;
б)
описание и граници на географските и административните области, в които трябва да се изпълнява програмата;
в)
продължителността на програмата;
г)
мерките, които трябва да бъдат предприети;
д)
прогнозен бюджет;
е)
целите, които трябва да бъдат постигнати до датата на приключване на програмата и очакваните ползи от нея; както и
ж)
подходящи показатели за измерване на степента, в която са постигнати целите на програмата.
Във всяка многогодишна национална програма информацията, посочена в букви б), г) и е) от първата алинея, се дава за всяка година от програмния период в случай на значителни промени в сравнение с предходната година. Информацията, която е посочена в буква д) от посочената алинея, се предоставя за всяка година, обхваната от програмата.
3. Ако има вероятност появата или разпространението на една от болестите по животните или зоонозите, включени в списъка по член 10, да представлява заплаха за здравния статус на Съюза и с цел да се защити Съюза от въвеждането на някоя от тези болести или зоонози, държавите-членки може да включват в националните си програми мерки, които да бъдат прилагани на териториите на съседните им трети държави в сътрудничество с органите на тези държави.
Член 13
Оценяване и одобряване на националните програми
1. При оценяването на националните програми Комисията взема предвид приоритетите и критериите, заложени в годишните или многогодишните работни програми, посочени в член 36, параграф 1.
2. До 30 ноември всяка година Комисията уведомява държавите-членки относно:
а)
списъка на националните програми, които са одобрени технически и са предложени за съфинансиране;
б)
предварителната сума, определена за всяка програма;
в)
временното максимално равнище на финансовото участие на Съюза за всяка програма; както и
г)
всички временни условия, на които може да подлежи финансовото участие на Съюза;
3. Годишните национални програми и свързаното с тях финансиране се одобряват от Комисията до 31 януари всяка година с решение за отпускане на безвъзмездни средства по отношение на приложените мерки и направените разходи в периода 1 януари - 31 декември същата година. След представянето на междинните доклади, посочени в член 14, и ако е необходимо, Комисията може да измени тези решения във връзка с целия период на допустимост.
4. Многогодишните национални програми и свързаното с тях финансиране се одобряват от Комисията до 31 януари на първата година от периода на изпълнението им с решение за отпускане на безвъзмездни средства по отношение на приложените мерки и направените разходи в периода от 1 януари на първата година от изпълнението до края на периода на изпълнението им.
5. При одобряването на многогодишните национални програми в съответствие с параграф 4 бюджетните задължения може да се разделят на годишни вноски. Когато бюджетните задължения се разделят по такъв начин, Комисията поема задълженията по годишните вноски, като взема предвид постигнатия напредък по програмите, очакваните нужди и наличния бюджет.
Член 14
Изготвяне на доклади
Всяка година до 30 април и за всяка одобрена годишна или многогодишна национална програма държавите-членки представят на Комисията годишен подробен технически и финансов доклад, който обхваща предходната година. Този доклад включва постигнатите резултати, измерени въз основа на посочените в член 12, параграф 2, буква ж) показатели, и подробен отчет за направените допустими разходи.
Освен това всяка година до 31 август за всяка одобрена годишна национална програма държавите-членки представят на Комисията междинен финансов доклад.
Член 15
Плащания
Заявката за плащане за дадена година във връзка с определена национална програма се подава от държавата-членка до Комисията до 30 април на следващата година.
Комисията изплаща финансовото участие от страна на Съюза в допустимите разходи, след като направи съответната верификация на посочените в член 14 доклади.
ГЛАВА II
Здраве на растенията
Раздел 1
Спешни мерки
Член 16
Допустими мерки
1. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства в размер до максималните проценти, посочени в член 5, параграфи 1 - 3, за следните мерки срещу вредители, при спазване на условията, определени в член 17:
а)
мерки за ликвидирането на вредител в заразената област, предприети от компетентните органи съгласно член 16, параграфи 1 и 2 от Директива 2000/29/ЕО или съгласно с мерките на Съюза, приети в съответствие с член 16, параграф 3 от същата директива;
б)
мерки за ограничаването на вредител, срещу който има приети мерки на равнището на Съюза съгласно член 16, параграф 3 от Директива 2000/29/ЕО, в заразената област, в която вредителят не може да бъде ликвидиран, когато тези мерки са от съществено значение за защитата на Съюза срещу по-нататъшно разпространение на вредителя. Тези мерки се отнасят изключително за ликвидирането на вредителя в буферната зона, ако в нея бъде установено наличието му;
в)
допълнителни защитни мерки, предприети срещу разпространението на вредител, срещу който има приети мерки на равнището на Съюза съгласно член 16, параграф 3 от Директива 2000/29/ЕО, различни от мерките за ликвидиране, посочени в буква а), и мерките за ограничаване, посочени в буква б), когато тези мерки са от съществено значение за защитата на Съюза срещу по-нататъшно разпространение на вредителя.
Безвъзмездни средства за мерки, посочени в първа алинея, букви а) и б), може да бъдат отпускани също така за мерки, предприети в резултат на съмнение за поява на такъв вредител, при условие че появата на вредителя е потвърдена след това.
2. Безвъзмездни средства по параграф 1 може да бъдат отпускани също така на държава-членка, на чиято територия няма наличие на вредителите, посочени в параграф 1, когато държавата-членка е взела мерки срещу въвеждането на тези вредители на своя територия поради наличието им в съседна държава-членка или в трета държава, разположена непосредствено до нейната граница.
3. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства, когато след потвърждаване на появата на един от вредителите, посочени в член 17, две или повече държави-членки работят в тясно сътрудничество за предприемане на мерките, посочени в параграф 1.
4. Безвъзмездни средства може да бъдат отпускани също така на международни организации във връзка с мерките, посочени в параграф 1, първа алинея, букви а) - в).
Член 17
Условия
Мерките, посочени в член 16, могат да отговарят на критериите за отпускане на безвъзмездни средства, при условие че са били приложени незабавно и че са спазени приложимите разпоредби, установени в приложимото право на Съюза, и при условие че е изпълнено едно или повече от следните условия:
а)
насочени са срещу вредители, включени в списъка в част А, раздел I на приложение I към Директива 2000/29/ЕО и част А, раздел I на приложение II към същата директива;
б)
насочени са срещу вредители, обхванати от мярка, приета от Комисията в съответствие с член 16, параграф 3 от Директива 2000/29/ЕО;
в)
насочени са срещу вредители, по отношение на които са приети мерки в съответствие с директиви 69/464/ЕИО, 93/85/ЕИО, 98/57/ЕО или 2007/33/ЕО; или
г)
насочени са срещу вредители, които не са включени в списъка в приложение I или приложение II към Директива 2000/29/ЕО и които подлежат на мярка, приета от компетентния орган на държава-членка съгласно член 16, параграф 2 от Директива 2000/29/ЕО и които временно отговарят на условията за включване в списъка в част A, раздел I от приложение I към Директива 2000/29/ЕО или част А, раздел I на приложение II към същата директива.
При мерки, които отговарят на условието, посочено в първа алинея, буква б), безвъзмездните средства не покриват разходите, направени след изтичането на срока на действие на мярката, приета от Комисията съгласно член 16, параграф 3 от Директива 2000/29/ЕО.
По отношение на мерки, които отговарят на условието, посочено в буква г) от първия параграф, безвъзмездните средства не покриват разходи, направени по-късно от две години след влизането в сила на мярката, приета от компетентния орган на съответната държава-членка, или направени след изтичането на срока на действие на тази мярка.
Член 18
Допустими разходи
1. Следните разходи, направени от държавите-членки при прилагането на мерките, посочени в член 16, може да бъдат допустими с оглед на отпускането на безвъзмездни средства по посочения член:
а)
разходи за персонал, пряко ангажиран с прилагането на мерките, независимо от статута на наетите лица, както и разходи за наемане на оборудване, за консумативи и всякакви други необходими материали, за продукти за обработка, вземане на проби и лабораторни изследвания;
б)
разходи по договори за услуги, сключени с трети страни за изпълнение на част от мерките;
в)
разходи за обезщетяване на засегнатите оператори или собственици за третиране, унищожаване и последващо отстраняване на растения, растителни продукти и други обекти и за почистване и обеззаразяване на помещенията, земята, водата, почвата, растителната среда, съоръженията, машините и оборудването;
г)
разходи за обезщетяване на засегнатите собственици за стойността на унищожените растения, растителни продукти или други обекти, подложени на мерките, посочени в член 16 от Директива 2000/29/ЕО, в границите на пазарната стойност на такива растения, растителни продукти и други обекти, която би била налице, ако те не бяха засегнати от тези мерки; остатъчната стойност, при наличието на такава, се приспада от обезщетението; както и
д)
в изключителни и надлежно обосновани случаи - разходите за прилагането на други необходими мерки освен посочените в букви от а) до г), при условие че тези мерки са посочени в решението за финансиране съгласно член 36, параграф 4.
Обезщетяването на собствениците, посочено в буква в), е допустимо само ако мерките са били предприети под надзора на компетентния орган.
2. Съгласно посоченото в член 130, параграф 1 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012, разходите са допустими от датата, на която държавите-членки са уведомили Комисията за появата на вредителя. Тези разходи могат да включват също така разходите в резултат на съмнение за поява на този вредител, при условие че тази поява е потвърдена след това.
3. След като направи оценка на подадените от държавите-членки заявления за плащане, Комисията поема съответните бюджетни задължения и извършва плащане на допустимите разходи.
Раздел 2
Програми за наблюдение относно наличието на вредители
Член 19
Допустими програми за наблюдение
На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства за годишните и многогодишните програми за наблюдение, които те изпълняват относно наличието на вредители („програми за наблюдение“), при условие че програмите за наблюдение отговарят най-малко на едно от следните условия:
а)
насочени са срещу вредителите, включени в списъка в част А, раздел I на приложение I към Директива 2000/29/ЕО и част А, раздел I на приложение II към същата директива;
б)
насочени са срещу вредители, обхванати от мярка, приета от Комисията в съответствие с член 16, параграф 3 от Директива 2000/29/ЕО.
По отношение на вредителите, посочени в първа алинея, буква а) от настоящия член, програмите за наблюдение се основават на оценка на риска от тяхното въвеждане, установяване и разпространение на територията на съответната държава-членка, като минималното изискване е програмите да са насочени срещу вредителите, които пораждат основните рискове, и към основните растителни видове, които са изложени на тези рискове.
При мерки, които отговарят на условието, посочено в първа алинея, буква б) от настоящия член, безвъзмездните средства не покриват разходите, направени след изтичането на срока на действие на мярката, приета от Комисията съгласно член 16, параграф 3 от Директива 2000/29/ЕО.
Член 20
Допустими разходи
Следните разходи, направени от държавите-членки за изпълнението на програмите за наблюдение, посочени в член 19, може да бъдат допустими с оглед на отпускането на безвъзмездни средства по посочения член:
а)
разходи за вземане на проби;
б)
разходи за провеждане на изследвания, при условие че са ограничени до:
i)
разходите за комплекти за изследвания, за реактиви и консумативи, които могат да бъдат идентифицирани и се използват специално за извършването на изследванията;
ii)
разходите за персонал, пряко ангажиран с извършването на изследванията, независимо от статута на наетите лица;
в)
в изключителни и надлежно обосновани случаи - разходи за прилагането на необходими мерки, различни от посочените в букви а) и б), при условие че тези мерки са посочени в решението за отпускане на безвъзмездни средства съгласно член 22, параграфи 3 и 4.
Член 21
Съдържание и представяне на програмите за наблюдение
1. До 31 май държавите-членки представят на Комисията програмите за наблюдение, които трябва да започнат да се изпълняват през следващата година, за които искат да кандидатстват за отпускане на безвъзмездни средства.
Програми за наблюдение, представени след 31 май, не се допускат за финансиране през следващата година.
2. В програмите за наблюдение се посочва най-малко следното:
а)
вредителите, включени в програмата;
б)
описание и граници на географските и административните области, в които трябва да се изпълнява програмата, и описание на техния статус с оглед наличието на съответните вредители;
в)
продължителността на програмата;
г)
броя на планираните визуални инспекции, проби и изследвания за вредители и растения, растителни и други засегнати продукти;
д)
прогнозния бюджет;
е)
целите, които трябва да бъдат постигнати до датата на приключване на програмата и очакваните ползи от програмата; както и
ж)
подходящи показатели за измерване на степента, в която са постигнати целите на програмата.
Във всяка многогодишна програма за наблюдение информацията, посочена в букви б), г) и е) от първата алинея, се дава за всяка година, обхваната от програмата в случай на значителни промени в сравнение с предходната година. Информацията, която е посочена в буква д) от посочената алинея, се предоставя за всяка година, обхваната от програмата.
Член 22
Оценяване и одобряване на програмите за наблюдение
1. При оценяването на програмите за наблюдение Комисията взема предвид приоритетите и критериите, заложени в годишните или многогодишните работни програми, посочени в член 36, параграф 1.
2. До 30 ноември всяка година Комисията уведомява държавите-членки относно:
а)
списъка на програмите за наблюдение, които са одобрени технически и са предложени за съфинансиране;
б)
предварителната сума, определена за всяка програма;
в)
временното максимално равнище на финансовото участие на Съюза за всяка програма; както и
г)
всички временни условия, на които може да подлежи финансовото участие на Съюза.
3. Годишните програми за наблюдение и свързаното с тях финансиране се одобряват от Комисията до 31 януари всяка година с решение за отпускане на безвъзмездни средства във връзка с приложените мерки и направените разходи в периода 1 януари - 31 декември същата година. След представянето на междинните доклади, посочени в член 23, ако е необходимо, Комисията може да измени тези решения за целия период на допустимост.
4. Многогодишните програми за наблюдение и свързаното с тях финансиране се одобряват от Комисията до 31 януари на първата година от периода на изпълнението им с решение за отпускане на безвъзмездни средства във връзка с приложените мерки и направените разходи в периода от 1 януари на първата година от изпълнението до края на периода на изпълнението им.
5. При одобряването на многогодишните програми за наблюдение в съответствие с параграф 4 бюджетните задължения може да се разделят на годишни вноски. Когато бюджетните задължения се разделят на годишни вноски, Комисията поема задълженията по годишните вноски, като взема предвид постигнатия напредък по програмите, очакваните нужди и наличния бюджет.
Член 23
Изготвяне на доклади
Всяка година до 30 април за всяка одобрена годишна или многогодишна програма за наблюдение държавите-членки представят на Комисията годишен подробен технически и финансов доклад, обхващащ предходната година. Този доклад включва постигнатите резултати, измерени въз основа на посочените в член 21, параграф 2, буква ж) показатели, и подробен отчет за направените допустими разходи. Освен това всяка година до 31 август за всяка одобрена годишна програма за наблюдение държавите-членки представят на Комисията междинен финансов доклад.
Член 24
Плащания
Заявката за плащане за дадена година във връзка с определена програма за наблюдение се подава от държавата-членка до Комисията до 30 април на следващата година.
Комисията изплаща финансовото участие от страна на Съюза за допустимите разходи, след като направи съответното верифициране на посочените в член 23 доклади.
Раздел 3
Програми за борба с вредителите в най-отдалечените региони на Съюза
Член 25
Допустими мерки и допустими разходи
1. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства за програмите, които те изпълняват за контрол на вредителите в най-отдалечените региони на Съюза, посочени в член 349 от ДФЕС, в съответствие с целите, посочени в член 2 от Регламент (ЕС) № 228/2013 („програми за най-отдалечените региони“). Тези безвъзмездни средства се отнасят за действия, необходими с цел да се гарантира правилното прилагане в тези региони на действащите правила за контрол на вредителите, независимо дали са правила на Съюза или национални правила.
2. Следните разходи, направени от държавите-членки по програми за най-отдалечените региони, може да бъдат допустими за финансово участие на Съюза:
а)
разходи за персонал, пряко ангажиран с прилагането на мерките, независимо от статута на наетите лица, както и разходи за наемане на оборудване, за консумативи и за продукти за обработка;
б)
разходи по договори за услуги, сключени с трети страни за изпълнение на част от мерките;
в)
разходи за вземане на проби;
г)
разходи за провеждане на изследвания, при условие че са ограничени до:
i)
разходите за комплекти за изследвания, за реактиви и консумативи, които могат да бъдат идентифицирани и се използват специално за извършването на тези изследвания;
ii)
разходи за персонал, пряко ангажиран с извършването на изследванията, независимо от статута на наетите лица.
Член 26
Съдържание и представяне на програмите за най-отдалечените региони
1. Всяка година до 31 май държавите-членки представят на Комисията програмите за най-отдалечените региони, които трябва да започнат да се изпълняват през следващата година и за които те кандидатстват за отпускане на безвъзмездни средства.
Програми за най-отдалечените региони, представени след 31 май, не се допускат за финансиране през следващата година.
2. В програмите за най-отдалечените региони се посочва най-малко следното:
а)
вредителите, включени в програмата;
б)
описание и граници на географските и административните области, в които трябва да се изпълнява програмата, и описание на техния статус с оглед наличието на съответните вредители;
в)
технически анализ на фитосанитарната обстановка в региона;
г)
продължителността на програмата;
д)
включените в програмата дейности и когато е целесъобразно - броя на планираните визуални инспекции, проби и изследвания за вредители, както и растения, растителни и други засегнати продукти;
е)
прогнозния бюджет;
ж)
целите, които трябва да бъдат постигнати до датата на приключване на програмата и очакваните ползи от нея; както и
з)
подходящи показатели за измерване на степента, в която са постигнати целите на програмата.
Във всяка многогодишна програма за най-отдалечените региони информацията, посочена в букви б), д) и ж) от първата алинея, се дава за всяка година, обхваната от програмата в случай на значителни промени в сравнение с предходната година. Информацията, посочена в буква е) от същата алинея, се предоставя за всяка година, обхваната от програмата.
Член 27
Оценяване и одобряване на програмите за най-отдалечените региони
1. При оценяването на програмите за най-отдалечените региони се вземат предвид приоритетите и критериите, заложени в годишните или многогодишните работни програми, посочени в член 36, параграф 1.
2. До 30 ноември всяка година Комисията уведомява държавите-членки относно:
а)
списъка на програмите за най-отдалечените региони, които са одобрени технически и са предложени за съфинансиране;
б)
предварителната сума, определена за всяка програма;
в)
временното максимално равнище на финансовото участие на Съюза за всяка програма; както и
г)
всички временни условия, на които може да подлежи финансовото участие на Съюза.
3. Годишните програми за най-отдалечените региони и свързаното с тях финансиране се одобряват до 31 януари всяка година с решение за отпускане на безвъзмездни средства по отношение на приложените мерки и направените разходи в периода 1 януари - 31 декември същата година. След представянето на междинните доклади, посочени в член 28, ако е необходимо, Комисията може да измени тези решения за целия период на допустимост.
4. Многогодишните програми за най-отдалечените региони и свързаното с тях финансиране се одобряват до 31 януари на първата година от периода на изпълнението им с решение за отпускане на безвъзмездни средства за приложените мерки и направените разходи в периода от 1 януари на първата година от изпълнението до края на периода на изпълнението им.
5. При одобряването на многогодишните програми за най-отдалечените региони в съответствие с параграф 4 бюджетните задължения може да се разделят на годишни вноски. Когато бюджетните задължения се разделят по този начин, Комисията поема задълженията по годишните вноски, като взема предвид постигнатия напредък по програмите, очакваните нужди и наличния бюджет.
Член 28
Изготвяне на доклади
Всяка година до 30 април за всяка одобрена годишна или многогодишна програма за най-отдалечените региони държавите-членки представят на Комисията годишен подробен технически и финансов доклад, който обхваща предходната година. Този доклад включва постигнатите резултати, измерени въз основа на посочените в член 26, параграф 2, буква з) показатели, и подробен отчет за направените допустими разходи.
Освен това всяка година до 31 август за всяка одобрена годишна програма за най-отдалечените региони държавите-членки представят на Комисията междинен финансов доклад.
Член 29
Плащания
Заявката за плащане за дадена година във връзка с определена програма за най-отдалечените региони се подава от държавата-членка до Комисията до 30 април на следващата година.
Комисията изплаща финансовото участие от страна на Съюза в допустимите разходи, след като направи съответното верифициране на посочените в член 28 доклади.
ГЛАВА III
Финансова подкрепа за извършване на официален контрол и други дейности
Член 30
Референтни лаборатории на Европейския съюз
1. На референтните лаборатории на Европейския съюз, посочени в член 32 от Регламент (ЕО) № 882/2004, може да бъдат отпускани безвъзмездни средства за направените от тях разходи, свързани с изпълнението на одобрените от Комисията работни програми.
2. Следните разходи може да бъдат допустими с оглед на отпускането на безвъзмездни средства по параграф 1:
а)
разходи за персонал, пряко ангажиран с извършваните от лабораторията дейности в качеството ѝ на референтна лаборатория на Съюза, независимо от статута на наетите лица;
б)
разходи за краткотрайни активи;
в)
разходи за консумативи;
г)
разходи за изпращане на проби, за провеждане на мисии, провеждане на срещи и на дейности по обучение.
Член 31
Обучение
1. Съюзът може да финансира обучението на персонала на компетентните органи, които отговарят за извършването на официален контрол съгласно предвиденото в член 51 от Регламент (ЕО) № 882/2004 с цел да се разработи хармонизиран подход към официалния контрол и други официални дейности, за да се гарантира висока степен на защита на здравето на хората, животните и растенията.
2. Комисията разработва програми за обучение, в които се набелязват приоритетните области за намеса въз основа на установените рискове за общественото здраве, здравеопазването на животните и хуманното отношение към тях, и здравето на растенията.
3. За да бъдат дейностите по обучение допустими за финансиране от Съюза съгласно посоченото в параграф 1, компетентните органи следва да гарантират, че придобитите знания по време на обученията, посочени в същия параграф, се разпространяват в съответствие с нуждите и че се използват по целесъобразен начин в националните програми за обучение.
4. Следните разходи може да бъдат допустими с оглед на предоставянето на финансово участие, посочено в параграф 1:
а)
разходи за организиране на дейности по обучение, включително обучение, което е отворено за участници от трети държави, или дейности по обмен;
б)
пътни разходи, разходи за настаняване и дневни разходи на служители на компетентните органи, участващи в обучението.
Член 32
Експерти от държавите-членки
Финансово участие на Съюза може да бъде предоставено за пътни разходи, разходи за настаняване и дневни разходи, направени от експерти от държавите-членки във връзка с назначаването им от Комисията да подпомогнат нейните експерти съгласно предвиденото в член 45, параграф 1 и член 46, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 882/2004.
Член 33
Координирани планове за контрол и събиране на данни
1. На държавите-членки може да бъдат отпускани безвъзмездни средства за направените от тях разходи за изпълнение на координираните планове за контрол, посочени в член 53 от Регламент (ЕО) № 882/2004, и за събиране на данни.
2. Следните разходи могат да бъдат допустими за предоставянето на такива безвъзмездни средства:
а)
разходи за вземане на проби и лабораторни изследвания,
б)
разходи за необходимото оборудване за извършване на официален контрол и дейности по събиране на данни.
ГЛАВА IV
Други мерки
Член 34
Информационни системи
1. Съюзът финансира създаването и оперативното управление на базите данни и компютърните информационни системи за управление, управлявани от Комисията, които са необходими за ефективното и ефикасно прилагане на правилата, посочени в член 1.
2. Финансово участие на Съюза може да бъде предоставено за създаването и управлението на бази данни и компютърни информационни системи за управление на трети страни, включително международни организации, при условие че тези бази данни и компютърни информационни системи за управление:
а)
притежават доказана добавена стойност за Съюза като цяло и са на разположение на цялата територия на Съюза за всички заинтересовани ползватели; и
б)
са необходими за ефективното и ефикасно прилагане на правилата, посочени в член 1.
Член 35
Прилагане и адаптиране на правилата
1. Съюзът може да финансира необходимата техническа и научна работа, включително проучвания и координационни дейности с цел да се осигури правилното прилагане на правилата във връзка с областите, посочени в член 1, и за адаптирането им спрямо развитието на науката, технологиите и обществото.
Финансово участие на Съюза може също така да бъде предоставено на държавите-членки или на международни организации, работещи в областите, посочени в член 1, с цел предприемането на дейности, с които се подпомагат разработването и прилагането на правилата във връзка с тези области.
2. Безвъзмездни средства може да бъдат отпускани за проекти, организирани от една или повече държави членки с цел да се подобри ефикасността на извършвания официален контрол чрез използване на иновативни техники и протоколи.
3. Финансово участие на Съюза може също така да бъде предоставено за подпомагане на инициативи на институциите на Съюза и на държавите-членки за повишаване на информираността и осведомеността, с цел да се гарантира по-добро и трайно поведение за спазването и прилагането на правилата във връзка с областите, посочени в член 1.
ДЯЛ III
ИЗГОТВЯНЕ НА ПРОГРАМИ, ИЗПЪЛНЕНИЕ И КОНТРОЛ
Член 36
Работни програми и финансово участие
1. Комисията приема актове за изпълнение за установяване на общи или отделни годишни или многогодишни работни програми за изпълнението на мерките, посочени в дял II, с изключение на мерките, посочени в глава I, раздел 1 и глава II, раздел 1 от него. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 41, параграф 2.
2. В работните програми, посочени в параграф 1, се определят оперативните цели, които трябва да бъдат постигнати и които са в съответствие с общите и конкретните цели, предвидени в член 2, очакваните резултати, методът на изпълнение и общият размер на заделените за тях средства. Те също така съдържат описание на мерките, които ще бъдат финансирани, информация за разпределената сума за всяка мярка и приблизителен график за изпълнение. По отношение на безвъзмездните средства те посочват приоритетните действия, критериите за оценка, процентът на финансиране и примерен списък на допустимите мерки и разходи в съответствие с член 3 от настоящия регламент.
3. Работните програми за изпълнение на мерките, посочени в дял II, глава I, раздел 2 и в дял II, глава II, раздели 2 и 3, се приемат до 30 април на годината, предшестваща тяхното изпълнение, при условие че е приет проектобюджетът. Тези работни програми отразяват приоритетите, предвидени в приложение III към настоящия регламент.
4. Във връзка с изпълнението на спешните мерки, посочени в дял II, глава I, раздел 1 и дял II, глава II, раздел 1, както и в случаите, когато това е необходимо, за да се реагира на непредвидени обстоятелства, Комисията приема актове за изпълнение, съдържащи нейното решение относно финансовото участие. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 41, параграф 2.
5. Комисията приема актове за изпълнение, определящи процедури за представянето от страна на държавите-членки на заявления, доклади и искания за плащане на безвъзмездните средства, посочени в дял II, глава I, раздели 1 и 2 и дял II, глава II, раздели 1, 2 и 3. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 41, параграф 2.
Член 37
Проверки на място от Комисията
Комисията може да организира проверки на място в държавите-членки и в помещенията на бенефициерите с оглед да се провери по-специално:
а)
ефективното изпълнение на мерките, за които е предоставено финансовото участие на Съюза;
б)
съответствието на административните практики с правилата на Съюза;
в)
наличието на изискуемите оправдателни документи и тяхното съответствие с мерките, за които е предоставено участие на Съюза.
Член 38
Достъп до информация
Държавите-членки и бенефициентите предоставят на разположение на Комисията цялата информация, необходима за верификация на изпълнението на мерките и предприемат всички необходими мерки, за да улеснят извършването на проверките, които Комисията сметне за целесъобразни във връзка с управлението на финансовите средства на Съюза, включително проверки на място.
Член 39
Защита на финансовите интереси на Съюза
1. Комисията предприема необходимите мерки, за да гарантира, че при изпълнението на действията, финансирани по силата на настоящия регламент, финансовите интереси на Съюза са защитени чрез прилагането на превантивни мерки срещу измама, корупция и всякакви други незаконни дейности, чрез ефективни проверки и, при установяването на нередности, чрез събирането на недължимо платените суми и, когато е уместно, чрез ефективни, пропорционални и възпиращи санкции.
2. Комисията или нейни представители и Сметната палата имат правомощия за извършване на одити по документи и на място на всички бенефициерите на безвъзмездни средства, изпълняващи органи, изпълнители и подизпълнители, които са получили средства от Съюза по силата на настоящия регламент.
Европейската служба за борба с измамите (OLAF) се оправомощава да извършва проверки и инспекции на място по отношение на икономически оператори, засегнати пряко или непряко от такова финансиране в съответствие с процедурите, предвидени в Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета (24) с оглед установяване на измама, корупция или всякаква друга незаконна дейност, накърняваща финансовите интереси на Съюза във връзка със споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, решение за отпускане на безвъзмездни средства или договор за финансиране от страна на Съюза.
Без да се засягат първа и втора алинея, в споразумения за сътрудничество с трети държави и международни организации, споразумения за отпускане на безвъзмездни средства, решения за отпускане на безвъзмездни средства и договори, произтичащи от прилагането на настоящия регламент, се предвижда изрично упълномощаване на Комисията, Сметната палата и OLAF за провеждане на такива одити, проверки и инспекции на място.
ДЯЛ IV
ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 40
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 7, параграф 2 и член 10, параграф 2, се предоставя на Комисията за срок от седем години, считано от 30 юни 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на седемгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 7, параграф 2 и член 10, параграф 2, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. Решението за оттегляне прекратява делегирането на посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 7, параграф 2 и член 10, параграф 2, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в двумесечен срок от два месеца от нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 41
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по растенията, животните, храните и фуражите, създаден с член 58, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато становището на комитета трябва да бъде получено по писмена процедура, тази процедура се прекратява без резултат, когато в рамките на срока за даване на становище председателят на комитета вземе такова решение или членовете на комитета отправят такива искания с обикновено мнозинство.
Член 42
Оценка
1. До 30 юни 2017 г. Комисията изготвя и представя на Европейския парламент и на Съвета междинен доклад за оценка за това дали от гледна точка на резултатите и въздействията мерките, посочени в дял II, глави I и II и в дял II, глава III, членове 30 и 31, постигат целите, посочени в член 2, параграф 1 относно ефикасността при използването на ресурсите и добавената стойност на равнището на Съюза. Освен това в доклада за оценка се разглеждат възможностите за опростяване, актуалността на всички цели и приносът на мерките с оглед на приоритетите на Съюза от гледна точка на интелигентния, устойчив и приобщаващ растеж. В него се вземат предвид резултатите от оценката на дългосрочното въздействие на предишните мерки. Докладът се придружава по целесъобразност от законодателно предложение за изменение на настоящия регламент.
2. До 30 юни 2022 г. Комисията извършва последваща оценка на мерките, посочени в параграф 1 от настоящия член, в тясно сътрудничество с държавите-членки. При последващата оценка се разглеждат ефективността и ефикасността и въздействието на разходите, посочени в член 1.
3. При оценките, посочени в параграфи 1 и 2 от настоящия член, се отчита постигнатият напредък чрез използване на показателите, посочени в член 2, параграф 2.
4. Комисията съобщава заключенията от оценките, посочени в параграфи 1 и 2, на Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите.
Член 43
Информация, комуникация и публичност
1. Когато е целесъобразно, бенефициентите и съответните държави-членки предприемат подходящи мерки за популяризиране на предоставеното съгласно настоящия регламент финансово участие, за да информират обществеността за ролята на Съюза при финансирането на мерките.
2. Комисията осъществява информационни и комуникационни дейности относно финансираните мерки и резултатите от тях. Освен това, определеният съгласно настоящия регламент бюджет за комуникация обхваща и институционалните комуникационни дейности относно политическите приоритети на Съюза.
Член 44
Отмяна
1. Решения 66/399/ЕИО, 76/894/ЕИО и 2009/470/ЕО се отменят.
2. Позоваванията на решения 66/399/ЕИО и 76/894/ЕИО се считат за позовавания на член 58, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002.
3. Позоваванията на Решение 2009/470/ЕО се считат за позовавания на настоящия регламент.
Член 45
Преходни разпоредби
1. Националните програми на държавите-членки, посочени в член 12, параграф 1 от настоящия регламент, представен на Комисията през 2012 г. за изпълнение през 2013 г., тези, представени през 2013 г. за изпълнение съответно през 2014 г., както и тези, представени до 30 април 2014 г. за изпълнение през 2015 г., ако са одобрени, са допустими за финансиране от страна на Съюза въз основа на член 27 от Решение 2009/470/ЕО.
По отношение на националните програми, изпълнени през 2013 г. и 2014 г. продължават да се прилагат параграфи 7 и 8 от този член.
По отношение на националните програми, изпълнени през 2015 г. продължава да се прилага член 27, параграф 2 от посоченото решение.
2. Програмите за наблюдение на държавите-членки, посочени в член 21, параграф 1 от настоящия регламент, представени на Комисията до 30 Април 2014 г. за изпълнение през 2015 г., са допустими за финансиране от страна на Съюза въз основа на член 23, параграф 6 от Директива 2000/29/ЕО. По отношение на тези програми за наблюдение продължава да се прилага член 23, параграф 6 от посочената директива.
3. По отношение на заявления на държавите-членки за финансиране от Съюза на посочените в член 16 от настоящия регламент спешни мерки, представени на Комисията до 30 април 2014 г., продължават да се прилагат членове 22 - 24 от Директива 2000/29/ЕО.
Член 46
Изменение на Директива 98/56/ЕО
Директива 98/56/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 17 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по растенията, животните, храните и фуражите, създаден с член 58, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (25). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (26).
(25) Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, 1.2.2002 г., стр. 1)." 						
(26) Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (ОВ L 55, 28.2.2011 г., стр. 13).“" 						
2)
В член 18 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по растенията, животните, храните и фуражите, създаден с член 58, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.“
Член 47
Изменение на Директива 2000/29/ЕО
Директива 2000/29/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 13в параграф 5 се заличава.
2)
Следният член се вмъква:
„Член 15а
Държавите-членки предвиждат, че всеки, който узнае за появата на вредител, включен в списъка в приложение I или приложение II, или вредител, обхванат от мярка съгласно член 16, параграф 2 или член 16, параграф 3, или има основание да подозира такава поява, уведомява писмено компетентния орган в срок от десет календарни дни и по искане на компетентния орган предоставя информацията, с която разполага, по отношение на тази поява.“
3)
Членове 22 - 26 се заличават.
Член 48
Изменение на Регламент (ЕО) № 178/2002
В член 58 от Регламент (ЕО) № 178/2002 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Комисията се подпомага от Постоянен комитет по растенията, животните, храните и фуражите, наричан по-долу „комитетът“. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (27). Комитетът е организиран по секции, които се занимават с въпроси от съответната сфера на компетентност.
Всички позовавания в правото на Съюза на Постоянния комитет по хранителната верига и здравеопазване на животните се тълкуват като позовавания на комитета, посочен в първа алинея.
Член 49
Изменение на Регламент (ЕО) № 882/2004
Член 66 от Регламент (ЕО) № 882/2004 се заличава.
Член 50
Изменение на Регламент (ЕО) № 396/2005
Глава VII от Регламент (ЕО) № 396/2005 се заличава.
Член 51
Изменение на Директива 2008/90/ЕО
В член 19 от Директива 2008/90/ЕО параграф 1 се заменя със следното:
„1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по растенията, животните, храните и фуражите, създаден с член 58, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (28). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (29).
Член 52
Изменение на Директива 2009/128/ЕО
Член 22 от Директива 2009/128/ЕО се заличава.
Член 53
Изменение на Регламент (ЕО) № 1107/2009
Член 76 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 се заличава.
Член 54
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила в на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага, считано от 30 юни 2014 г.
При все това член 18, параграф 1, буква г) и член 47, точка 2 се прилагат от 1 януари 2017 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 652/2014,
annettu 15 päivänä toukokuuta 2014,
elintarvikeketjuun, eläinten terveyteen ja eläinten hyvinvointiin, kasvien terveyteen ja kasvien lisäysaineistoon liittyvien menojen hallinnointia koskevista säännöksistä, neuvoston direktiivien 98/56/EY, 2000/29/EY ja 2008/90/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 178/2002, (EY) N:o 882/2004, (EY) N:o 396/2005, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/128/EY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2009 muuttamisesta sekä neuvoston päätösten 66/399/ETY, 76/894/ETY ja 2009/470/EY kumoamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 2 kohdan ja 168 artiklan 4 kohdan b alakohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Unionin lainsäädännössä säädetään elintarvikkeita ja elintarviketurvallisuutta sekä rehuja ja rehuturvallisuutta kaikissa tuotannon vaiheissa koskevista vaatimuksista, mukaan lukien säännöt, joiden tavoitteena on taata kaupan rehelliset menettelytavat ja kuluttajien tiedonsaanti. Lisäksi siinä säädetään tarttuvien eläintautien ja zoonoosien ennaltaehkäisyä ja torjuntaa koskevista vaatimuksista sekä vaatimuksista, jotka liittyvät eläinten hyvinvointiin, eläimistä saataviin sivutuotteisiin, kasvien terveyteen ja kasvien lisäysaineistoon, kasvilajikkeiden suojaamiseen, muuntogeenisiin organismeihin sekä kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamiseen ja käyttöön ja torjunta-aineiden kestävään käyttöön. Unionin lainsäädännössä säädetään myös virallisesta valvonnasta ja muista virallisista valvontatoimista, joiden tarkoituksena on varmistaa kyseisten vaatimusten tehokas täytäntöönpano ja noudattaminen.
(2)
Unionin lainsäädännön yleistavoitteena näillä aloilla on myötävaikuttaa ihmisten, eläinten ja kasvien terveyden korkeaan tasoon koko elintarvikeketjussa sekä kuluttajansuojan, kuluttajatiedotuksen ja ympäristönsuojelun korkeaan tasoon edistäen samalla kilpailukykyä ja uusien työpaikkojen luomista.
(3)
Tähän yleistavoitteeseen pyrkiminen edellyttää asianmukaisia taloudellisia resursseja. Siksi unionin on tarpeen osallistua yleistavoitteeseen sidoksissa olevilla aloilla toteutettavien toimenpiteiden rahoitukseen. Jotta menojen käyttö voidaan kohdentaa tehokkaasti, olisi vahvistettava myös erityistavoitteet sekä indikaattorit, joiden avulla arvioidaan kyseisten tavoitteiden saavuttamista.
(4)
Unionin rahoitus elintarvikkeisiin ja rehuihin liittyviin menoihin on aiemmin annettu avustuksina, hankintoina ja maksuina alalla toimiville kansainvälisille järjestöille. On tarkoituksenmukaista jatkaa tätä rahoittamista samalla tavalla.
(5)
Jäsenvaltiot voivat käyttää unionin rahoitusta myös niiden tukemiseen kyseisillä aloilla toimivien järjestöjen toteuttamissa, kasvien tai eläinten terveyttä koskevissa toimissa kasvintuhoojien tai eläintautien torjumiseksi, ehkäisemiseksi tai hävittämiseksi.
(6)
Budjettikurin vuoksi tässä asetuksessa on tarpeen vahvistaa niiden toimenpiteiden luettelo, joihin voidaan myöntää unionin rahoitusta, sekä tukikelpoiset kustannukset ja sovellettavat maksuosuudet.
(7)
Kun otetaan huomioon neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (3), elintarvikkeisiin ja rehuihin liittyvien menojen enimmäismäärän on oltava 1 891 936 000 euroa koko kaudella 2014-2020.
(8)
Olisi myös myönnettävä unionin rahoitusta, jotta selvitään poikkeuksellisista olosuhteista, kuten eläinten ja kasvien terveyteen liittyvistä kiireellisistä tilanteista, joissa otsakkeen 3 määrärahat eivät riitä mutta kiireelliset toimenpiteet ovat tarpeen. Olisi otettava käyttöön määrärahoja, joiden avulla selvitään tällaisista kriiseistä, esimerkiksi hyödyntämällä joustovälinettä talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, budjettiyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (4) mukaisesti.
(9)
Tällä hetkellä voimassa olevassa lainsäädännössä säädetään, että jotkin tukikelpoiset kustannukset korvataan kiinteinä prosenttiosuuksina. Muiden kustannusten osalta lainsäädännössä ei säädetä korvauksia koskevista rajoituksista. Järjestelmän järkeistämiseksi ja yksinkertaistamiseksi korvaukselle olisi vahvistettava kiinteä enimmäisosuus. On tarkoituksenmukaista asettaa enimmäisosuus avustuksiin yleensä sovellettavan osuuden tasolle. Lisäksi on tarpeen säätää mahdollisuudesta korottaa kyseistä enimmäisosuutta tietyissä olosuhteissa.
(10)
Koska tämän asetuksen tavoitteiden saavuttaminen on erittäin tärkeää, on aiheellista rahoittaa 100 prosenttia tiettyjen toimien tukikelpoisista kustannuksista edellyttäen, että kyseisten toimien toteuttamisesta aiheutuu myös kustannuksia, jotka eivät ole tukikelpoisia.
(11)
Unionin vastuulla on varmistaa varojen asianmukainen käyttö ja toteuttaa toimenpiteitä, joilla vastataan tarpeeseen yksinkertaistaa unionin rahoitusohjelmia, jotta vähennetään varojen saajille ja kaikille rahoitusprosessiin osallistuville hallinnosta aiheutuvia rasitteita ja kuluja, kuten komission Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle 8 päivänä lokakuuta 2010 antamassa tiedonannossa ”Järkevä sääntely Euroopan unionissa” edellytetään.
(12)
Unionin lainsäädännössä edellytetään, että jäsenvaltiot toteuttavat tiettyjä toimia tiettyjen eläintautien tai zoonoosien esiintyessä tai kehittyessä. Unionin olisi siksi myönnettävä rahoitusosuus tällaisiin kiireellisiin toimenpiteisiin.
(13)
Lisäksi on tarpeen vähentää ihmisten ja eläinten terveydelle riskin aiheuttavien eläintautien ja zoonoosien taudinpurkausten esiintymistä asianmukaisilla hävittämis-, torjunta- ja seurantatoimilla sekä ehkäistä taudinpurkauksia. Näiden tautien ja zoonoosien kansallisten hävittämis-, torjunta- ja seurantaohjelmien olisi siksi saatava unionin rahoitusta.
(14)
Eläinten ja kasvien terveyttä koskevien toimien rahoituksen käsittelyyn liittyvistä järjestely- ja tehokkuussyistä on aiheellista vahvistaa kansallisten ohjelmien, mukaan lukien Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 349 artiklassa tarkoitetuilla syrjäisimmillä seuduilla toteutettavat ohjelmat, sisältöä, toimittamista, arviointia ja hyväksymistä koskevat säännöt. Samoista syistä olisi vahvistettava raportoinnin ja maksupyyntöjen toimittamisen määräajat.
(15)
Neuvoston direktiivissä 2000/29/EY (5) edellytetään, että jäsenvaltiot toteuttavat tiettyjä kasvien tai kasvituotteiden haitallisten organismien, jäljempänä ’tuhoojat’, kiireellisiä hävittämistoimenpiteitä. Unionin olisi myönnettävä rahoitusosuus näiden tuhoojien hävittämiseen. Unionin olisi voitava myöntää tietyin edellytyksin rahoitusosuus myös niihin kiireellisiin toimenpiteisiin, jotka koskevat sellaisten tuhoojien rajoittamista, joilla on vakavin vaikutus unioniin ja joita ei pystytä hävittämään tietyiltä alueilta, sekä kyseisiä tuhoojia ehkäiseviin toimenpiteisiin.
(16)
Tuhoojien kiireellisiin hävittämistoimenpiteisiin olisi voitava myöntää unionin rahoitusta, jos kyseisistä toimenpiteistä seuraa lisäarvoa koko unionille. Sen vuoksi unionin olisi voitava myöntää rahoitusosuus niitä direktiivin 2000/29/EY liitteessä I ja liitteessä II olevan A osan I jaksossa otsikon ”Haitalliset organismit, joita ei esiinny unionissa ja jotka ovat merkittäviä koko unionissa” alla lueteltuja tuhoojia varten. Kun tuhoojien tiedetään esiintyvän unionissa, unionin rahoitusosuus olisi voitava myöntää ainoastaan toimenpiteisiin, jotka koskevat niitä tuhoojia, joilla on vakavimmat vaikutukset unioniin. Näitä tuhoojia ovat tuhoojat, jotka kuuluvat neuvoston direktiivissä 69/464/ETY (6), direktiivissä 93/85/ETY (7), direktiivissä 98/57/EY (8) tai direktiivissä 2007/33/EY (9) säädettyjen toimenpiteiden piiriin. Unionin olisi voitava myöntää rahoitusosuus myös niiden tuhoojien osalta, joita ei ole lueteltu direktiivin 2000/29/EY liitteessä I tai liitteessä II ja jotka kuuluvat kansallisten toimenpiteiden piiriin ja jotka alustavasti täyttävät direktiivin 2000/29/EY liitteessä I olevan A osan I jaksossa tai liitteessä II olevan A osan I jaksossa olevaan luetteloon sisällyttämisen kriteerit. Myös niihin tuhoojiin liittyviin toimenpiteisiin, jotka kuuluvat unionin kiireellisten hävittämistoimenpiteiden piiriin, olisi voitava myöntää unionin rahoitusosuus.
(17)
Tiettyjen tuhoojien esiintyminen on tarpeen havaita ajoissa. Jäsenvaltioiden suorittamat tuhoojien esiintymistä koskevat kartoitukset ovat tärkeitä sen varmistamiseksi, että esiintyvät tuhoojat hävitetään välittömästi. Yksittäisten jäsenvaltioiden tekemät kartoitukset ovat tärkeitä kaikkien muiden jäsenvaltioiden alueiden suojelemiseksi. Yleissääntönä on, että unioni voi osallistua tällaisten kartoitusten rahoittamiseen, jos kartoitus koskee vähintään toista kahdesta keskeisen tärkeästä tuhoojien luokasta, eli tuhoojia, joiden ei tiedetä esiintyvän unionissa, tai tuhoojia, jotka kuuluvat unionin kiireellisten toimenpiteiden piiriin.
(18)
Unionin rahoitusta toimenpiteille eläinten ja kasvien terveyden alalla olisi myönnettävä tiettyihin tukikelpoisiin kustannuksiin. Asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa sitä olisi myönnettävä myös kustannuksiin, jotka aiheutuvat jäsenvaltioille muiden tarpeellisten toimenpiteiden toteuttamisesta. Tällaisia toimenpiteitä voivat olla esimerkiksi tehostettujen bioturvaamistoimenpiteiden täytäntöönpano taudinpurkauksen esiintyessä tai tuhoojien esiintyessä, ruhojen hävittäminen ja kuljetus hävittämisohjelmien yhteydessä sekä kustannukset, jotka aiheutuvat hätärokotusohjelmien toteuttamisesta johtuvien kustannusten korvaamisesta omistajille.
(19)
Jäsenvaltioiden syrjäisimmillä alueilla on vaikeuksia, jotka johtuvat niiden kaukaisesta sijainnista ja riippuvuudesta rajallisesta tuotevalikoimasta. Unionin on aiheellista myöntää rahoitusosuus jäsenvaltioille ohjelmiin, joita ne toteuttavat tuhoojien torjumiseksi näillä syrjäisimmillä alueilla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 228/2013 (10) tavoitteiden mukaisesti. Koska tiettyihin syrjäisimpiin alueisiin sovelletaan kyseisiä alueita koskevia kansallisia erityissääntöjä direktiivissä 2000/29/EY säädettyjen unionin sääntöjen sijaan, tätä unionin rahoitusosuutta olisi sovellettava kyseisillä alueilla voimassa oleviin sääntöihin riippumatta siitä, ovatko ne unionin sääntöjä vai kansallisia sääntöjä.
(20)
Jäsenvaltioiden suorittama virallinen valvonta on olennainen väline valvottaessa ja seurattaessa, että asiaankuuluvat unionin vaatimukset pannaan täytäntöön, niitä noudatetaan ja niiden täytäntöönpanoa valvotaan. Virallisten valvontajärjestelmien vaikuttavuus ja tehokkuus ovat erittäin tärkeitä pidettäessä yllä ihmisten, eläinten ja kasvien turvallisuuden korkeaa tasoa koko elintarvikeketjussa ja varmistettaessa samalla ympäristönsuojelun korkea taso. Tällaisiin valvontatoimenpiteisiin olisi voitava saada unionin rahoitustukea. Etenkin unionin vertailulaboratorioille olisi voitava myöntää rahoitusosuus, jotta niitä voidaan tukea komission hyväksymien työohjelmien täytäntöönpanosta aiheutuvien kustannusten osalta. Koska virallisen valvonnan vaikuttavuus riippuu myös siitä, onko valvontaviranomaisilla käytettävissään unionin lainsäädännön asianmukaisesti tuntevaa, hyvin koulutettua henkilöstöä, unionin olisi lisäksi voitava osallistua toimivaltaisten viranomaisten järjestämän, tällaisen henkilöstön koulutuksen ja vaihto-ohjelmien rahoitukseen.
(21)
Virallisen valvonnan tehokas hallinnointi riippuu tähän valvontaan liittyvien tietojen nopeasta vaihdosta. Lisäksi asiaankuuluvien sääntöjen asianmukainen ja yhdenmukaistettu täytäntöönpano on sidoksissa sellaisten tehokkaiden järjestelmien perustamiseen, joihin jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset osallistuvat. Sen vuoksi myös tätä tarkoitusta palvelevien tietokantojen ja tietojenkäsittelyjärjestelmien perustamisen ja toiminnan olisi oltava oikeutettu rahoitusosuuteen.
(22)
Unionin olisi tarjottava rahoitusta teknisiin, tieteellisiin, koordinointi- ja viestintätoimiin, jotka ovat tarpeen unionin lainsäädännön moitteettoman täytäntöönpanon varmistamiseksi sekä sen varmistamiseksi, että lainsäädäntö mukautetaan tieteen, teknologian ja yhteiskunnan kehitykseen. Rahoitusta olisi tarjottava myös virallisen valvonnan vaikuttavuutta ja tehokkuutta edistäviin hankkeisiin.
(23)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (11) 3 artiklan mukaisesti kaikissa lainsäätäjälle toimitetuissa ehdotuksissa, jotka sisältävät poikkeuksia mainitun asetuksen säännöksiin, on selkeästi mainittava tällaiset poikkeukset ja esitettävä niihin oikeuttavat erityiset syyt. Joidenkin tämän asetuksen tavoitteiden erityisluonne huomioon ottaen ja koska jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset pystyvät parhaiten toteuttamaan kyseisiin tavoitteisiin liittyvät toimet, näitä viranomaisia olisi siten pidettävä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 128 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina nimettyinä tuensaajina. Tämän vuoksi näille viranomaisille olisi oltava mahdollista myöntää avustuksia julkaisematta etukäteen ehdotuspyyntöjä.
(24)
Poiketen siitä, mitä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 86 artiklassa säädetään, ja poikkeuksena tuon asetuksen 130 artiklassa säädetystä taannehtivuuskiellon periaatteesta tämän asetuksen 7 ja 17 artiklassa tarkoitettujen kiireellisten toimenpiteiden kustannusten olisi oltava tukikelpoisia siitä päivästä lähtien, jona jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle taudin tai tuhoojan esiintymisestä, koska nämä toimenpiteet ovat luonteeltaan kiireellisiä ja ennalta arvaamattomia. Sen jälkeen, kun komissio on arvioinut jäsenvaltioiden toimittamat maksupyynnöt, sen olisi tehtävä vastaavat talousarviositoumukset ja maksettava tukikelpoiset kustannukset.
(25)
On äärimmäisen tärkeää, että kiireelliset toimenpiteet toteutetaan välittömästi. Näin ollen olisi haitallista sulkea pois rahoituksen piiristä kustannukset, jotka ovat aiheutuneet ennen avustushakemuksen toimittamista, koska näin jäsenvaltioita kannustettaisiin keskittämään välittömät toimensa kiireellisten toimenpiteiden toteuttamisen sijasta avustushakemuksen laadintaan.
(26)
Tämän asetuksen mukaisten toimenpiteiden täytäntöönpano on tarpeen antaa pääosin jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten tehtäväksi, kun otetaan huomioon hävittämis- ja seurantatoimenpiteiden toteuttamista koskevan voimassa olevan unionin lainsäädännön laajuus sekä tekniset rajoitukset muun käytettävissä olevan asiantuntemukset osalta. Sen vuoksi tietyissä tapauksissa on tarpeen osallistua kansallisten hallintoelinten henkilöstön palkkakustannuksiin.
(27)
Ohjelmien suunnittelun avulla on mahdollista koordinoida ja priorisoida ja edistää siten unionin taloudellisten resurssien tehokasta käyttöä. Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa joidenkin tässä asetuksessa säädettyjen toimenpiteiden täytäntöönpanoa koskevien työohjelmien hyväksymiseksi.
(28)
Unionin taloudellisten resurssien vastuullisen ja tehokkaan käytön varmistamiseksi komission olisi voitava tarkistaa joko paikan päällä tehtävien tarkastusten tai asiakirjojen tarkastusten avulla, että unionin rahoitusta käytetään tehokkaasti tukikelpoisten toimenpiteiden täytäntöön panemiseksi.
(29)
Unionin taloudellisia etuja olisi suojattava menojen hallinnoinnin kaikissa vaiheissa, mihin kuuluu myös sääntöjenvastaisuuksien ehkäiseminen, havaitseminen ja tutkiminen sekä hukattujen, aiheettomasti maksettujen tai virheellisesti käytettyjen varojen takaisinperintä.
(30)
Niiden eläintautien luettelo, joita varten voidaan myöntää rahoitusta kiireellisten toimenpiteiden nojalla, on tämän asetuksen liitteenä ja se sisältää neuvoston päätöksen 2009/470/EY (12) 3 artiklan 1 kohdassa, 4 artiklan 1 kohdassa, 6 artiklan 2 kohdassa ja 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut eläintaudit. Jotta voidaan ottaa huomioon eläintaudit, joista on ilmoitettava neuvoston direktiivin 82/894/ETY (13) mukaisesti, sekä taudit, jotka todennäköisesti aiheuttavat uuden uhkan unionille, komissiolle olisi siirrettävä valta antaa delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti lisäysten tekemiseksi tähän luetteloon.
(31)
Niiden eläintautien ja zoonoosien luettelot, joita varten voidaan myöntää rahoitusta hävittämis-, torjunta- ja seurantaohjelmien nojalla, ovat tämän asetuksen liitteenä ja sisältävät neuvoston päätöksen 2009/470/EY liitteessä I tarkoitetut eläintaudit ja zoonoosit. Jotta voidaan ottaa huomioon tilanteet, joita aiheutuu eläintaudeista, joilla on merkittävä vaikutus karjankasvatukseen tai karjakauppaan, ihmisille uhkan aiheuttavien zoonoosien kehittyminen tai tieteen tai epidemiologian viimeaikainen kehitys, komissiolle olisi siirrettävä valta antaa delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti lisäysten tekemiseksi näihin luetteloihin.
(32)
Kun komissio hyväksyy delegoituja säädöksiä tämän asetuksen nojalla, on erityisen tärkeää, että se asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(33)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa vuotuisten ja monivuotisten työohjelmien ja kiireellisiin toimenpiteisiin tai ennakoimattomiin tapahtumiin reagoimiseksi myönnettävän rahoitusosuuden vahvistamiseksi sekä jäsenvaltioiden hakemusten ja myönnettyä rahoitusta koskevien raporttien ja maksupyyntöjen toimittamista koskevien menettelyjen vahvistamiseksi. Täytäntöönpanovaltaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (14) mukaisesti.
(34)
Unionin lainsäädäntö olisi pantava saatujen kokemusten perusteella täytäntöön siten, että siitä saadaan tavoitteena olleet hyödyt. Siksi on aiheellista, että komissio arvioi tämän asetuksen toimivuutta ja tehokkuutta ja ilmoittaa tulokset muille toimielimille.
(35)
Komissiota avustavat nykyisellään tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien olemassa olevien unionin sääntöjen täytäntöönpanossa eri komiteat, etenkin komiteat, jotka on perustettu neuvoston päätöksillä 66/399/ETY (15) ja 76/894/ETY (16), neuvoston direktiiveillä 98/56/EY (17) ja 2008/90/EY (18) sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 178/2002 (19). On aiheellista yksinkertaistaa tämän alan komiteamenettelyä. Asetuksen (EY) N:o 178/2002 58 artiklalla perustetun komitean tehtäväksi olisi annettava avustaa komissiota tämän käyttäessä täytäntöönpanovaltaansa asianomaisilla aloilla aiheutuneiden menojen osalta, ja kyseisen komitean nimi olisi muutettava sen laajennettujen tehtävien huomioon ottamiseksi. Sen vuoksi päätökset 66/399/ETY ja 76/894/ETY olisi kumottava ja direktiivit 98/56/EY ja 2008/90/EY ja asetus (EY) N:o 178/2002 olisi muutettava tämän mukaisesti.
(36)
Tämä asetus korvaa päätöksen 2009/470/EY säännökset. Lisäksi se korvaa direktiivin 2000/29/EY 13 c artiklan 5 kohdan ja 22-26 artiklan, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 882/2004 (20) 66 artiklan, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 396/2005 (21) VII luvun, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/128/EY (22) 22 artiklan sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2009 (23) 76 artiklan. Sen vuoksi direktiivi 2000/29/EY, asetukset (EY) N:o 882/2004 ja (EY) N:o 396/2005, direktiivi 2009/128/EY ja asetus (EY) N:o 1107/2009 olisi muutettava tämän mukaisesti.
(37)
Jos unioni ryhtyy myöntämään osarahoitusta sellaisiin kustannuksiin, joita jäsenvaltioille aiheutuu direktiivin 2000/29/EY 16 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden vuoksi hävitettyjen kasvien, kasvituotteiden ja muiden tavaroiden arvon korvaamisesta omistajille, on laadittava suuntaviivoja, jotka koskevat asianomaisten viljelykasvien ja puiden markkina-arvon rajoihin sovellettavia ehtoja. Sen vuoksi osarahoitusta koskevia säännöksiä olisi sovellettava vasta 1 päivästä tammikuuta 2017 alkaen,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
YHTEISET SÄÄNNÖKSET
I LUKU
Kohde, soveltamisala ja tavoitteet
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
Tässä asetuksessa vahvistetaan Euroopan unionin yleisestä talousarviosta rahoitettavien menojen hallinnointia koskevat säännökset seuraavilla aloilla, joilla sovelletaan unionin sääntöjä:
a)
elintarvikkeiden ja elintarviketurvallisuuden sääntely kaikissa elintarvikkeiden tuotannon, jalostuksen, jakelun ja hävittämisen vaiheissa, mukaan lukien säännöt, joiden tarkoituksena on taata kaupan rehelliset menettelytavat ja suojella kuluttajien etuja ja kuluttajatiedotusta, sekä elintarvikkeen kanssa kosketukseen joutuvien materiaalien ja tarvikkeiden valmistuksen ja käytön sääntely;
b)
rehujen ja rehuturvallisuuden sääntely kaikissa rehun tuotannon, jalostuksen, jakelun ja hävittämisen vaiheissa ja rehun käytössä, mukaan lukien säännöt, joiden tarkoituksena on taata kaupan rehelliset menettelytavat ja suojella kuluttajien etuja ja kuluttajatiedotusta;
c)
eläinten terveyttä koskevien vaatimusten vahvistaminen;
d)
eläinten hyvinvointia koskevien vaatimusten vahvistaminen;
e)
suojatoimenpiteet kasvien ja kasvituotteiden haitallisten organismien torjumiseksi, sellaisina kuin ne on määritelty direktiivin 2000/29/EY 2 artiklan 1 kohdan e alakohdassa, jäljempänä ’tuhoojat’;
f)
markkinoille saatettavan kasvien lisäysaineiston tuotanto ja markkinoille saattaminen;
g)
kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamista ja torjunta-aineiden kestävää käyttöä koskevien vaatimusten vahvistaminen;
h)
alat, joiden tavoitteena on ehkäistä ja minimoida eläimistä saatavista sivutuotteista ja niistä johdetuista tuotteista kansanterveydelle ja eläinten terveydelle aiheutuvat riskit;
i)
muuntogeenisten organismien tarkoituksellista levittämistä ympäristöön koskeva sääntely;
j)
kasvilajikkeisiin liittyvien immateriaalioikeuksien suojaaminen ja kasvigeenivarojen säilyttäminen ja vaihto.
2 artikla
Tavoitteet
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitetuilla menoilla on tarkoitus saavuttaa
a)
yleistavoite eli myötävaikuttaa ihmisten, eläinten ja kasvien terveyden korkeaan tasoon koko elintarvikeketjussa ja siihen liittyvillä aloilla ehkäisemällä ja hävittämällä tauteja ja tuhoojia sekä varmistamalla kuluttajien ja ympäristön suojelun korkea taso siten, että parannetaan samalla unionin elintarvike- ja rehuteollisuuden kilpailukykyä ja edistetään työpaikkojen luomista;
b)
seuraavat erityistavoitteet:
i)
edistää elintarviketurvallisuuden korkeaa tasoa ja turvallisia elintarvikkeiden ja muiden sellaisten tuotteiden tuotantojärjestelmiä, jotka voivat vaikuttaa elintarviketurvallisuuteen, siten, että parannetaan samalla elintarviketuotannon kestävyyttä;
ii)
parantaa eläinten terveystilannetta unionissa ja tukea eläinten hyvinvoinnin edistämistä;
iii)
edistää unionin alueelle kulkeutuneiden tuhoojien ajoissa tapahtuvaa havaitsemista ja niiden hävittämistä;
iv)
auttaa parantamaan virallisen valvonnan ja muiden 1 artiklassa tarkoitettujen unionin sääntöjen tehokasta täytäntöönpanoa ja noudattamista edistävien toimien vaikuttavuutta, tehokkuutta ja luotettavuutta.
2. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen erityistavoitteiden saavuttamisen mittaamiseksi on käytettävä seuraavia indikaattoreita:
a)
edellä 1 kohdan b alakohdan i alakohdassa tarkoitetun erityistavoitteen osalta ihmisissä esiintyvien, elintarviketurvallisuuteen tai zoonooseihin liittyvien tautitapausten määrän väheneminen unionissa;
b)
edellä 1 kohdan b alakohdan ii alakohdassa tarkoitetun erityistavoitteen osalta:
i)
niiden jäsenvaltioiden tai jäsenvaltioiden alueiden määrän kasvu, joissa ei esiinny eläintauteja, joiden osalta myönnetään rahoitusosuus;
ii)
tautiparametrien, kuten esiintyvyyden, sairastavuuden ja taudinpurkausten määrän yleinen väheneminen;
c)
edellä 1 kohdan b alakohdan iii alakohdassa tarkoitetun erityistavoitteen osalta:
i)
tuhoojia koskevien kartoitusten kattavuus unionin alueella, etenkin niiden tuhoojien osalta, joiden ei tiedetä esiintyvän unionin alueella, sekä unionin alueelle vaarallisimmiksi katsottujen tuhoojien osalta;
ii)
näiden tuhoojien hävittämiseen käytetty aika ja onnistumisaste;
d)
edellä 1 kohdan b alakohdan iv alakohdassa tarkoitetun erityistavoitteen osalta myönteinen suuntaus komission asiantuntijoiden jäsenvaltioiden tietyillä ongelma-alueilla suorittaman ja raportoiman valvonnan tuloksissa.
II LUKU
Rahoitusmuodot ja rahoitusta koskevat yleiset säännökset
3 artikla
Rahoitusmuodot
1. Unionin rahoitus 1 artiklassa tarkoitettuihin menoihin pannaan täytäntöön asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 mukaisesti.
2. Kun jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille myönnetään avustuksia, viranomaiset katsotaan asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 128 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuiksi nimetyiksi tuensaajiksi. Tällaiset avustukset voidaan myöntää ilman ehdotuspyyntöä.
3. Unionin rahoitusosuus tässä asetuksessa tarkoitettuihin toimenpiteisiin voi muodostua myös vapaaehtoisista maksuista kansainvälisille järjestöille, joiden jäsen unioni on tai joiden työhön se osallistuu ja jotka toimivat 1 artiklassa tarkoitettujen sääntöjen soveltamiskohteena olevilla aloilla.
4 artikla
Talousarvio
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen menojen enimmäismäärä kaudella 2014-2020 on 1 891 936 000 euroa nykyhintoina.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu enimmäismäärä voi kattaa myös valmistelu-, seuranta-, valvonta-, tarkastus- ja arviointitoimista aiheutuvat kustannukset, jotka ovat tarpeen 1 artiklassa tarkoitettujen menojen hallinnoimiseksi ja niiden tavoitteiden saavuttamiseksi, etenkin tutkimuksista ja asiantuntijoiden kokouksista aiheutuvat kustannukset, tietojenkäsittelyyn ja -vaihtoon tarkoitettuihin tietoverkkoihin liittyvät kustannukset sekä kaikki muut kyseisten menojen hallinnoinnista komissiolle aiheutuvat teknisen ja hallinnollisen avun kustannukset.
3. Enimmäismäärä voi kattaa myös sellaisen teknisen ja hallinnollisen avun kulut, joka on tarpeen varmistettaessa siirtyminen ennen tämän asetuksen voimaantuloa hyväksytyistä toimista sen voimaantulon jälkeen hyväksyttyihin toimiin. Samanlaisten kulujen kattamiseksi talousarvioon voidaan tarvittaessa sisällyttää määrärahoja myös vuoden 2020 jälkeen, jotta voidaan hallinnoida toimia, joita ei ole saatu päätökseen 31 päivään joulukuuta 2020 mennessä.
5 artikla
Avustusten enimmäisosuudet
1. Jos unionin rahoitusosuus maksetaan avustuksina, se ei saa olla yli 50:tä prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu enimmäisosuus voidaan nostaa 75 prosenttiin tukikelpoisista kustannuksista seuraavien osalta:
a)
kahden tai useamman jäsenvaltion yhdessä toteuttamat rajat ylittävät toimet tuhoojien tai eläintautien torjumiseksi, ehkäisemiseksi tai hävittämiseksi;
b)
jäsenvaltiot, joiden bruttokansantulo asukasta kohden on Eurostatin viimeisimpien tietojen mukaan alle 90 prosenttia unionin keskiarvosta.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu enimmäisosuus voidaan nostaa 100 prosenttiin tukikelpoisista kustannuksista, jos unionin rahoitusta saavat toimet koskevat sellaisten terveysriskien ehkäisemistä ja torjuntaa, jotka aiheuttavat vakavan riskin ihmisten, kasvien ja eläinten terveydelle unionissa, ja ne
a)
on tarkoitettu estämään ihmishenkien menetyksiä tai merkittäviä talouden häiriötiloja koko unionissa;
b)
ovat koko unionille välttämättömiä toimia siten kuin komissio on vahvistanut 36 artiklan 1 kohdan mukaisesti hyväksytyssä työohjelmassa; tai
c)
pannaan täytäntöön kolmansissa maissa.
II OSASTO
RAHOITUSSÄÄNNÖKSET
I LUKU
Eläinten terveys
1 jakso
Kiireelliset toimenpiteet
6 artikla
Tukikelpoiset toimenpiteet
1. Avustuksia, joiden enimmäisosuudet on vahvistettu 5 artiklan 1-3 kohdassa, voidaan myöntää jäsenvaltioille toimenpiteisiin, jotka on toteutettu jonkin 7 artiklan mukaisessa eläintautien luettelossa mainitun eläintaudin esiintymisen vahvistuttua, jos nämä toimenpiteet on toteutettu välittömästi ja asianomaisessa unionin lainsäädännössä vahvistettujen sovellettavien säännösten mukaisesti. Tällaisia avustuksia voidaan myöntää myös jo tautia epäiltäessä aiheutuneisiin kustannuksiin, jos taudin esiintyminen vahvistuu myöhemmin.
2. Jäsenvaltioille voidaan myöntää avustuksia jonkin 7 artiklan mukaisessa eläintautien luettelossa mainitun eläintaudin esiintymisen vahvistuttua, jos kaksi tai useampia jäsenvaltioita tekee tiivistä yhteistyötä epidemian torjumiseksi.
3. Jäsenvaltioille, kolmansille maille ja kansainvälisille järjestöille voidaan myöntää avustuksia suojatoimenpiteisiin, jotka on toteutettu tilanteessa, jossa jokin 7 tai 10 artiklan mukaisessa luettelossa mainittu eläintauti tai zoonoosi esiintyy tai leviää kolmannessa maassa tai jäsenvaltiossa uhaten välittömästi unionin terveystilannetta.
4. Jäsenvaltioille voidaan myöntää avustuksia, jos komissio jäsenvaltion pyynnöstä päättää, että niiden on perustettava biologisten aineiden varastoja 7 tai 10 artiklan mukaisessa luettelossa mainittujen eläintautien ja zoonoosien torjumiseksi.
5. Unionin rahoitusosuus voidaan myöntää biologisten aineiden varastojen perustamista tai rokoteannosten hankkimista varten, jos jonkin 7 tai 10 artiklan mukaisessa luettelossa mainitun eläintaudin tai zoonoosin esiintyminen tai leviäminen kolmannessa maassa tai jäsenvaltiossa voi muodostaa uhkan unionille.
7 artikla
Eläintautien luettelo
1. Edellä 6 artiklan mukaiseen rahoitukseen oikeuttavien eläintautien luettelo on liitteessä I.
2. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 40 artiklan mukaisesti lisäysten tekemiseksi 1 kohdassa tarkoitettuun eläintautien luetteloon ottaen huomioon eläintaudit, joista on ilmoitettava direktiivin 82/894/ETY mukaisesti, ja eläintaudit, jotka todennäköisesti aiheuttavat uuden uhkan unionille johtuen niiden merkittävästä vaikutuksesta
a)
ihmisten terveyteen,
b)
eläinten terveyteen tai hyvinvointiin, tai
c)
maatalous- tai vesiviljelytuotantoon tai niihin liittyviin talouden aloihin.
8 artikla
Tukikelpoiset kustannukset
1. Seuraavat jäsenvaltioille aiheutuvat kustannukset, jotka johtuvat 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden toteuttamisesta, voivat mainitun kohdan nojalla olla tukikelpoisia:
a)
kustannukset, jotka aiheutuvat teurastettujen tai lopetettujen eläinten arvon korvaamisesta niiden omistajille sen markkina-arvon rajoissa, joka eläimillä olisi ollut ilman taudin esiintymistä;
b)
kustannukset, jotka aiheutuvat eläinten teurastuksesta tai lopettamisesta, ja tähän liittyvät kuljetuskustannukset;
c)
kustannukset, jotka aiheutuvat hävitettyjen eläinperäisten tuotteiden arvon korvaamisesta niiden omistajille niiden markkina-arvojen rajoissa, jotka näillä tuotteilla oli välittömästi ennen tautiepäilyn heräämistä tai sen vahvistumista;
d)
kustannukset, jotka aiheutuvat epidemiologian ja taudinaiheuttajan ominaispiirteiden mukaisesta tilojen ja välineiden puhdistuksesta, hyönteisten hävittämisestä ja desinfioinnista;
e)
kustannukset, jotka aiheutuvat saastuneen rehun ja, siltä osin kuin välineitä ei voida desinfioida, saastuneiden välineiden kuljettamisesta ja hävittämisestä;
f)
kustannukset, jotka aiheutuvat rokotteiden ja syöttien hankinnasta, varastoinnista, antamisesta tai levityksestä, sekä itse rokottamisesta aiheutuvat kustannukset, jos komissio päättää tällaisista toimista tai antaa niille luvan;
g)
kustannukset, jotka aiheutuvat ruhojen kuljetuksesta ja hävittämisestä;
h)
asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa kaikki muut taudin hävittämisen kannalta olennaiset kustannukset tämän asetuksen 36 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun rahoituspäätöksen mukaisesti.
2. Kustannukset ovat asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 130 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla tukikelpoisia siitä päivästä lähtien, jona jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle taudin esiintymisestä. Näihin kustannuksiin voivat sisältyä myös kustannukset, joita aiheutuu, kun epäillään, että tällaista tautia esiintyy, jos taudin esiintyminen vahvistuu myöhemmin.
3. Arvioituaan jäsenvaltioiden esittämät maksupyynnöt komissio tekee vastaavat talousarviositoumukset ja maksaa tukikelpoiset kustannukset.
2 jakso
Eläintautien ja zoonoosien hävittämis-, torjunta- ja seurantaohjelmat
9 artikla
Tukikelpoiset ohjelmat
Avustuksia voidaan myöntää jäsenvaltioiden vuoden kestäviin tai monivuotisiin, 10 artiklan mukaisessa luettelossa mainittujen eläintautien ja zoonoosien hävittämis-, torjunta- ja seurantaohjelmiin, jäljempänä ’kansalliset ohjelmat’.
10 artikla
Eläintautien ja zoonoosien luettelo
1. Edellä 9 artiklan mukaisiin avustuksiin oikeuttavien eläintautien ja zoonoosien luettelo on liitteessä II.
2. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 40 artiklan mukaisesti lisäysten tekemiseksi tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun eläintautien ja zoonoosien luetteloon ottaen huomioon
a)
tilanteen sellaisten eläintautien osalta, joilla on merkittävä vaikutus karjankasvatukseen tai karjakauppaan;
b)
ihmisille uhkan aiheuttavien zoonoosien kehittymisen; tai
c)
tieteen tai epidemiologian viimeaikaisen kehityksen.
11 artikla
Tukikelpoiset kustannukset
Seuraavat jäsenvaltioille kansallisten ohjelmien täytäntöönpanosta aiheutuvat kustannukset voivat 9 artiklan nojalla olla avustuskelpoisia:
a)
eläimiä koskevasta näytteenotosta aiheutuvat kustannukset;
b)
kokeista aiheutuvat kustannukset edellyttäen, että ne rajoittuvat seuraaviin:
i)
sellaisista testisarjoista, reagensseista ja kulutusosista aiheutuvat kustannukset, jotka ovat yksilöitävissä ja joita käytetään nimenomaisesti kyseisten kokeiden suorittamiseen;
ii)
kokeiden suorittamiseen välittömästi osallistuvasta henkilöstöstä aiheutuvat kustannukset, henkilöstön asemasta riippumatta;
c)
kustannukset, jotka aiheutuvat teurastettujen tai lopetettujen eläinten arvon korvaamisesta niiden omistajille sen markkina-arvon rajoissa, joka eläimillä olisi ollut ilman taudin esiintymistä;
d)
kustannukset, jotka aiheutuvat eläinten teurastuksesta tai lopettamisesta;
e)
kustannukset, jotka aiheutuvat hävitettyjen eläinperäisten tuotteiden arvon korvaamisesta niiden omistajille niiden markkina-arvojen rajoissa, jotka näillä tuotteilla oli välittömästi ennen tautiepäilyn heräämistä tai sen vahvistumista;
f)
kustannukset, jotka aiheutuvat ohjelmissa käytettävien rokoteannosten tai rokotteiden ja syöttien hankinnasta, varastoinnista, antamisesta, rokottamisesta, levityksestä tai jakelusta;
g)
kustannukset, jotka aiheutuvat epidemiologian ja taudinaiheuttajan ominaispiirteiden mukaisesta tilojen ja välineiden puhdistuksesta, hyönteisten hävittämisestä ja desinfioinnista; ja
h)
asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa kustannukset, jotka aiheutuvat muiden kuin a-g alakohdassa tarkoitettujen tarpeellisten toimenpiteiden suorittamisesta edellyttäen, että tällaiset toimenpiteet on vahvistettu 13 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitetussa avustuspäätöksessä.
Ensimmäisen kohdan c alakohdan soveltamiseksi eläinten mahdollinen jäännösarvo vähennetään korvauksesta.
Ensimmäisen kohdan d alakohdan soveltamiseksi lämpökäsiteltyjen hautomattomien munien jäännösarvo vähennetään korvauksesta.
12 artikla
Kansallisten ohjelmien sisältö ja toimittaminen
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä toukokuuta kansalliset ohjelmat, joiden on määrä alkaa seuraavan vuoden aikana ja joiden osalta ne haluavat hakea avustusta.
Toukokuun 31 päivän jälkeen esitettyihin kansallisiin ohjelmiin ei voida myöntää rahoitusta seuraavalle vuodelle.
2. Kansallisten ohjelmien on sisällettävä ainakin seuraavat tiedot:
a)
kuvaus eläintaudin tai zoonoosin epidemiologisesta tilanteesta ennen ohjelman alkamispäivää;
b)
niiden maantieteellisten ja hallinnollisten alueiden kuvaus ja rajojen määrittely, joilla ohjelmaa sovelletaan;
c)
ohjelman kesto;
d)
toteutettavat toimenpiteet;
e)
alustava talousarvio;
f)
tavoitteet, jotka on tarkoitus saavuttaa ohjelman päättymispäivään mennessä, ja ohjelmasta odotetut hyödyt; ja
g)
asianmukaiset indikaattorit, joilla mitataan ohjelman tavoitteiden saavuttamista.
Kussakin monivuotisessa kansallisessa ohjelmassa on annettava ensimmäisen alakohdan b, d ja f alakohdassa tarkoitetut tiedot kultakin ohjelmaan kuuluvalta vuodelta, jos tilanne on muuttunut merkittävästi edellisvuodesta. Ensimmäisen alakohdan e alakohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava kultakin ohjelmaan kuuluvalta vuodelta.
3. Jos jonkin 10 artiklan mukaisessa luettelossa mainitun eläintaudin tai zoonoosin esiintyminen tai kehittyminen todennäköisesti uhkaa unionin terveystilannetta ja jotta unionia voidaan suojella jonkin tällaisen eläintaudin tai zoonoosin kulkeutumiselta sen alueelle, jäsenvaltiot voivat sisällyttää kansallisiin ohjelmiinsa naapureinaan olevien kolmansien maiden alueilla toteutettavia toimenpiteitä, jotka pannaan täytäntöön yhteistyössä kyseisten maiden viranomaisten kanssa.
13 artikla
Kansallisten ohjelmien arviointi ja hyväksyminen
1. Komissio arvioi kansalliset ohjelmat ottamalla huomioon 36 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa vuotuisissa tai monivuotisissa työohjelmissa vahvistetut painotusalueet ja perusteet.
2. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille vuosittain viimeistään 30 päivänä marraskuuta
a)
luettelon kansallisista ohjelmista, jotka on hyväksytty teknisesti ja joita ehdotetaan yhteisrahoitettaviksi;
b)
kuhunkin ohjelmaan alustavasti kohdennetun määrän;
c)
kuhunkin ohjelmaan myönnettävän unionin rahoitusosuuden alustavan enimmäismäärän; ja
d)
mahdolliset alustavat edellytykset unionin rahoitusosuuden myöntämiselle.
3. Komissio hyväksyy vuotuiset kansalliset ohjelmat ja niiden rahoituksen viimeistään kunkin vuoden tammikuun 31 päivänä avustuspäätöksellä, joka koskee toteutettuja toimenpiteitä ja kyseisenä vuonna 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän joulukuuta välisenä aikana aiheutuneita kustannuksia. Komissio voi 14 artiklassa tarkoitettujen väliraporttien toimittamisen jälkeen tarvittaessa muuttaa näitä päätöksiä koko tukikelpoisuusajan osalta.
4. Komissio hyväksyy monivuotiset kansalliset ohjelmat ja niiden rahoituksen viimeistään ensimmäisen toteutusvuoden tammikuun 31 päivänä avustuspäätöksellä, joka koskee toteutettuja toimenpiteitä ja ensimmäisen toteutusvuoden 1 päivän tammikuuta ja toteutuskauden päättymisen välisenä aikana aiheutuneita kustannuksia.
5. Jos kansalliset monivuotiset ohjelmat on hyväksytty 4 kohdan mukaisesti, talousarviositoumukset voidaan jakaa vuotuisiin eriin. Jos talousarviositoumukset jaetaan tällä tavoin, komissio tekee kutakin vuosierää koskevan sitoumuksen ottaen huomioon ohjelmien edistymisen, arvioidut rahoitustarpeet ja käytettävissä olevat talousarviomäärärahat.
14 artikla
Raportit
Jäsenvaltioiden on toimitettava kustakin hyväksytystä vuoden kestävästä tai monivuotisesta kansallisesta ohjelmasta viimeistään kunkin vuoden huhtikuun 30 päivänä komissiolle edellisen vuoden kattava tekninen ja rahoitusta koskeva raportti. Raporttiin on sisällyttävä saavutetut ja 12 artiklan 2 kohdan g alakohdassa tarkoitetuilla indikaattoreilla mitatut tulokset sekä yksityiskohtainen selvitys aiheutuneista tukikelpoisista kustannuksista.
Lisäksi jäsenvaltioiden on toimitettava kustakin hyväksytystä vuoden kestävästä kansallisesta ohjelmasta komissiolle viimeistään kunkin vuoden elokuun 31 päivänä rahoitusta koskeva väliraportti.
15 artikla
Maksut
Jäsenvaltion kansallista ohjelmaa tiettynä vuonna koskeva maksupyyntö on esitettävä komissiolle viimeistään seuraavan vuoden huhtikuun 30 päivänä.
Komissio maksaa unionin rahoitusosuuden tukikelpoisista kustannuksista tarkastettuaan asianmukaisesti 14 artiklassa tarkoitetut raportit.
II LUKU
Kasvien terveys
1 jakso
Kiireelliset toimenpiteet
16 artikla
Tukikelpoiset toimenpiteet
1. Avustuksia, joiden enimmäismäärät on vahvistettu 5 artiklan 1-3 kohdassa, voidaan myöntää jäsenvaltioille seuraaviin tuhoojien vastaisiin toimenpiteisiin soveltaen 17 artiklassa säädettyjä edellytyksiä:
a)
tuhoojan hävittämiseksi saastuneelta alueelta suoritettavat toimenpiteet, jotka toimivaltaiset viranomaiset ovat toteuttaneet direktiivin 2000/29/EY 16 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti tai mainitun direktiivin 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksyttyjen unionin toimenpiteiden johdosta;
b)
toimenpiteet, joilla estetään sellaisen tuhoojan leviäminen, jonka vastaiset unionin rajoittamistoimenpiteet on hyväksytty direktiivin 2000/29/EY 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti, saastuneella alueella, jolta kyseistä tuhoojaa ei kyetä hävittämään, jos mainitut toimenpiteet ovat olennaisen tärkeitä unionin suojaamiseksi kyseisen tuhoojan leviämiseltä. Nämä toimenpiteet saavat koskea ainoastaan kyseisen tuhoojan hävittämistä puskurivyöhykkeeltä, jos sen on todettu esiintyvän siellä;
c)
suojaavat lisätoimenpiteet, joilla estetään sellaisen tuhoojan leviäminen, jonka vastaiset unionin toimenpiteet on hyväksytty direktiivin 2000/29/EY 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja jotka ovat muita kuin a alakohdassa tarkoitettuja hävittämistoimenpiteitä ja b alakohdassa tarkoitettuja rajoittamistoimenpiteitä, jos mainitut toimenpiteet ovat olennaisen tärkeitä unionin suojaamiseksi kyseisen tuhoojan edelleen leviämiseltä.
Ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin tarkoitettuja avustuksia voidaan myöntää myös toimenpiteisiin, jotka toteutetaan, kun epäillään, että tällaista tuhoojaa esiintyy, jos tuhoojan esiintyminen vahvistuu myöhemmin.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja avustuksia voidaan myöntää myös jäsenvaltiolle, jonka alueella ei esiinny 1 kohdassa tarkoitettuja tuhoojia, jos on toteutettu toimenpiteitä näiden tuhoojien kulkeutumisen estämiseksi kyseisen jäsenvaltion alueelle, koska niitä esiintyy sen rajanaapurina sijaitsevassa jäsenvaltiossa tai sen rajan välittömässä läheisyydessä olevassa kolmannessa maassa.
3. Avustuksia voidaan myöntää jäsenvaltioille jonkin 17 artiklassa tarkoitetun tuhoojan esiintymisen vahvistuttua, jos kaksi tai useampia jäsenvaltioita tekee tiivistä yhteistyötä 1 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden toteuttamiseksi.
4. Myös kansainvälisille järjestöille voidaan myöntää avustuksia 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a-c alakohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin.
17 artikla
Edellytykset
Edellä 16 artiklassa tarkoitetut toimenpiteet voivat olla tukikelpoisia edellyttäen, että ne on toteutettu välittömästi ja asianomaisessa unionin lainsäädännössä vahvistettujen sovellettavien säännösten mukaisesti ja että yksi tai useampi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
a)
ne koskevat direktiivin 2000/29/EY liitteessä I olevan A osan I jaksossa ja sen liitteessä II olevan A osan I jaksossa lueteltuja tuhoojia;
b)
ne koskevat tuhoojia, jotka kuuluvat sellaisen toimenpiteen piiriin, jonka komissio on hyväksynyt direktiivin 2000/29/EY 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti;
c)
ne koskevat tuhoojia, joiden osalta on hyväksytty toimenpiteitä direktiivien 69/464/ETY, 93/85/ETY, 98/57/EY tai 2007/33/EY mukaisesti; tai
d)
ne koskevat tuhoojia, joita ei ole lueteltu direktiivin 2000/29/EY liitteessä I tai liitteessä II ja jotka kuuluvat jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen direktiivin 2000/29/EY 16 artiklan 2 kohdan mukaisesti hyväksymien toimenpiteiden piiriin ja jotka alustavasti täyttävät direktiivin 2000/29/EY liitteessä I olevan A osan I jaksossa tai sen liitteessä II olevan A osan I jaksossa olevaan luetteloon sisällyttämisen perusteet.
Ensimmäisen kohdan b alakohdassa säädetyn edellytyksen täyttävien toimenpiteiden osalta avustus ei saa kattaa kustannuksia, jotka ovat aiheutuneet sellaisen toimenpiteen, jonka komissio on hyväksynyt direktiivin 2000/29/ETY 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti, voimassaolon päättymisen jälkeen.
Ensimmäisen kohdan d alakohdassa säädetyn edellytyksen täyttävien toimenpiteiden osalta avustus ei saa kattaa kustannuksia, jotka ovat aiheutuneet yli kaksi vuotta sen jälkeen, kun asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä toimenpide on tullut voimaan, tai jotka ovat aiheutuneet kyseisen toimenpiteen voimassaolon päättymisen jälkeen.
18 artikla
Tukikelpoiset kustannukset
1. Seuraavat jäsenvaltioille aiheutuvat kustannukset, jotka johtuvat 16 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden toteuttamisesta, voivat mainitun artiklan nojalla olla avustuskelpoisia:
a)
toimenpiteiden toteuttamiseen välittömästi osallistuvasta henkilöstöstä aiheutuvat kustannukset, henkilöstön asemasta riippumatta, sekä välineiden vuokrauksesta, kuluvista ja kaikista muista tarvittavista tarvikkeista, käsittelyaineista, näytteenotosta ja laboratoriokokeista koituvat kustannukset;
b)
sellaisten palvelusopimusten kustannukset, jotka on tehty osan toimenpiteistä toteuttavien kolmansien osapuolten kanssa;
c)
kustannukset, jotka aiheutuvat kasvien käsittelyn, hävittämisen ja sitä seuraavan kasvien, kasvituotteiden ja muiden tavaroiden poistamisen sekä tilojen, maan, veden, maaperän, kasvualustojen, rakennusten, koneiden ja laitteiden puhdistuksen ja desinfioinnin korvaamisesta asianomaisille toimijoille tai omistajille;
d)
kustannukset, jotka aiheutuvat direktiivin 2000/29/EY 16 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden vuoksi hävitettyjen kasvien, kasvituotteiden ja muiden tavaroiden arvon korvaamisesta niiden omistajille sen markkina-arvon rajoissa, joka tällaisilla kasveilla, kasvituotteilla ja muilla tavaroilla olisi ollut ilman toimenpiteiden toteuttamista; mahdollinen jäännösarvo vähennetään korvauksesta; ja
e)
asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa kustannukset, jotka aiheutuvat muiden kuin a-d alakohdassa tarkoitettujen tarpeellisten toimenpiteiden toteuttamisesta edellyttäen, että tällaiset toimenpiteet on vahvistettu 36 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa rahoituspäätöksessä.
Edellä c alakohdassa tarkoitettuun omistajille suoritettavaan korvaukseen voidaan myöntää avustusta ainoastaan, jos toimenpiteet on suoritettu toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa.
2. Kustannukset ovat asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 130 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla tukikelpoisia siitä päivästä lähtien, jona jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle tuhoojan esiintymisestä. Näihin kustannuksiin voivat sisältyä myös kustannukset, joita aiheutuu, kun epäillään, että kyseistä tuhoojaa esiintyy, jos tuhoojan esiintyminen vahvistuu myöhemmin.
3. Arvioituaan jäsenvaltioiden esittämät maksupyynnöt komissio tekee vastaavat talousarviositoumukset ja maksaa tukikelpoiset kustannukset.
2 jakso
Tuhoojien esiintymistä koskevat kartoitusohjelmat
19 artikla
Tukikelpoiset kartoitusohjelmat
Avustuksia voidaan myöntää jäsenvaltioiden toteuttamiin vuoden kestäviin tai monivuotisiin tuhoojien esiintymistä koskeviin kartoitusohjelmiin, jäljempänä ’kartoitusohjelmat’, edellyttäen, että nämä kartoitusohjelmat täyttävät ainakin yhden seuraavista edellytyksistä:
a)
ne koskevat direktiivin 2000/29/EY liitteessä I olevan A osan I jaksossa ja liitteessä II olevan A osan I jaksossa lueteltuja tuhoojia;
b)
ne koskevat tuhoojia, jotka kuuluvat sellaisen toimenpiteen piiriin, jonka komissio on hyväksynyt direktiivin 2000/29/EY 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Kartoitusohjelmien on tämän artiklan ensimmäisen kohdan a alakohdassa tarkoitettujen tuhoojien osalta perustuttava kyseisten tuhoojien kulkeutumista, asettautumista ja leviämistä koskevan riskin arviointiin asianomaisten jäsenvaltioiden alueella, ja niiden vähimmäisedellytyksenä on, että ne kohdistuvat suurimman riskin aiheuttaviin tuhoojiin ja keskeisiin kyseisille riskeille alttiisiin kasvilajeihin.
Tämän artiklan ensimmäisen kohdan b alakohdassa vahvistetun edellytyksen täyttävien toimenpiteiden osalta avustus ei saa kattaa kustannuksia, jotka ovat aiheutuneet sellaisen toimenpiteen, jonka komissio on hyväksynyt direktiivin 2000/29/ETY 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti, voimassaolon päättymisen jälkeen.
20 artikla
Tukikelpoiset kustannukset
Seuraavat jäsenvaltioille aiheutuvat kustannukset, jotka johtuvat 19 artiklassa tarkoitettujen kartoitusohjelmien toteuttamisesta, voivat mainitun artiklan nojalla olla tukikelpoisia:
a)
näytteenotosta aiheutuvat kustannukset;
b)
kokeista aiheutuvat kustannukset edellyttäen, että ne rajoittuvat seuraaviin:
i)
sellaisista testisarjoista, reagensseista ja kulutusosista aiheutuvat kustannukset, jotka ovat yksilöitävissä ja joita käytetään nimenomaisesti kyseisten kokeiden suorittamiseen;
ii)
kokeiden suorittamiseen välittömästi osallistuvasta henkilöstöstä aiheutuvat kustannukset, henkilöstön asemasta riippumatta;
c)
asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa kustannukset, jotka aiheutuvat muiden tarpeellisten toimenpiteiden kuin a ja b alakohdassa tarkoitettujen suorittamisesta edellyttäen, että tällaiset toimenpiteet on vahvistettu 22 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitetussa avustuspäätöksessä.
21 artikla
Kartoitusohjelmien sisältö ja toimittaminen
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä toukokuuta kartoitusohjelmat, joiden on määrä alkaa seuraavan vuoden aikana ja joiden osalta ne haluavat hakea avustusta.
Toukokuun 31 päivän jälkeen esitettyihin kartoitusohjelmiin ei voida myöntää rahoitusta seuraavalle vuodelle.
2. Kartoitusohjelmien on sisällettävä ainakin seuraavat tiedot:
a)
ohjelmaan sisältyvät tuhoojat;
b)
niiden maantieteellisten ja hallinnollisten alueiden kuvaus ja rajojen määrittely, joilla ohjelmaa sovelletaan, sekä kuvaus kyseisten alueiden tilanteesta asianomaisten tuhoojien esiintymisen osalta;
c)
ohjelman kesto;
d)
tuhoojien ja kasvien, kasvituotteiden ja muiden asianomaisten tavaroiden osalta suunniteltujen silmämääräisten tarkastusten, näytteiden ja kokeiden määrä;
e)
alustava talousarvio;
f)
tavoitteet, jotka on tarkoitus saavuttaa ohjelman päättymispäivään mennessä, ja ohjelmasta odotetut hyödyt; ja
g)
asianmukaiset indikaattorit, joilla mitataan ohjelman tavoitteiden saavuttaminen.
Kussakin monivuotisessa kartoitusohjelmassa on annettava ensimmäisen alakohdan b, d ja f alakohdassa tarkoitetut tiedot kultakin ohjelmaan kuuluvalta vuodelta, jos tilanne on muuttunut merkittävästi edellisvuodesta. Ensimmäisen alakohdan e alakohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava kultakin ohjelmaan kuuluvalta vuodelta.
22 artikla
Kartoitusohjelmien arviointi ja hyväksyminen
1. Komissio arvioi kartoitusohjelmat ottamalla huomioon 36 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa vuotuisissa tai monivuotisissa työohjelmissa vahvistetut painotusalueet ja perusteet.
2. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille vuosittain viimeistään 30 päivänä marraskuuta
a)
luettelon kartoitusohjelmista, jotka on hyväksytty teknisesti ja joita ehdotetaan yhteisrahoitettaviksi;
b)
kuhunkin ohjelmaan alustavasti kohdennetun määrän;
c)
kuhunkin ohjelmaan myönnettävän unionin rahoitusosuuden alustavan enimmäismäärän; ja
d)
mahdolliset alustavat edellytykset unionin rahoitusosuuden myöntämiselle.
3. Komissio hyväksyy vuotuiset kartoitusohjelmat ja niiden rahoituksen viimeistään kunkin vuoden tammikuun 31 päivänä avustuspäätöksellä, joka koskee toteutettuja toimenpiteitä ja kyseisenä vuonna 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän joulukuuta välisenä aikana aiheutuneita kustannuksia. Komissio voi 23 artiklassa tarkoitettujen väliraporttien toimittamisen jälkeen tarvittaessa muuttaa näitä päätöksiä koko tukikelpoisuusajan osalta.
4. Komissio hyväksyy monivuotiset kartoitusohjelmat ja niiden rahoituksen viimeistään ensimmäisen toteutusvuoden tammikuun 31 päivänä avustuspäätöksellä, joka koskee toteutettuja toimenpiteitä ja ensimmäisen toteutusvuoden 1 päivän tammikuuta ja toteutuskauden päättymisen välisenä aikana aiheutuneita kustannuksia.
5. Jos monivuotiset kartoitusohjelmat on hyväksytty 4 kohdan mukaisesti, talousarviositoumukset voidaan jakaa vuotuisiin eriin. Jos talousarviositoumukset jaetaan tällä tavoin, komissio tekee kutakin vuosierää koskevan sitoumuksen ottaen huomioon ohjelmien edistymisen, arvioidut rahoitustarpeet ja käytettävissä olevat talousarviomäärärahat.
23 artikla
Raportointi
Jäsenvaltioiden on toimitettava kustakin hyväksytystä vuoden kestävästä tai monivuotisesta kartoitusohjelmasta viimeistään kunkin vuoden huhtikuun 30 päivänä komissiolle edellisen vuoden kattava tekninen ja rahoitusta koskeva raportti. Tähän raporttiin on sisällyttävä saavutetut ja 21 artiklan 2 kohdan g alakohdassa tarkoitetuilla indikaattoreilla mitatut tulokset ja yksityiskohtainen selvitys aiheutuneista tukikelpoisista kustannuksista. Lisäksi jäsenvaltioiden on toimitettava kustakin hyväksytystä vuoden kestävästä kartoitusohjelmasta viimeistään kunkin vuoden elokuun 31 päivänä komissiolle rahoitusta koskeva väliraportti.
24 artikla
Maksut
Jäsenvaltion kartoitusohjelmaa tiettynä vuonna koskeva maksupyyntö on esitettävä komissiolle viimeistään seuraavan vuoden huhtikuun 30 päivänä.
Komissio maksaa unionin rahoitusosuuden tukikelpoisista kustannuksista tarkastettuaan asianmukaisesti 23 artiklassa tarkoitetut raportit.
3 jakso
Tuhoojien torjuntaa unionin syrjäisimmillä alueilla koskevat ohjelmat
25 artikla
Tukikelpoiset toimenpiteet ja kustannukset
1. Avustuksia voidaan myöntää jäsenvaltioille ohjelmiin, joita ne toteuttavat tuhoojien torjumiseksi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 349 artiklassa tarkoitetuilla unionin syrjäisimmillä alueilla, jäljempänä ’syrjäisimpiä alueita koskevat ohjelmat’, asetuksen (EU) N:o 228/2013 2 artiklassa vahvistettujen tavoitteiden mukaisesti. Nämä avustukset koskevat toimia, jotka ovat tarpeen sen varmistamiseksi, että kyseisillä alueilla sovelletaan moitteettomasti niillä voimassa olevia tuhoojien torjuntaa koskevia sääntöjä, olivatpa ne unionin sääntöjä tai kansallisia sääntöjä.
2. Seuraaviin syrjäisimpiä alueita koskevista ohjelmista jäsenvaltioille aiheutuviin kustannuksiin voidaan myöntää unionin rahoitusosuus:
a)
toimenpiteiden toteuttamiseen välittömästi osallistuvasta henkilöstöstä aiheutuvat kustannukset, henkilöstön asemasta riippumatta, sekä välineiden vuokrauksesta, kuluvista osista ja käsittelyaineista koituvat kustannukset;
b)
sellaisten palvelusopimusten kustannukset, jotka on tehty osan toimenpiteistä toteuttavien kolmansien osapuolten kanssa;
c)
näytteenotosta aiheutuvat kustannukset;
d)
kokeista aiheutuvat kustannukset edellyttäen, että ne rajoittuvat seuraaviin:
i)
sellaisista testisarjoista, reagensseista ja kulutusosista aiheutuvat kustannukset, jotka ovat yksilöitävissä ja joita käytetään nimenomaisesti kyseisten kokeiden suorittamiseen;
ii)
kokeiden suorittamiseen välittömästi osallistuvasta henkilöstöstä aiheutuvat kustannukset, henkilöstön asemasta riippumatta.
26 artikla
Syrjäisimpiä alueita koskevien ohjelmien sisältö ja toimittaminen
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä toukokuuta syrjäisimpiä alueita koskevat ohjelmat, joiden on määrä alkaa seuraavana vuonna ja joihin ne haluavat hakea avustusta.
Toukokuun 31 päivän jälkeen esitettyihin syrjäisimpiä alueita koskeviin ohjelmiin ei voida myöntää rahoitusta seuraavalle vuodelle.
2. Syrjäisimpiä alueita koskevien ohjelmien on sisällettävä ainakin seuraavat tiedot:
a)
ohjelmaan sisältyvät tuhoojat;
b)
niiden maantieteellisten ja hallinnollisten alueiden kuvaus ja rajojen määrittely, joilla ohjelmaa sovelletaan, sekä kuvaus näiden alueiden tilanteesta asianomaisten tuhoojien esiintymisen osalta;
c)
tekninen selvitys alueen kasvinsuojelutilanteesta;
d)
ohjelman kesto;
e)
ohjelmaan sisältyvät toimet ja tarvittaessa tuhoojien ja kasvien, kasvituotteiden ja muiden asianomaisten tavaroiden osalta suunniteltujen silmämääräisten tarkastusten, näytteiden ja kokeiden määrä;
f)
alustava talousarvio;
g)
tavoitteet, jotka on tarkoitus saavuttaa ohjelman päättymispäivään mennessä, ja ohjelmasta odotetut hyödyt; ja
h)
asianmukaiset indikaattorit, joilla mitataan ohjelman tavoitteiden saavuttaminen.
Kussakin monivuotisessa syrjäisimpiä alueita koskevassa ohjelmassa on annettava ensimmäisen alakohdan b, e ja g alakohdassa tarkoitetut tiedot kultakin ohjelmaan kuuluvalta vuodelta, jos tilanne on muuttunut merkittävästi edellisvuodesta. Ensimmäisen alakohdan f alakohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava kultakin ohjelmaan kuuluvalta vuodelta.
27 artikla
Syrjäisimpiä alueita koskevien ohjelmien arviointi ja hyväksyminen
1. Syrjäisimpiä alueita koskevat ohjelmat arvioidaan ottaen huomioon 36 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa vuotuisissa tai monivuotisissa työohjelmissa vahvistetut painotusalueet ja perusteet.
2. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille vuosittain viimeistään 30 päivänä marraskuuta
a)
luettelon syrjäisimpiä alueita koskevista ohjelmista, jotka on hyväksytty teknisesti ja joita ehdotetaan yhteisrahoitettaviksi;
b)
kuhunkin ohjelmaan alustavasti kohdennetun määrän;
c)
kuhunkin ohjelmaan myönnettävän unionin rahoitusosuuden alustavan enimmäismäärän; ja
d)
mahdolliset alustavat edellytykset unionin rahoitusosuuden myöntämiselle.
3. Syrjäisimpiä alueita koskevat vuotuiset ohjelmat ja niiden rahoitus hyväksytään viimeistään kunkin vuoden tammikuun 31 päivänä avustuspäätöksellä, joka koskee toteutettuja toimenpiteitä ja kyseisenä vuonna 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän joulukuuta välisenä aikana aiheutuneita kustannuksia. Komissio voi 28 artiklassa tarkoitettujen väliraporttien toimittamisen jälkeen tarvittaessa muuttaa näitä päätöksiä koko tukikelpoisuusajan osalta.
4. Monivuotiset syrjäisimpiä alueita koskevat ohjelmat ja niiden rahoitus hyväksytään viimeistään ensimmäisen toteutusvuoden tammikuun 31 päivänä avustuspäätöksellä, joka koskee toteutettuja toimenpiteitä ja ensimmäisen toteutusvuoden 1 päivän tammikuuta ja toteutuskauden päättymisen välisenä aikana aiheutuneita kustannuksia.
5. Jos monivuotiset syrjäisimpiä alueita koskevat ohjelmat on hyväksytty 4 kohdan mukaisesti, talousarviositoumukset voidaan jakaa vuotuisiin eriin. Jos talousarviositoumukset jaetaan tällä tavoin, komissio tekee kutakin vuosierää koskevan sitoumuksen ottaen huomioon ohjelmien edistymisen, arvioidut rahoitustarpeet ja käytettävissä olevat talousarviomäärärahat.
28 artikla
Raportointi
Jäsenvaltioiden on toimitettava kustakin hyväksytystä vuoden kestävästä tai monivuotisesta syrjäisimpiä alueita koskevasta ohjelmasta viimeistään kunkin vuoden huhtikuun 30 päivänä komissiolle edellisen vuoden kattava tekninen ja rahoitusta koskeva raportti. Tähän raporttiin on sisällyttävä saavutetut, 26 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan h alakohdassa tarkoitetuilla indikaattoreilla mitatut tulokset ja yksityiskohtainen selvitys aiheutuneista tukikelpoisista kustannuksista.
Lisäksi jäsenvaltioiden on toimitettava kustakin hyväksytystä vuoden kestävästä syrjäisimpiä alueita koskevasta ohjelmasta viimeistään kunkin vuoden elokuun 31 päivänä komissiolle rahoitusta koskeva väliraportti.
29 artikla
Maksut
Jäsenvaltion syrjäisimpiä alueita koskevaa ohjelmaa tiettynä vuonna koskeva maksupyyntö on esitettävä komissiolle viimeistään seuraavan vuoden huhtikuun 30 päivänä.
Komissio maksaa unionin rahoitusosuuden tukikelpoisista kustannuksista tarkastettuaan asianmukaisesti 28 artiklassa tarkoitetut raportit.
III LUKU
Viralliseen valvontaan ja muihin toimiin myönnettävä rahoitustuki
30 artikla
Euroopan unionin vertailulaboratoriot
1. Avustuksia voidaan myöntää asetuksen (EY) N:o 882/2004 32 artiklassa tarkoitetuille Euroopan unionin vertailulaboratorioille kustannuksiin, jotka niille aiheutuvat komission hyväksymien työohjelmien täytäntöönpanosta.
2. Seuraavat kustannukset voivat 1 kohdan nojalla olla avustuskelpoisia:
a)
laboratorioiden toimintaan välittömästi osallistuvasta henkilöstöstä, henkilöstön asemasta riippumatta, aiheutuvat kustannukset, kun toimintaa suoritetaan unionin vertailulaboratoriona;
b)
pääomahyödykkeistä aiheutuvat kustannukset;
c)
kuluvista osista aiheutuvat kustannukset;
d)
näytteiden lähettämisestä, työmatkoista, kokouksista ja koulutuksesta aiheutuvat kustannukset.
31 artikla
Koulutus
1. Komissio voi rahoittaa koulutusta, jota järjestetään asetuksen (EY) N:o 882/2004 51 artiklassa tarkoitetulle virallisesta valvonnasta vastaavien toimivaltaisten viranomaisten henkilöstölle, luodakseen yhdenmukaisen toimintamallin virallisen valvonnan ja muiden virallisten toimien osalta, jotta varmistetaan ihmisten, eläinten ja kasvien terveyden suojelun korkea taso.
2. Komissio laatii koulutusohjelmia, jossa kartoitetaan ensisijaiset toimintakohteet tunnistettujen kansanterveyteen, eläinten terveyteen ja hyvinvointiin ja kasvien terveyteen kohdistuvien riskien perusteella.
3. Saadakseen 1 kohdassa tarkoitettua unionin rahoitusta toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että mainitussa kohdassa tarkoitetulla koulutuksella saatua tietoa levitetään tarpeen mukaan ja käytetään asianmukaisesti kansallisissa koulutusohjelmissa.
4. Seuraaviin kustannuksiin voidaan myöntää 1 kohdassa tarkoitettu rahoitusosuus:
a)
koulutuksen, mukaan lukien myös kolmansista maista tuleville osallistujille avoin koulutus, tai vaihto-ohjelmien järjestämisestä aiheutuvat kustannukset;
b)
koulutukseen tai vaihto-ohjelmaan osallistuvan toimivaltaisten viranomaisten henkilöstön matkoista, majoituksesta ja päivärahoista aiheutuvat kustannukset.
32 artikla
Jäsenvaltioiden asiantuntijat
Unionin rahoitusosuus voidaan myöntää jäsenvaltioiden asiantuntijoille matkoista, majoituksesta ja päivärahoista aiheutuviin kustannuksiin, kun komissio on nimittänyt heidät avustamaan omia asiantuntijoitaan asetuksen (EY) N:o 882/2004 45 artiklan 1 kohdan ja 46 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
33 artikla
Koordinoidut valvontasuunnitelmat ja tiedonkeruu
1. Avustuksia voidaan myöntää jäsenvaltioille asetuksen (EY) N:o 882/2004 53 artiklassa tarkoitettujen koordinoitujen valvontasuunnitelmien täytäntöönpanosta ja tiedonkeruusta aiheutuviin kustannuksiin.
2. Seuraavat kustannukset voivat olla tukikelpoisia:
a)
näytteenotosta ja laboratoriokokeista aiheutuvat kustannukset,
b)
viralliseen valvonnan ja tiedonkeruun totuttamisen edellyttämistä välineistä aiheutuvat kustannukset.
IV LUKU
Muut toimenpiteet
34 artikla
Tietojärjestelmät
1. Unioni rahoittaa 1 artiklassa tarkoitettujen sääntöjen tehokkaan ja toimivan täytäntöönpanon edellyttämien, komission hallinnoimien tietokantojen ja tietojenkäsittelyjärjestelmien perustamista ja toimintaa.
2. Unionin rahoitusosuus voidaan myöntää kolmansien osapuolten, myös kansainvälisten järjestöjen, tietokantojen ja tietojenkäsittelyjärjestelmien perustamiseen ja hallinnointiin edellyttäen, että
a)
näillä tietokannoilla ja tietojenkäsittelyjärjestelmillä on todistettavasti lisäarvoa koko unionin kannalta ja ne ovat kaikkien niistä kiinnostuneiden käyttäjien saatavilla kaikkialla unionissa; ja
b)
nämä tietokannat ja tietojenkäsittelyjärjestelmät ovat tarpeen 1 artiklassa tarkoitettujen sääntöjen tehokkaan ja toimivan täytäntöönpanon kannalta.
35 artikla
Sääntöjen täytäntöönpano ja mukauttaminen
1. Unioni voi rahoittaa sellaista teknistä tai tieteellistä työtä, mukaan lukien tutkimukset ja koordinointitoimet, joka on tarpeen 1 artiklassa tarkoitettuja aloja koskevien sääntöjen moitteettoman täytäntöönpanon varmistamiseksi ja näiden sääntöjen mukauttamiseksi tieteen, teknologian ja yhteiskunnan kehitykseen.
Unionin rahoitusosuus voidaan myöntää myös jäsenvaltioille tai kansainvälisille järjestöille, jotka toimivat 1 artiklassa tarkoitetuilla aloilla, jotta ne voivat toteuttaa toimia, joilla tuetaan näitä aloja koskevien sääntöjen kehittämistä ja täytäntöönpanoa.
2. Avustuksia voidaan myöntää yhden tai useamman jäsenvaltion järjestämiin hankkeisiin, joiden tavoitteena on tehostaa virallista valvontaa innovatiivisten tekniikkojen ja käytäntöjen avulla.
3. Unionin rahoitusosuus voidaan myöntää myös unionin ja jäsenvaltioiden sellaisten tiedotus- ja tietoisuuden lisäämisaloitteiden tukemiseen, joiden tarkoituksena on varmistaa, että 1 artiklassa tarkoitettuja aloja koskevia sääntöjä sovelletaan tehokkaalla, säännönmukaisella ja kestävällä tavalla.
III OSASTO
OHJELMIEN SUUNNITTELU, TÄYTÄNTÖÖNPANO JA VALVONTA
36 artikla
Työohjelmat ja rahoitusosuudet
1. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joilla perustetaan II osastossa tarkoitettujen toimenpiteiden täytäntöönpanoa koskevat yhteiset tai erilliset vuotuiset tai monivuotiset työohjelmat lukuun ottamatta sen I luvun 1 jaksossa ja II luvun 1 jaksossa tarkoitettuja toimenpiteitä. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 41 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
2. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa työohjelmissa määritetään toiminnalliset tavoitteet, joiden on oltava 2 artiklassa vahvistettujen yleisten tavoitteiden ja erityistavoitteiden mukaisia, odotetut tulokset, toteuttamistapa ja kustannusten kokonaismäärä. Niihin sisältyy lyhyt kuvaus rahoitettavista toimenpiteistä, maininta kullekin toimenpiteelle osoitetusta määrästä sekä alustava toteutusaikataulu. Avustusten osalta niissä määritetään ensisijaiset toimet, arviointiperusteet, rahoitusosuus sekä alustava luettelo tukikelpoisista toimenpiteistä ja kustannuksista 3 artiklan mukaisesti.
3. Edellä II osaston I luvun 2 jaksossa ja II osaston II luvun 2 ja 3 jaksossa tarkoitettujen toimenpiteiden täytäntöönpanoa koskevat työohjelmat hyväksytään viimeistään niiden toteuttamista edeltävän vuoden huhtikuun 30 päivänä sillä edellytyksellä, että talousarvioesitys on hyväksytty. Näiden työohjelmien on vastattava liitteessä III vahvistettuja painotusalueita.
4. Edellä I osaston I luvun 1 jaksossa ja II osaston II luvun 1 jaksossa tarkoitettujen kiireellisten toimenpiteiden täytäntöönpanemisen osalta tai tapauksissa, joissa on tarpeen reagoida odottamattomiin muutoksiin, komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, jotka sisältävät sen päätöksen rahoitusosuuksista. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 41 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
5. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joissa se vahvistaa menettelyt II osaston I luvun 1 ja 2 jaksossa ja II osaston II luvun 1, 2 ja 3 jaksossa tarkoitettuja avustuksia koskevien jäsenvaltioiden hakemusten sekä myönnettyä rahoitusta koskevien raporttien ja maksupyyntöjen toimittamiseksi. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 41 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
37 artikla
Komission paikan päällä tekemät tarkastukset
Komissio voi järjestää paikan päällä tehtäviä tarkastuksia jäsenvaltioissa ja edunsaajien tiloissa tarkistaakseen erityisesti, että
a)
unionin rahoitusosuuden saaneiden toimenpiteiden täytäntöönpano on tehokasta;
b)
hallinnolliset järjestelyt vastaavat unionin sääntöjä;
c)
tarvittavat tositteet ovat olemassa ja vastaavat unionin rahoitusosuuden saaneita toimenpiteitä.
38 artikla
Tietojen saatavuus
Jäsenvaltioiden ja edunsaajien on annettava komission käyttöön kaikki toimenpiteiden täytäntöönpanon todentamisen kannalta tarpeelliset tiedot ja toteutettava kaikki toimenpiteet, jotka saattavat helpottaa tarkastuksia, joiden komissio arvioi olevan tarpeen unionin myöntämän rahoituksen hallinnoinnissa, mukaan lukien paikan päällä tehtävät tarkastukset.
39 artikla
Unionin taloudellisten etujen suojaaminen
1. Komissio varmistaa asianmukaisin toimenpitein, että tämän asetuksen mukaisesti rahoitettavia toimenpiteitä toteutettaessa unionin taloudellisia etuja suojataan petoksia, korruptiota ja muuta laitonta toimintaa ehkäisevillä toimenpiteillä, tehokkailla tarkastuksilla ja, jos sääntöjenvastaisuuksia havaitaan, perimällä aiheettomasti maksetut määrät takaisin sekä soveltuvin osin käyttämällä tehokkaita, oikeasuhteisia ja ennalta ehkäiseviä seuraamuksia.
2. Komissiolla ja sen edustajilla sekä tilintarkastustuomioistuimella on valtuudet toimittaa kaikkien unionilta tämän asetuksen puitteissa rahoitusta saaneiden avustuksensaajien, täytäntöönpanoelimien, toimeksisaajien ja alihankkijoiden osalta asiakirjoihin perustuvia ja paikan päällä suoritettavia tarkastuksia.
Euroopan petostentorjuntavirasto, jäljempänä ’OLAF’, voi neuvoston asetuksessa (Euratom, EY) N:o 2185/96 (24) säädettyjen menettelyjen mukaisesti tehdä niihin talouden toimijoihin kohdistuvia paikan päällä suoritettavia todentamisia ja tarkastuksia, joille on suoraan tai välillisesti myönnetty asianomaista rahoitusta, selvittääkseen, onko avustussopimukseen tai -päätökseen taikka unionin rahoitusta koskevaan sopimukseen liittynyt unionin taloudellisia etuja vahingoittavia petoksia, korruptiota tai muuta laitonta toimintaa.
Tämän asetuksen täytäntöönpanon johdosta kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa tehdyissä yhteistyösopimuksissa, avustussopimuksissa, avustuspäätöksissä ja sopimuksissa on nimenomaisesti annettava komissiolle, tilintarkastustuomioistuimelle ja OLAFille valtuudet tehdä tällaisia tarkastuksia sekä paikan päällä suoritettavia todentamisia ja tarkastuksia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta ensimmäisen ja toisen alakohdan soveltamista.
IV OSASTO
YLEISET JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
40 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
2. Siirretään komissiolle 30 päivästä kesäkuuta 2014 seitsemän vuoden ajaksi 7 artiklan 2 kohdassa ja 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen tämän seitsemän vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 7 artiklan 2 kohdassa ja 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevien 7 artiklan 2 kohdan ja 10 artiklan 2 kohdan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
41 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa asetuksen (EY) N:o 178/2002 58 artiklan 1 kohdalla perustettu pysyvä kasvi-, eläin-, elintarvike- ja rehukomitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun tähän kohtaan viitataan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
Jos komitean lausunto on tarkoitus hankkia kirjallista menettelyä noudattaen, tämä menettely päätetään tuloksettomana, jos komitean puheenjohtaja lausunnon antamiselle asetetussa määräajassa niin päättää tai komitean jäsenten yksinkertainen enemmistö sitä pyytää.
42 artikla
Arviointi
1. Komissio laatii ja esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle ohjelman keston puolivälissä ja viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2017 väliarviointikertomuksen siitä, onko II osaston I ja II luvussa ja III luvun 30 ja 31 artiklassa tarkoitetuilla toimenpiteillä niiden tulokset ja vaikutukset huomioiden saavutettu 2 artiklan 1 kohdassa säädetyt tavoitteet siltä osin kuin on kyse tehokkaasta resurssien käytöstä ja sen lisäarvosta unionin tasolla. Arviointikertomuksessa tarkastellaan muun muassa yksinkertaistamismahdollisuuksia, kaikkien tavoitteiden tarkoituksenmukaisuuden säilymistä sekä toimenpiteiden vaikutusta älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevien unionin ensisijaisten tavoitteiden saavuttamiseen. Siinä otetaan huomioon edeltävien toimenpiteiden pitkän aikavälin vaikutusten arvioinnin tulokset. Kertomukseen liitetään tarvittaessa tämän asetuksen muuttamista koskeva lainsäädäntöehdotus.
2. Komissio laatii viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2022 jälkiarvioinnin tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista toimenpiteistä tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Tässä jälkiarvioinnissa tarkastellaan 1 artiklassa tarkoitettujen menojen toimivuutta, tehokkuutta ja vaikutuksia.
3. Tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuissa arvioinneissa otetaan huomioon toteutuksen edistyminen mitattuna 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuilla indikaattoreilla.
4. Komissio toimittaa 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen arviointien päätelmät Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle.
43 artikla
Tiedotus, viestintä ja julkisuus
1. Asianomaisten jäsenvaltioiden ja edunsaajien on tapauksen mukaan huolehdittava siitä, että tämän asetuksen mukaisesti myönnetylle rahoitusosuudelle taataan riittävä julkisuus, jotta unionin asema toimenpiteiden rahoituksessa voidaan saattaa suuren yleisön tietoon.
2. Komissio toteuttaa rahoitettuihin toimenpiteisiin ja niiden tuloksiin liittyviä viestintä- ja tiedotustoimia. Tämän asetuksen mukaisesti viestintään kohdennetut varat kattavat lisäksi unionin poliittisia painotusalueita koskevan toimielinten viestinnän.
44 artikla
Kumoaminen
1. Kumotaan päätökset 66/399/ETY, 76/894/ETY ja 2009/470/EY.
2. Viittauksia päätökseen 66/399/ETY tai 76/894/ETY pidetään viittauksina asetuksen (EY) N:o 178/2002 58 artiklan 1 kohtaan.
3. Viittauksia päätökseen 2009/470/EY pidetään viittauksina tähän asetukseen.
45 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Tämän asetuksen 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin jäsenvaltioiden kansallisiin ohjelmiin, jotka on toimitettu komissiolle vuonna 2012 pantaviksi täytäntöön vuonna 2013, ohjelmiin, jotka on toimitettu komissiolle vuonna 2013 pantaviksi täytäntöön vuonna 2014 ja ohjelmiin, jotka on toimitettu komissiolle viimeistään 30 päivänä huhtikuuta 2014 pantaviksi täytäntöön vuonna 2015, voidaan myöntää, mikäli ne hyväksytään, päätöksen 2009/470/EY 27 artiklaan perustuvaa unionin rahoitusta.
Vuosina 2013 ja 2014 täytäntöön pantuihin kansallisiin ohjelmiin sovelletaan edelleen mainitun päätöksen 27 artiklan 7 ja 8 kohtaa.
Vuonna 2015 täytäntöön pantuihin kansallisiin ohjelmiin sovelletaan edelleen mainitun päätöksen 27 artiklan 2 kohtaa.
2. Tämän asetuksen 21 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin jäsenvaltioiden kartoitusohjelmiin, jotka on toimitettu komissiolle viimeistään 30 päivänä huhtikuuta 2014 pantaviksi täytäntöön vuonna 2015, voidaan myöntää direktiivin 2000/29/EY 23 artiklan 6 kohtaan perustuvaa unionin rahoitusta. Kyseisiin kartoitusohjelmiin sovelletaan edelleen mainitun direktiivin 23 artiklan 6 kohtaa.
3. Jäsenvaltioiden hakemuksiin, jotka koskevat unionin rahoitusta saamista tämän asetuksen 16 artiklassa tarkoitettuihin kiireellisiin toimenpiteisiin ja jotka on toimitettu komissiolle viimeistään 30 päivänä huhtikuuta 2014, sovelletaan edelleen direktiivin 2000/29/EY 22-24 artiklaa.
46 artikla
Direktiivin 98/56/EY muuttaminen
Muutetaan direktiivi 98/56/EY seuraavasti:
1)
Korvataan 17 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”1. Komissiota avustaa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 (25) 58 artiklan 1 kohdalla perustettu pysyvä kasvi-, eläin-, elintarvike- ja rehukomitea. Tämä komitea on Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 182/2011 (26) tarkoitettu komitea.
(25) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 178/2002, annettu 28 päivänä tammikuuta 2002, elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä (EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1)." 						
(26) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 182/2011, annettu 16 päivänä helmikuuta 2011, yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä (EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13).”" 						
2)
Korvataan 18 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”1. Komissiota avustaa asetuksen (EY) N:o 178/2002 58 artiklan 1 kohdalla perustettu pysyvä kasvi-, eläin-, elintarvike- ja rehukomitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.”
47 artikla
Direktiivin 2000/29/EY muuttaminen
Muutetaan direktiivi 2000/29/EY seuraavasti:
1)
Kumotaan 13 c artiklan 5 kohta.
2)
Lisätään artikla seuraavasti:
”15 a artikla
Jäsenvaltioiden on säädettävä, että henkilön, joka saa tietää liitteessä I tai liitteessä II luetellun taikka 16 artiklan 2 kohdan tai 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksytyn toimenpiteen piiriin kuuluvan tuhoojan esiintymisestä tai jolla on syytä epäillä tällaista esiintymistä, on ilmoitettava asiasta kirjallisesti toimivaltaiselle viranomaiselle kymmenen päivän kuluessa ja toimivaltaisen viranomaisen sitä pyytäessä toimitettava hallussaan olevat, tuhoojan esiintymistä koskevat tiedot.”
3)
Kumotaan 22-26 artikla.
48 artikla
Asetuksen (EY) N:o 178/2002 muuttaminen
Korvataan asetuksen (EY) N:o 178/2002 58 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”1. Komissiota avustaa pysyvä kasvi-, eläin-, elintarvike- ja rehukomitea, jäljempänä ’komitea’. Tämä komitea on Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 182/2011 (27) tarkoitettu komitea. Komitea jaetaan osastoihin kaikkien asiaankuuluvien asioiden käsittelemiseksi.
Kaikkia unionin lainsäädännössä olevia viittauksia pysyvään kasvi-, eläin-, elintarvike- ja rehukomiteaan pidetään viittauksina ensimmäisessä alakohdassa kohdassa tarkoitettuun komiteaan.
49 artikla
Asetuksen (EY) N:o 882/2004 muuttaminen
Kumotaan asetuksen (EY) N:o 882/2004 66 artikla.
50 artikla
Asetuksen (EY) N:o 396/2005 muuttaminen
Kumotaan asetuksen (EY) N:o 396/2005 VII luku.
51 artikla
Direktiivin 2008/90/EY muuttaminen
Korvataan direktiivin 2008/90/EY 19 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”1. Komissiota avustaa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 (28) 58 artiklan 1 kohdalla perustettu pysyvä kasvi-, eläin-, elintarvike- ja rehukomitea. Tämä komitea on Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 182/2011 (29) tarkoitettu komitea.
52 artikla
Direktiivin 2009/128/EY muuttaminen
Kumotaan direktiivin 2009/128/EY 22 artikla.
53 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1107/2009 muuttaminen
Kumotaan asetuksen (EY) N:o 1107/2009 76 artikla.
54 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 30 päivästä kesäkuuta 2014.
Edellä olevia 18 artiklan 1 kohdan d alakohtaa ja 47 artiklan 2 kohtaa sovelletaan kuitenkin 1 päivästä tammikuuta 2017.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 15 päivänä toukokuuta 2014.