ДИРЕКТИВА 2014/47/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 3 април 2014 година
относно крайпътната техническа проверка на изправността на търговски превозни средства, които се движат на територията на Съюза, и за отмяна на Директива 2000/30/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 91 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
В своята Бяла книга от 28 март 2011 г., озаглавена „Пътна карта за постигането на Единно европейско транспортно пространство - към конкурентоспособна транспортна система с ефективно използване на ресурсите“ Комисията постави като цел постигането на нулева смъртност при пътния транспорт („zero-vision“), до която Съюзът следва да се доближи до 2050 г. За да се постигне тази цел, от технологиите в автомобилостроенето се очаква съществен принос за подобряването на безопасността на пътния транспорт.
(2)
В съобщението си, озаглавено „Към европейско пространство на пътна безопасност: насоки за политиката в областта на пътната безопасност през периода 2011-2020 г.“, Комисията предложи да се намали още веднъж наполовина броят на жертвите от пътнотранспортни произшествия в Съюза до 2020 г., считано от 2010 г. За да се постигне тази цел, Комисията определи седем стратегически цели и установи действия за подобряване безопасността на превозните средства, стратегия за намаляване на броя на нараняванията и мерки за подобряване на безопасността на уязвимите участници в движението по пътищата, по-специално мотоциклетистите.
(3)
Прегледите за проверка на техническата изправност са част от по-широк режим, създаден, за да гарантира, че превозните средства се поддържат в безопасно и приемливо спрямо околната среда състояние по време на използването им. Този режим следва да обхваща периодични прегледи за проверки на техническата изправност на превозните средства и крайпътни технически проверки на превозни средства, използвани за търговски дейности, както и да предвиди разпоредби относно процедурите за регистрация на превозните средства, позволяващи временно отнемане на разрешението превозното средство да се използва в пътното движение, когато превозното средство представлява непосредствен риск за пътната безопасност. Периодичните прегледи за проверка следва да бъдат основният инструмент за гарантиране на техническата изправност. Крайпътните проверки на търговски превозни средства следва само да допълват периодичните прегледи за проверка.
(4)
В Съюза са приети редица технически стандарти и изисквания по отношение на безопасността на превозните средства и за техните екологични характеристики. Необходимо е посредством режим на внезапни крайпътни технически проверки да се гарантира, че превозните средства все още са технически изправни.
(5)
Крайпътните технически проверки са жизнено важен елемент за постигането на трайно високо ниво на техническа изправност за търговските превозни средства през целия им жизнен цикъл. Такива проверки допринасят не само за пътната безопасност и намаляването на емисиите от превозни средства, но също и за избягването на нелоялната конкуренция в автомобилния транспорт, породена от приемането на различни нива на проверка в различните държави членки.
(6)
Регламент (ЕО) № 1071/2009 на Европейския парламент и на Съвета (3) създаде Европейския регистър на предприятията за автомобилни превози (ЕРПАП). ЕРПАП позволява взаимовръзка между националните електронни регистри на предприятията за автомобилни превози в целия Съюз при спазване на правилата на Съюза за защита на личните данни. Използването на тази система, експлоатирана от компетентния орган на всяка държава членка, улеснява сътрудничеството между държавите членки.
(7)
Настоящата директива следва да се прилага спрямо някои търговски превозни средства с максимална конструктивна скорост над 25 km/h от категориите, определени в Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4). Тя обаче не следва да пречи на държавите членки да провеждат крайпътни технически проверки на превозни средства извън обхвата ѝ или да проверяват други аспекти на автомобилния транспорт, по-специално свързаните с времето за шофиране и почивка или превоза на опасни товари.
(8)
Колесни трактори с максимална конструктивна скорост, надхвърляща 40 km/h, все повече се използват за заместване на товарните автомобили в транспортни дейности на местно равнище и за целите на търговски автомобилен превоз на товари. Техният рисков потенциал е съпоставим с този на товарните автомобили и следователно превозни средства от тази категория, които се използват главно по пътища, отворени за обществено ползване, следва да бъдат третирани по същия начин, както товарните автомобили по отношение на крайпътните технически проверки.
(9)
Докладите за изпълнението на Директива 2000/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5) ясно показват колко са важни крайпътните технически проверки. През периода 2009-2010 г. при повече от 350 000 превозни средства, подложени на крайпътни технически проверки в целия Съюз, е констатирано състояние, изискващо спирането им от движение. Тези доклади показват и значителни разлики между резултатите от проверките, проведени в различни държави членки. За периода 2009-2010 г. процентният дял на разкриване на някои неизправности варира от 2,1 % от всички проверени превозни средства в една държава членка до 48,3 % в друга. Не на последно място, тези доклади показват съществените разлики в броя на проведените крайпътни технически проверки в различните държави членки. С цел постигането на по-балансиран подход, държавите членки следва да се ангажират да провеждат подходящ брой проверки, пропорционален на броя на търговските превозни средства, регистрирани и/или извършващи дейност на тяхна територия.
(10)
Микробусите, например превозните средства от категория N1, и ремаркетата към тях не подлежат на същите изисквания за пътна безопасност на равнището на Съюза като тежкотоварните превозни средства, като например изискванията, свързани с времето на шофиране, обучението за професионални шофьори или инсталирането на устройства за ограничаване на скоростта. Макар превозните средства от категория N1 да не попадат в обхвата на настоящата директива, държавите членки следва да вземат предвид такива преводни средства в стратегиите си за цялостна пътна безопасност и за крайпътни технически проверки.
(11)
За избягването на излишни административни тежести и разходи, както и за подобряването на ефективността на проверките, следва да е възможно компетентните национални органи да изберат като приоритет превозните средства, експлоатирани от предприятия, които не спазват стандартите за пътна безопасност и опазване на околната среда, докато превозни средства, които са експлоатирани и добре поддържани от отговорни и загрижени за безопасността ползватели, следва да се поощряват с по-редки проверки. Подборът на превозните средства за крайпътна проверка, основан на рисковия профил на техните ползватели, би могъл да се окаже подходящ инструмент за целите на проверяването на високорискови предприятия по-внимателно и по-често.
(12)
Крайпътните проверки следва да бъдат подкрепяни от система за оценка на риска. Регламент (ЕО) № 1071/2009 изисква от държавите членки да разширят системата за класифициране на риска, установена с Директива 2006/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6) по отношение на изпълнението на правилата във връзка с времето за шофиране и почивка, за да бъдат обхванати други специфични области, свързани с автомобилния транспорт, включително изправността на търговските превозни средства. Следователно информацията относно броя и сериозността на установените в превозните средства неизправности следва да бъде въвеждана в системата за оценка на риска, установена съгласно член 9 от Директива 2006/22/ЕО. Следва да е възможно за държавите членки да вземат решения за подходящи технически и административни договорености за функционирането на системите за класифициране на риска. Ефективността и хармонизацията на системите за оценка на риска в целия Съюз следва да се анализират допълнително.
(13)
Титулярят на удостоверението за регистрация и - ако е приложимо, ползвателят на превозното средство следва да отговарят за поддържането му в състояние на техническа изправност.
(14)
При извършване на крайпътни технически проверки проверяващите следва да действат по независим начин и тяхната преценка не следва да се влияе от конфликти на интереси, включително такива от икономическо или лично естество, по-специално по отношение на водача, ползвателя или титуляря на свидетелството за регистрация, които биха могли да повлияят по какъвто и да е начин на безпристрастността и обективността на техните решения. Поради това не следва да има пряка връзка между възнаграждението на проверяващите и резултатите от крайпътните технически проверки. Това не следва да пречи на държава членка да разреши на частни образувания да извършват както по-подробни крайпътни технически проверки, така и поправки на превозни средства, дори и на едно и също превозно средство.
(15)
Крайпътните технически проверки следва да се състоят от първоначални и когато е необходимо, по-подробни проверки. И в двата случая те следва да обхващат съществени части и системи на превозните средства. С цел постигане на хармонизация на подробните проверки на равнището на Съюза, следва да се въведат препоръчителни методи за проверка и примери за неизправности и тяхната категоризация според сериозността за всеки подлежащ на проверка елемент.
(16)
Обезопасяването на товара е от решаващо значение за пътната безопасност. Ето защо товарът следва да бъде обезопасен така, че да се справи с ускоряванията, произтичащи от използването на превозното средство на пътя. В името на практичността стойностите на „маса-сили“, произтичащи от такиваускорявания, следва да се използват като гранични стойности на базата на европейските стандарти. Персоналът, участващ в проверките за адекватно обезопасяване на товара, следва да бъде подходящо обучен.
(17)
Всички страни, участващи в логистичния процес, включително опаковчици, товарачи, транспортни дружества, ползватели и шофьори, имат функция за гарантиране, че товарът е правилно опакован и натоварен на подходящо превозно средство.
(18)
В няколко държави членки докладите за крайпътни технически проверки се изготвят в електронен вид. В такива случаи на шофьора следва да се предоставя копие от доклада за проверката. Всички данни и информация, събрани при крайпътни технически проверки, следва да се предават в обща база данни на съответната държава членка, за да може данните да се обработват лесно и съответната информация да бъде прехвърлена без допълнителна административна тежест.
(19)
За да се намали административната тежест върху проверяващите органи, докладите от първоначални крайпътни технически проверки, включително на превозни средства, регистрирани в трети държави, следва да съдържат само съществената информация, за да се регистрира фактът, че на определено превозно средство е извършена подобна проверка, и резултатът от нея. Подробен доклад следва да се изисква само когато се извърши по-подробна проверка след първоначалната.
(20)
Комисията следва да разгледа възможността да обедини формуляра за докладване, съдържащ се в приложение IV, с други доклади.
(21)
Използването на подвижни станции за проверка намалява забавянето и разходите за ползвателите, тъй като на място могат да се провеждат по-подробни проверки. Може да се използват също така най-близките от практична гледна точка контролно-технически пунктове и предназначени за крайпътна проверка съоръжения, за да се извършват по-подробни проверки.
(22)
Служителите, извършващи крайпътни технически проверки, следва да бъдат подходящо обучени или квалифицирани, включително за целите на извършване на визуални проверки по ефективен начин. Проверяващите, които извършват подробните крайпътни технически проверки, следва да имат най-малко същите умения и да удовлетворяват същите изисквания като тези, които извършват прегледи за проверка на техническата изправност съгласно Директива 2014/45/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (7). Държавите членки следва да изискват проверяващите, които извършват проверки в предназначени за крайпътна проверка съоръжения или използват подвижни станции за проверка, да отговарят на тези или на равностойни изисквания, одобрени от компетентния орган.
(23)
За да се намалят разходите от използването на техническо оборудване за по-подробни крайпътни проверки, държавите членки следва да могат да изискват заплащане, когато са открити неизправности. Размерът на това заплащане следва да бъде разумен и пропорционален.
(24)
Сътрудничеството и обменът на най-добри практики между държавите членки е от ключово значение за постигането на по-хармонизирана система за крайпътни технически проверки в целия Съюз. Следователно държавите членки следва да си сътрудничат по-тясно и по време на оперативни действия, когато това е възможно. Такова сътрудничество следва да включва периодичното организиране на координирани крайпътни технически проверки.
(25)
За да се гарантира ефективният обмен на информация между държавите членки, във всяка от тях следва да има точка за контакт при връзката с други съответни компетентни органи. Тази точка за контакт следва също така да събира подходящите статистически данни. Освен това държавите членки следва да използват съгласувана национална стратегия за прилагане на тяхна територия и следва да могат да определят орган, който да координира изпълнението ѝ. Компетентните органи на всяка държава членка следва да въведат процедури, поставящи срокове и определящи съдържанието на препращаната информация.
(26)
При определянето на звена за контакт следва да се спазват конституционните разпоредби и произтичащите от тях равнища на компетентност.
(27)
За да стане възможно режимът за крайпътни проверки, прилаган в Съюза, да бъде предмет на мониторинг, държавите членки следва да съобщават на Комисията преди 31 март 2021 г. и преди 31 март на всяка втора година след това, резултатите от извършените крайпътни технически проверки. Комисията следва да докладва събраните данни на Европейския парламент и на Съвета.
(28)
За да се сведе до минимум загубата на време за предприятията и водачите и да се увеличи цялостната ефективност на крайпътните проверки, следва да се насърчи извършването на крайпътни технически проверки заедно с проверки на спазването на социалното законодателство в сферата на автомобилния транспорт, и по-конкретно Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета (8), Директива 2006/22/ЕО и Регламент (ЕИО) № 3821/85 на Съвета (9).
(29)
Държавите членки следва да предвидят правила относно приложимите санкции при нарушаване на разпоредбите на настоящата директива и следва да осигурят тяхното прилагане. Тези санкции следва да бъдат ефективни, съразмерни, възпиращи и недискриминационни. По-конкретно държавите членки следва да включат подходящи мерки в случай на отказ на водача или ползвателя да сътрудничат с проверяващия и за неразрешено използване на превозно средство с опасни неизправности.
(30)
За да се осигурят еднакви условия за изпълнение на настоящата директива, на Комисията следва да се предоставят изпълнителни правомощия. Изпълнителните правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (10).
(31)
Комисията не следва да приема актовете за изпълнение относно процедурите за уведомяване на точката за контакт на държавата членка на регистрация за превозни средства със значителни или опасни неизправности, както и тези за определяне на формата на данните при предаване по електронен път на Комисията на информацията, събрана от държавите членки относно проверените превозни средства, когато комитетът, установен съгласно настоящата директива, не даде становище относно проекта за акт за изпълнение, представен от Комисията.
(32)
С цел да се актуализира член 2, параграф 1 и приложение IV, точка 6, когато е уместно, без да се засяга обхватът на настоящата директива, да се актуализира приложение II, точка 2 по отношение на методите, и да се адаптира приложение II, точка 2, по отношение на списъка от елементи, подлежащи на проверка, методите, причините за неизправност и оценката на неизправностите, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(33)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно подобряването на безопасността по пътищата чрез създаване на минимални общи изисквания и хармонизирани правила относно крайпътни технически проверки на превозни средства, движещи се на територията на Съюза, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а поради обхвата и последиците на действието може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(34)
Настоящата директива зачита основните права и съблюдава принципите, признати от Хартата на основните права на Европейския съюз, както е посочено в член 6 от Договора за Европейския съюз.
(35)
Настоящата директива развива съществуващия режим на крайпътни технически проверки, актуализира техническите изисквания на Директива 2000/30/ЕО и интегрира правилата, съдържащи се в Препоръка 2010/379/ЕС на Комисията (11). Поради това Директива 2000/30/ЕО следва да бъде отменена,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ, ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ОБХВАТ
Член 1
Предмет
За подобряване на пътната безопасност и на състоянието на околната среда с настоящата директива се установяват минимални изисквания за режим на крайпътни технически проверки на техническата изправност на търговските превозни средства, които се движат на територията на държавите членки.
Член 2
Обхват
1. Настоящата директива се прилага спрямо търговски превозни средства с максимална конструктивна скорост над 25 km/h от следните категории, както са определени в Директива 2003/37/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (12) и Директива 2007/46/ЕО:
а)
моторни превозни средства, проектирани и конструирани основно за превоз на пътници и техния багаж, с повече от осем места за сядане без мястото на водача - превозно средство от категории М2 и М3;
б)
моторни превозни средства, проектирани и конструирани основно за превоз на стоки, с максимална маса над 3,5 тона - превозно средство от категории N2 и N3;
в)
ремаркета и полуремаркета, проектирани и конструирани за превоз на стоки или хора, както и за настаняване на хора, и с максимална допустима маса над 3,5 тона - превозно средство от категории O3 и O4;
г)
колесни трактори от категория T5, използването на които се извършва главно по пътища, отворени за обществено ползване за целите на търговски автомобилен превоз на товари, и чиято максимална конструктивна скорост надвишава 40 km/h.
2. Настоящата директива не засяга правото на държавите членки да извършват крайпътни технически проверки на превозни средства, които не попадат в обхвата на настоящата директива, като например лекотоварните превозни средства от категория N1 с максимална маса, която не надвишава 3,5 тона да проверяват други аспекти на пътния транспорт и безопасност или да извършват проверки на места, различни от пътищата, отворени за обществено ползване. Нито една разпоредба на настоящата директива не възпрепятства държавите членки да ограничат използването на даден вид превозни средства до определени участъци от пътната си мрежа от съображения за пътна безопасност.
Член 3
Определения
Следните определения се прилагат единствено за целите на настоящата директива:
1)
„превозно средство“ означава всяко нерелсово моторно превозно средство или неговото ремарке;
2)
„моторно превозно средство“ означава всяко превозно средство на колела, което се задвижва с двигател и се придвижва на собствен ход, с максимална конструктивна скорост, надвишаваща 25 km/h;
3)
„ремарке“ означава всяко превозно средство на колела, което не се придвижва на собствен ход и което е проектирано и произведено с цел да бъде теглено от моторно превозно средство;
4)
„полуремарке“ означава всяко ремарке, проектирано да бъде прикачено към моторно превозно средство така, че една част от него да лежи върху моторното превозно средство и значителна част от масата му и от теглото на масата му да бъдат носени от моторното превозно средство;
5)
„товар“ означава всички стоки, които обикновено биха се поставили във или върху частта от превозното средство, предназначена за превоз на товари, които не са постоянно прикрепени към него, включително предмети в носители на товари, като касети, подвижни тела или контейнери в превозни средства;
6)
„търговско превозно средство“ означава моторно превозно средство и ремаркето или полуремаркето към него, предназначени за превоз на стоки или пътници с търговска цел, като превоз за чужда сметка или срещу възнаграждение или превоз за собствена сметка, или за друга професионална цел;
7)
„превозно средство, регистрирано в държава членка“ означава превозно средство, регистрирано или въведено в експлоатация в държава членка;
8)
„титуляр на удостоверение за регистрация“ означава юридическо или физическо лице, на чието име е регистрирано превозното средство;
9)
„предприятие“ означава предприятие съгласно определението в член 2, точка 4 от Регламент (ЕО) № 1071/2009;
10)
„крайпътна техническа проверка“ означава неочаквана техническа проверка на техническата изправност на търговско превозно средство, която се извършва от компетентните органи на държава членка или под прекия им надзор;
11)
„път, отворен за обществено ползване“ означава път, който се използва от широката общественост, като местен, регионален или национален път или автомагистрала;
12)
„преглед за проверка на техническата изправност“ означава проверка съгласно член 3, точка 9 от Директива 2014/45/ЕС;
13)
„удостоверение за техническа изправност“ означава доклад от прегледа за проверка на техническата изправност, издаден от компетентния орган или от контролно-технически пункт, който съдържа резултатите от прегледа за проверка на техническата изправност;
14)
„компетентен орган“ означава орган или публична организация, упълномощен от държава членка и носещ отговорност за за управлението на системата за крайпътни технически проверки, включително, когато е целесъобразно, и за извършването на такива проверки;
15)
„проверяващ“ означава лице, оправомощено от държава членка или от неин компетентен орган да извършва първоначални и/или по-подробни крайпътни технически проверки;
16)
„неизправности“ означава технически дефекти или други случаи на несъответствие, установени при крайпътна техническа проверка;
17)
„координирана крайпътна проверка“ означава крайпътна техническа проверка, предприета съвместно от компетентните органи на две или повече държави членки;
18)
„ползвател“ означава физическо или юридическо лице, което експлоатира превозното средство като негов собственик или което е оправомощено от собственика на превозното средство да експлоатира това превозно средство;
19)
„подвижна станция за проверка“ означава транспортируема система с оборудване за проверки, необходима за извършване на по-подробни крайпътни технически проверки, с персонал от проверяващи, които са компетентни да извършват по-подробни крайпътни технически проверки;
20)
„предназначено за крайпътна проверка съоръжение“ означава установена зона за извършване на първоначални и/или по-подробни крайпътни технически проверки, която може също така да бъде оборудвана с постоянно инсталирано оборудване за проверка.
ГЛАВА II
СИСТЕМА ЗА КРАЙПЪТНИ ТЕХНИЧЕСКИ ПРОВЕРКИ И ОБЩИ ЗАДЪЛЖЕНИЯ
Член 4
Система за крайпътни проверки
Системата за крайпътни технически проверки включва първоначални крайпътни технически проверки, както е посочено в член 10, параграф 1, и по-подробни крайпътни технически проверки, както е посочено в член 10, параграф 2.
Член 5
Процентен дял на подлежащите на проверка превозни средства
1. За превозни средства, посочени в член 2, параграф 1, букви а), б) и в), общият брой на първоначалните крайпътни технически проверки в Съюза през всяка календарна година отговаря на поне 5 % от общия брой на тези превозни средства, които са регистрирани в държавите членки.
2. Всяка държава членка полага усилия да извърши подходящ брой първоначални крайпътни технически проверки, пропорционален на общия брой на подобни превозни средства, които са регистрирани на нейна територия.
3. Информацията за проверените превозни средства се съобщава на Комисията в съответствие с член 20, параграф 1.
Член 6
Система за оценка на риска
За превозните средства, посочени в член 2, параграф 1, букви а), б) и в), държавите членки гарантират, че информацията за броя и сериозността на посочените в приложение II и по целесъобразност в приложение III неизправности, установени в експлоатирани от отделни предприятия превозни средства, се въвежда в системата за оценка на риска, установена съгласно член 9 от Директива 2006/22/ЕО. За определяне на рисков профил за дадено предприятие държавите членки могат да използват критериите, посочени в приложение I. Тази информация се използва за извършване на по-задълбочени и по-чести проверки на предприятията, оценени като високорискови. Системата за оценка на риска се прилага от компетентни органи на държавите членки.
За целите на прилагането на първата алинея държавата членка на регистрация използва информацията, получена от други държави членки съгласно член 18, параграф 1.
Държавите членки могат да позволяват допълнителни доброволни прегледи за проверка на техническата изправност. Информацията за съответствието с изискванията за техническа изправност, получена чрез доброволни прегледи, може да се взема предвид за подобряване на рисковия профил на дадено предприятие.
Член 7
Задължения
1. Държавите членки изискват удостоверението за техническа изправност от последния периодичен преглед за проверка на техническата изправност или копие от него, или - в случай на удостоверение за техническа изправност, издадено в електронен формат - заверена или оригинална разпечатка на това удостоверение, както и доклад за последната крайпътна техническа проверка да се съхраняват в превозното средство, ако са налични. Държавите членки могат да разрешат на своите органи да приемат електронни доказателства за такива проверки, когато информация за тях е достъпна.
2. Държавите членки изискват от предприятията и шофьорите на превозните средства, които подлежат на крайпътна техническа проверка, да съдействат на проверяващите и да предоставят достъп до превозното средство, неговите части и цялата необходима документация за целите на проверката.
3. Държавите членки гарантират, че отговорностите на предприятията за поддържане на техните превозни средства в безопасно и технически изправно състояние са определени, без да се засягат отговорностите на водачите на тези превозни средства.
Член 8
Проверяващи
1. Проверяващите се въздържат от всякакви прояви на дискриминация на основание националност на водача, държава на регистрация или въвеждане в експлоатация на превозното средство при избора на превозно средство за крайпътна техническа проверка и при провеждане на проверката.
2. При извършване на крайпътни технически проверки проверяващият не трябва да се намира в положение на каквито и да било конфликти на интереси, които биха могли да повлияят по някакъв начин на безпристрастността и обективността на неговото решение.
3. Възнаграждението на проверяващите не е пряко обвързано от резултатите от първоначалните или от по-подробната крайпътни технически проверки.
4. По-подробните крайпътни технически проверки се провеждат от проверяващи, които изпълняват минималните изисквания за компетентност и обучение, предвидени в член 13 и в приложение IV към Директива 2014/45/ЕС. Държавите членки могат да предвидят задължение за проверяващите, които извършват проверки в предназначени за крайпътна проверка съоръжения или използват подвижни станции за проверка, да отговарят на тези изисквания или на равностойни изисквания, одобрени от компетентния орган.
ГЛАВА III
ПРОЦЕДУРИ ЗА ПРОВЕРКА
Член 9
Избор на превозни средства за първоначална крайпътна проверка
При определянето на превозни средства, които да бъдат подложени на първоначална крайпътна техническа проверка, проверяващите могат да подбират приоритетно превозни средства, експлоатирани от предприятия с високорисков профил, както е посочено в Директива 2006/22/ЕО. Превозните средства може да бъдат подбирани за проверка и произволно, когато е налице подозрение, че те представляват заплаха за пътната безопасност или за околната среда.
Член 10
Съдържание и методи на крайпътните технически проверки
1. Държавите членки гарантират, че избраните съгласно член 9 превозни средства се подлагат на първоначална крайпътна техническа проверка.
При всяка първоначална крайпътна техническа проверка на превозно средство проверяващият:
а)
проверява последното удостоверение за техническа изправност и доклада от крайпътната техническа проверка, ако има такива, които се съхраняват в превозното средство, или електронно доказателство за тях, съгласно член 7, параграф 1;
б)
извършва визуална оценка на техническото състояние на превозното средство;
в)
може да извърши визуална оценка на обезопасяването на товара на превозното средство в съответствие с член 13;
г)
може да извърши технически проверки по всеки метод, сметнат за подходящ. Тези технически проверки могат да се извършват единствено с цел да се обоснове решение за подлагане на превозното средство на по-подробна крайпътна техническа проверка или да се отправи искане за незабавно отстраняване на неизправностите в съответствие с член 14, параграф 1.
Проверяващият проверява дали неизправности, посочени в доклада от предишната крайпътна техническа проверка, са отстранени.
2. Въз основа на резултата от първоначалната проверка проверяващият преценява дали превозното средство или ремаркето му следва да бъдат подложени на по-подробна крайпътна проверка.
3. По-подробната крайпътна техническа проверка обхваща тези елементи, изброени в приложение II, които се считат за необходими и от значение, като взема предвид по-специално безопасността на спирачките, гумите, колелата, шасито и вредното въздействие, както и препоръчителните методи, приложими за проверка на тези елементи.
4. Когато удостоверението за техническа изправност или докладът от крайпътна проверка показват, че на един от изброените в приложение II елементи е извършена проверка в течение на предходните три месеца, проверяващият не проверява този елемент, освен ако такава проверка е оправдана поради очевидна неизправност.
Член 11
Съоръжения за проверка
1. По-подробната крайпътна техническа проверка се извършва чрез подвижна станция за проверка, или предназначено за крайпътна проверка съоръжение, или в контролно-технически пункт, както е посочено в Директива 2014/45/ЕС.
2. Когато по-подробните проверки трябва да се извършват в контролно-технически пункт или предназначено за крайпътна проверка съоръжение, те се извършват възможно най-скоро в един от най-близките от практическа гледна точка пунктове или съоръжения.
3. Подвижните станции за проверка и предназначените за крайпътна проверка съоръжения съдържат подходящо оборудване за извършване на по-подробна крайпътна техническа проверка, което включва оборудването, необходимо за оценяване на състоянието на спирачките и спирачната ефективност, кормилната уредба, окачването и вредното въздействие на превозното средство съгласно изискванията. Когато подвижната станция за проверка или предназначеното за крайпътна проверка съоръжение не включват оборудването, необходимо за проверка на посочен в първоначалната проверка елемент, превозното средство се насочва към пункт или съоръжение за проверка, където може да се извърши подробна проверка на този елемент.
Член 12
Оценка на неизправностите
1. За всеки подлежащ на проверка елемент в приложение II се съдържа списък с възможни неизправности и тяхната степен на сериозност, който да се използва по време на крайпътни технически проверки.
2. Неизправностите, открити по време на крайпътни технически проверки на превозните средства, се категоризират в една от следните групи:
а)
незначителни неизправности без значителни последствия за безопасността на превозното средство или без значително въздействие за околната среда, както и други незначителни несъответствия,
б)
значителни неизправности, които могат да засегнат безопасността на превозното средство или да имат въздействие върху околната среда или да породят риск за други участници в движението по пътищата, или други по-значителни несъответствия;
в)
опасни неизправности, които представляват пряк и непосредствен риск за безопасността на движението по пътищата или имат въздействие върху околната среда.
3. Превозно средство с неизправности в повече от една от посочените в параграф 2 групи неизправности се класифицира в групата, съответстваща на по-сериозната неизправност. Превозно средство, показващо няколко неизправности в рамките на едни и същи области, подлежащи на проверка, както е определено в обхвата на техническата крайпътна проверка, посочена в приложение II, точка 1, може да бъде класифицирано в следващата по сериозност група неизправности, ако се счете, че комбинираното въздействие на тези неизправности води до по-висок риск за безопасността на движението по пътищата.
Член 13
Проверка на обезопасяването на товара
1. По време на крайпътна проверка превозно средство може да бъде подложено на проверка на обезопасяването на товара съгласно приложение III, за да се гарантира, че товарът е обезопасен по начин, който не пречи на безопасното управление на превозното средство, не застрашава живот, здраве или имущество, нито околната среда. Проверките могат да се извършват, за да се провери дали при всички видове експлоатация на превозното средство, включително аварийни ситуации или маневри за потегляне при изкачване по наклон:
-
товарите могат само минимално да променят положението си един спрямо друг, спрямо стените или повърхностите на превозното средство, и
-
товарите не могат да излязат извън товарното отделение или да се придвижат извън площта, определена за товара.
2. Без да се засягат изискванията, приложими към превоза на определени категории стоки, като включените в Европейската спогодба за международен превоз на опасни товари по шосе („ADR“) (13), обезопасяването на товара и проверките на обезопасяването на товара може да се извършват в съответствие с принципите и където е уместно - със стандартите, установени в приложение III, раздел I. Може да се използва последният вариант на стандартите, установени в приложение III, раздел I, точка 5.
3. Последващите процедури, посочени в член 14, се прилагат и в случай на значителни или опасни неизправности във връзка с обезопасяването на товара.
4. Държавите членки правят необходимото, така че персоналът, участващ в проверките на обезопасяването на товара, да получи подходящо обучение за тази цел.
Член 14
Последващи действия при значителни или опасни неизправности
1. Без да се засяга член 14, параграф 3, държавите членки предвиждат разпоредби, съгласно които всяка значителна или опасна неизправност, установена при първоначална или по-подробна проверка, трябва да се отстрани преди превозното средство да се използва отново по пътищата, отворени за обществено ползване.
2. Проверяващият може да реши, че превозното средство трябва да бъде подложено на цялостен преглед за проверка на техническата изправност в определени срокове, ако то е регистрирано в държавата членка, където е извършена крайпътната техническа проверка. Ако превозното средство е регистрирано в друга държава членка, компетентният орган може да се обърне към компетентния орган на тази друга държава членка чрез звената за контакт, посочени в член 17, с искане за провеждане на нов преглед за проверка на техническата изправност на това превозно средство, следвайки процедурата, определена в член 18, параграф 2. При установяването на значителни или опасни неизправности в превозно средство, регистрирано извън Съюза, държавата членка може да реши да информира компетентния орган на държавата на регистрация на превозното средство.
3. В случай на неизправности, налагащи бързо или незабавно поправяне поради пряк и непосредствен риск за пътната безопасност, държавата членка или съответният компетентен орган предвиждат разпоредби, които да ограничат или да забранят използването на въпросното превозно средство, докато тези неизправности не бъдат отстранени. Използването на такова превозно средство може да бъде разрешено за достигане до някой от най-близките сервизи, където тези неизправности могат да бъдат отстранени, при условие че въпросните опасни неизправности са поправени дотолкова, че позволяват превозното средство да достигне сервиза без непосредствен риск за безопасността на пътниците в него или на други участници в движението. В случай на неизправности, които не налагат незабавно поправяне, държавата членка или съответният компетентен орган могат да вземат решение относно условията и разумен срок, в който превозното средство може да бъде използвано преди отстраняването на неизправностите.
Ако превозното средство не може да бъде поправено дотолкова, че да е възможно то да достигне сервиза, превозното средство може да бъде транспортирано до налично място, където то може да бъде ремонтирано.
Член 15
Такси за проверка
При установяването на неизправности след по-подробна проверка държавите членки могат да изискат плащането на разумна и пропорционална такса, която следва да бъде свързана с разходите за извършване на тази проверка.
Член 16
Доклад за проверката и бази данни за крайпътни технически проверки
1. За всяка извършена първоначална крайпътна техническа проверка на компетентния орган се съобщава следната информация:
а)
държава на регистрация на превозното средство;
б)
категория на превозното средство;
в)
резултат от първоначалната крайпътна техническа проверка.
2. При завършването на по-подробна проверка проверяващият съставя доклад съгласно приложение IV. Държавите членки гарантират, че на водача на превозното средство се предоставя копие от доклада за проверката.
3. Проверяващият съобщава на компетентния орган резултатите от по-подробните крайпътни технически проверки в разумен срок след извършването на тази проверка. Компетентният орган съхранява тази информация в съответствие с приложимото право относно защита на данните не по-малко от 36 месеца след датата на получаването ѝ.
ГЛАВА IV
СЪТРУДНИЧЕСТВО И ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ
Член 17
Определяне на точка за контакт
1. Държавите членки определят точка за контакт, която:
-
осигурява координацията със звена за контакт, определени от други държави членки във връзка с действия по член 18,
-
предава данните, посочени в член 20, на Комисията,
-
осигурява, когато е уместно, всеки друг обмен на информация със и предоставяне на подпомагане за звената за контакт на други държави членки.
2. Държавите членки предават на Комисията имената и данните за контакт на своите национални звена за контакт най-късно до 20 май 2015 г. и я информират незабавно за всички промени в тях. Комисията съставя списък с всички звена за контакт и го предава на държавите членки.
Член 18
Сътрудничество между държавите членки
1. В случаи, когато при превозно средство, което не е регистрирано в държавата членка, където се извършва проверката, се установят значителни или опасни неизправности или неизправности, водещи до ограничение или забрана за използване на превозното средство, точката за контакт уведомява за резултатите от проверката точката за контакт на държавата членка на регистрация. Това уведомление съдържа елементите от доклада за крайпътна проверка съгласно посоченото в приложение IV и се предава за предпочитане чрез националния електронен регистър, посочен в член 16 от Регламент (ЕО) № 1071/2009. Комисията приема подробни правила относно процедурите за уведомяване на точката за контакт на държавата членка на регистрация за превозни средства със значителни или опасни неизправности съгласно процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2.
2. В случаи на установяването на значителни или опасни неизправности в превозно средство, точката за контакт на държавата членка, където е извършена проверката, може да поиска чрез точката за контакт от компетентния орган на държавата членка на регистрация да предприеме съответните последващи действия, например да подложи превозното средство на още един преглед за проверка на техническата изправност, както е предвидено в член 14.
Член 19
Координирани крайпътни технически проверки
На годишна база държавите членки извършват редовно координирани крайпътни проверки. Държавите членки могат да съчетаят тези действия с предвидените в член 5 от Директива 2006/22/ЕО.
Член 20
Предоставяне на информация на Комисията
1. Преди 31 март 2021 г. и преди 31 март на всяка втора година след това държавите членки предоставят по електронен път на Комисията данните, събрани във връзка с проверените на тяхна територия превозни средства през предходните две календарни години. Тези данни съдържат:
а)
броя на проверените превозни средства;
б)
категорията на проверените превозни средства;
в)
държавата на регистрация на всяко проверено превозно средство;
г)
в случаите на по-подробни проверки, проверените области и неизправните елементи в съответствие с приложение IV, точка 10.
Първият доклад обхваща период от две години, считано от 1 януари 2019 г.
2. Комисията приема подробни правила в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 23, параграф 2, относно формата, в който посочените в параграф 1 данни трябва да се предоставят по електронен път. До установяването на такива правила се използва стандартният формуляр за докладване, определен в приложение V.
Комисията докладва събраните данни на Европейския парламент и на Съвета.
ГЛАВА V
ДЕЛЕГИРАНИ АКТОВЕ И АКТОВЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 21
Делегирани актове
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 22 относно:
-
актуализирането на член 2, параграф 1, и приложение IV, точка 6, по целесъобразност, за да се отчетат промените в категориите на превозните средства, произтичащи от изменения в посочените в същия член законодателни актове, без да се засяга обхватът на настоящата директива,
-
актуализирането на приложение II, точка 2, по отношение на методите в случай на наличие на по-ефикасни и ефективни методи за проверка, без да се разширява списъкът на елементите, подлежащи на проверка,
-
адаптирането на приложение II, точка 2, след положителна оценка на разходите и ползите, по отношение на списъка на елементите, подлежащи на проверка, методите, причините за неизправност и оценката на неизправностите в случай на изменение на задължителните изисквания, отнасящи се за одобрение на типа, в законодателството на Съюза в областта на безопасността или на околната среда.
Член 22
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 21, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 19 май 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се удължава с мълчаливо съгласие за срокове със същата продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно удължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 21, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира за него едновременно Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 21, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 23
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета по техническата изправност, посочен в Директива 2014/45/ЕС. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011. Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта за акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 24
Докладване
1. До 20 май 2016 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно прилагането на настоящата директива и последствията от нея. В доклада се анализират по-специално нейното въздействие по отношение на подобряването на безопасността по пътищата, както и разходите и ползите от евентуалното включване на категориите превозни средства N1 и O2 в обхвата на настоящата директива.
2. Не по-късно от 20 май 2022 г. Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета относно прилагането и въздействието от настоящата директива, по-специално по отношение на ефективността и хармонизацията на системите за оценка на риска, по-конкретно при определянето на взаимно сравним рисков профил на различните засегнати предприятия. Този доклад се придружава от подробна оценка на въздействието, в която се анализират разходите и ползите в целия Съюз. Оценката на въздействието се предоставя на Европейския парламент и на Съвета поне шест месеца преди внасянето на законодателно предложение, ако такова е уместно, за включване на нови категории превозни средства в обхвата на настоящата директива.
Член 25
Санкции
Държавите членки установяват система от санкции за нарушаване на разпоредбите на настоящата директива и вземат всички мерки, за да гарантират прилагането им. Тези санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални, възпиращи и недискриминационни.
Член 26
Транспониране
1. Преди 20 май 2017 г. държавите членки приемат и публикуват законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно информират Комисията за това.
Те прилагат тези мерки от 20 май 2018 г.
По отношение на системата за оценка на риска, посочена в член 6 от настоящата директива, те прилагат тези мерки, считано от 20 май 2019 г.
Когато държавите членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът за позоваването се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните мерки от националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 27
Отмяна
Директива 2000/30/ЕО се отменя, считано от 20 май 2018 г.
Член 28
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 29
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 3 април 2014 година.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2014/47/EU,
annettu 3 päivänä huhtikuuta 2014,
unionissa liikennöivien hyötyajoneuvojen liikennekelpoisuutta koskevista teknisistä tienvarsitarkastuksista ja direktiivin 2000/30/EY kumoamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 91 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Komissio asetti 28 päivänä maaliskuuta 2011 antamassaan valkoisessa kirjassa ”Yhtenäistä Euroopan liikennealuetta koskeva etenemissuunnitelma - Kohti kilpailukykyistä ja resurssitehokasta liikennejärjestelmää” unionin tavoitteeksi nollatoleranssin, jonka mukaisesti tieliikennekuolemien määrä on saatava lähelle nollaa vuoteen 2050 mennessä. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi ajoneuvoteknologian odotetaan parantavan merkittävästi liikenneturvallisuutta.
(2)
Komissio ehdotti tiedonannossaan ”Kohti eurooppalaista tieliikenneturvallisuusaluetta: tieliikenneturvallisuuden poliittiset suuntaviivat 2011-2020”, että vuodesta 2010 alkaen tieliikennekuolemien kokonaismäärä unionissa pyrittäisiin puolittamaan vuoteen 2020 mennessä. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi komissio asetti seitsemän strategista tavoitetta ja yksilöi ajoneuvojen turvallisuutta parantavia toimia, loukkaantumisten vähentämiseen tähtäävän strategian ja toimenpiteitä loukkaantumisille alttiiden tienkäyttäjien, erityisesti moottoripyöräilijöiden, turvallisuuden parantamiseksi.
(3)
Katsastus on osa laajempaa järjestelmää, jolla pyritään varmistamaan, että ajoneuvot pidetään turvallisessa ja ympäristön kannalta hyväksyttävässä kunnossa niiden käytön ajan. Järjestelmään olisi kuuluttava ajoneuvojen määräaikaiskatsastukset, kaupallisessa tieliikenteessä käytettävien ajoneuvojen tekniset tienvarsitarkastukset ja ajoneuvojen rekisteröintimenettely, jotta lupa ajoneuvon käyttämiseen tieliikenteessä voidaan peruuttaa väliaikaisesti, jos ajoneuvo aiheuttaa välittömän vaaran liikenneturvallisuudelle. Liikennekelpoisuus olisi varmistettava pääasiassa määräaikaiskatsastuksin. Hyötyajoneuvojen tienvarsitarkastuksilla olisi ainoastaan täydennettävä määräaikaiskatsastuksia.
(4)
Unionissa on hyväksytty useita ajoneuvojen turvallisuutta koskevia teknisiä normeja ja vaatimuksia sekä ympäristönormeja. Ennalta ilmoittamattomien teknisten tienvarsitarkastusten järjestelmällä on varmistettava, että ajoneuvot pidetään liikennekelpoisina.
(5)
Teknisillä tienvarsitarkastuksilla on keskeinen asema pyrittäessä pitämään hyötyajoneuvot jatkuvasti liikennekelpoisina koko niiden käyttöiän ajan. Tällaiset tarkastukset eivät pelkästään paranna liikenneturvallisuutta ja auta vähentämään ajoneuvojen päästöjä, vaan niiden avulla voidaan myös välttää eri jäsenvaltioissa hyväksyttävien tarkastustasojen erilaisuudesta johtuva vilpillinen kilpailu tieliikenteessä.
(6)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1071/2009 (3) otettiin käyttöön maantiekuljetusyritysten eurooppalainen rekisteri (ERRU). ERRU mahdollistaa kuljetusyritysten kansallisten sähköisten rekisterien yhteenliittämisen koko unionissa henkilötietojen suojaa koskevien unionin säännösten mukaisesti. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen hallinnoima järjestelmä helpottaa jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä.
(7)
Tätä direktiiviä olisi sovellettava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2007/46/EY (4) määriteltyihin luokkiin kuuluviin tiettyihin hyötyajoneuvoihin, joiden rakenteellinen nopeus on yli 25 km/h. Tämän ei pitäisi kuitenkaan estää jäsenvaltioita tekemästä teknisiä tienvarsitarkastuksia tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolisille ajoneuvoille eikä tarkastamasta tieliikenteeseen liittyviä muita tekijöitä, erityisesti ajo- ja lepoaikoja tai vaarallisten aineiden kuljettamista.
(8)
Pyörillä varustettuja traktoreita, joiden suurin rakenteellinen nopeus on yli 40 km/h, käytetään yhä enemmän kuorma-autojen sijaan paikallisissa kuljetuksissa ja kaupallisessa maanteiden tavaraliikenteessä. Niiden riskialttius on verrattavissa kuorma-autoihin, minkä vuoksi kyseisen ajoneuvoluokan ajoneuvoja, joita käytetään pääasiassa yleisillä teillä, olisi teknisten tienvarsitarkastusten suhteen kohdeltava samalla tavalla kuin kuorma-autoja.
(9)
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/30/EY (5) täytäntöönpanoa koskevista kertomuksista käy selvästi ilmi, kuinka tärkeitä tekniset tienvarsitarkastukset ovat. Vuosina 2009 ja 2010 unionissa tehdyissä teknisissä tienvarsitarkastuksissa todettiin yli 350 000 ajoneuvon olevan ajokieltoa edellyttävässä kunnossa. Kertomuksissa todetaan myös, että eri jäsenvaltioissa tehtyjen tarkastusten tulokset poikkesivat huomattavasti toisistaan. Vuosina 2009 ja 2010 havaittujen tiettyjen puutteiden osuus kaikista tarkastetuista ajoneuvoista vaihteli erään jäsenvaltion 2,1 prosentista toisen jäsenvaltion 48,3 prosenttiin. Kertomukset osoittavat myös, että teknisten tienvarsitarkastusten määrä poikkeaa eri jäsenvaltioissa merkittävästi toisistaan. Tasapuolisuuden vuoksi jäsenvaltioiden olisi sitouduttava tekemään tarkastuksia riittävä määrä, joka on oikeassa suhteessa niiden alueella rekisteröityjen ja/tai käytössä olevien hyötyajoneuvojen määrään.
(10)
Pakettiautoihin, kuten N1-luokan ajoneuvoihin, ja niiden perävaunuihin ei sovelleta unionin tasolla samoja liikenneturvallisuusvaatimuksia, kuten ajoaikaan, ammattiautoilijoiden koulutukseen tai nopeudenrajoittimien asentamiseen liittyviä vaatimuksia, kuin raskaisiin hyötyajoneuvoihin. Vaikka N1-luokan ajoneuvot eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan, jäsenvaltioiden olisi otettava tällaiset ajoneuvot huomioon liikenneturvallisuutta ja tienvarsitarkastuksia koskevissa yleisissä strategioissaan.
(11)
Tarpeettoman hallinnollisen rasituksen ja turhien kustannusten välttämiseksi sekä tarkastusten tehokkuuden parantamiseksi toimivaltaisten kansallisten viranomaisten olisi voitava valita tarkastukseen ensisijaisesti sellaiset ajoneuvot, joita käyttävät yritykset eivät noudata liikenneturvallisuus- ja ympäristönormeja, kun taas vastuulliset, turvallisuusnormeja noudattavat ja ajoneuvojaan moitteettomasti huoltavat liikenteenharjoittajat olisi palkittava tekemällä niiden ajoneuvoille vähemmän tarkastuksia. Ajoneuvojen valitseminen tienvarsitarkastuksiin liikenteenharjoittajien riskiprofiilin perusteella saattaa osoittautua hyödylliseksi välineeksi sellaisten yritysten, joilla on korkea riskiluokitus, tarkastamiseksi tarkemmin ja useammin.
(12)
Tienvarsitarkastuksia olisi tuettava käyttämällä riskiluokitusjärjestelmää. Asetuksessa (EY) N:o 1071/2009 säädetään, että jäsenvaltioiden on laajennettava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/22/EY (6) nojalla perustettu riskiluokitusjärjestelmä ajoaikaa ja lepoaikoja koskevien sääntöjen täytäntöönpanon osalta kattamaan muut tieliikenteeseen liittyvät erityisalat, mukaan luettuna hyötyajoneuvojen liikennekelpoisuus. Tästä syystä tiedot ajoneuvoissa havaittujen puutteiden lukumäärästä ja vakavuudesta olisi sisällytettävä direktiivin 2006/22/EY 9 artiklan nojalla perustettuun riskiluokitusjärjestelmään. Jäsenvaltioiden olisi voitava päättää riskiluokitusjärjestelmien toimintaa koskevista asianmukaisista teknisistä ja hallinnollisista järjestelyistä. Lisäksi olisi tutkittava riskiluokitusjärjestelmän tehokkuutta ja yhdenmukaistamista koko unionissa.
(13)
Ajoneuvon rekisteröintitodistuksen haltijan ja tapauksen mukaan liikenteenharjoittajan olisi oltava vastuussa ajoneuvon pitämisestä liikennekelpoisena.
(14)
Teknisiä tienvarsitarkastuksia tehdessään tarkastajien olisi toimittava riippumattomasti, eivätkä heidän arvioitaan saisi haitata mitkään sellaiset eturistiriidat erityisesti kuljettajan, liikenteenharjoittajan tai rekisteröintitodistuksen haltijan osalta, mukaan lukien taloudelliset tai henkilökohtaiset eturistiriidat, jotka voisivat vaikuttaa heidän päätöstensä puolueettomuuteen ja objektiivisuuteen. Tästä syystä tarkastajien palkkion ja teknisten tienvarsitarkastusten tulosten välillä ei saisi olla suoraa yhteyttä. Tämä ei saisi estää jäsenvaltiota valtuuttamasta yksityisiä tahoja sekä tekemään yksityiskohtaisempia teknisiä tienvarsitarkastuksia että korjaamaan ajoneuvoja, myös tarkastamaan ja korjaamaan saman ajoneuvon.
(15)
Teknisiin tienvarsitarkastuksiin olisi kuuluttava alustava tarkastus ja tarvittaessa yksityiskohtaisempia tarkastuksia. Molemmissa tapauksissa olisi tarkastettava ajoneuvojen asiaankuuluvat osat ja järjestelmät. Jotta yksityiskohtaisempia tarkastuksia voitaisiin yhdenmukaistaa unionin tasolla, kunkin tarkastuskohteen osalta olisi sovellettava suositeltavia testausmenetelmiä ja esitettävä esimerkit puutteista ja niiden luokittelusta niiden vakavuuden perusteella.
(16)
Kuorman kiinnittäminen on liikenneturvallisuuden kannalta olennaisen tärkeää. Kuorma olisi sen vuoksi kiinnitettävä siten, että se kestää ajoneuvon liikenteessä käytön aikana tapahtuvat kiihdytykset. Tällaisista kiihdytyksistä syntyviä massavoimia olisi käytännöllistä käyttää eurooppalaisiin standardeihin perustuvina raja-arvoina. Henkilöstöllä, joka osallistuu sen tarkastamiseen, onko kuorma kiinnitetty asianmukaisesti, olisi oltava tarkoituksenmukainen koulutus.
(17)
Kaikkien logistiikkaprosessin osapuolten, mukaan lukien pakkaajat, lastaajat, kuljetusyhtiöt, liikenteenharjoittajat ja kuljettajat, tehtävä on varmistaa, että kuorma on asianmukaisesti pakattu ja lastattu soveltuvaan ajoneuvoon.
(18)
Teknisiä tienvarsitarkastuksia koskevat raportit laaditaan useissa jäsenvaltioissa sähköisesti. Tällaisissa tapauksissa kuljettajalle olisi annettava jäljennös tarkastusraportista. Kaikki teknisten tienvarsitarkastusten aikana kerätyt tiedot olisi siirrettävä asianomaisen jäsenvaltion yhteiseen tietokantaan, jotta tiedot voidaan käsitellä helposti ja jotta asianmukaiset tiedot voidaan siirtää ilman ylimääräistä hallinnollista rasitusta.
(19)
Tarkastusviranomaisiin kohdistuvan hallinnollisen rasituksen keventämiseksi alustavia teknisiä tienvarsitarkastuksia koskeviin raportteihin, mukaan luettuina raportit, jotka koskevat kolmansissa maissa rekisteröityjä ajoneuvoja, olisi sisällytettävä ainoastaan olennaiset tiedot, joista käy ilmi, että tietty ajoneuvo on tarkastettu, ja tarkastuksen tulos. Yksityiskohtainen raportti olisi vaadittava ainoastaan, jos alustava tarkastus johtaa yksityiskohtaisempaan tarkastukseen.
(20)
Komission olisi tarkasteltava mahdollisuutta yhdistää liitteessä IV oleva raporttilomake muihin raportteihin.
(21)
Liikuteltavien tarkastusyksikköjen käyttö vähentää liikenteenharjoittajille aiheutuvia viivästyksiä ja kustannuksia, sillä yksityiskohtaisemmat tarkastukset voidaan tehdä suoraan tien varrella. Yksityiskohtaisemmat tarkastukset voidaan tehdä myös lähimmällä käytettävissä olevalla katsastusasemalla ja tienvarsitarkastuksia varten osoitetuissa tiloissa.
(22)
Teknisiä tienvarsitarkastuksia tekevällä henkilöstöllä olisi oltava tarkoituksenmukainen koulutus tai sen olisi oltava muuten pätevää, jotta se voi muun muassa suorittaa silmämääräiset tarkastukset tehokkaasti. Yksityiskohtaisempia teknisiä tienvarsitarkastuksia tekevillä tarkastajilla olisi oltava vähintään samat taidot ja heidän olisi täytettävä samat vaatimukset kuin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/45/EU (7) mukaisesti katsastuksia tekevällä henkilöstöllä. Jäsenvaltioiden olisi vaadittava, että tienvarsitarkastuksia varten osoitetuissa tiloissa tarkastuksia tekevien tai liikuteltavia tarkastusyksiköitä käyttävien tarkastajien on täytettävä nämä tai toimivaltaisen viranomaisen hyväksymät vastaavat vaatimukset.
(23)
Teknisten laitteiden käyttämisestä yksityiskohtaisempaan tienvarsitarkastukseen aiheutuvien maksujen alentamiseksi jäsenvaltioiden olisi voitava periä maksu, jos puutteita on havaittu. Maksun suuruuden olisi oltava kohtuullinen ja oikeasuhteinen.
(24)
Unionissa ei voida saavuttaa yhdenmukaisempaa teknisten tienvarsitarkastusten järjestelmää ilman jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja parhaiden käytänteiden vaihtoa. Sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi tehtävä tiiviimpää yhteistyötä mahdollisuuksien mukaan myös operatiivisten toimintojen aikana. Tällaiseen yhteistyöhön olisi kuuluttava yhteisten teknisten tienvarsitarkastusten järjestäminen määräajoin.
(25)
Jotta jäsenvaltioiden tietojenvaihdon tehokkuus voitaisiin varmistaa, kussakin jäsenvaltiossa olisi oltava yksi yhteyspisteenä toimiva elin, jonka kautta pidetään yhteyttä muihin asiaankuuluviin toimivaltaisiin viranomaisiin. Kyseisen yhteyspisteen olisi myös kerättävä asiaankuuluvat tilastot. Jäsenvaltioiden olisi lisäksi sovellettava alueellaan johdonmukaista kansallista täytäntöönpanostrategiaa, ja niiden olisi voitava nimetä erityinen elin sovittamaan yhteen sen toteuttaminen. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten olisi määritettävä menettelyt, joissa vahvistetaan toimitettavia tietoja koskevat määräajat ja niiden sisältö.
(26)
Yhteyspisteitä nimettäessä olisi noudatettava perustuslain määräyksiä ja niistä seuraavaa toimivallan tasoa.
(27)
Jotta unionissa täytäntöön pantua tienvarsitarkastusten järjestelmää voitaisiin valvoa, jäsenvaltioiden olisi ennen 31 päivää maaliskuuta 2021 ja sen jälkeen kahden vuoden välein ennen 31 päivää maaliskuuta toimitettava tehtyjen teknisten tienvarsitarkastusten tulokset komissiolle. Komission olisi toimitettava kootut tiedot Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
(28)
Yrityksille ja kuljettajille koituvan ajanhukan minimoimiseksi ja tienvarsitarkastusten kokonaistehokkuuden parantamiseksi olisi kannustettava suorittamaan tekniset tienvarsitarkastukset samassa yhteydessä kuin tieliikenteen sosiaalilainsäädännön, erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 561/2006 (8), direktiivin 2006/22/EY sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3821/85 (9) noudattamista koskevat tarkastukset.
(29)
Jäsenvaltioiden olisi säädettävä tämän direktiivin säännösten rikkomiseen sovellettavia seuraamuksia koskevat säännöt ja varmistettava, että ne pannaan täytäntöön. Näiden seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia, varoittavia ja syrjimättömiä. Jäsenvaltioiden olisi erityisesti sisällytettävä niihin asianmukaisia toimenpiteitä, joilla puututaan siihen, että kuljettaja tai liikenteenharjoittaja ei ole tehnyt yhteistyötä tarkastajan kanssa, sekä siihen, että ajoneuvoa, jossa on vaarallisia puutteita, on käytetty luvattomasti.
(30)
Jotta voidaan varmistaa tämän direktiivin yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (10) mukaisesti.
(31)
Komission ei olisi annettava täytäntöönpanosäädöksiä, jotka koskevat menettelyitä, joilla rekisteröintijäsenvaltion yhteyspisteelle ilmoitetaan ajoneuvot, joissa on vakavia tai vaarallisia puutteita, tai menettelyitä, joilla vahvistetaan muoto, jossa jäsenvaltioiden tiedot tarkastetuista ajoneuvoista toimitetaan komissiolle, jos tämän direktiivin nojalla perustettu komitea ei anna lausuntoa komission esittämästä ehdotuksesta täytäntöönpanosäädökseksi.
(32)
Jotta voidaan saattaa tarvittaessa ajan tasalle 2 artiklan 1 kohta ja liitteessä IV oleva 6 kohta vaikuttamatta tämän direktiivin soveltamisalaan, saattaa ajan tasalle liitteessä II oleva 2 kohta menetelmien osalta ja mukauttaa liitteessä II oleva 2 kohta tarkastuskohteiden luettelon, menetelmien, hylkäysperusteiden ja puutteiden arvioinnin osalta, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(33)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta eli parantaa liikenneturvallisuutta säätämällä unionissa liikennöivien ajoneuvojen teknisiä tienvarsitarkastuksia koskevat yhteiset vähimmäisvaatimukset ja yhdenmukaistetut säännöt, vaan se voidaan toiminnan laajuuden vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
(34)
Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa tarkoitettuja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita.
(35)
Tällä direktiivillä kehitetään teknisten tienvarsitarkastusten nykyistä järjestelmää sekä saatetaan ajan tasalle direktiivin 2000/30/EY tekniset vaatimukset, ja tähän direktiiviin sisältyvät komission suosituksessa 2010/379/EU (11) olevat säännöt. Näin ollen direktiivi 2000/30/EY olisi kumottava,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU
KOHDE, MÄÄRITELMÄT JA SOVELTAMISALA
1 artikla
Kohde
Liikenneturvallisuuden parantamiseksi ja ympäristön suojelemiseksi tässä direktiivissä vahvistetaan vähimmäisvaatimukset jäsenvaltioiden alueella liikennöivien hyötyajoneuvojen liikennekelpoisuutta koskevien teknisten tienvarsitarkastusten järjestelmälle.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä direktiiviä sovelletaan hyötyajoneuvoihin, joiden rakenteellinen nopeus on yli 25 km/h ja jotka kuuluvat seuraaviin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2003/37/EY (12) ja direktiivissä 2007/46/EY määriteltyihin luokkiin:
a)
ensisijaisesti henkilöiden ja heidän matkatavaroidensa kuljettamiseen suunnitellut ja rakennetut moottoriajoneuvot, joissa on kuljettajan istuinpaikan lisäksi enemmän kuin kahdeksan istuinpaikkaa - ajoneuvoluokat M2 ja M3;
b)
ensisijaisesti tavaroiden kuljettamiseen suunnitellut ja rakennetut moottoriajoneuvot, joiden enimmäismassa on yli 3,5 tonnia - ajoneuvoluokat N2 ja N3;
c)
tavaroiden tai henkilöiden kuljettamiseen taikka matkailutarkoituksiin suunnitellut ja rakennetut perävaunut, joiden enimmäismassa on yli 3,5 tonnia - ajoneuvoluokat O3 ja O4;
d)
pääasiassa yleisillä teillä kaupallisessa maanteiden tavaraliikenteessä käytettävät pyörillä varustetut T5-luokan traktorit, joiden suurin rakenteellinen nopeus on yli 40 km/h.
2. Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen tehdä teknisiä tienvarsitarkastuksia tämän direktiivin soveltamisalaan kuulumattomille ajoneuvoille, kuten luokkaan N1 kuuluville kevyille hyötyajoneuvoille, joiden enimmäismassa on alle 3,5 tonnia, ja tarkastaa tieliikenteeseen ja liikenneturvallisuuteen liittyviä muita tekijöitä tai tehdä tarkastuksia muualla kuin yleisillä teillä. Mikään tässä direktiivissä ei estä jäsenvaltiota rajoittamasta tietyn ajoneuvotyypin käyttöä tieverkkonsa tiettyihin osiin liikenneturvallisuussyistä.
3 artikla
Määritelmät
Seuraavia määritelmiä käytetään ainoastaan tätä direktiiviä sovellettaessa:
1)
’ajoneuvolla’ tarkoitetaan kaikkia sellaisia moottoriajoneuvoja sekä niiden perävaunuja, jotka eivät kulje kiskoilla;
2)
’moottoriajoneuvolla’ tarkoitetaan kaikkia pyörillä varustettuja moottorikäyttöisiä ajoneuvoja, jotka kulkevat omalla käyttövoimallaan ja joiden suurin rakenteellinen nopeus on yli 25 km/h;
3)
’perävaunulla’ tarkoitetaan kaikkia pyörillä varustettuja ajoneuvoja, jotka eivät kulje omalla käyttövoimallaan ja jotka on suunniteltu ja rakennettu moottoriajoneuvon vedettäviksi;
4)
’puoliperävaunulla’ tarkoitetaan kaikkia perävaunuja, jotka on tarkoitettu kytkettäviksi moottoriajoneuvoon siten, että ne lepäävät osittain moottoriajoneuvon päällä ja moottoriajoneuvo kantaa huomattavan osan niiden massasta ja niiden kuorman massasta;
5)
’kuormalla’ tarkoitetaan kaikkia tavaroita, jotka normaalisti sijoitettaisiin ajoneuvoon tai ajoneuvon sellaisen osan päälle, joka on suunniteltu kuljettamaan kuormaa, ja joita ei ole kiinnitetty pysyvästi ajoneuvoon, mukaan lukien kuormankuljettimien sisällä olevat tavarat, kuten häkit, vaihtokorit tai kontit;
6)
’hyötyajoneuvolla’ tarkoitetaan ensisijaisesti tavaroiden tai matkustajien kuljettamiseen tarkoitettua moottoriajoneuvoa ja sen perävaunua tai puoliperävaunua, kun kuljetus tapahtuu kaupallisessa tarkoituksessa toisen lukuun tai omaan lukuun tai muissa ammatillisissa tarkoituksissa;
7)
’jäsenvaltiossa rekisteröidyllä ajoneuvolla’ tarkoitetaan ajoneuvoa, joka on rekisteröity tai otettu käyttöön jossakin jäsenvaltiossa;
8)
’rekisteröintitodistuksen haltijalla’ tarkoitetaan oikeushenkilöä tai luonnollista henkilöä, jonka nimiin ajoneuvo on rekisteröity;
9)
’yrityksellä’ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 1071/2009 2 artiklan 4 alakohdassa määriteltyä yritystä;
10)
’teknisellä tienvarsitarkastuksella’ tarkoitetaan ennalta ilmoittamatonta hyötyajoneuvon liikennekelpoisuuden teknistä tarkastusta, jonka jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset tekevät tai joka tehdään niiden suorassa valvonnassa;
11)
’yleisellä tiellä’ tarkoitetaan tietä, jolla on yleishyödyllistä merkitystä, kuten paikallinen, alueellinen tai kansallinen maantie, valtatie, moottoriliikennetie tai moottoritie;
12)
’katsastuksella’ tarkoitetaan direktiivin 2014/45/EU 3 artiklan 9 alakohdan mukaista tarkastusta;
13)
’katsastustodistuksella’ tarkoitetaan toimivaltaisen viranomaisen tai katsastusaseman antamaa katsastusraporttia, joka sisältää katsastuksen tuloksen;
14)
’toimivaltaisella viranomaisella’ tarkoitetaan viranomaista tai julkista elintä, jonka tehtäväksi jäsenvaltio on antanut teknisten tienvarsitarkastusten järjestelmän hallinnoinnin sekä tapauksen mukaan myös tällaisten tarkastusten tekemisen;
15)
’tarkastajalla’ tarkoitetaan henkilöä, jonka jäsenvaltio tai sen toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt tekemään alustavia ja/tai yksityiskohtaisempia tienvarsitarkastuksia;
16)
’puutteilla’ tarkoitetaan teknisiä vikoja ja muita teknisessä tienvarsitarkastuksessa havaittuja vaatimustenvastaisuuksia;
17)
’yhteisellä tienvarsitarkastuksella’ tarkoitetaan kahden tai useamman jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten yhdessä järjestämää teknistä tienvarsitarkastusta;
18)
’liikenteenharjoittajalla’ tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka käyttää ajoneuvoa sen omistajana tai sen omistajan luvalla;
19)
’liikuteltavalla tarkastusyksiköllä’ tarkoitetaan kuljetettavaa testauslaitteistoa, jota tarvitaan yksityiskohtaisempien teknisten tienvarsitarkastusten tekemiseen ja jota käyttävät tarkastajat ovat päteviä tekemään yksityiskohtaisempia tienvarsitarkastuksia;
20)
’tienvarsitarkastuksia varten osoitetuilla tiloilla’ tarkoitetaan tiettyä aluetta, jolla tehdään alustavia ja/tai yksityiskohtaisempia teknisiä tienvarsitarkastuksia ja joka myös voidaan varustaa pysyvällä testauslaitteistolla.
II LUKU
TEKNISTEN TIENVARSITARKASTUSTEN JÄRJESTELMÄ JA YLEISET VELVOITTEET
4 artikla
Tienvarsitarkastusten järjestelmä
Teknisten tienvarsitarkastusten järjestelmään kuuluvat 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut alustavat tekniset tienvarsitarkastukset ja 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut yksityiskohtaisemmat tekniset tienvarsitarkastukset.
5 artikla
Tarkastettavien ajoneuvojen prosentuaalinen osuus
1. Unionissa on tehtävä kalenterivuosittain alustavia teknisiä tienvarsitarkastuksia yhteensä vähintään viidelle prosentille 2 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettujen, jäsenvaltioissa rekisteröityjen ajoneuvojen kokonaismäärästä.
2. Kunkin jäsenvaltion on pyrittävä tekemään alustavia teknisiä tienvarsitarkastuksia riittävä määrä suhteessa asianomaisen jäsenvaltion alueella rekisteröityjen tällaisten ajoneuvojen kokonaismäärään.
3. Komissiolle on toimitettava tiedot ajoneuvoille tehdyistä tarkastuksista 20 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
6 artikla
Riskiluokitusjärjestelmä
Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että 2 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettujen ajoneuvojen osalta yksittäisten yritysten käyttämissä ajoneuvoissa havaittujen, liitteessä II ja tapauksen mukaan liitteessä III tarkoitettujen puutteiden lukumäärää ja vakavuutta koskevat tiedot sisällytetään direktiivin 2006/22/EY 9 artiklan nojalla perustettuun riskiluokitusjärjestelmään. Määrittäessään yrityksen riskiluokitusta jäsenvaltiot voivat käyttää liitteessä I vahvistettuja arviointiperusteita. Näiden tietojen perusteella korkean riskiluokan yrityksiä on tarkastettava tarkemmin ja useammin. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on hallinnoitava riskiluokitusjärjestelmää.
Ensimmäistä alakohtaa sovellettaessa rekisteröintijäsenvaltion on käytettävä muilta jäsenvaltioilta 18 artiklan 1 kohdan nojalla saatuja tietoja.
Jäsenvaltiot voivat sallia vapaaehtoiset täydentävät katsastukset. Vapaaehtoisista katsastuksista saadut tiedot liikennekelpoisuusvaatimusten noudattamisesta voidaan ottaa huomioon yrityksen riskiprofiilin parantamiseksi.
7 artikla
Vastuut
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että ajoneuvossa säilytetään katsastustodistus viimeisimmästä määräaikaiskatsastuksesta tai sen jäljennös tai, jos katsastustodistus on laadittu sähköisesti, oikeaksi todistettu tuloste tai alkuperäinen tuloste tuosta todistuksesta sekä raportti viimeisimmästä teknisestä tienvarsitarkastuksesta, jos ne on annettu. Jäsenvaltiot voivat sallia, että niiden viranomaiset hyväksyvät sähköiset todisteet tällaisista tarkastuksista, jos tätä koskevat tiedot ovat saatavilla.
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että yritysten ja teknisen tienvarsitarkastuksen kohteeksi joutuvan ajoneuvon kuljettajien on tehtävä yhteistyötä tarkastajien kanssa ja annettava pääsy ajoneuvoon, sen osiin ja kaikkeen asiaan liittyvään asiakirja-aineistoon tarkastusta varten.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että määritetään yritysten vastuu ajoneuvojensa pitämisestä turvallisina ja liikennekelpoisina, sanotun vaikuttamatta noiden ajoneuvojen kuljettajien vastuuseen.
8 artikla
Tarkastajat
1. Tarkastajat eivät saa harjoittaa minkäänlaista kuljettajan kansalaisuuteen tai ajoneuvon rekisteröinti- tai käyttöönottomaahan perustuvaa syrjintää valitessaan ajoneuvon tekniseen tienvarsitarkastukseen ja tehdessään tarkastuksen.
2. Teknisiä tienvarsitarkastuksia tehdessään tarkastajalla ei saa olla mitään eturistiriitoja, jotka voisivat vaikuttaa hänen päätöksensä puolueettomuuteen ja objektiivisuuteen.
3. Tarkastajalle maksettava palkkio ei saa olla suorassa suhteessa alustavan tai yksityiskohtaisemman teknisen tienvarsitarkastuksen tuloksiin.
4. Yksityiskohtaisempia teknisiä tienvarsitarkastuksia voivat tehdä vain tarkastajat, jotka täyttävät direktiivin 2014/45/EU 13 artiklassa ja liitteessä IV säädetyt pätevyyttä ja koulutusta koskevat vähimmäisvaatimukset. Jäsenvaltiot voivat säätää, että tienvarsitarkastuksia varten osoitetuissa tiloissa tarkastuksia tekevien tai liikuteltavia tarkastusyksiköitä käyttävien tarkastajien on täytettävä nuo tai vastaavat toimivaltaisen viranomaisen hyväksymät vaatimukset.
III LUKU
TARKASTUSMENETTELYT
9 artikla
Ajoneuvojen valinta alustavaan tekniseen tienvarsitarkastukseen
Valitessaan ajoneuvoja alustavaan tekniseen tienvarsitarkastukseen tarkastajat voivat asettaa etusijalle ajoneuvot, joita käyttävät direktiivissä 2006/22/EY tarkoitetut korkean riskiluokituksen yritykset. Ajoneuvot voidaan valita tarkastukseen myös satunnaisesti tai jos ajoneuvon epäillään aiheuttavan vaaran liikenneturvallisuudelle tai ympäristölle.
10 artikla
Teknisten tienvarsitarkastusten sisältö ja menetelmät
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 9 artiklan mukaisesti valituille ajoneuvoille tehdään alustava tekninen tienvarsitarkastus.
Kussakin ajoneuvon alustavassa teknisessä tienvarsitarkastuksessa
a)
tarkastajan on tarkastettava 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti ajoneuvossa säilytettävä viimeisin katsastustodistus ja teknistä tienvarsitarkastusta koskeva raportti, jos ne on annettu, taikka sähköinen todiste näistä asiakirjoista;
b)
tarkastajan on tehtävä silmämääräinen arviointi ajoneuvon teknisestä kunnosta;
c)
tarkastaja voi tehdä silmämääräisen arvioinnin ajoneuvon kuorman kiinnityksestä 13 artiklan mukaisesti;
d)
tarkastaja voi noudattaa teknisessä tarkastuksessa mitä tahansa asianmukaiseksi katsomaansa menetelmää. Tällainen tekninen tarkastus voidaan tehdä perusteeksi päätökselle tehdä ajoneuvolle yksityiskohtaisempi tekninen tienvarsitarkastus tai pyytää, että puutteet korjataan viipymättä 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
Tarkastajan on tarkistettava, onko aiemmassa teknistä tienvarsitarkastusta koskevassa raportissa mainitut mahdolliset puutteet korjattu.
2. Alustavan tarkastuksen tulosten perusteella tarkastajan on päätettävä, onko ajoneuvolle tai sen perävaunulle tehtävä yksityiskohtaisempi tienvarsitarkastus.
3. Yksityiskohtaisemmassa teknisessä tienvarsitarkastuksessa on tarkastettava ne liitteessä II luetellut kohteet, joita pidetään tarpeellisina ja merkityksellisinä ottaen erityisesti huomioon jarrujen turvallisuus, renkaat, pyörät, runko ja ympäristöhaitat sekä suositeltavat menetelmät mainittujen kohteiden katsastamiseen.
4. Jos katsastustodistuksesta tai tienvarsitarkastusraportista käy ilmi, että jokin liitteessä II lueteltu kohde on tarkastettu edellisten kolmen kuukauden aikana, tarkastaja ei tarkasta tuota kohdetta, jollei tällainen tarkastus ole perusteltu ilmeisen puutteen vuoksi.
11 artikla
Tarkastustilat
1. Yksityiskohtaisempi tekninen tienvarsitarkastus tehdään käyttäen liikuteltavaa tarkastusyksikköä tai tienvarsitarkastuksia varten osoitettuja tiloja tai se tehdään direktiivissä 2014/45/EU tarkoitetulla katsastusasemalla.
2. Jos yksityiskohtaisempi tarkastus tehdään katsastusasemalla tai tienvarsitarkastuksia varten osoitetuissa tiloissa, se on tehtävä mahdollisimman pian lähimmällä katsastusasemalla tai lähimmissä tarkastustiloissa.
3. Liikuteltavissa tarkastusyksiköissä ja tienvarsitarkastuksia varten osoitetuissa tiloissa on oltava asianmukaiset laitteet yksityiskohtaisempien teknisten tienvarsitarkastusten tekemiseksi, mukaan lukien tarvittaessa ajoneuvon jarrujen ja jarrutustehon, ohjauksen, pyöräntuennan ja ympäristöhaittojen arvioimiseksi tarvittavat laitteet. Jos liikuteltavissa tarkastusyksiköissä tai tienvarsitarkastuksia varten osoitetuissa tiloissa ei ole alustavassa tarkastuksessa esitetyn kohteen tarkastamiseksi vaadittuja laitteita, ajoneuvo on ohjattava katsastusasemalle tai -tiloihin, joissa tuon kohteen yksityiskohtainen tarkastus voidaan suorittaa.
12 artikla
Puutteiden arviointi
1. Liitteessä II esitetään kunkin tarkastettavan kohteen osalta mahdollisia puutteita ja niiden vakavuutta koskeva luettelo, jota on käytettävä teknisissä tienvarsitarkastuksissa.
2. Ajoneuvojen teknisissä tienvarsitarkastuksissa havaitut puutteet on luokiteltava johonkin seuraavista ryhmistä:
a)
vähäiset puutteet, joilla ei ole merkittävää vaikutusta ajoneuvon turvallisuuteen tai ympäristöön, ja muut vähäiset vaatimustenvastaisuudet;
b)
vakavat puutteet, jotka voivat vaarantaa ajoneuvon turvallisuuden tai vaikuttaa ympäristöön taikka aiheuttaa vaaraa muille tienkäyttäjille, ja muut merkittävämmät vaatimustenvastaisuudet;
c)
vaaralliset puutteet, jotka suoraan ja välittömästi vaarantavat liikenneturvallisuuden tai vaikuttavat ympäristöön.
3. Ajoneuvo, jossa on useampaan kuin yhteen 2 kohdassa tarkoitettuun ryhmään kuuluvia puutteita, on luokiteltava vakavampaa puutetta vastaavaan ryhmään. Ajoneuvo, jossa on havaittu useita puutteita samoissa tarkastuskohteissa, siten kuin ne on määritelty liitteessä II olevassa 1 kohdassa tarkoitetussa teknisen tienvarsitarkastuksen sisällössä, voidaan luokitella seuraavan vakavuustason ryhmään, jos katsotaan, että kyseisten puutteiden yhteisvaikutus aiheuttaa liikenneturvallisuudelle suuremman vaaran.
13 artikla
Kuormankiinnityksen tarkastus
1. Ajoneuvon kuormankiinnitys voidaan tarkastaa tienvarsitarkastuksen aikana liitteen III mukaisesti sen varmistamiseksi, että kuorma on kiinnitetty siten, että se ei vaikuta ajoturvallisuuteen tai vaaranna henkeä, terveyttä, omaisuutta tai ympäristöä. Tarkastuksia voidaan tehdä sen tarkistamiseksi, että ajoneuvon kaikenlaisen käytön aikana, myös hätätilanteissa tai mäkilähdössä,
-
kuormat voivat liikkua ainoastaan minimaalisesti toisiinsa nähden taikka ajoneuvon seiniä tai muita pintoja vasten; ja
-
kuorma ei voi liikkua kuorma- tai kuormaustilan ulkopuolelle.
2. Kuormankiinnityksessä ja kuormankiinnityksen tarkastuksessa voidaan noudattaa liitteessä III olevassa I jaksossa vahvistettuja periaatteita ja tarvittaessa siinä vahvistettuja standardeja, sanotun vaikuttamatta tiettyjen tavaraluokkien, kuten vaarallisten tavaroiden kansainvälisistä tiekuljetuksista tehdyn eurooppalaisen sopimuksen (ADR) (13) soveltamisalaan kuuluvien tavaroiden, kuljetukseen sovellettaviin vaatimuksiin. Liitteessä III olevan I jakson 5 kohdassa tarkoitettujen standardien viimeisintä versiota voidaan käyttää.
3. Jos kuormankiinnityksessä havaitaan vakavia tai vaarallisia puutteita, voidaan myös soveltaa 14 artiklassa tarkoitettuja seurantamenettelyjä.
4. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että kuormankiinnityksen tarkastuksiin osallistuvan henkilöstön on oltava asianmukaisesti koulutettu kyseistä tarkoitusta varten.
14 artikla
Vakavien tai vaarallisten puutteiden seuranta
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että alustavassa tai yksityiskohtaisemmassa tarkastuksessa havaittu vakava tai vaarallinen puute on korjattava, ennen kuin ajoneuvoa voidaan käyttää uudelleen yleisillä teillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 14 artiklan 3 kohdan soveltamista.
2. Tarkastaja voi päättää, että ajoneuvolle on tehtävä täydellinen katsastus tietyssä määräajassa, jos se on rekisteröity siinä jäsenvaltiossa, jossa tekninen tienvarsitarkastus on tehty. Jos ajoneuvo on rekisteröity jossakin toisessa jäsenvaltiossa, toimivaltainen viranomainen voi pyytää 17 artiklassa tarkoitettujen yhteyspisteiden kautta tuon toisen jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista katsastamaan ajoneuvon uudelleen 18 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. Jos unionin ulkopuolella rekisteröidyssä ajoneuvossa havaitaan vakavia tai vaarallisia puutteita, jäsenvaltiot voivat päättää ilmoittaa asiasta ajoneuvon rekisteröintivaltion toimivaltaiselle viranomaiselle.
3. Jos havaitaan puutteita, jotka vaarantavat suoraan tai välittömästi liikenneturvallisuuden ja edellyttävät tästä syystä pikaista tai välitöntä korjaamista, asianomaisen jäsenvaltion tai toimivaltaisen viranomaisen on määrättävä, että kyseisen ajoneuvon käyttöä rajoitetaan tai se kielletään, kunnes nuo puutteet on korjattu. Tällaisen ajoneuvon käyttö voidaan sallia sen ajamiseksi yhteen lähimmistä korjaamoista, jossa nuo puutteet voidaan korjata, edellyttäen että kyseiset vaaralliset puutteet on korjattu siten, että ajoneuvolla pystytään ajamaan korjaamolle saakka ja että ajoneuvon kuljettajalle ja matkustajille tai muille tienkäyttäjille ei aiheudu välitöntä vaaraa. Jos puutteet eivät edellytä välitöntä korjaamista, asianomainen jäsenvaltio tai toimivaltainen viranomainen voi päättää, millä edellytyksillä ajoneuvoa saa käyttää ennen puutteiden korjaamista, ja asettaa tätä varten kohtuullisen määräajan.
Jos ajoneuvoa ei voida korjata niin, että se voidaan ajaa korjaamoon, ajoneuvo voidaan viedä paikkaan, jossa se voidaan korjata.
15 artikla
Tarkastusmaksut
Jos yksityiskohtaisemmassa tarkastuksessa on havaittu puutteita, jäsenvaltio voi periä kohtuullisen ja oikeasuhteisen maksun, jonka olisi oltava sidoksissa kyseisen tarkastuksen kustannuksiin.
16 artikla
Tarkastusraportti ja teknisten tienvarsitarkastusten tietokannat
1. Jokaisesta tehdystä alustavasta teknisestä tienvarsitarkastuksesta on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle seuraavat tiedot:
a)
ajoneuvon rekisteröintimaa;
b)
ajoneuvoluokka;
c)
alustavan teknisen tienvarsitarkastuksen tulos.
2. Kun yksityiskohtaisempi tarkastus on saatu tehtyä, tarkastajan on laadittava liitteen IV mukainen raportti. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että ajoneuvon kuljettajalle annetaan jäljennös tarkastusraportista.
3. Tarkastajan on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle yksityiskohtaisemman teknisen tienvarsitarkastuksen tulokset kohtuullisessa ajassa asianomaisen tarkastuksen jälkeen. Toimivaltaisen viranomaisen on säilytettävä nämä tiedot voimassa olevan tietosuojalainsäädännön mukaisesti vähintään 36 kuukauden ajan niiden vastaanottamisesta.
IV LUKU
YHTEISTYÖ JA TIETOJENVAIHTO
17 artikla
Yhteyspisteen nimeäminen
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä yhteyspiste, joka
-
varmistaa 18 artiklan nojalla toteutettujen toimien koordinoinnin muiden jäsenvaltioiden nimeämien yhteyspisteiden kanssa;
-
toimittaa 20 artiklassa tarkoitetut tiedot komissiolle;
-
varmistaa tarvittaessa muun mahdollisen tiedonvaihdon muiden jäsenvaltioiden yhteyspisteiden kanssa sekä niiden avustamisen.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kansallisen yhteyspisteensä nimet ja yhteystiedot viimeistään 20 päivänä toukokuuta 2015 ja ilmoitettava sille viipymättä niihin tehtävistä muutoksista. Komissio laatii luettelon kaikista yhteyspisteistä ja toimittaa sen jäsenvaltioille.
18 artikla
Jäsenvaltioiden välinen yhteistyö
1. Jos muualla kuin tarkastusjäsenvaltiossa rekisteröidyssä ajoneuvossa havaitaan vakavia tai vaarallisia puutteita taikka ajoneuvon käytön rajoittamiseen tai sen käyttökieltoon johtavia puutteita, yhteyspisteen on ilmoitettava tarkastuksen tulokset ajoneuvon rekisteröintijäsenvaltion yhteyspisteelle. Tähän ilmoitukseen on sisällyttävä liitteessä IV vahvistetut tienvarsitarkastusraportin kohdat, ja se on mieluiten toimitettava asetuksen (EY) N:o 1071/2009 16 artiklassa tarkoitetun kansallisen sähköisen rekisterin kautta. Komissio antaa 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen yksityiskohtaiset säännöt menettelyistä, joilla rekisteröintijäsenvaltion yhteyspisteelle ilmoitetaan ajoneuvot, joissa on vakavia tai vaarallisia puutteita.
2. Jos ajoneuvossa havaitaan vakavia tai vaarallisia puutteita, sen jäsenvaltion yhteyspiste, jossa tarkastus on tehty, voi pyytää ajoneuvon rekisteröintijäsenvaltion yhteyspisteen kautta, että viimeksi mainitun jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen toteuttaa asianmukaiset jatkotoimet, kuten katsastuttaa ajoneuvon uudelleen 14 artiklan mukaisesti.
19 artikla
Yhteiset tekniset tienvarsitarkastukset
Jäsenvaltioiden on tehtävä yhteisiä tienvarsitarkastuksia säännöllisesti vuosittain. Jäsenvaltiot voivat yhdistää nämä toimet direktiivin 2006/22/EY 5 artiklassa säädettyihin toimiin.
20 artikla
Tietojen toimittaminen komissiolle
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava ennen 31 päivää maaliskuuta 2021 ja sen jälkeen kahden vuoden välein ennen 31 päivää maaliskuuta komissiolle sähköisesti alueellaan tarkastettuja ajoneuvoja koskevat tiedot kahden edellisen kalenterivuoden ajalta. Näissä tiedoissa on mainittava
a)
tarkastettujen ajoneuvojen lukumäärä;
b)
tarkastettujen ajoneuvojen luokka;
c)
kunkin tarkastetun ajoneuvon rekisteröintimaa;
d)
kun on kyse yksityiskohtaisemmista tarkastuksista, tarkastetut osa-alueet ja kohteet, jotka eivät läpäisseet tarkastusta, liitteessä IV olevan 10 kohdan mukaisesti.
Ensimmäisen raportin on katettava 1 päivänä tammikuuta 2019 alkava kahden vuoden jakso.
2. Komissio antaa 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen yksityiskohtaiset säännöt siitä, missä muodossa 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava sähköisesti. Siihen asti kunnes tällaiset säännöt on annettu, käytetään liitteessä V olevaa vakiomuotoista raporttilomaketta.
Komissio ilmoittaa kerätyt tiedot Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
V LUKU
DELEGOIDUT SÄÄDÖKSET JA TÄYTÄNTÖÖNPANOSÄÄDÖKSET
21 artikla
Delegoidut säädökset
Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 22 artiklan mukaisesti, jotta voidaan
-
saattaa tarvittaessa ajan tasalle 2 artiklan 1 kohta ja liitteessä IV oleva 6 kohta, jos mainitussa artiklassa tarkoitetun lainsäädännön muuttaminen aiheuttaa muutoksia ajoneuvoluokkiin, vaikuttamatta tämän direktiivin soveltamisalaan;
-
saattaa ajan tasalle liitteessä II oleva 2 kohta menetelmien osalta, jos saataville tulee tehokkaampia ja toimivampia testausmenetelmiä, lisäämättä mitään tarkastettavien kohteiden luetteloon;
-
mukauttaa liitteessä II olevan 2 kohta myönteisen kustannus-hyötyanalyysin jälkeen tarkastettavien kohteiden luettelon, menetelmien, hylkäysperusteiden ja puutteiden arvioinnin osalta, jos pakollisia tyyppihyväksyntävaatimuksia muutetaan unionin liikenneturvallisuus- tai ympäristölainsäädännössä.
22 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
2. Siirretään komissiolle 19 päivästä toukokuuta 2014 viiden vuoden ajaksi 21 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen tämän viiden vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 21 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevan 21 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
23 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa direktiivissä 2014/45/EU tarkoitettu katsastuskomitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa. Jos komitea ei anna lausuntoa, komissio ei hyväksy ehdotusta täytäntöönpanosäädökseksi, ja tuolloin sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklan 4 kohdan kolmatta alakohtaa.
VI LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
24 artikla
Kertomukset
1. Komissio antaa viimeistään 20 päivänä toukokuuta 2016 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta ja vaikutuksista. Kertomuksessa arvioidaan erityisesti tämän direktiivin vaikutusta liikenneturvallisuuden parantumiseen sekä kustannuksia ja hyötyjä, joita saadaan, jos N1- ja O2-luokan ajoneuvot sisällytetään tämän direktiivin soveltamisalaan.
2. Komissio antaa viimeistään 20 päivänä toukokuuta 2022 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta ja vaikutuksista ja erityisesti riskiluokitusjärjestelmien tehokkuudesta ja yhdenmukaistamisesta, etenkin määriteltäessä asianomaisten eri yritysten keskenään vertailukelpoisia riskiprofiileja. Kertomukseen on liitettävä yksityiskohtainen vaikutustenarviointi, jossa arvioidaan kustannuksia ja hyötyjä koko unionissa. Vaikutustenarviointi on asetettava Euroopan parlamentin ja neuvoston saataville vähintään kuusi kuukautta ennen mahdollisen lainsäädäntöehdotuksen antamista uusien ajoneuvoluokkien lisäämiseksi tämän direktiivin soveltamisalaan.
25 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän direktiivin säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne pannaan täytäntöön. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia, varoittavia ja syrjimättömiä.
26 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 20 päivänä toukokuuta 2017. Niiden on viipymättä ilmoitettava tästä komissiolle.
Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 20 päivästä toukokuuta 2018.
Tämän direktiivin 6 artiklassa tarkoitetun riskiluokitusjärjestelmän osalta niiden on sovellettava näitä säännöksiä 20 päivästä toukokuuta 2019.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä säännellyistä kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
27 artikla
Kumoaminen
Kumotaan direktiivi 2000/30/EY 20 päivästä toukokuuta 2018.
28 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
29 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 3 päivänä huhtikuuta 2014.