РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/171 НА КОМИСИЯТА
от 4 февруари 2015 година
относно някои аспекти на процедурата за лицензиране на железопътни предприятия
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. за създаване на единно европейско железопътно пространство (1), и по-специално член 17, параграф 5 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В Препоръката на Комисията от 7 април 2004 г. относно използването на общ европейски формат за лицензионните документи, издавани в съответствие с Директива 95/18/ЕО относно лицензирането на железопътните предприятия (2) бе препоръчано да се използва стандартен формат за лицензионните документи, издавани от националните лицензиращи органи.
(2)
В съответствие с член 23 от Директива 2012/34/ЕС издаваните от националните лицензиращи органи лицензи са валидни за цялата територия на ЕС. Националните лицензиращи органи следва да информират Европейската железопътна агенция за издадените лицензи, лицензите със спряно действие, отнетите или изменените лицензи, а Европейската железопътна агенция следва съответно да уведомява останалите държави членки. Използването на общ образец за лиценза би улеснило работата на националните лицензиращи органи и на Европейската железопътна агенция и би осигурило по-лесен достъп до информация за лицензите, по-специално на лицензиращите органи на други държави членки и на управителите на инфраструктура.
(3)
Цялата необходима информация, удостоверяваща че дадено железопътно предприятие е редовно лицензирано за определен вид железопътни транспортни услуги, може да бъде събрана в стандартизиран документ. Стандартният образец за лицензионен документ би улеснил публикуването на цялата съответна информация относно лицензите на уебсайта на Европейската железопътна агенция. В бъдеще би могло стандартният формат да бъде изменян в зависимост от опита при неговото използване и от възникването на потребности за допълнителна информация относно лицензите.
(4)
Възможно е условията, при които могат да бъдат изпълнени изискванията по член 22 от Директива 2012/34/ЕС във връзка с покритието на гражданската отговорност, да се различават в различните държави членки, в зависимост от националното законодателство. Данните, че железопътното предприятие е в съответствие с тези национални изисквания, следва да бъдат представени в приложение към лицензионния документ. За тази цел следва да се използва стандартният образец за това приложение. В случай че железопътното предприятие желае да изпълнява своите дейности в две или повече държави членки, покритието на гражданската отговорност във всяка от тези държави членки следва да бъде посочено в допълнително приложение, издадено от лицензиращия орган в съответната допълнителна държава членка, където железопътното предприятие желае да оперира.
(5)
Лицензиращите органи биха могли да намаляват своите административни разходи, размера на лицензионните такси и времето за вземане на решение по заявленията за лиценз, ако бързо обменят необходимите данни с други органи и други публични или частни институции.
(6)
Поради малката степен на промени в пазара в някои държави членки не се вземат лицензионни решения в течение на една или повече последователни години. В същото време високите такси биха могли да представляват препятствие за навлизането на железопътни предприятия на пазара.
(7)
Кандидатстващите за нов лиценз железопътни предприятия следва да са поставени при не по-малко благоприятни условия в сравнение със железопътните предприятия, които вече оперират на пазара.
(8)
Следва да бъдат намалени излишните административни натоварвания, налагани върху лицензиращите органи и предприятията, като стриктно се ограничат изискванията във връзка с условията, определени в Директива 2012/34/ЕС.
(9)
Лицензиращите органи не са длъжни да изискват лицензионна такса от железопътните предприятия. При все това, държавите членки могат да решат да налагат такава такса за дейностите, извършвани от лицензиращите органи при проучването на заявленията. В такъв случай лицензионната такса следва да бъде недискриминационна, да се събира реално от всички кандидатстващи за лиценз предприятия и да се базира на действителното работно натоварване на лицензиращия орган. Ако лицензионната такса надхвърля 5 000 EUR, лицензиращият орган следва да посочи в известието за плащане на таксата броя на изразходваните човекочасове и на направените разходи.
(10)
В опит да бъдат създадени равноправни условия за железопътните предприятия с Директива 2012/34/ЕС бяха отменени някои разпоредби, които не са съвместими със засилване на пазарните условия, и се изисква железопътните предприятия да бъдат застраховани или да имат адекватни гаранции при пазарни условия. Лицензиращите органи следва да бъдат приканени да проверяват, съвместно с други органи на държавите членки, прилагането на така ревизираните условия.
(11)
Предоставянето на лиценз на железопътно предприятие не трябва да зависи от това дали предприятието притежава сертификат за безопасност по член 10 от Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3).
(12)
Новите железопътни предприятия имат критично важно значение за конкуренцията, но те биха могли да имат практически трудности при представянето на документация за тяхната финансова стабилност, даваща възможност за реалистични допускания за период от 12 месеца напред, в съответствие с член 20, параграфи 1 и 2 от Директива 2012/34/ЕС. Докато по отношение на някои по-малки въздушни превозвачи законодателите на ЕС са предвидили възможност за опростено доказване съгласно член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета (4), по отношение на кандидатстващите за лиценз железопътни предприятия при процедурата за издаване на лиценз тези практически трудности могат да бъдат взети предвид чрез облекчаване на процедурата за доказване на финансова стабилност.
(13)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета, създаден съгласно член 62, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
В настоящия регламент са формулирани подробни указания за използването на общ образец за лицензионния документ. Освен това, в регламента са определени и някои аспекти на процедурата за предоставяне на лиценз.
Член 2
Определения
За целите по настоящия регламент „лицензионен документ“ означава попълненият и надлежно подписан общ образец, определен в приложение I и приложение II към настоящия регламент, който се подава в Европейската железопътна агенция.
Член 3
Употребата на общия образец за лицензионен документ
1. При издаването на лицензи съгласно глава III от Директива 2012/34/ЕС трябва да бъде използван стандартният формат, определен в приложение I и приложение II към настоящия регламент.
В случай на издаване на нов лиценз лицензиращият орган определя ЕО нотификационен номер на лиценза в съответствие с хармонизираната система за номериране, наречена Европейски идентификационен номер (EIN), както е зададена в допълнение 2 към Решение 2007/756/ЕО на Комисията (5).
Всеки път когато се издава лиценз или се изменя лиценз по начин, засягащ лицензионния документ, или се спира действието на лиценз, или той се отнема, или се заменя с временен лиценз, лицензиращият орган издава лицензионен документ въз основа на горепосочения формат.
2. Лицензиращите органи съответно уведомяват Европейската железопътна агенция в съответствие с член 24, параграф 8 от Директива 2012/34/ЕС, като предоставят копие на лицензионния документ в съответствие с договорения между тях комуникационен протокол.
3. Информацията относно финансовото покритие на гражданската отговорност по член 22 от Директива 2012/34/ЕС се посочва в приложението към лицензионния документ, като се използва стандартният формат, определен в приложение II към настоящия регламент. Приложението към лицензионния документ се прилага от издаващия лиценза орган. Номерът на това приложение трябва да е номер едно (1).
4. Чрез информацията, дадена в приложенията за отговорността, определена в приложение II към настоящия регламент, лицензиращият орган в дадена държава членка или даден управител на инфраструктура може да провери дали покритието на гражданската отговорност, направено от съответното железопътно предприятие и одобрено от други лицензиращи органи, е достатъчно в тази държава членка. Ако лицензиращият орган прецени, че размерът на покритието е недостатъчен, той може да поиска от железопътното предприятие да осигури допълнително покритие. Железопътното предприятие е длъжно да предостави на лицензиращия орган изискваната информация за неговото покритие.
5. След като лицензиращият орган бъде удовлетворен по отношение на покритието, той съответно информира Европейската железопътна агенция като актуализира съществуващо приложение, изпратено от лицензиращ орган на същата държава членка, или като добави следващо приложение към лиценза, като за тази цел използва стандартния формат съгласно приложение II към настоящия регламент и означи съответното приложение със следващия пореден номер (2, 3, 4 и т.н.).
6. Във всяко приложение, отнасящо се за отговорността, се посочват сумата, обхватът - например географският обхват или видът на услугите, началната дата и, ако е приложимо, крайната дата на покритието. Във всяко приложение се посочва нотификационният номер на лиценза, за да има ясна връзка с лицензираното железопътно предприятие. Ако бъде информиран за промяна в покритието за гражданската отговорност, лицензиращият орган издава актуализирано приложение и го изпраща на Европейската железопътна агенция.
Член 4
Лицензионни такси
Държавите членки могат да изискват лицензионна такса за прегледа на всяко заявление. Лицензионните такси трябва да се начисляват по недискриминиращ начин.
Член 5
Някои аспекти във връзка с изискванията за покритие на гражданската отговорност и адекватни гаранции
1. Лицензиращият орган публикува минимално изискваните равнища на покритието, включително в случай че размерът на този вид покритие е определен в националното законодателство.
2. Лицензиращият орган не може да изисква влизане на покритието в сила преди железопътното предприятие да започне своите влакови операции.
3. Най-късно до 25 август 2015 г. издалият лиценза лицензиращ орган трябва да изиска от всички лицензирани железопътни предприятия данни за равнището и обхвата на тяхното съществуващо покритие за отговорността в случай на произшествия освен ако те не са сключили застраховка или лицензиращият орган вече има тази информация. Също така лицензиращият орган може да изисква от железопътните предприятия съответни данни, в случай че се съмнява дали тяхното покритие съответства на изискванията по член 22 от Директива 2012/34/ЕС.
4. Ако предприятието вместо да докаже, че е адекватно застраховано, изясни че разполага с адекватни гаранции в ролята на покритие, лицензиращият орган трябва, ако е уместно след консултация с регулаторния орган, да проучи дали условията, при които предприятието е получило такива гаранции, съответстват на пазарните условия, които биха били получени от всяко друго предприятие със същото равнище на финансово състояние и рискова експозиция.
5. Ако лицензиращият орган спре действието на лиценз съгласно член 24, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС или предостави временен лиценз съгласно член 24, параграф 3 от цитираната директива, той трябва съответно да информира всички останали компетентни органи, посочени в Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета (6), за които знае, че съответното железопътно предприятие е договорило с тях изпълнението на услуги. Ако лицензиращият орган има съмнения по отношение на съответствието на гаранциите за покриване на отговорности с правилата на ЕС относно държавната помощ, той може да изпрати необходимата информация на органите, отговарящи за контрола на прилагането на правилата за държавната помощ.
Член 6
Връзка със сертификатите за безопасност
1. Предоставянето на лиценз не може да зависи от това дали съответното предприятие има сертификат за безопасност по член 10 от Директива 2004/49/ЕО.
2. Ако предприятието притежава сертификат за безопасност, лицензиращият орган не проверява при предоставянето на лиценз изискванията за сертификат за безопасност.
Член 7
Някои аспекти на процедурата за предоставяне на лиценз
1. В срок от един месец след получаването на съответно заявление, лицензиращият орган или информира предприятието, че документацията е пълна, или иска допълнителна информация. При изключителни обстоятелства този срок може да бъде удължен с две седмици, за което предприятието трябва да бъде съответно информирано. В срок от максимум един месец след като бъде получена допълнителната информация, лицензиращият орган информира предприятието дали документацията е пълна.
2. Лицензиращият орган може да изисква наличието само на такива документи, които са посочени в глава III от Директива 2012/34/ЕС, или се изискват съгласно националното законодателство. Също така, лицензиращият орган трябва да публикува списък на всички необходими документи и тяхното съдържание и не може да изисква от предприятията каквито и да са допълнителни документи. Ако списъкът е актуализиран и новият списък е публикуван, предприятията все още могат да се съобразяват с предходния списък по отношение на заявленията, подадени преди актуализацията.
3. По отношение на предприятия с годишни приходи от железопътни транспортни дейности под 5 милиона евро лицензиращият орган би могъл да смята за изпълнено изискването по отношение на способността на предприятието да посрещне своите действителни и потенциални задължения за период от 12 месеца от началото на работата в съответствие с член 20, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС, ако предприятието може да докаже, че неговият нетен капитал е поне 100 000 EUR, или възлиза на сума, съгласувана с регулаторния орган. Лицензиращият орган публикува размера на тази сума.
Член 8
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент се прилага от 16 юни 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 4 февруари 2015 година.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) 2015/171,
annettu 4 päivänä helmikuuta 2015,
rautatieyritysten toimilupamenettelyn tietyistä näkökohdista
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhtenäisestä eurooppalaisesta rautatiealueesta 21 päivänä marraskuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2012/34/EU (1) ja erityisesti sen 17 artiklan 5 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Yhteisen eurooppalaisen mallin käyttämisestä rautatieyritysten toimiluvista annetun neuvoston direktiivin 95/18/EY mukaisesti myönnetyissä toimiluvissa 7 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa komission suosituksessa (2) suositettiin, että kansalliset toimilupaviranomaiset myöntäisivät toimilupa-asiakirjat vakiomuotoisina.
(2)
Direktiivin 2012/34/EU 23 artiklan nojalla kansallisten toimilupaviranomaisten myöntämät toimiluvat ovat voimassa koko unionin alueella. Kansallisten toimilupaviranomaisten olisi ilmoitettava myönnetyt, määräaikaisesti tai kokonaan peruutetut ja muutetut toimiluvat Euroopan rautatievirastolle, joka ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille. Jos toimiluville olisi yhteinen malli, kansallisten toimilupaviranomaisten ja Euroopan rautatieviraston työ helpottuisi ja kaikki asianomaiset osapuolet, erityisesti muiden jäsenvaltioiden toimilupaviranomaiset ja rataverkon haltijat, voisivat helpommin tutustua toimilupia koskeviin tietoihin.
(3)
Kaikki tarvittavat tiedot, joissa vahvistetaan, että tietty rautatieyritys on saanut säännöllisesti toimiluvan tietyntyyppistä rautatieliikennepalvelua varten, mahtuvat vakiomuotoiseen asiakirjaan. Toimilupa-asiakirjan vakiomalli helpottaisi kaikkien toimilupia koskevien asiaankuuluvien tietojen julkaisemista Euroopan rautatieviraston verkkosivustolla. Vakiomallia voitaisiin muuttaa myöhemmin sen käytöstä saadun kokemuksen perusteella ja riippuen siitä, miten toimilupaan lisättävien tietojen tarve kehittyy.
(4)
Direktiivin 2012/34/EU 22 artiklassa tarkoitetut korvausvelvollisuuden kattamista koskevien vaatimusten täyttämisedellytykset saattavat vaihdella eri jäsenvaltioissa kansallisesta lainsäädännöstä riippuen. Näyttö siitä, että rautatieyritykset täyttävät nämä kansalliset vaatimukset, olisi annettava toimilupa-asiakirjan liitteessä. Kyseisen liitteen vakiomallia olisi käytettävä tätä tarkoitusta varten. Jos rautatieyritykset haluavat harjoittaa toimintaansa kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa, niiden korvausvelvollisuuden kattavuus kussakin näissä jäsenvaltioissa olisi mainittava toisessa liitteessä, jonka toimittaa sen jäsenvaltion toimilupaviranomainen, jossa rautatieyritys haluaa harjoittaa toimintaa.
(5)
Toimilupaviranomaiset voisivat alentaa hallintokustannuksiaan ja toimilupamaksujen tasoa sekä lyhentää toimilupahakemusta koskevan päätöksen tekemiseen kuluvaa aikaa, jos ne vaihtavat tarvittavat tiedot nopeasti muiden viranomaisten ja muiden julkisten ja yksityisten tahojen kanssa.
(6)
Koska markkinat eivät ole kovinkaan vilkkaita, eräissä jäsenvaltioissa ei tehdä toimilupapäätöksiä yhtenä vuotena tai useampana peräkkäisenä vuotena. Samalla korkeat maksut voivat estää uusien rautatieyritysten pääsyä markkinoille.
(7)
Uutta toimilupaa hakevien rautatieyritysten toimilupaedellytysten ei tulisi olla vähemmän suotuisia kuin markkinoilla jo toimivilla rautatieyrityksillä.
(8)
Toimilupaviranomaisiin ja yrityksiin kohdistuvaa tarpeetonta hallinnollista taakkaa olisi vähennettävä rajoittamalla vaatimukset koskemaan pelkästään direktiivissä 2012/34/EU säädettyjä edellytyksiä.
(9)
Toimilupaviranomaisten ei ole pakko periä toimilupamaksua rautatieyritykseltä. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin kantaa tällaisen maksun työstä, jonka toimilupaviranomaiset tekevät hakemuksen tutkimiseksi. Tällaisessa tapauksessa toimilupamaksun olisi oltava syrjimätön, se olisi tosiasiallisesti kannettava kaikilta toimilupaa hakevilta yrityksiltä ja sen olisi perustuttava toimilupaviranomaisen todelliseen työtaakkaan. Jos toimilupamaksu on yli 5 000 euroa, toimilupaviranomaisen olisi ilmoitettava käytetyt henkilötyötunnit ja kustannukset toimiluvan maksuilmoituksessa.
(10)
Direktiivillä 2012/34/EU pyritään luomaan rautatieyrityksille tasavertaiset toimintaolosuhteet kumoamalla tietyt parantuviin markkinaolosuhteisiin soveltumattomat järjestelyt ja edellyttämällä, että rautatieyrityksillä on riittävät vakuutukset tai riittävät markkinaehtoiset takuut. Toimilupaviranomaisia olisi kehotettava varmentamaan tarkistettujen edellytysten täytäntöönpano yhteistyössä jäsenvaltioiden muiden viranomaisten kanssa.
(11)
Toimiluvan myöntäminen ei saisi olla riippuvainen siitä, onko rautatieyrityksellä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/49/EY (3) 10 artiklassa tarkoitettu turvallisuustodistus.
(12)
Uudet rautatieyritykset ovat erittäin tärkeitä kilpailun syntymiseksi, mutta niillä voi olla käytännön vaikeuksia esittää todisteita taloudellisesta vakavaraisuudestaan ja osoittaa siten, että ne kykenevät määrittelemään realistisia oletuksia tulevalle 12 kuukauden ajanjaksolle direktiivin 2012/34/EU 20 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti. EU:n lainsäätäjät ovat Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1008/2008 (4) 5 artiklan 3 kohdassa säätäneet tietyille pienille lentoyhtiöille annettavasta mahdollisuudesta yksinkertaistettuun todistamiseen, joten samaan tapaan toimilupamenettelyssä voidaan ottaa huomioon nämä käytännön vaikeudet keventämällä menettelyä, jolla toimilupaa hakevien rautatieyritysten on osoitettava taloudellinen vakavaraisuutensa.
(13)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 2012/34/EU 62 artiklan 1 kohdalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa vahvistetaan toimilupa-asiakirjan yhteisen mallin käyttöä koskevat yksityiskohdat. Siinä säädetään myös toimilupamenettelyn tietyistä näkökohdista.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa ’toimilupa-asiakirjalla’ tarkoitetaan tämän asetuksen liitteiden I ja II mukaista täytettyä ja asianmukaisesti allekirjoitettua yhteistä mallia, joka on toimitettava Euroopan rautatievirastolle.
3 artikla
Toimilupa-asiakirjan yhteisen mallin käyttö
1. Direktiivin 2012/34/EU III luvun mukaisesti myönnettävissä luvissa on käytettävä tämän asetuksen liitteissä I ja II vahvistettua vakiomuotoa.
Kun uusi toimilupa myönnetään, toimilupaviranomaisen on annettava sille EY:n toimilupailmoitusnumero komission päätöksen 2007/756/EY (5) lisäyksessä 2 säädetyn EU:n tunnistusnumerojärjestelmäksi (EIN) kutsutun yhdenmukaistetun numerointijärjestelmän mukaisesti.
Aina kun toimilupa myönnetään, peruutetaan määräajaksi tai kokonaan, korvataan väliaikaisella toimiluvalla tai kun sitä muutetaan toimilupa-asiakirjan kannalta merkittävällä tavalla, toimilupaviranomaisen on annettava toimilupa-asiakirja kyseistä muotoa noudattaen.
2. Toimilupaviranomaisten on ilmoitettava asiasta direktiivin 2012/34/EU 24 artiklan 8 kohdan mukaisesti Euroopan rautatievirastolle antamalla sille toimilupa-asiakirjan jäljennös niiden välillä sovittua yhteyskäytäntöä noudattaen.
3. Direktiivin 2012/34/EU 22 artiklassa tarkoitettua korvausvelvollisuuden kattamista koskevat tiedot on mainittava toimilupa-asiakirjan liitteessä tämän asetuksen liitteessä II vahvistettua vakiomuotoa noudattaen. Toimiluvan myöntävän viranomaisen on oheistettava liite toimilupa-asiakirjaan. Kyseisen liitteen numeron on oltava 1.
4. Jäsenvaltion toimilupaviranomainen tai rataverkon haltija voi tämän asetuksen liitteen II mukaisissa korvausvelvollisuusliitteissä olevia tietoja käyttäen tarkastaa, onko rautatieyrityksen korvausvelvollisuuden kattavuus, jonka muut toimilupaviranomaiset ovat hyväksyneet, riittävä kyseisessä jäsenvaltiossa. Jos toimilupaviranomainen toteaa, ettei kattavuus ole riittävä, se voi pyytää rautatieyritystä lisäämään kattavuutta. Rautatieyrityksen on annettava toimilupaviranomaiselle tämän pyytämät kattavuutta koskevat tiedot.
5. Kun toimilupaviranomainen pitää kattavuutta riittävänä, sen on ilmoitettava asiasta Euroopan rautatievirastolle ja päivitettävä saman jäsenvaltion toimilupaviranomaisen toimittama liite tai lisättävä toimilupaan uusi liite, joka laaditaan liitteessä II vahvistettua vakiomuotoa noudattaen ja jolle annetaan järjestyksessä seuraava numero (2, 3, 4 jne.).
6. Kussakin korvausvastuuliitteessä on mainittava kattavuuden määrä, soveltamisala, kuten maantieteellinen laajuus tai palvelujen tyyppi, sekä alkamispäivä ja soveltuvin osin päättymispäivä. Kussakin liitteessä on mainittava toimilupailmoitusnumero, jotta toimiluvan saaneeseen rautatieyritykseen on selkeä yhteys. Toimilupaviranomaisen on päivitettävä liite, kun sille ilmoitetaan korvausvastuun kattavuuden muuttumisesta, ja toimitettava se Euroopan rautatievirastolle.
4 artikla
Toimilupamaksut
Jäsenvaltiot voivat periä toimilupamaksun kunkin hakemuksen tutkimisesta. Toimilupamaksuja on sovellettava syrjimättömästi.
5 artikla
Korvausvastuun kattavuutta ja riittäviä takeita koskeviin vaatimuksiin liittyvät tietyt näkökohdat
1. Toimilupaviranomaisen on julkaistava vaadittava kattavuuden vähimmäistaso, mukaan lukien silloin, kun tämä taso on vahvistettu kansallisessa lainsäädännössä.
2. Toimilupaviranomainen ei voi edellyttää, että kattavuuden on oltava riittävä ennen kuin rautatieyritys aloittaa junaliikenteen harjoittamisen.
3. Viimeistään 25 päivänä elokuuta 2015 toimiluvan myöntäneen toimilupaviranomaisen on pyydettävä kaikilta toimiluvan saaneilta rautatieyrityksiltä todisteet korvausvastuunsa kattavuuden tasosta ja soveltamisalasta onnettomuustapauksissa, paitsi jos ne ovat ottaneet vakuutuksen tai viranomaisilla on jo nämä tiedot. Se voi myös pyytää näitä todisteita rautatieyrityksiltä, jos se epäilee, täyttääkö niiden kattavuus direktiivin 2012/34/EU 22 artiklassa tarkoitetut vaatimukset.
4. Jos yritys ei osoita, että sillä on riittävä vakuutus, mutta sillä on riittävät takeet kattavuudesta, toimilupaviranomaisen on tarvittaessa sääntelyelintä kuultuaan tutkittava, vastaavatko edellytykset, joilla yritys on saanut tällaiset takeet, niitä markkinaedellytyksiä, jotka olisi saanut mikä tahansa toinen yritys, jonka taloudellinen valmius ja altistuminen riskille ovat samat.
5. Jos toimilupaviranomainen peruuttaa toimiluvan määräajaksi direktiivin 2012/34/EU 24 artiklan 1 kohdan mukaisesti tai myöntää väliaikaisen toimiluvan mainitun direktiivin 24 artiklan 3 kohdan mukaisesti, sen on ilmoitettava asiasta mahdollisille muille Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1370/2007 (6) tarkoitetuille toimivaltaisille viranomaisille, joiden kanssa rautatieyritys oli toimilupaviranomaisen tietojen mukaan tehnyt palvelusopimuksia. Jos toimilupaviranomaisella on epäilyjä siitä, ovatko korvausvastuun kattavuutta koskevat takeet unionin valtiontukisääntöjen mukaisia, se voi toimittaa tarvittavat tiedot tällaisten valtiontukisääntöjen valvonnasta vastaaville viranomaisille.
6 artikla
Yhteys turvallisuustodistuksiin
1. Toimiluvan myöntäminen ei saa olla riippuvainen siitä, onko yrityksellä direktiivin 2004/49/EY 10 artiklassa tarkoitettu turvallisuustodistus.
2. Jos yrityksellä on turvallisuustodistus, lupaviranomainen ei tarkasta turvallisuustodistusta koskevia vaatimuksia toimilupaa myöntäessään.
7 artikla
Toimilupamenettelyn tietyt näkökohdat
1. Toimilupaviranomaisen on kuukauden kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta ilmoitettava yritykselle, että asiakirjat ovat täydelliset, tai pyydettävä lisätietoja. Tätä määräaikaa voidaan pidentää kahdella viikolla poikkeustapauksissa, ja yritykselle on ilmoitettava siitä. Kun lisätiedot on vastaanotettu, toimilupaviranomaisen on ilmoitettava yritykselle kuukauden kuluessa, ovatko asiakirjat täydelliset.
2. Toimilupaviranomainen voi pyytää ainoastaan direktiivin 2012/34/EU III luvussa tarkoitettuja tai kansallisessa lainsäädännössä vaadittuja asiakirjoja. Toimilupaviranomaisen on julkaistava luettelo kaikista asiakirjoista ja niiden sisällöstä eikä se saa pyytää yrityksiltä muita asiakirjoja. Jos listaa on päivitetty ja se on julkaistu, yritykset voivat silti käyttää aiempaa luetteloa ennen päivitystä jätetyissä hakemuksissa.
3. Toimilupaviranomainen voi katsoa, että yritykset, joiden rautatieliikenteestä saamat tulot ovat alle viisi miljoonaa euroa vuodessa, täyttävät vaatimuksen, joka koskee niiden valmiutta noudattaa olemassa olevia ja mahdollisesti syntyviä velvoitteita 12 kuukauden ajan toiminnan aloittamisesta alkaen direktiivin 2012/34/EU 20 artiklan 1 kohdan mukaisesti, jos yritys voi osoittaa, että sen nettopääoma on vähintään 100 000 euroa tai muu sääntelyelimen kanssa sovittu määrä. Toimilupaviranomaisen on julkaistava kyseinen määrä.
8 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tätä asetusta sovelletaan 16 päivästä kesäkuuta 2015.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 4 päivänä helmikuuta 2015.