РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 15 юли 2013 година
за упълномощаване на някои държави членки да ратифицират или да се присъединят в интерес на Европейския съюз към Протокола за изменение на Виенската конвенция за гражданска отговорност за ядрена вреда от 21 май 1963 г. и да направят декларация относно прилагането на съответните вътрешни правила от правото на Съюза
(2013/434/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 81, параграф 2, във връзка с член 218, параграф 6, буква а) от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид одобрението на Европейския парламент,
като има предвид, че:
(1)
Съюзът работи за установяването на общо съдебно пространство въз основа на принципа на взаимно признаване на съдебни решения.
(2)
Протоколът от 12 септември 1997 г. (наричан по-долу „Протоколът от 1997 г.“) за изменение на Виенската конвенция от 21 май 1963 г. за гражданска отговорност за ядрена вреда (наричана по-долу „Виенската конвенция“) беше договорен с оглед на осигуряването на по-добро обезщетение на пострадалите от вреди, причинени от ядрени аварии. Следователно е желателно разпоредбите на Протокола от 1997 г. да се прилагат в държавите членки, които са договарящи се страни по Виенската конвенция.
(3)
Съюзът има изключителна компетентност по отношение на членове XI и XII от Виенската конвенция, изменена с Протокола от 1997 г., доколкото тези разпоредби засягат правилата, установени в Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1). От 10 януари 2015 г. Регламент (ЕО) № 44/2001 ще бъде заменен от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (2). Държавите членки запазват своята компетентност по въпросите, уредени с Протокола от 1997 г., които не засягат правото на Съюза. Предвид предмета и целта на Протокола от 1997 г. приемането на разпоредбите от протокола, които попадат в рамките на компетентност на Съюза, не може да бъде изолирано от разпоредбите, които попадат в рамките на компетентност на държавите членки.
(4)
Виенската конвенция и Протоколът от 1997 г. не са отворени за участие от страна на регионални организации за икономическа интеграция. В резултат на това Съюзът не е в позиция да стане договаряща се страна по Протокола от 1997 г.
(5)
Поради тази причина държавите членки, които са договарящи се страни по Виенската конвенция и не са ратифицирали Протокола от 1997 г. преди присъединяването си към Съюза, следва да бъдат упълномощени да ратифицират или да се присъединят в интерес на Съюза към Протокола от 1997 г.
(6)
Дванадесет от държавите - членки на Съюза, а именно Белгия, Германия, Гърция, Испания, Франция, Италия, Нидерландия, Португалия, Словения, Финландия, Швеция и Обединеното кралство са договарящи се страни по Парижката конвенция от 29 юли 1960 г. за отговорността на трети страни в областта на ядрената енергетика, изменена с Допълнителния протокол от 28 януари 1964 г. и с Протокола от 16 ноември 1982 г. (наричана по-долу „Парижката конвенция“). Парижката конвенция въвежда режим за обезщетение на пострадалите от вреди, причинени от ядрени аварии, основан на принципи, сходни с тези на Виенската конвенция. Протоколът от 12 февруари 2004 г. (наричан по-долу „Протоколът от 2004 г.“) за изменение на Парижката конвенция осигурява по-добро обезщетение за вреди, причинени от ядрени аварии. С решения 2004/294/ЕО (3) и 2007/727/ЕО (4) на Съвета държавите членки, които са договарящи се страни по Парижката конвенция, бяха упълномощени да ратифицират или да се присъединят към Протокола от 2004 г. в интерес на тогавашната Общност. Ето защо има обективно основание това решение да не бъде адресирано към държавите членки, които са договарящи се страни по Парижката конвенция и не са договарящи се страни по Виенската конвенция.
(7)
Освен това пет от държавите - членки на Съюза, а именно Ирландия, Кипър, Люксембург, Малта и Австрия, не са договарящи се страни нито по Виенската, нито по Парижката конвенция. Предвид факта, че Протоколът от 1997 г. внася изменения във Виенската конвенция и че Регламент (ЕО) № 44/2001 упълномощава държавите членки, обвързани от посочената конвенция, да продължат да прилагат предвидените в нея правила относно юрисдикцията и относно признаването и изпълнението, има обективно основание настоящото решение да бъде адресирано единствено към държавите членки, които са договарящи се страни по Виенската конвенция. В съответствие с това Ирландия, Кипър, Люксембург, Малта и Австрия следва да продължат да спазват правилата, предвидени в Регламент (ЕО) № 44/2001, и да ги прилагат в областта, която е обхваната от Виенската конвенция и от Протокола от 1997 г. за изменение на тази конвенция.
(8)
В резултат на това разпоредбите на Протокола от 1997 г. ще се прилагат по отношение на Съюза единствено от тези държави членки, които са договарящи се страни по Виенската конвенция към момента на приемане на настоящото решение.
(9)
Правилата за признаване и изпълнение на съдебни решения, определени в член XII от Виенската конвенция и изменени с член 14 от Протокола от 1997 г., не следва да се прилагат с предимство пред правилата, уреждащи процедурата за признаване и изпълнение на съдебни решения, установени с Регламент (ЕО) № 44/2001. Следователно държавите членки, които са упълномощени с настоящото решение да ратифицират или да се присъединят към Протокола от 1997 г., следва да направят декларацията, предвидена в настоящото решение, за да се гарантира прилагането на подходящите правила на Съюза.
(10)
Обединеното кралство и Ирландия, към които се прилага Протокол № 21 относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за функционирането на Европейския съюз, участват в приемането и прилагането на настоящото решение.
(11)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на това решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Съветът упълномощава България, Чешката република, Естония, Литва, Унгария, Полша и Словакия да ратифицират или да се присъединят в интерес на Съюза към Протокола от 12 септември 1997 г. за изменение на Виенската конвенция за гражданска отговорност за ядрена вреда от 21 май 1963 г.
Текстът на Протокола от 1997 г. е приложен към настоящото решение.
Член 2
Съветът упълномощава България, Чешката република, Естония, Литва, Унгария, Полша и Словакия да направят следната декларация:
„Съдебните решения по въпроси, уредени с Протокола от 12 септември 1997 г. за изменение на Виенската конвенция за гражданска отговорност за ядрена вреда от 21 май 1963 г., които са постановени от съд на държава - членка на ЕС, която е договаряща се страна по Протокола, се признават и изпълняват в [име на държавата членка, която прави декларацията] в съответствие с приложимите по предмета на делото правила на Европейския съюз.“
Член 3
Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Адресати на настоящото решение са Република България, Чешката република, Република Естония, Република Литва, Унгария, Република Полша и Словашката република, в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 15 юли 2013 година.
NEUVOSTON PÄÄTÖS,
annettu 15 päivänä heinäkuuta 2013,
tietyille jäsenvaltioille annettavasta valtuutuksesta ratifioida korvausvastuusta ydinvahinkojen alalla 21 päivänä toukokuuta 1963 tehtyä Wienin yleissopimusta muuttava pöytäkirja tai liittyä kyseiseen pöytäkirjaan Euroopan unionin edun mukaisesti sekä antaa julistus unionin lainsäädännön asiaa koskevien sisäisten sääntöjen soveltamisesta
(2013/434/EU)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 81 artiklan 2 kohdan yhdessä 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan kanssa,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin hyväksynnän,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Unioni työskentelee toteuttaakseen yhteisen oikeusalueen, joka perustuu oikeuden päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteeseen.
(2)
Korvausvastuusta ydinvahinkojen alalla 21 päivänä toukokuuta 1963 tehdyn Wienin yleissopimuksen, jäljempänä ’Wienin yleissopimus’, muuttamisesta 12 päivänä syyskuuta 1997 tehty pöytäkirja, jäljempänä ’vuoden 1997 pöytäkirja’, neuvoteltiin tarkoituksena parantaa ydintapahtuman aiheuttamien vahinkojen johdosta uhreille maksettavia korvauksia. On siksi suotavaa soveltaa vuoden 1997 pöytäkirjan määräyksiä niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat Wienin yleissopimuksen sopimuspuolia.
(3)
Unionilla on Wienin yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1997 pöytäkirjalla, XI ja XII artiklan osalta yksinomainen toimivalta siltä osin kuin kyseiset määräykset vaikuttavat sääntöihin, jotka on vahvistettu tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22 päivänä joulukuuta 2000 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 44/2001 (1). Asetus (EY) N:o 44/2001 on määrä korvata 10 päivästä tammikuuta 2015 tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12 päivänä joulukuuta 2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1215/2012 (2). Jäsenvaltiot säilyttävät toimivaltansa sellaisten vuoden 1997 pöytäkirjan piiriin kuuluvien seikkojen osalta, jotka eivät vaikuta unionin oikeuteen. Vuoden 1997 pöytäkirjan asiasisältö ja tavoitteet huomioon ottaen ei ole mahdollista erottaa toisistaan yhtäältä unionin toimivaltaan ja toisaalta jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluvien pöytäkirjan määräysten hyväksymistä.
(4)
Wienin yleissopimus ja vuoden 1997 pöytäkirja eivät ole avoinna alueellisten taloudellisen yhdentymisen järjestöjen osallistumiselle. Tästä syystä unionista ei voi tulla vuoden 1997 pöytäkirjan sopimuspuolta.
(5)
Niille jäsenvaltioille, jotka ovat Wienin yleissopimuksen sopimuspuolia ja jotka eivät ole ratifioineet vuoden 1997 pöytäkirjaa ennen liittymistään unioniin, olisi sen vuoksi annettava valtuutus ratifioida vuoden 1997 pöytäkirja tai liittyä siihen unionin edun mukaisesti.
(6)
Kaksitoista unionin jäsenvaltiota eli Belgia, Saksa, Kreikka, Espanja, Ranska, Italia, Alankomaat, Portugali, Slovenia, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat sopimuspuolina vahingonkorvausvastuusta ydinvoiman alalla Pariisissa 29 päivänä heinäkuuta 1960 tehdyssä yleissopimuksessa, sellaisena kuin se on muutettuna 28 päivänä tammikuuta 1964 tehdyllä lisäpöytäkirjalla ja 16 päivänä marraskuuta 1982 tehdyllä pöytäkirjalla, jäljempänä ’Pariisin yleissopimus’. Pariisin yleissopimuksessa perustetaan ydintapahtuman aiheuttamien vahinkojen johdosta uhreille maksettavia korvauksia koskeva järjestely, joka perustuu Wienin yleissopimuksen periaatteita vastaaviin periaatteisiin. Pariisin yleissopimusta muuttavasta, 12 päivänä helmikuuta 2004 tehdyssä pöytäkirjassa, jäljempänä ’vuoden 2004 pöytäkirja’, parannetaan ydintapahtuman aiheuttamien vahinkojen johdosta uhreille maksettavia korvauksia. Neuvoston päätöksillä 2004/294/EY (3) ja 2007/727/EY (4) jäsenvaltiot, jotka ovat Pariisin yleissopimuksen sopimuspuolia, valtuutettiin ratifioimaan vuoden 2004 pöytäkirja tai liittymään siihen tuolloisen yhteisön puolesta. Näin ollen on objektiivisesti perusteltua, ettei tätä päätöstä tulisi osoittaa niille jäsenvaltioille, jotka ovat Wienin yleissopimuksen sijasta Pariisin yleissopimuksen sopimuspuolia.
(7)
Lisäksi viisi unionin jäsenvaltiota eli Irlanti, Kypros, Luxemburg, Malta ja Itävalta eivät ole Wienin yleissopimuksen eivätkä Pariisin yleissopimuksen sopimuspuolia. Kun otetaan huomioon, että vuoden 1997 pöytäkirjalla muutetaan Wienin yleissopimusta ja että asetuksessa (EY) N:o 44/2001 valtuutetaan jäsenvaltiot, joita kyseinen yleissopimus sitoo, soveltamaan edelleen siinä vahvistettuja toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevia sääntöjä, on objektiivisesti perusteltua, että tämä päätös olisi osoitettava vain niille jäsenvaltioille, jotka ovat Wienin yleissopimuksen sopimuspuolia. Näin ollen Irlannin, Kyproksen, Luxemburgin, Maltan ja Itävallan olisi jatkettava asetuksessa (EY) N:o 44/2001 vahvistettujen sääntöjen noudattamista ja niiden soveltamista Wienin yleissopimuksen ja sitä muuttavan vuoden 1997 pöytäkirjan kattamalla alalla.
(8)
Vuoden 1997 pöytäkirjan määräyksiä sovelletaan näin ollen unionin osalta vain niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat Wienin yleissopimuksen sopimuspuolia tämän päätöksen hyväksymisajankohtana.
(9)
Wienin yleissopimuksen XII artiklassa vahvistettujen, tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevien sääntöjen, sellaisina kuin ne ovat muutettuina vuoden 1997 pöytäkirjan 14 artiklalla, ei tulisi olla ensisijaisia asetuksessa (EY) N:o 44/2001 vahvistettuihin tuomioiden tunnustamis- ja täytäntöönpanomenettelyä säänteleviin sääntöihin nähden. Näin ollen niiden jäsenvaltioiden, joille annetaan tällä päätöksellä valtuutus ratifioida vuoden 1997 pöytäkirja tai liittyä siihen, olisi annettava tässä päätöksessä määrätty julistus unionin asiaa koskevien sisäisten sääntöjen soveltamisen varmistamiseksi.
(10)
Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti, joihin sovelletaan Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitettyä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemaa vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta koskevaa pöytäkirjaa N:o 21, osallistuvat tämän päätöksen hyväksymiseen ja soveltamiseen.
(11)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen hyväksymiseen, päätös ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Neuvosto antaa Bulgarialle, Tšekille, Virolle, Liettualle, Unkarille, Puolalle ja Slovakialle valtuutuksen ratifioida korvausvastuusta ydinvahinkojen alalla 21 päivänä toukokuuta 1963 tehtyä Wienin yleissopimusta muuttava 12 päivänä syyskuuta 1997 tehty pöytäkirja tai liittyä kyseiseen pöytäkirjaan unionin edun mukaisesti.
Vuoden 1997 pöytäkirjan teksti on liitetty tähän päätökseen.
2 artikla
Neuvosto antaa Bulgarialle, Tšekille, Virolle, Liettualle, Unkarille, Puolalle ja Slovakialle valtuutuksen antaa seuraava julistus:
”Korvausvastuusta ydinvahinkojen alalla 21 päivänä toukokuuta 1963 tehtyä Wienin yleissopimusta muuttavan 12 päivänä syyskuuta 1997 tehdyn pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvia asioita koskevat tuomiot, jotka on antanut jokin Euroopan unionin sellaisen jäsenvaltion tuomioistuin, joka on kyseisen pöytäkirjan sopimuspuoli, tunnustetaan ja pannaan täytäntöön [julistuksen antavan jäsenvaltion nimi] asiaa koskevien Euroopan unionin sääntöjen mukaisesti.”
3 artikla
Tämä päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
4 artikla
Tämä päätös on osoitettu Bulgarian tasavallalle, Tšekin tasavallalle, Viron tasavallalle, Liettuan tasavallalle, Unkarille, Puolan tasavallalle ja Slovakian tasavallalle perussopimusten mukaisesti.
Tehty Brysselissä 15 päivänä heinäkuuta 2013.