РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1307/2014 НА КОМИСИЯТА
от 8 декември 2014 година
за определяне на критериите и географските райони на пасищата с висока степен на биоразнообразие за целите по член 7б, параграф 3, буква в) от Директива 98/70/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно качеството на бензиновите и дизеловите горива и за целите по член 17, параграф 3, буква в) от Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 98/70/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 1998 г. относно качеството на бензиновите и дизеловите горива и за изменение на Директива 93/12/ЕИО на Съвета (1), изменена с Директива 2009/30/ЕО (2), и по-специално член 7б, параграф 3, буква в), алинея втора от нея,
като взе предвид Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. за насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО (3), и по-специално член 17, параграф 3, буква в), алинея втора от нея,
като има предвид, че:
(1)
В Директиви 98/70/ЕО и 2009/28/ЕО е посочено, че транспортните биогорива и другите течни горива от биомаса могат да се отчитат във връзка с изпълнението на определените цели и съответните икономически оператори могат да ползват публична подкрепа при условие че са спазени критериите за устойчиво развито производство, формулирани в тези директиви. В рамките на тази схема транспортните биогорива и другите течни горива от биомаса могат да бъдат включвани в отчитането на постигане на целите само в случай че не са произведени от суровини, получени от земи, които през или след януари 2008 г. са били пасища с висока степен на биоразнообразие, освен в случаите на изкуствено създадени пасища с висока степен на биоразнообразие, за които има доказателства, че добивът на съответната суровина е необходим за запазване на тяхното състояние като пасища.
(2)
В член 17, параграф 3, буква в), последната алинея от Директива 2009/28/ЕО и в член 7б, параграф 3, буква в), последната алинея от Директива 98/70/ЕО има изискване към Комисията да зададе критерии и географски райони във връзка с определянето кои пасища представляват пасища с висока степен на биоразнообразие по член 7б, параграф 3, буква в) от Директива 98/70/ЕО и член 17, параграф 3, буква в) от Директива 2009/28/ЕО.
(3)
В зависимост от климатичните зони съществуват различни видове пасища с висока степен на биоразнообразие, които могат да включват, inter alia, райони с ниска храстовидна растителност, пасбища, ливади, райони в саванaта, степи, райони с ниски дървета и храсти, наречени „скръби“, тундра и прерии. В тези райони се развиват разнообразни отличителни характеристики, например по отношение на степента на залесеност и интензивността на ползването за паша и коситба. Следователно за целите по член 7б, параграф 3, буква в) от Директива 98/70/ЕО и член 17, параграф 3, буква в) от Директива 2009/28/ЕО е уместно да се използва широкообхватно определение за понятието „пасище“.
(4)
В Директиви 98/70/ЕО и 2009/28/ЕО се прави разлика между естествени и изкуствени пасища с висока степен на биоразнообразие и са дадени съответни дефиниции за тези два вида пасища. Във връзка с това е уместно в тези дефиниции да бъдат включени критерии, отнасящи се за стопанисването. Също така, за целите по настоящия регламент е уместно деградиралите пасища да се считат за пасища с обедняла степен на биоразнообразие.
(5)
Спазването на изискванията по член 7б, параграф 3, буква в) от Директива 98/70/ЕО и по член 17, параграф 3, буква в) от Директива 2009/28/ЕО се верифицира в съответствие с член 7в, параграфи 1 и 3 от Директива 98/70/ЕО и член 18, параграфи 1 и 3 от Директива 2009/28/ЕО.
(6)
На международно равнище липсва изчерпателна информация за географските райони на пасищата с висока степен на биоразнообразие. Ето защо посочените в настоящия регламент данни се отнасят само за тези пасища с висока степен на биоразнообразие, за които вече има информация.
(7)
Предвидените в настоящия регламент мерки са съобразени със становището на Комитета по устойчиво развитото производство на транспортни биогорива и други течни горива от биомаса, учреден с член 25, параграф 2 от Директива 2009/28/ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
За целите по член 7б, параграф 3, буква в) от Директива 98/70/ЕО и член 17, параграф 3, буква в) от Директива 2009/28/ЕО се прилагат следните критерии и определения:
1)
„пасище“ означава разположени на сушата екосистеми, в които в продължение на период от поне пет години преобладава непрекъснато тревиста или храстовидна растителност. Понятието включва ливади или пасбища, използвани за добив на сено, но не включва обработваемите земи, използвани за отглеждане на други култури, и земеделските земи, оставени временно като угари. Също така понятието не включва и трайно залесените зони съгласно определението в член 17, параграф 4, буква б) от Директива 2009/28/ЕО, освен ако те представляват агро-горски системи, включващи системи за земеползване, в които се отглеждат съвместно дървета и селскостопански култури или системи за отглеждане на фауна в селскостопански условия. Преобладаването на тревиста и храстовидна растителност означава, че тяхната сумарна заета площ е по-голяма от покритата от короните на дърветата площ в съответния участък.
2)
„човешка намеса“ означава организирана паша, коситба, подрязване, реколтиране или изгаряне.
3)
„естествено пасище с висока степен на биоразнообразие“ означава такова пасище, което:
а)
би престанало да бъде пасище при отсъствие на човешка намеса; и
б)
запазва своя състав от естествени биологични видове и екологични характеристики и процеси.
4)
„изкуствено пасище с висока степен на биоразнообразие“ означава такова пасище, което:
а)
би престанало да бъде пасище при отсъствие на човешка намеса; и
б)
не е деградирало, т.е. не се характеризира с дълготрайна загуба на биоразнообразие, дължаща се например на прекалено голямо използване за паша, механично увреждане на растителността, почвена ерозия или влошаване на качеството на почвата; и
в)
е богато на биологични видове, т.е. представлява:
i)
местообитание от голямо значение за опазването на критично застрашени, застрашени или уязвими биологични видове, класифицирани в Червения списък на застрашените видове на Международния съюз за опазване на природата, или в други списъци с подобно предназначение на застрашени видове или местообитания, формулирани в националното законодателство или признати от компетентен национален орган в страната на произход на суровината; или
ii)
местообитание от голямо значение за ендемични видове или видове с ограничен ареал на разпространение; или
iii)
местообитание от голямо значение за поддържане на вътрешновидово генетично разнообразие; или
iv)
местообитание от голямо значение за глобално значими концентрации на мигриращи видове или видове, живеещи в общности; или
v)
регионално или национално значима екосистема или силно застрашена екосистема.
Член 2
Без това да засяга посоченото в член 3, пасищата в следните географски райони на Европейския съюз се считат винаги за пасища с висока степен на биоразнообразие:
1)
местообитанията, посочени в приложение I към Директива 92/43/ЕО на Съвета (4);
(2)
местообитанията, имащи съществено значение за животински и растителни видове от значение за ЕС, посочени в приложение II и приложение IV към Директива 92/43/ЕИО;
(3)
местообитанията, имащи съществено значение за видовете диви птици, посочени в приложение I към Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5).
Пасищата с висока степен на биоразнообразие в Европейския съюз не са ограничени само в географските райони, посочени в параграфи 1, 2 и 3 от настоящия член. Други пасища също биха могли да съответстват на критериите за пасища с висока степен на биоразнообразие, посочени в член 1.
Член 3
Ако бъдат представени доказателства, че реколтирането на суровината е необходимо за запазването на състоянието на пасището, не е необходимо да се дават допълнителни доказателства за съответствие с изискванията по член 7б, параграф 3, буква в), подточка ii) от Директива 98/70/ЕО и с изискванията по член 17, параграф 3, буква в), подточка ii) от Директива 2009/28/ЕО.
Член 4
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 октомври 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 8 декември 2014 година.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 1307/2014,
annettu 8 päivänä joulukuuta 2014,
biologisesti erityisen monimuotoisia ruohoalueita koskevien kriteerien ja maantieteellisten alueiden määrittämisestä bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/70/EY 7 b artiklan 3 kohdan c alakohdan sekä uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/28/EY 17 artiklan 3 kohdan c alakohdan soveltamiseksi
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta ja neuvoston direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/70/EY (1), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/30/EY (2), ja erityisesti sen 7 b artiklan 3 kohdan c alakohdan toisen alakohdan,
ottaa huomioon uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä sekä direktiivien 2001/77/EY ja 2003/30/EY muuttamisesta ja myöhemmästä kumoamisesta 23 päivänä huhtikuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/28/EY (3) ja erityisesti sen 17 artiklan 3 kohdan c alakohdan toisen alakohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Direktiiveissä 98/70/EY ja 2009/28/EY säädetään, että biopolttoaineet ja bionesteet voidaan ottaa huomioon asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa ja taloudelliset toimijat voivat hyötyä julkisesta tuesta ainoastaan, jos biopolttoaineet ja bionesteet ovat kyseisissä direktiiveissä säädettyjen kestävyyskriteerien mukaisia. Tämän mukaisesti biopolttoaineet ja bionesteet voidaan ottaa huomioon tavoitteen saavuttamisessa tai niiden tuotannossa voidaan hyötyä julkisesta tuesta ainoastaan, jos niitä ei ole valmistettu sellaiselta alueelta hankitusta raaka-aineesta, joka on vuoden 2008 tammikuussa tai sen jälkeen ollut biologisesti erityisen monimuotoiseksi katsottua, paitsi jos kyseessä on ei-luonnontilainen biologisesti erityisen monimuotoinen ruohoalue ja esitetään näyttöä siitä, että raaka-aineen korjuu on tarpeen alueen säilyttämiseksi ruohoalueena.
(2)
Direktiivin 2009/28/EY 17 artiklan 3 kohdan c alakohdan viimeisessä alakohdassa ja direktiivin 98/70/EY 7 b artiklan 3 kohdan c alakohdan viimeisessä alakohdassa edellytetään, että komissio vahvistaa tarvittavat kriteerit ja maantieteelliset alueet sen määrittämiseksi, mitkä ruohoalueet katsotaan biologisesti erityisen monimuotoisiksi ruohoalueiksi direktiivin 98/70/EY 7 b artiklan 3 kohdan c alakohdan ja direktiivin 2009/28/EY 17 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti.
(3)
Biologisesti erityisen monimuotoiset ruohoalueet ovat erilaisia eri ilmastovyöhykkeillä, ja niihin saattaa kuulua nummia, laitumia, niittyjä, savanneja, aroja, pensaikkoja, tundria ja preerioita. Näille alueille kehittyy erityispiirteitä, jotka liittyvät esimerkiksi puuston sekä laiduntamisen ja niittämisen määrään. Direktiivin 98/70/EY 7 b artiklan 3 kohdan c alakohdan ja direktiivin 2009/28/EY 17 artiklan 3 kohdan c alakohdan soveltamiseksi on syytä käyttää laajaa ruohoalueen määritelmää.
(4)
Direktiiveissä 98/70/EY ja 2009/28/EY tehdään ero luonnontilaisen ja ei-luonnontilaisen biologisesti erityisen monimuotoisen ruohoalueen välillä, ja ne sisältävät molempien määritelmän. Tämän vuoksi on tarpeen sisällyttää näihin määritelmiin operationaaliset kriteerit. Tämän asetuksen soveltamista varten on syytä pitää huonontunutta ruohoaluetta biologiselta monimuotoisuudeltaan heikentyneenä.
(5)
Direktiivin 98/70/EY 7 b artiklan 3 kohdan c alakohdan ja direktiivin 2009/28/EY 17 artiklan 3 kohdan c alakohdan noudattaminen todennetaan direktiivin 98/70/EY 7 c artiklan 1 ja 3 kohdan ja direktiivin 2009/28/EY 18 artiklan 1 ja 3 kohdan mukaisesti.
(6)
Kansainvälisellä tasolla ei ole kattavia tietoja siitä, millä maantieteellisillä alueilla biologisesti erityisen monimuotoiset ruohoalueet sijaitsevat. Tämän vuoksi tässä asetuksessa määritetään maantieteelliset alueet ainoastaan niitä erityisen monimuotoisia alueita varten, joiden osalta tiedot ovat jo käytettävissä.
(7)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 2009/28/EY 25 artiklan 2 kohdalla perustetun biopolttoaineiden ja bionesteiden kestävyyttä käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Direktiivin 98/70/EY 7 b artiklan 3 kohdan c alakohdan ja direktiivin 2009/28/EY 17 artiklan 3 kohdan c alakohdan soveltamisessa käytetään seuraavia kriteereitä ja määritelmiä:
1)
’ruohoalueella’ tarkoitetaan maa-alueiden ekosysteemeitä, joilla hallitsevana on ollut ruohokasvillisuus tai pensaskasvillisuus jatkuvasti vähintään viiden vuoden ajan. Siihen kuuluvat niityt tai laitumet, joilla viljellään heinää, mutta siihen eivät kuulu alueet, joilla viljellään muita kasveja, eikä viljelymaa, joka on tilapäisesti kesantona. Siihen eivät myöskään kuulu direktiivin 2009/28/EY 17 artiklan 4 kohdan b alakohdassa määritellyt pysyvästi metsän peittämät alueet, paitsi jos kyseessä ovat peltometsätalousjärjestelmät, jotka sisältävät maankäyttöjärjestelmiä, joissa puita kasvatetaan yhdessä viljelykasvien tai eläintuotantojärjestelmien kanssa maatalouden puitteissa. Ruoho- tai pensaskasvillisuuden hallitsevuudella tarkoitetaan sitä, että niiden yhteenlaskettu peittävyys on suurempi kuin puiden latvuspeittävyys;
2)
’ihmisten toiminnalla’ tarkoitetaan hallittua laiduntamista, niittämistä, leikkaamista, sadonkorjuuta tai polttamista;
3)
’luonnontilaisella biologisesti erityisen monimuotoisella ruohoalueella’ tarkoitetaan ruohoaluetta,
a)
joka säilyisi sellaisena ilman ihmisen toimintaa; ja
b)
jonka luonnollinen lajivalikoima ja ekologiset ominaispiirteet ja prosessit ovat säilyneet ennallaan;
4)
’ei-luonnontilaisella biologisesti erityisen monimuotoisella ruohoalueella’ tarkoitetaan ruohoaluetta, joka
a)
ei säilyisi sellaisena ilman ihmisen toimintaa; ja
b)
on huonontumatonta, toisin sanoen sen biologinen monimuotoisuus ei kärsi pitkäaikaisesta huonontumisesta, joka johtuisi esimerkiksi liikalaiduntamisesta, mekaanisesta kasvillisuuteen kohdistuneesta vauriosta taikka maaperän kulumisesta tai maaperän laadun heikkenemisestä; ja
c)
on lajistoltaan rikasta, toisin sanoen se on:
i)
huomattavan tärkeä luontotyyppi äärimmäisen uhanalaisille, uhanalaisille tai vaarantuneille lajeille, sellaisina kuin ne on luokiteltu IUCN:n (International Union for the Conservation of Nature and Natural Resources) uhanalaisten lajien tai luontotyyppien punaisella listalla tai muilla listoilla, joilla on lajien osalta samanlainen tarkoitus ja joista säädetään kansallisessa lainsäädännössä taikka jotka raaka-aineen alkuperämaan kansallinen viranomainen on tunnustanut; tai
ii)
huomattavan tärkeä luontotyyppi endeemisille tai rajallisella levinneisyysalueella eläville lajeille; tai
iii)
huomattavan tärkeä luontotyyppi lajien sisäiselle geneettiselle monimuotoisuudelle; tai
iv)
huomattavan tärkeä luontotyyppi vaeltavien tai ryhmiksi kerääntyvien lajien maailmanlaajuisesti merkittäville keskittymille; tai
v)
alueellisesti tai kansallisesti tärkeä tai erittäin uhanalainen tai ainutlaatuinen ekosysteemi.
2 artikla
Seuraavassa luetelluilla Euroopan unionin maantieteellisillä alueilla sijaitsevia ruohoalueita on aina pidettävä biologisesti erityisen monimuotoisina ruohoalueina, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 artiklan soveltamista:
1)
neuvoston direktiivin 92/43/ETY (4) liitteessä I luetellut luontotyypit;
2)
luontotyypit, joilla on huomattavaa merkitystä direktiivin 92/43/ETY liitteessä II ja IV luetelluille yhteisön tärkeinä pitämille eläin- ja kasvilajeille;
3)
luontotyypit, joilla on huomattavaa merkitystä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY (5) liitteessä I luetelluille luonnonvaraisille lintulajeille.
Biologisesti erityisen monimuotoiset ruohoalueet Euroopan unionissa eivät rajoitu tämän artiklan 1, 2 ja 3 alakohdassa tarkoitettuihin maantieteellisiin alueisiin. Myös muut ruohoalueet voivat vastata 1 artiklassa esitettyjä biologisesti erityisen monimuotoisen ruohoalueen kriteereitä.
3 artikla
Mikäli esitetään näyttöä siitä, että raaka-aineen korjuu on tarpeen, jotta alue säilyisi ruohoalueena, ei ole tarpeen esittää muuta näyttöä direktiivin 98/70/EY 7 b artiklan 3 kohdan c alakohdan ii alakohdan tai direktiivin 2009/28/EY 17 artiklan 3 kohdan c alakohdan ii alakohdan noudattamisesta.
4 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä lokakuuta 2015.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti.
Tehty Brysselissä 8 päivänä joulukuuta 2014.