РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 1337/2013 НА КОМИСИЯТА
от 13 декември 2013 година
за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета относно посочването на страната на произход или мястото на произход за прясно, охладено или замразено месо от свине, овце, кози и домашни птици
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 г. за предоставянето на информация за храните на потребителите, за изменение на регламенти (ЕО) № 1924/2006 и (ЕО) № 1925/2006 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 87/250/ЕИО на Комисията, Директива 90/496/ЕИО на Съвета, Директива 1999/10/ЕО на Комисията, Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, директиви 2002/67/ЕО и 2008/5/ЕО на Комисията и на Регламент (ЕО) № 608/2004 на Комисията (1), и по-специално член 26, параграф 8 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно член 26, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1169/2011 е задължително посочването на страната на произход или мястото на произход върху етикета за месо, което попада в обхвата на кодовете от Комбинираната номенклатура, изброени в приложение XI към посочения регламент, т.е. прясно, охладено и замразено месо от свине, овце, кози и домашни птици.
(2)
Нужно е да се постигне баланс между необходимостта потребителите да бъдат информирани и допълнителните разходи за стопанските субекти и националните органи, които в крайна сметка оказват влияние върху крайната цена на продукта. В оценката на въздействието и в поръчаното от Комисията проучване бяха разгледани няколко възможности за посочването на страната на произход или мястото на произход по отношение на основните етапи от живота на животните. Резултатите показват, че потребителите изискват преди всичко информация за мястото, където е отгледано животното. В същото време предоставянето на задължителна информация относно мястото на раждане на животното ще изисква установяването на нови системи за проследяване на равнището на стопанствата с произтичащите от това разходи, докато посочването върху етикетите на мястото на клане може да бъде направено на приемлива цена и осигурява ценна информация за потребителя. По отношение на географското равнище резултатите показват, че името на държавата членка или на третата държава ще бъде най-подходящата информация за потребителите.
(3)
В Регламент (ЕС) № 1169/2011 понятието „страна на произход“ на дадена храна е определено в съответствие с членове 23-26 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (2). За животинските продукти това понятие се отнася до страната, в която продуктът е получен изцяло, което за месото означава страната, в която животното е родено, отгледано и заклано. Когато производството на дадена храна включва участието на няколко страни, понятието се отнася до страната, в която продуктите са претърпели последната си съществена, икономически обоснована обработка или преработка. Прилагането му по отношение на ситуации, в които месото произхожда от животни, родени, отгледани и заклани в различни страни, обаче няма да донесе достатъчно информация на потребителите за произхода на месото. Следователно във всички такива ситуации е необходимо да се предвиди посочване върху етикета на държавата членка или третата страна, в която животното е отглеждано за период, представляващ значителна част от нормалния цикъл на отглеждане за всеки вид, както и на държавата членка или на третата страна, в която то е било заклано. Терминът „произход“ следва да се използва за месо, получено от животни, родени, отгледани и заклани, и следователно изцяло получени в една-единствена държава членка или трета страна.
(4)
За случаите, в които животното е отглеждано в няколко държави членки или трети страни, а минималният период на отглеждане не може да бъде достигнат, следва да се предвиди подходящ начин за посочване на мястото на отглеждане, за да се отговори по-добре на нуждите на потребителите и да се избегне ненужно усложняване на етикета.
(5)
Освен това следва да бъдат определени правила за пакети, съдържащи разфасовки месо от един и същ или от различни видове, добити от животни, отглеждани и заклани в различни държави членки или трети страни.
(6)
Тази система за етикетиране изисква правила за проследяване на всички етапи на производството и разпространението на месото, от клането до опаковането, за да се гарантира връзката между месото, обозначено с етикета, и животното или групата животни, от които е добито месото.
(7)
Следва да бъдат предвидени специфични правила за месото, внесено от трети страни, когато липсва информацията, изисквана за етикетиране.
(8)
По отношение на мляното месо и обрезките, като се имат предвид характеристиките на техните производствени процеси, на стопанските субекти следва да се разреши да се възползват от опростена система на обозначения.
(9)
С оглед на търговския характер на информацията, която трябва да се предостави съгласно настоящия регламент, на стопанските субекти в хранителната промишленост следва да бъде предоставена възможност да добавят към задължителните обозначения върху етикета други елементи, информиращи за произхода на месото.
(10)
Доколкото съответните разпоредби на Регламент (ЕС) № 1169/2011 се прилагат от 13 декември 2014 г., а член 47 от него предвижда прилагането на правилата за прилагане съгласно посочения регламент считано от 1 април на всяка календарна година, настоящият регламент следва да започне да се прилага от 1 април 2015 г.
(11)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и приложно поле
С настоящия регламент се определят правилата относно посочването на страната на произход или мястото на произход върху етикета на прясно, охладено или замразено свинско месо, месо от овце или кози и месо от домашни птици, попадащи в съответните кодове по Комбинираната номенклатура, посочени в приложение XI към Регламент (ЕС) № 1169/2011.
Член 2
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилага определението за „стопански субект в хранителната промишленост“, посочено в член 3, точка 3 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (3), определението за „предприятие“, посочено в член 2, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 852/2004 на Европейския парламент и на Съвета (4), както и определенията за „мляно месо“, „кланица“ и „предприятие за разфасовка на месо“ съгласно точка 1, съответно подточки 1.13, 1.16 и 1.17 от приложение I към Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета (5).
2. Прилагат се също следните определения:
а)
„обрезки“ означава малки парчета месо, попадащи в кодовете от Комбинираната номенклатура, изброени в приложение XI към Регламент (ЕС) № 1169/2011, признати за годни за консумация от човека, произведени изключително по време на транжиране, на обезкостяване на кланични трупове или при разфасоване на месо;
б)
„партида“ означава месо, попадащо в кодовете от Комбинираната номенклатура, изброени в приложение XI към Регламент (ЕС) № 1169/2011, получено от един вид, със или без кост, дори нарязано или мляно, което е нарязано, смляно или опаковано при практически идентични условия.
Член 3
Проследимост
1. Стопанските субекти в хранителната промишленост на всеки етап от производството и разпространението на месото, посочени в член 1, имат на разположение и използват система за идентификация и регистрация.
2. Тази система се прилага по начин, който гарантира:
а)
връзката между месото и животното или групата животни, от които то е получено, като на етапа на клането отговорност за гарантиране на тази връзка носи кланицата; и
б)
предаването на информацията, свързана с обозначенията, посочени в член 5, 6 или 7, в зависимост от случая, заедно с месото, на стопанските субекти на последващите етапи на производството и разпространението.
Всеки стопански субект в хранителната промишленост е отговорен за прилагането на системата за идентификация и регистрация, както е посочено в първа алинея, на етапа на производство и разпространение, в който участва.
Стопанският субект в хранителната промишленост, който опакова или етикетира месото в съответствие с член 5, 6 или 7, гарантира връзката между кода на партидата за идентификация на месото, доставена на потребителя или на заведението за обществено хранене, и съответната партида или партиди месо, от която/които е съставена опаковката или етикетираната партида. За всички опаковки с един и същ код на партидата се отнасят едни и същи обозначения в съответствие с член 5, 6 или 7.
3. В системата, посочена в параграф 1, се отбелязва по-специално пристигането и заминаването от предприятието на стопанския субект в хранителната промишленост на животни, кланични трупове или разфасовки, в зависимост от случая, и се осигурява връзката между пристиганията и заминаванията.
Член 4
Група животни
1. Големината на групата животни, посочена в член 3, се определя от:
а)
броя на кланичните трупове, нарязани заедно и представляващи една партида за съответното предприятие за разфасовка на месо, в случаите, когато се разфасоват кланични трупове;
б)
броя на кланичните трупове, месото от които представлява една партида за съответното предприятие за разфасовка или смилане на месо, в случаите, когато е необходимо допълнително разфасоване или смилане.
2. Размерът на партидата не превишава производството за един ден на едно предприятие.
3. С изключение на случая, когато се прилага член 7, при сформирането на партидите предприятията, в които месото се разфасова или смила, гарантират, че всички кланични трупове в дадена партида съответстват на животни, за чието месо се прилагат идентични обозначения при етикетиране в съответствие с член 5, параграф 1 или параграф 2.
Член 5
Етикетиране на месо
1. Посоченият в член 1 етикет на месо, предназначено за доставяне на крайния потребител или на заведения за обществено хранене, включва следните обозначения:
а)
държавата членка или третата страна, в която са отгледани животните, обозначена с „Отгледано в (държава членка или трета страна)“, в съответствие със следните критерии:
i)
за свине:
-
в случай че животното е заклано на възраст над 6 месеца, държавата членка или третата страна, в която е протекъл последният период на отглеждане от поне четири месеца,
-
в случай че животното е заклано на възраст под 6 месеца и с живо тегло не по-малко от 80 килограма, държавата членка или третата страна, в която е протекъл периодът на отглеждане, след като животното е достигнало тегло от 30 килограма,
-
в случай че животното е заклано на възраст под 6 месеца и с живо тегло по-малко от 80 килограма, държавата членка или третата страна, в която е протекъл целият период на отглеждане;
ii)
за овце и кози: държавата членка или третата страна, в която е протекъл последният период на отглеждане от поне шест месеца, или, в случай че животното е заклано на възраст под шест месеца, държавата членка или третата страна, в която е протекъл целият период на отглеждане;
iii)
за домашни птици: държавата членка или третата страна, в която е протекъл последният период на отглеждане от поне един месец, или, в случай че птицата е заклана на възраст под един месец, държавата членка или третата страна, в която е протекъл целият период на отглеждане, след като птицата е била дадена за угояване;
б)
държавата членка или третата страна, в която е извършено клането, обозначена със „Заклано в (държава членка или трета страна)“; и
в)
кода на партидата за идентификация на месото, доставяно на потребителя или на заведението за обществено хранене.
Когато периодът на отглеждане, посочен в буква а), не е достигнат в нито една от държавите членки или третите страни, в които е отглеждано животното, обозначението, посочено в буква а), се заменя с „Отгледано в няколко държави членки на ЕС“ или, когато месото или животните са внесени в Съюза - с „Отгледано в няколко страни извън ЕС“ или „Отгледано в няколко страни във и извън ЕС“.
Когато обаче периодът на отглеждане, посочен в буква а), не е достигнат в нито една от държавите членки или третите страни, в които е отглеждано дадено животно, обозначението, посочено в буква а), може да се замени с „Отгледано в (списък на държавите членки или третите страни, където е отглеждано животното)“, ако стопанският субект в хранителната промишленост докаже по задоволителен за компетентния орган начин, че животното е отглеждано в посочените държави членки или трети страни.
2. Обозначенията, посочени в параграф 1, букви а) и б), могат да бъдат заменени с обозначението „Произход: (държава членка или трета страна)“, ако стопанският субект в хранителната промишленост докаже по задоволителен за компетентния орган начин, че месото, посочено в член 1, е от животни, родени, отгледани и заклани в една и съща държава членка или трета страна.
3. Когато няколко разфасовки месо от един и същ или от различни видове отговарят на различни обозначения за етикетиране в съответствие с параграфи 1 и 2 и са представени в една и съща опаковка на потребителя или заведението за обществено хранене, върху етикета се посочва:
а)
списъкът на съответните държави членки или трети страни в съответствие с параграф 1 или 2 за всеки вид;
б)
кодът на партидата за идентификация на месото, доставяно на потребителя или на заведението за обществено хранене.
Член 6
Дерогация за месо от трети страни
Чрез дерогация от член 5, параграф 1, буква а) върху посочения в член 1 етикет на месо, внесено за пускане на пазара на Съюза и за което липсва информацията, предвидена в член 5, параграф 1, буква а), се съдържа обозначението „Отгледано извън ЕС“ и „Заклано в (трета страна, в която е заклано животното)“.
Член 7
Дерогации за мляно месо и обрезки
Чрез дерогация от член 5, параграф 1, букви а) и б) и параграф 2 и от член 6 по отношение на мляното месо и обрезките могат да се прилагат следните обозначения:
а)
„Произход: ЕС“, когато мляното месо или обрезките са получени изключително от месо от животни, родени, отгледани и заклани в различни държави членки;
б)
„Отгледано и заклано в ЕС“, когато мляното месо или обрезките са получени изключително от месо от животни, отгледани и заклани в различни държави членки;
в)
„Отгледано и заклано извън ЕС“, когато мляното месо или обрезките са получени изключително от месо, внесено в Съюза;
г)
„Отгледано извън ЕС“ и „Заклано в ЕС“, когато мляното месо или обрезките са получени изключително от месо от животни, внесени в Съюза като животни за клане и заклани в една или в различни държави членки;
д)
„Отгледано и заклано в ЕС и извън ЕС“, когато мляното месо или обрезките са произведени от:
i)
месо, получено от животни, отгледани и заклани в една и съща или в различни държави членки, и от месо, внесено в Съюза; или
ii)
месо, получено от животни, внесени в Съюза и заклани в една и съща или в различни държави членки.
Член 8
Допълнителна доброволна информация върху етикета
Стопанските субекти в хранителната промишленост могат да добавят към обозначенията, посочени в членове 5, 6 и 7, допълнителна информация относно произхода на месото.
Допълнителната информация, посочена в първа алинея, не може да бъде в противоречие с обозначенията, посочени в членове 5, 6 и 7, и съответства на правилата, предвидени в глава V от Регламент (ЕС) № 1169/2011.
Член 9
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 април 2015 г. Той не се прилага за месо, което законно е пуснато на пазара на Съюза преди 1 април 2015 г., до изчерпване на наличностите.
Той е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 13 декември 2013 година.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 1337/2013,
annettu 13 päivänä joulukuuta 2013,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1169/2011 soveltamissäännöistä tuoreen, jäähdytetyn tai jäädytetyn sianlihan, lampaan- tai vuohenlihan ja siipikarjan lihan alkuperämaan tai lähtöpaikan ilmoittamisen osalta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon elintarviketietojen antamisesta kuluttajille, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 1924/2006 ja (EY) N:o 1925/2006 muuttamisesta sekä komission direktiivin 87/250/ETY, neuvoston direktiivin 90/496/ETY, komission direktiivin 1999/10/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY, komission direktiivien 2002/67/EY ja 2008/5/EY sekä komission asetuksen (EY) N:o 608/2004 kumoamisesta 25 päivänä lokakuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1169/2011 (1) ja erityisesti sen 26 artiklan 8 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EU) N:o 1169/2011 26 artiklan 2 kohdassa säädetään, että kyseisen asetuksen liitteessä XI lueteltuihin yhdistetyn nimikkeistön (CN) koodeihin kuuluvan, toisin sanoen tuoreen, jäähdytetyn tai jäädytetyn sianlihan, lampaan- tai vuohenlihan ja siipikarjan lihan, etiketissä on ilmoitettava lihan alkuperämaa tai lähtöpaikka.
(2)
On tarpeen löytää oikea tasapaino kuluttajille tiedottamisen tarpeen ja toimijoille ja kansallisille viranomaisille aiheutuvien, viime kädessä tuotteen loppuhintaan vaikuttavien lisäkustannusten välillä. Vaikutusten arvioinnissa ja komission toimeksiannosta toteutetussa selvityksessä tarkasteltiin useita vaihtoehtoja alkuperämaan tai lähtöpaikan ilmoittamiseksi suhteessa eläinten elinkaaren merkityksellisimpiin vaiheisiin. Tulokset osoittavat, että kuluttajat edellyttävät ennen kaikkea tietoa eläimen kasvatuspaikasta. Lisäksi velvoite ilmoittaa tiedot eläimen syntymäpaikasta edellyttäisi uusien maatilatason jäljitettävyysjärjestelmien luomista, mistä aiheutuisi vastaavasti kustannuksia, kun taas teurastuspaikan merkitseminen voidaan toteuttaa kohtuullisin kustannuksin, ja se antaa kuluttajalle arvokasta tietoa. Maantieteellisen tason osalta saatiin näyttöä siitä, että kuluttajien kannalta merkityksellisintä olisi ilmoittaa jäsenvaltio tai kolmas maa.
(3)
Asetuksessa (EU) N:o 1169/2011 elintarvikkeen ”alkuperämaan” käsite määritellään neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (2) 23-26 artiklan mukaisesti. Eläintuotteiden osalta kyseisellä käsitteellä viitataan maahan, jossa tuote on kokonaan tuotettu, mikä lihaan sovellettuna tarkoittaa maata, jossa eläin syntyi, kasvatettiin ja teurastettiin. Jos elintarvikkeen tuotannossa on ollut mukana monta maata, käsitteellä viitataan maahan, jossa tuotteille on suoritettu viimeinen merkittävä ja taloudellisesti perusteltu valmistus tai käsittely. Sen sijaan käsitteen soveltaminen tilanteisiin, joissa liha on saatu eläimistä, jotka ovat syntyneet, kasvatettu ja teurastettu eri maissa, ei antaisi kuluttajille riittävästi tietoa lihan alkuperästä. Sen vuoksi on tarpeen säätää, että kaikissa tällaisissa tilanteissa etikettiin merkitään maininta jäsenvaltiosta tai kolmannesta maasta, jossa eläintä on kasvatettu sellaisen ajanjakson ajan, joka vastaa huomattavaa osaa kunkin lajin tavanomaisesta kasvatussyklistä, sekä tieto jäsenvaltiosta tai kolmannesta maasta, jossa eläin on teurastettu. Käsite ”alkuperä” olisi varattava käytettäväksi lihasta, joka on saatu yhdessä ainoassa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa syntyneestä, kasvatetusta ja teurastetusta ja sen myötä kokonaan tuotetusta eläimestä.
(4)
Tapauksissa, joissa eläin on kasvatettu useassa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa eikä vaadittua kasvatusajan pituutta voida noudattaa, olisi oltava käytettävissä asianmukainen merkintä kasvatuspaikasta, jotta kuluttajien tarpeisiin vastataan paremmin ja vältetään etiketin tarpeetonta monimutkaisuutta.
(5)
Lisäksi olisi vahvistettava säännöt, jotka koskevat eri jäsenvaltioissa tai kolmansissa maissa kasvatetuista ja teurastetuista elämistä saatuja, saman tai eri eläinlajin lihapaloja sisältäviä pakkauksia.
(6)
Tämä merkintäjärjestelmä edellyttää jäljitettävyyssääntöjä kaikissa lihan tuotannon ja jakelun vaiheissa aina teurastuksesta pakkaamiseen saakka, jotta voidaan varmistaa yhteys merkityn lihan ja sen eläimen tai eläinryhmän välillä, josta liha on saatu.
(7)
Olisi laadittava erityiset säännöt, jotka koskevat sellaisista kolmansista maista tuotua lihaa, joissa merkintää varten tarvittavat tiedot eivät ole saatavilla.
(8)
Jauhetun lihan ja leikkuujätteiden tuotantoprosessien luonne huomioon ottaen toimijoiden olisi sallittava käyttää niiden osalta yksinkertaistettua merkitsemisjärjestelmää.
(9)
Ottaen huomioon tämän asetuksen perusteella esitettäviin tietoihin liittyvät kaupalliset edut, elintarvikealan toimijoille olisi annettava mahdollisuus lisätä etiketissä oleviin pakollisiin merkintöihin muitakin lihan lähtöpaikkaan viittaavia seikkoja.
(10)
Koska asetuksen (EU) N:o 1169/2011 asiaa koskevia säännöksiä sovelletaan 13 päivästä joulukuuta 2014 alkaen ja sen 47 artiklassa säädetään, että asetuksen nojalla annettuja täytäntöönpanosääntöjä sovelletaan kunakin kalenterivuotena 1 päivästä huhtikuuta alkaen, tätä asetusta olisi alettava soveltaa 1 päivästä huhtikuuta 2015.
(11)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
Tässä asetuksessa vahvistetaan säännöt, jotka koskevat alkuperämaan tai lähtöpaikan merkitsemistä asetuksen (EU) N:o 1169/2011 liitteessä XI lueteltuihin yhdistetyn nimikkeistön vastaaviin koodeihin kuuluvan tuoreen, jäähdytetyn tai jäädytetyn sianlihan, lampaan- tai vuohenlihan ja siipikarjan lihan etiketissä.
2 artikla
Määritelmät
1. Tässä asetuksessa sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 (3) 3 artiklan 3 alakohdassa olevaa ”elintarvikealan toimijan” määritelmää, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 852/2004 (4) 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa olevaa ”laitoksen” määritelmää sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 853/2004 (5) liitteessä I olevassa 1.13 kohdassa olevaa ”jauhelihan”, 1.16 kohdassa olevaa ”teurastamon” ja 1.17 kohdassa olevaa ”leikkaamon” määritelmää.
2. Lisäksi tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
’leikkuujätteillä’ asetuksen (EU) N:o 1169/2011 liitteessä XI lueteltuihin yhdistetyn nimikkeistön koodeihin kuuluvia pieniä lihapaloja, jotka on todettu ihmisravinnoksi kelpaaviksi ja jotka syntyvät yksinomaan ruhojen luuttomaksi leikkaamisen tai lihan paloittelun yhteydessä;
b)
’erällä’ asetuksen (EU) N:o 1169/2011 liitteessä XI lueteltuihin yhdistetyn nimikkeistön koodeihin kuuluvaa yhdestä lajista peräisin olevaa luullista tai luutonta, myös leikattua tai jauhettua lihaa, joka on leikattu, jauhettu tai pakattu käytännöllisesti katsoen samanlaisissa olosuhteissa.
3 artikla
Jäljitettävyys
1. Elintarvikealan toimijoilla on oltava tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmä, jota ne käyttävät 1 artiklassa tarkoitetun lihan jokaisessa tuotanto- ja jakeluvaiheessa.
2. Järjestelmää on sovellettava siten, että varmistetaan
a)
yhteys lihan ja sen eläimen tai eläinryhmän välillä, josta liha on saatu; teurastusvaiheessa tämä yhteys on teurastamon vastuulla; ja
b)
5, 6 tai 7 artiklassa tarkoitettuihin merkintöihin liittyvien tietojen toimittaminen soveltuvin osin yhdessä lihan kanssa tuotannon ja jakelun seuraavien vaiheiden toimijoille.
Kunkin elintarvikealan toimijan on oltava vastuussa ensimmäisessä alakohdassa säädetyn tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän soveltamisesta siinä tuotanto- ja jakeluvaiheessa, jossa se toimii.
Elintarvikealan toimijan, joka pakkaa lihan tai tekee siihen pakkausmerkinnän 5, 6 tai 7 artiklan mukaisesti, on varmistettava, että kuluttajalle tai suurtaloudelle toimitettavan lihan yksilöivän erän koodi ja kyseisen lihaerän tai kyseisten lihaerien, joista pakkaus tai merkitty erä muodostuu, vastaavat toisiaan. Kaikkien pakkausten, joilla on sama erän koodi, on vastattava samoja 5, 6 tai 7 artiklan mukaisia merkintöjä.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun järjestelmän avulla on kirjattava erityisesti eläinten, ruhojen tai, tapauksen mukaan, lihapalojen saapuminen elintarvikealan toimijan laitokseen ja sieltä lähtö ja varmistettava saapumisten ja lähtöjen vastaavuus.
4 artikla
Eläinryhmät
1. Edellä 3 artiklassa tarkoitettujen eläinryhmien koko määritellään
a)
ruhojen paloittelun yhteydessä niiden ruhojen lukumäärän perusteella, jotka on leikattu yhdessä ja jotka muodostivat kyseiselle leikkaamolle yhden erän;
b)
myöhemmin toteutettavan leikkaamisen tai jauhamisen yhteydessä niiden ruhojen lukumäärän perusteella, joihin kuuluva liha muodosti kyseiselle leikkaamolle tai jauhamislaitokselle yhden erän.
2. Erän koko ei voi olla suurempi kuin yhden laitoksen yhden päivän tuotanto.
3. Eriä muodostettaessa laitosten, joissa liha leikataan tai jauhetaan, on varmistettava, että kaikki yhteen erään kuuluvat ruhot vastaavat eläimiä, joiden lihaan sovelletaan samanlaisia 5 artiklan 1 tai 2 kohdan mukaisia merkintätietoja, lukuun ottamatta tapauksia, joissa sovelletaan 7 artiklaa.
5 artikla
Lihan merkintä
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitetun, lopulliselle kuluttajalle tai suurtalouksille toimitettavaksi tarkoitetun lihan etiketin on sisällettävä seuraavat tiedot:
a)
jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa eläin on kasvatettu ja joka ilmoitetaan merkinnällä ”Kasvatusmaa: (jäsenvaltion tai kolmannen maan nimi)” seuraavien perusteiden mukaisesti:
i)
siat:
-
jos eläin teurastetaan vanhempana kuin kuuden kuukauden ikäisenä, jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa viimeinen vähintään neljän kuukauden kasvatusjakso toteutui;
-
jos eläin teurastetaan nuorempana kuin kuuden kuukauden ikäisenä ja elopainoltaan vähintään 80-kiloisena, jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa kasvatusvaihe toteutui sen jälkeen, kun eläin oli saavuttanut 30 kilon elopainon;
-
jos eläin teurastetaan nuorempana kuin kuuden kuukauden ikäisenä ja elopainoltaan alle 80-kiloisena, jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa koko kasvatusvaihe toteutui;
ii)
lampaat ja vuohet: jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa viimeinen vähintään kuuden kuukauden pituinen kasvatusvaihe toteutui, tai jos eläin teurastetaan nuorempana kuin kuuden kuukauden ikäisenä, jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa koko kasvatusvaihe toteutui;
iii)
siipikarja: jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa viimeinen vähintään yhden kuukauden pituinen kasvatusvaihe toteutui, tai jos eläin teurastetaan nuorempana kuin yhden kuukauden ikäisenä, jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa koko kasvatusvaihe toteutui sen jälkeen, kun eläin oli sijoitettu lihotettavaksi;
b)
jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa eläin on teurastettu ja joka ilmoitetaan merkinnällä ”Teurastusmaa: (jäsenvaltion tai kolmannen maan nimi)”; ja
c)
erän koodi, jolla yksilöidään kuluttajalle tai suurtaloudelle toimitettava liha.
Jos a alakohdassa tarkoitettu kasvatusjakso ei täyty missään jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa, jossa eläintä kasvatettiin, a alakohdassa tarkoitettu merkintä on korvattava merkinnällä ”Kasvatusmaa: useat EU:n jäsenvaltiot”, tai jos liha tai eläimet on tuotu unioniin, merkinnällä ”Kasvatusmaa: useat muut kuin EU-maat” tai ”Kasvatusmaa: useat EU-maat ja muut kuin EU-maat”.
Jos kuitenkaan a alakohdassa tarkoitettu kasvatusjakso ei täyty missään jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa, jossa eläintä kasvatettiin, a alakohdassa tarkoitettu merkintä voidaan korvata merkinnällä ”Kasvatusmaa: (luettelo jäsenvaltioista tai kolmansista maista, joissa eläintä kasvatettiin)”, jos elintarvikealan toimija todistaa toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla, että eläintä kasvatettiin kyseisissä jäsenvaltioissa tai kolmansissa maissa.
2. Edellä olevan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut merkinnät voidaan korvata merkinnällä ”Alkuperä: (jäsenvaltion tai kolmannen maan nimi)”, jos kyseinen elintarvikealan toimija todistaa toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla, että 1 artiklassa tarkoitettu liha on saatu yhdessä jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa syntyneistä, kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä.
3. Jos useat saman tai eri eläinlajin lihapalat vastaavat 1 ja 2 kohdan mukaisia eri merkintätietoja ja ne tarjotaan kuluttajalle tai suurtaloudelle samassa pakkauksessa, etiketissä on oltava seuraavat tiedot:
a)
kunkin lajin osalta 1 ja 2 kohdan mukainen luettelo asianomaisista jäsenvaltioista tai kolmansista maista;
b)
erän koodi, jolla yksilöidään kuluttajalle tai suurtaloudelle toimitettava liha.
6 artikla
Kolmansista maista peräisin olevaa lihaa koskeva poikkeus
Poiketen siitä, mitä 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään, 1 artiklassa tarkoitetun lihan, joka on tuotu unioniin sen markkinoille saattamista varten ja josta ei ole käytettävissä 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyjä tietoja, etiketissä on oltava merkintä: ”Kasvatusmaa: muu kuin EU-maa” ja ”Teurastusmaa: (Kolmannen maan nimi, jossa eläin on teurastettu)”.
7 artikla
Jauhettua lihaa ja leikkuujätteitä koskevat poikkeukset
Poiketen siitä, mitä 5 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa, 5 artiklan 2 kohdassa ja 6 artiklassa säädetään, jauhetun lihan ja leikkuujätteiden osalta voidaan soveltaa seuraavia merkintöjä:
a)
”Alkuperä: EU”, jos jauhettu liha tai leikkuujätteet on tuotettu pelkästään eri jäsenvaltioissa syntyneistä, kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä saadusta lihasta;
b)
”Kasvatus- ja teurastusmaa: EU”, jos jauhettu liha tai leikkuujätteet on tuotettu pelkästään eri jäsenvaltioissa kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä saadusta lihasta;
c)
”Kasvatus- ja teurastusmaa: muu kuin EU-maa”, jos jauhettu liha tai leikkuujätteet on tuotettu pelkästään unioniin tuodusta lihasta;
d)
”Kasvatusmaa: muu kuin EU-maa” ja ”Teurastusmaa: EU”, jos jauhettu liha tai leikkuujätteet on tuotettu pelkästään lihasta, joka on saatu unioniin teuraseläiminä tuoduista eläimistä ja teurastettu yhdessä tai useassa jäsenvaltiossa;
e)
”Kasvatus- ja teurastusmaa: EU ja muu kuin EU-maa”, jos jauhettu liha tai leikkuujätteet on tuotettu
i)
yhdessä tai useassa jäsenvaltiossa kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä saadusta lihasta ja unioniin tuodusta lihasta; tai
ii)
unioniin tuoduista ja yhdessä tai useassa jäsenvaltiossa teurastetuista eläimistä saadusta lihasta.
8 artikla
Etikettiin merkittävät vapaaehtoiset lisätiedot
Elintarvikealan toimijat voivat täydentää 5, 6 tai 7 artiklassa tarkoitettuja merkintöjä lisätiedoilla, jotka koskevat lihan lähtöpaikkaa.
Ensimmäisessä kohdassa tarkoitetut lisätiedot eivät saa olla ristiriidassa 5, 6 tai 7 artiklassa tarkoitettujen merkintöjen kanssa, ja niiden on oltava asetuksen (EU) N:o 1169/2011 V luvun sääntöjen mukaisia.
9 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä huhtikuuta 2015. Sitä ei sovelleta lihaan, joka on saatettu laillisesti unionin markkinoille ennen 1 päivää huhtikuuta 2015, niin kauan kuin tällaista lihaa on varastossa.
Se on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 13 päivänä joulukuuta 2013.